Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14.06.2014 року Дзержинським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 231. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 14.06.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Причиною звернення до суду стало те, що між ними відсутня взаємна повага та підтримка. На даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спільних дітей чи будь-якого набутого майна під час шлюбу у них немає. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Строк на примирення просила не надавати (а.с. 24). Відповідач, у відповідності до ч. 9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 14.12.2017 року не зявився, про причини неявки суду не повідомив (а.с. 22). Тому, згідно ст. 224 ЦПК України, суд проводить\~заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності\~та справедливості, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають\~в зареєстрованому шлюбі з\~14.06.2014 року, згідно свідоцтва про шлюб, виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 231\~(а.с. 7). З\~ 2016 року сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, тобто фактично\~припинили\~сімейні відносини, позивач не має наміру примиритися\~та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу (далі СК) України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не припускається. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. За змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини пред'явлення позову до суду, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, у зв?язку з чим позов підлягає задоволенню.\~\~\~\~ Судові витрати позивач просила не стягувати з відповідача, а залишити як фактично понесені.

Outcome: approved