Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому з урахуванням уточнень просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 11.06.2011 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], який рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області 26.10.2016 було розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, а заробітної плати позивача не вистачає для утримання неповнолітньої дитини, через що позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини (а.с. 1-2, 70, 105). Позивач про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 9, 34105) Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі, свідків до судового засідання просив не викликати (а.с. 65-66,107-108, 114-119). Надав до суду заперечення в яких зазначив, що надає постійно кошти дитині шляхом перерахування їх на картковий рахунок Приватбанку, загальна сума перерахованих коштів складає більше 60000 гривень, проте розписок з позивача не відбирав, з розміром аліментів але не менше 50% прожиткового мінімуму заперечив та правового обґрунтування в цій частині не навів, зазначив що добровільно виконує вимоги позивача, надав до суду копію позовної заяви з якої вбачається, що відповідачем подано позовну заяву до суду про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною. У задоволенні позовних вимог просив відмовити, посилаючись на рівні обов'язки батьків щодо виховання дитини (а.с. 36-55, 96-119 ). У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін. Щодо ухвалення заочного рішення за заявою сторін, суд вважає зазначити, що положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже однією з умов ухвалення заочного рішення у справі є неявка відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, проте матеріалами справи встановлено, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду надав до суду заперечення в яких позов не визнає, та надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відтак судом застосовуються положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України, які наведені вище. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 26.10.2016 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, рішення набуло чинності 06.11.2012 року (а.с. 4). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.10.2011 року виконкомом Красногорівської міської ради Мар'їнського району Донецької області, вбачається, що сторони мають спільну дитину, доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З довідки ВЦА міста Красногорівка Донецької області вбачається, що донька [PERSON] 2011 року народження проживає разом із позивачем, яка уклала шлюб з [PERSON], 24.11.2015 року,шлюбне прізвище позивача «[PERSON]» (а.с. 7, 8). З довідки про доходи позивача [PERSON] вбачається, що вона отримає благодійну допомогу та заробітну плату за 1-2 квартал 2017 року (а.с. 106 ). З виписок ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідач протягом 2016-2017 років здійснює перерахування готівки на ім'я позивача, придбав мобільний телефон A 7 Blacrviev за ціною 1600 гривень, надсилає продуктову допомогу дитині (48-55, 60-62, 76-94, 98-101). При вирішенні спору, суд враховує норму ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України (з змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 17.05.2017 р. N 2037-VIII) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, судом встановлено, що відповідач працює, є військовослужбовцем ВЧ ПП А 0666 (а.с. 29), інших дітей на утриманні не має, зобов'язаний, як і позивачка, утримувати дитину до досягнення нею повноліття, непрацездатних осіб на утриманні відповідача судом не встановлено, не встановлено також й інших обставин, які враховуються судом при визначені розміру аліментів у відповідності до положень ст. 182 СК України. Суд відхиляє заперечення відповідача, щодо надання грошової допомоги на утримання дитини щомісячно в добровільному порядку, в тому числі і надання з боку відповідача матеріальних благ (придбання телефону, продуктів харчування, та іншого), незгоди відповідача з розміром аліментів, а саме не менше 50% прожиткового мінімуму, оскільки обов'язок утримання дітей визначено положеннями ст. 180 СК України, тобто законом, і зазначене не звільняє відповідача від обов'язку належним чином утримувати дитину. Суд визначає порядок сплати та розмір аліментів під час дії нових норм, з урахуванням норм ст. 5 ЦК України, відтак положення щодо стягнення аліментів в розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку визначено законом, а саме ч. 2 ст. 182 СК України, положення якого є обов'язковими для застосування судом у спорах про вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дитини, тобто судом в межах предмету доказування застосовуються норми СК України, які діють на момент ухвалення судового рішення, з урахуванням норм Закону № 2037-VІІІ від 08.06.2017 року. Фактично доводи викладені в запереченнях відповідача та письмових доказах доданих до заперечень зводяться до незгоди відповідача з обов'язком утримувати дитину шляхом сплати саме аліментів на утримання доньки та з розміром аліментів, який підлягає стягненню з відповідача. З урахуванням фактичних обставин справи, стану здоров'я дитини, матеріального становища платника аліментів, який має достатній дохід, суд вважає визначити розмір аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд вважає, що стягнення саме такої частки не може негативно вплинути на матеріальне становище відповідача. З огляду на наведене вище, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини узгоджуються з положеннями ст. 16 ЦК України, та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, який відповідає змісту встановлених судом правовідносин. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини є ґрунтовними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки визначення аліментів заявлених позивачем в позові в повній мірі відповідає фактичним обставинам справи та вимогам матеріального права. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто з 19.04.2017 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved