Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, в якому, з урахуванням зміненої позовної заяви, просила: - визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю (Серія ІІІ-ЧН №042936), яким посвідчено її право власності на земельні ділянки загальною площею 4.84 га., з яких, рілля 4.52 га, кормові угіддя 0.32 га., що розташовані на території [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - припинити право власності на землю посвідчене державним актом Серії ІІІ-ЧН №042936), у відповідності до якого посвідчено її право власності на земельні ділянки загальною площею 4.84 га., з яких, рілля 4.52 га, кормові угіддя 0.32 га., що розташовані на території [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування позову зазначила, що 30 грудня 2001 року [PERSON] сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області їй було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН №042936, яким посвідчено її право власності на земельні ділянки загальною площею 4.84 га., з яких, рілля 4.52 га, кормові угіддя 0.32 га., що розташовані на території [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В той же час, вказаний державний акт не зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю ні за №8, ні за іншим номером. Під час виготовлення технічної документації на землю виявилось, що земельна ділянка, зображена на плані наявному в державному акті повністю накладається на земельну ділянку іншого землевласника. Вказує, що в державному акті (Серія ІІІ-ЧН №042936) помилково зображена земельна ділянка, що належить іншій фізичній особі та яка має зовсім інше місце розташування на місцевості, тому вона не може реалізувати своє право власності на дану земельну ділянку та вказує про неможливість виправлення помилок в державному акті в позасудовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ріпкинського району в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву в якій просив розглядати справу у їх відсутність та вказав про визнання позову. Представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Реєстраційної служби Ріпкинського районного управління юстиції Чернігівської області в судове засідання не зявився. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділу Держземагенства у Ріпкинському районі Чернігівської області [PERSON] не заперечувала проти задоволення змінених позовних вимог, вказавши, що [PERSON] успадкувала не земельну ділянку, а право на земельну частку (пай), що свідчить про незаконність даного державного акту. Вислухавши пояснення представника третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З свідоцтва про право на спадщину (серія АЕІ № 397147), виданого 19.12.2001 року державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] вбачається, що [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON], яка сталась 31.10.2000 р. право на земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності КСП «Україна» (с.Гучин), розміром 5,26 в умовних кадастрових гектарах, що належало [PERSON] на підставі дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай), серії РН № 955000, згідно рішення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 10.06.1996 р. № 209, виданого 5 травня 2001 р. та зареєстрованого 5 травня 2001 р. за № 209 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області. По справі встановлено, що 30 грудня 2001 року [PERSON] сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області, у відповідності до свідоцтва про право на спадщину виданого 19.12.2001 року № 5-519, було видано на імя [PERSON] Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН №042936, яким посвідчено її власності на земельні ділянки загальною площею 4.84 га. (рілля 4.52 га, кормові угіддя 0.32 га.), в межах згідно плану, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В той же час, [PERSON] сільська рада Ріпкинського району Чернігівської області видавши вказаний Державний акт про право власності на земельну ділянку, на підставі свідоцтва про право на спадщину, яким було посвідчено право на земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності КСП «Україна» (с.Гучин), розміром 5,26 в умовних кадастрових гектарах, не врахувала норми ст.ст. 2, 3, 12 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», які регламентують підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) та порядок оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). В даному випадку вказана [PERSON] сільська рада Ріпкинського району Чернігівської області за заявою позивачки про виділення їй земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), повинна була приймати рішення про передачу земельної ділянки позивачці, який і був би належною підставою для видачі державного акту. Всупереч ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачка не надала рішення [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про передачу їй земельної ділянки за вказаною вище процедурою. Зазначення у відповідній графі державного акту підстави його видачі свідоцтво про право на спадщину, а не рішення [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про передачу позивачці земельної ділянки є безумовною підставою для визнання вказаного державного акту недійсним. Крім того, у вказаному державному акті вказано, що він зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №8. В той же час, з довідки [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 11.03.2015 р. № 03-03/62, з витягу з Книги записів державних актів на право приватної власності на землю, витягу з рішення 17-ї сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 29.06.2001 р. вбачається, що: - на підставі рішення [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 29.06.2001 р. (17 сесія 23 скликання) видано Державний акт на право приватної власності на землю [PERSON], цей акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №8; - у відповідності до схеми паювання земель по [PERSON] сільській раді Ріпкинського району, земельна ділянка закріплена і позначена на схемі паювання земель під номером 8 за [PERSON]; - державний акт на право приватної власності на землю виданий на імя [PERSON] серії ІІІ-ЧН №042936, в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під №8 не зареєстрований; - на схемі паювання земель по [PERSON] сільській раді Ріпкинського району, земельна ділянка [PERSON] не визначена. Вказане свідчить про те, що спірний державний акт не зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю на імя [PERSON], а не [PERSON], що є самостійною підставою для визнання вказаного державного акту недійсним. Крім того, судом встановлено, що спірні земельні ділянки загальною площею 4.84 га. (рілля 4.52 га, кормові угіддя 0.32 га.), що зображені на плані наявному в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН №042936 повністю накладається на земельну ділянку іншого землевласника [PERSON], якому було видано Державний акт на право приватної власності на землю у відповідності до рішення [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 29.06.2001 р. (17 сесія 23 скликання). Вказане також є безумовною підставою для визнання вказаного державного акту недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів захисту (стаття 16 ЦК України). Відтак, наявні підстави для задоволення позову в цій частині та визнання недійсним, виданого 30 грудня 2001 року [PERSON] сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області на імя позивачки Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН №042936. В той же час, в задоволенні вимог [PERSON] про припинення права власності на землю слід відмовити, виходячи з того, що: - позивачка в зміненій позовній заяві не вказала конкретні підстави для припинення права власності на земельну ділянку, передбачені ст. 140 ЗК України, конкретні підставі для примусового припинення прав на земельну ділянку, передбачені ст. 142 ЗК України; - припинення прав на земельну ділянку з підстав передбачених ст.140-142 ЗК України за порівняльним аналізом цих норм зі ст. 143 ЗК України здійснюється у позасудовому порядку; - судом встановлено недійсність вказаного вище державного акту, тобто захищені права позивачки в належний спосіб.

Outcome: partial