Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований між нею та відповідачем 10.01.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 8. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з вересня 2016 року вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин. Протягом останнього часу їх сумісне життя було дуже нестабільне та на даний момент їх сім'я остаточно розпалася. Між ними припинені фактичні шлюбні відносини, вони не ведуть спільне господарство, всі фінансові питання вирішують окремо один від одного. Причиною цього стала відсутність між ними взаєморозуміння та абсолютна психологічна несумісність. На даний час втрачена любов і пошана один до одного, проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу сім'ї є неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Питання щодо виховання сина між нею та відповідачем узгоджено, а саме, він буде проживати з позивачем. Спору про поділ майна подружжя між ними не має. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище, отримане у шлюбі - «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. (а.с. 2-3). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Обставини, викладені у позовній заяві визнає повністю, зазначає, що з позивачем тривалий час проживають окремо один від одного, шлюб носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу не можливо та суперечитиме його інтересам та інтересам позивача. Спір про місце проживання дитини та про поділ майна подружжя відсутній. (а.с. 35). Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.01.2009 р., сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.01.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 8 (а.с. 17). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.08.2009 р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції. (а.с. 13). З матеріалів справи вбачається, що з вересня 2016 року сторони не підтримують шлюбних відносин. Протягом останнього часу їх сумісне життя було дуже нестабільне та на даний момент їх сім'я остаточно розпалася. Між ними припинені фактичні шлюбні відносини, вони не ведуть спільне господарство, всі фінансові питання вирішують окремо один від одного. Причиною цього стала відсутність між ними взаєморозуміння та абсолютна психологічна несумісність. На даний час втрачена любов і пошана один до одного, проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу сім'ї є неможливим. Питання щодо виховання сина між сторонами узгоджено, а саме, він буде проживати з позивачем. Спору про поділ майна подружжя між сторонами не має. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами оскільки його збереження суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище, отримане після реєстрації шлюбу «[PERSON]».

Outcome: approved