Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування за законом, право власності на нерухоме майно, що складається з житлового будинку - літ. А-1, загальною площею 45,3 кв.м., в тому числі житлової площі - 30,9 кв.м., та господарських будівель та споруд: літня кухня - літ. Б,б, сарай - літ. В, погріб вхідний - літ. Г, що розташоване за адресою: [ADDRESS], й до смерті належало [PERSON], який помер [INFO], спадкоємцем якого була [PERSON], яка померла [INFO], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що після смерті бабусі [PERSON], вона є спадкоємцем за законом спадкового майна, що складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до державного нотаріуса Котелевської державної нотаріальної контори Рой Т.В., яка відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки Позивач [PERSON] не надала оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок. Спірне домоволодіння станом на 01.07.1990 року відносилося до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою двору був [PERSON], який помер [INFO]. За час свого життя [PERSON] належним чином не зареєстрував право власності на житловий будинок та не отримав на своє ім'я правовстановлюючого документу. За життя спадкодавець - [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, але не оформила своїх спадкових прав. Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та просила позовні вимоги задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач - Котелевська селищна рада Котелевського району Полтавської області 21.08.2018 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача [PERSON] визнає в повному обсязі і не заперечує проти ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла бабуся [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області 18 квітня 2014 року. Бабуся прийняла спадщину свого чоловіка - [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області [INFO], але за життя не оформила своїх спадкових прав на нерухоме майно. Родинні зв'язки позивача [PERSON] з спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області 14 березня 1975 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області 31 серпня 1996 року, та свідоцтвом про народження її мами - [PERSON] серії [NUMBER], виданого повторно Котелевським райбюро ЗАГС Полтавської області 18 червня 1970 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області 28 квітня 1974 року. Спадщина, яка відкрилася на час смерті [PERSON], складається із спадкового майна - житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області 15 липня 2014 року № 2831, оригінал якої знаходиться в спадковій справі № 108/2014, на час відкриття спадщини спадкодавець була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з нею на час відкриття спадщини ніхто не проживав. Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу України (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Позивачка звернулася до державного нотаріуса Котелевської державної нотаріальної контори Рой Т.В. з заявою про прийняття спадщини від 15 липня 2014 року, де нотаріусом було заведено спадкову справу за № 108/2014, але не має можливості прийняти спадщину у вигляді спірного нерухомого майна, оскільки Котелевська державна нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім'я на вищезазначене нерухоме майно, оскільки вона не надала оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок. Нотаріусу також була надана довідка ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор від 15 листопада 2017 року № 11856, згідно якої реєстрація права власності на даний житловий будинок не проводилась. За час свого життя дід [PERSON] належним чином не зареєстрував право власності на житловий будинок та не отримав на своє ім'я правовстановлюючого документу. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради від 20 вересня 2017 року № 4799, домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], згідно погосподарського обліку Котелевської селищної ради станом на 01 липня 1990 року відносилося до колгоспного двору. Головою двору був [PERSON], який помер [INFO], членами колгоспного двору була дружина [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який виготовлено ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 26 жовтня 2017 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], відповідає наступним характеристикам: житловий будинок - літ. А-1, загальною площею 45,3 кв.м., в тому числі житлової площі - 30,9 кв.м., та господарські будівлі та споруди: літня кухня - літ. Б,б, сарай - літ. В, погріб вхідний - літ. Г. Вищезазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,6600 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, що числиться за [PERSON] та відноситься до земель комунальної власності, про що свідчить довідка виконавчого комітету Котелевської селищної ради від 11 червня 2018 року № 306. Згідно з ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням належності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом ЦК УРСР 1963 року, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, виникнення права власності на житлові будинки у сільському населеному пункті не залежало від державної реєстрації цього права. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved