Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради, третя особв: Сьома [PERSON] державна нотаріальна контора в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], померлої 28 березня 2012 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що згідно реєстраційного посвідчення виданого 27.12.1994 року [PERSON] міським бюро технічної інвентаризації, кооперативна квартира [ADDRESS] зареєстрована за її рідною матірю на праві особистої власності на підставі довідки Житлово- будівельного кооперативу «Комунар» від 01.12.1994 року. 02.12.2005 року на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продала ? частину вказаної квартири своєму онуку [PERSON], який у відповідності із законом зареєстрував своє право власності 25.05.2006 року в Комунальному підприємстві «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації» (далі КП «ХМБТІ»). На теперішній час ? частина спірної квартири належить [PERSON], а інша ? частина зареєстрована та належить матері позивача [PERSON] 28.03.2012 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 28.03.2012 року серії 1-ВЛ № 346015. Після смерті [PERSON] залишився заповіт, який вона склала 16.04.1997 року та який був посвідчений державним нотаріусом Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3-1336. Згідно заповіту [PERSON] заповідала своїй доньці [PERSON] (на теперішній час [PERSON]) квартиру № 8 по пр. Г. Сталінграда в м. Харкові. Позивачем був пропущений строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Тривалий час [PERSON] перед смертю матері мешкала разом з нею у спірній квартирі та самостійно здійснювала за нею догляд, на день смерті матері проживала разом з нею, після її смерті продовжувала періодично проживати в зазначеній квартирі. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її донька [PERSON] шляхом постійного проживання з нею на час відкриття спадщини, заяв про відмову від спадщини позивач не робила. Враховуючи вищевикладене позивач звернулася до суду із позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Також пояснив, що позивач до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а також до суду з заявами про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем, не зверталася. Представник відповідача [PERSON] міської ради до судового засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до реєстраційного посвідчення від 27.12.1994 року [PERSON] на праві особистої власності належала квартира [ADDRESS], реєстровий № 56976 (а.с. 7). На підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 02.12.2005 року, який зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.05.2006 року, [PERSON] передала [PERSON], за якого діяла [PERSON], ? частину квартиру [ADDRESS] (а.с. 11-12). З наданої позивачем копії заповіту від 16.04.1997 року вбачається, що [PERSON] на випадок її смерті заповідала своїй доньці [PERSON] належну їй на праві особистої власності квартиру № 8 по пр.Г. Сталінграда, 163 в м. Харкові (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про народження Серія V-УР № 1256945 від 08.01.1966 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Як вбачається з свідоцтва про одруження Серія І-ВЛ № 100588 від 03.12.1999 року [PERSON] після одруження отримала прізвище [PERSON] (а.с. 22). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] І-ВЛ № 346015 від 28.03.2012 року [PERSON] померла 28.03.2012 року (а.с. 24). Відповідно до інформації КП «ХМБТІ» від 09.11.2015 року,станом на 31.12.2012 року квартира № 8 по пр.. Г. Сталінграда, 163 в м. Харкові по праву власності зареєстрована за [PERSON] - ? частина квартири на підставі довідки ЖБК «Комунар» від 01.12.1994 року, та за [PERSON] - ? частина квартири на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.12.2005 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний № 3394 (а.с. 76). Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані в заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом, визначені в ст.1261-1265 ЦК України. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Всупереч вказаним вимогам закону, позивачем [PERSON] не надано до суду доказів того, що вона зверталася до нотаріуса, після смерті [PERSON], із заявою про прийняття спадщини. Вказані обставини не заперечуються позивачем у позовній заяві та представником позивача у судовому засіданні. Окрім того, з інформації Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори від 02.11.2015 року вбачається, що після [PERSON], померлої 28.03.2012 року спадкова справа у Сьомій [PERSON] державній нотаріальній конторі не заводилась, заяви про прийняття або про відмову від спадщини не подавались. Свідоцтво про право на спадщину після вищевказаного спадкодавця нікому не видавалось (а.с. 71). Доказів того, що нотаріусом позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо прийняття нею спадщини після померлої матері, позивачем та її представником до суду надано не було. Оскільки позивач [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, то її позовні вимоги є передчасними, оскільки судом не встановлений факт порушення, оспорювання, невизнання її прав, щодо неможливості оформлення спадщини після смерті [PERSON] Окрім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В якості доказу на підтвердження факту спільного проживання позивача разом з померлою матірю [PERSON] на момент смерті спадкодавця, до суду було надано довідку Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Сигнал» № 46 від 05.08.2015 року, в якій зазначено, що на момент смерті [PERSON] разом з нею за адресою: [ADDRESS], без реєстрації проживала її донька [PERSON] та здійснювала за нею догляд (а.с. 29). У відповідності до положень ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Документами, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні. З наданої до матеріалів справи копії паспорта позивача вбачається, що позивач [PERSON] з 08.08.2008 року по 13.08.2008 року була зареєстрована за адресою: [INFO] А, кв.36. Відомості про реєстрацію місця проживання позивача після 13.08.2008 року у наданій копії паспорта громадянина України Серія ММ №364504 відсутні. Згідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Даних щодо реєстрації позивача за місцем проживання спадкодавця до суду надано не було. В позовній заяві у якості місця проживання позивачем було вказано адресу: [ADDRESS]. Виходячи з наведеного, надана до суду позивачем довідка Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Сигнал» № 46 від 05.08.2015 року не може бути визнана належним доказом для підтвердження факту постійного проживання позивача зі спадкоємцем на момент його смерті. Як зазначив у судовому засіданні представник позивача [PERSON], позивач не зверталася до суду з заявою про встановлення факту спільного сумісного проживання позивача з спадкодавцем [PERSON], померлою 28.03.2012 року. Окрім того, позовна заява позивача не містить вимог про встановлення такого факту. Згідно до \~ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які \~вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які \~беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які \~мають значення для \~ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь \~у справі, виникає спір. Доказування не може \~ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з \~наведеного суд приходить \~до \~висновку, що \~позовні \~вимоги \~позивача \~про \~визнання за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], померлої 28.03.2012 року, задоволенню не підлягають. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень чинного законодавства позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, або з заявою про встановлення факту сумісного проживання з спадкоємцем. На підставі \~викладеного,

Outcome: dismissed