Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], де просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 31.10.1987 року та зареєстрований Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом № 24; залишити їй прізвище, набуте в шлюбі «Трофименко»; виділити частки у спільному майні подружжя, визнавши за нею та за відповідачем, за кожним окремо, право власності на ? частину квартири № 41 в будинку 39 по вулиці 50-річчя СРСР в м. Кременчуці Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог вказала, що сімейні відносини між нею та відповідачем припинені з 2012 року, причиною припинення стали різні погляди на життя щодо вирішення сімейних проблем, сім»я існує лише формально, вона та відповідач практично не спілкуються, мають різні моральні цінності та погляди на життя, тому збереження шлюбу суперечить її інтересам. Під час перебування в шлюбі, 14.08.2003 року вона та відповідач купили квартиру № 41 в будинку 39 по вулиці 50-річчя СРСР в м. Кременчуці Полтавської області, оформивши право власності на відповідача. Оскільки квартира є об»єктом права спільної сумісної власності, просить розділити її в рівних частках, визнавши за кожним право власності на ? частку. Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.11.2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільної сумісної власності подружжя задоволені, розірвано шлюб між [PERSON] (до шлюбу Петелько) А.В. та [PERSON], укладений 31 жовтня 1987 року та зареєстрований Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом № 24, залишено [PERSON] після розірвання шлюбу прізвище «Трофименко», визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири № 41 в будинку № 39 по вулиці 50-річчя СРСР в м. Кременчуці, визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири № 41 в будинку № 39 по вулиці 50-річчя СРСР в м. Кременчуці. При винесенні вказаного рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, де клопотала судове засідання провести без її участі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку, встановленому законом. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В силу ч.1 ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки позов [PERSON] задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з урахуванням загальної суми позову в розмірі, встановленому законом, тобо в сумі 3558,10 гривень (243,60 гривень за позовні вимоги немайнового характеру, 3314,50 гривень за вимоги майнового характеру). Також суд роз»яснює позивачеві, що згідно п.1 ч.1 ст..7 Закону Укнаїни «Про судовий збір» сплачена сума судового збору може бути повернута за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Outcome: approved