Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом (в подальшому уточнений) до НАК «Надра України» Дочірнє підприємство «Центрукргеологія» про стягнення заборгованості з виплати компенсації втраченого заробітку, внаслідок втрати працездатності, стягнення додаткових витрат та зобов»язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 1979 року позивач перебувала у трудових відносинах з Українським науково-дослідним інститутом держплану УССР (ЦНТЕІ) і займала посаду старшого редактора редакційно-видавничої групи Центру науково-технічної інформації та пропаганди. 29 жовтня 1981 року, повертаючись із службового відрядження з м. Канів на рейсовому автобусі «Турист-12», який рухався по маршруту Канів-Черкаси, вона потрапила в ДТП за участю водія автомобіля «ЗИЛ-131 ЦКТ 5136». Причиною даної ДТП стало порушення водієм вантажного автомобіля «ЗИЛ-131» [PERSON] Правил дорожнього руху та зіткнення з рейсовим автобусом на зустрічній полосі. В результаті зіткнення позивач отримала травматичний відрив лівої нижньої кінцівки. Відносно даної ДТП була розглянута кримінальна справа, в якій винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди був визнаний [PERSON], який перебував в трудових відносинах з відповідачем. Під час ДТП [PERSON] керував автомобілем з бурою установкою на борту, не маючи права на керування даним транспортним засобом. Відповідно до результатів судово-медичної експертизи № 17-т від 30.09.1994 року [PERSON] була визнана інвалідом 2 групи з втратою загальної та спеціальної працездатності в розмірі 60% по-життєво. Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 03.10.2000 року позовні вимоги [PERSON] до відповідача були задоволенні. На підставі даного рішення ДПТ «Центрукргеологія», правонаступником якого є ДП НАК «Надра Україна», було зобовязане сплатити позивачеві в рахунок відшкодування шкоди за період з жовтня 1994р. по 01.10.2000р. - 5765,24 грн. невиплаченої компенсації одночасно, а в подальшому, починаючи з жовтня 2000р. щомісячно виплачувати 206грн. 11коп. з відповідним проведенням корегування індексації даної суми. Ухвалою Черкаського обласного суду від 08.11.2000р. касаційна скарга відповідача не була задоволена, а вищезазначене рішення залишене без змін. Відповідач деякий період часу сплачував належні позивачеві кошти, але з липня 2014 року перестав це роботи. Відповідно до заочного рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 23.09.2015р., яке вступило в законну силу, НАК «Надра України» ДП «Центрукргеологія» зобовязане сплатити заборгованість із виплати компенсації втраченого заробітку в звязку з втратою працездатності, заборгованість компенсації витрат бензину, ремонт та технічне обслуговування на користь [PERSON] в сумі 26782грн. 31коп. На даний момент відповідач не сплачує позивачеві щомісячно, починаючи з вересня 2015 року, компенсацію втраченого заробітку в звязку з втратою працездатності. Ігноруючи рішення суду попередніх років, відповідач з 2014 року постійно затягує виплати, належної позивачеві компенсації. Наразі, за грудень місяць 2015 року, а також січень, лютий 2016 року вона також не отримала грошові кошти по компенсації, що вважає порушенням своїх прав. Позивач являється пенсіонером, інвалідом ІІ групи, в звязку з затримками виплати компенсації не має змоги забезпечувати себе необхідним посиленим харчуванням та санаторно-курортним лікуванням. Для поліпшення свого стану має намір придбати путівку до санаторію «Поляна», що знаходитися в селищі Поляна, Закарпаття. Стандартна ціна за проживання у вказаному санаторії становить 300 грн. за добу проживання. Для того, щоб скористатися своїм правом на санітарно-курортне лікування планує придбати путівку терміном на 21 день, загальною вартістю 6\~300 грн. та витрати на проїзд до даного санаторію, які складають 500 грн., що загалом становить 6\~800грн. 00коп. Таким чином, позивач просить суд стягнути з Дочірнього підприємства НАК «Надра Україна» «Центрукргеологія на свою користь заборгованість з виплати компенсації втраченого заробітку внаслідок втрати працездатності з 01.09.2015 року по 01.03.2016 року в розмірі 16 684грн. 34коп., додаткові витрати на санітарно-курортне лікування та проїзд в розмірі 6\~800грн. 00коп., витрати на послуги адвоката в розмірі 500грн. 00коп., а також зобовязати відповідача виплачувати [PERSON] з 01.03.2016 року щомісячно та безстроково втрачений заробіток в розмірі 1872 грн. 89коп. з відповідним корегуванням індексації даної суми. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] повністю підтримали уточнені позовні вимоги в редакції від 10.03.2016р. та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача НАК «Надра України» ДП «Цетрукргеологія» за довіреністю [PERSON] позовні вимоги визнав. Зазначив, що рахунки підприємства з грудня 2015р. заблоковані, а тому відповідач не має можливості сплачувати позивачеві грошові кошти. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляду справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги в ред. від 10.03.2016р., підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що з 1979 року позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Українським науково-дослідним інститутом держплану УССР (ЦНТЕІ) і займала посаду старшого редактора редакційно-видавничої групи Центру науково-технічної інформації та пропаганди. 29 жовтня 1981 року, повертаючись із службового відрядження з м. Канів на рейсовому автобусі «Турист-12», який рухався по маршруту Канів-Черкаси, вона потрапила в ДТП за участю водія автомобіля «ЗИЛ-131 ЦКТ 5136». Причиною даної ДТП стало порушення водієм вантажного автомобіля «ЗИЛ-131» [PERSON] Правил дорожнього руху та зіткнення з рейсовим автобусом на зустрічній полосі. В результаті зіткнення позивач отримала травматичний відрив лівої нижньої кінцівки. Відносно даної ДТП була розглянута кримінальна справа, в якій винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди був визнаний [PERSON], який перебував в трудових відносинах з відповідачем. Під час ДТП [PERSON] керував автомобілем з бурою установкою на борту, не маючи права на керування даним транспортним засобом. Відповідно до результатів судово-медичної експертизи № 17-т від 30.09.1994 року [PERSON] була визнана інвалідом 2 групи з втратою загальної та спеціальної працездатності в розмірі 60% по-життєво. Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 03.10.2000 року позовні вимоги [PERSON] до відповідача були задоволені. На підставі даного рішення ДПТ «Центрукргеологія», правонаступником якого є ДП НАК «Надра Україна», було зобовязане сплатити позивачеві в рахунок відшкодування шкоди за період з жовтня 1994р. по 01.10.2000р. - 5765,24 грн. невиплаченої компенсації одночасно, а в подальшому, починаючи з жовтня 2000р. щомісячно виплачувати 206грн. 11коп. з відповідним проведенням корегування індексації даної суми. Ухвалою Черкаського обласного суду від 08.11.2000р. вказане рішення суду залишене без змін. Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 01.07.2014р. також з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість із виплати компенсації втраченого заробітку у зв»язку з втратою працездатності в сумі 28279грн. 06коп. Відповідно до заочного рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 23.09.2015р., яке вступило в законну силу, НАК «Надра України» ДП «Центрукргеологія» зобовязане сплатити заборгованість із виплати компенсації втраченого заробітку в звязку з втратою працездатності, заборгованість компенсації витрат бензину, ремонт та технічне обслуговування на користь [PERSON] в сумі 26782грн. 31коп. за період з липня по грудень 2014р. та з січня по серпень 2015р. Позивач [PERSON], 1944р. народження являється пенсіонером, інвалідом ІІ групи безстроково (довідка МСЕК №026645 від 02.04.1990р.). В звязку з затримками виплати компенсації, вона не має змоги забезпечувати себе необхідним, а саме, - санаторно-курортним лікуванням, яке рекомендовано їй консультативним висновком спеціаліста мед закладу від 02.03.2016р. Для поліпшення свого стану має намір придбати путівку до санаторію «Поляна» терміном на 21 день, що знаходитися в селищі Поляна, Закарпаття. Стандартна ціна за проживання у вказаному санаторії становить 300 грн. за добу проживання. Отже, лікування терміном 21 день, становить 6\~300 грн. та витрати на проїзд до даного санаторію та повернення до м. Черкаси, складають 500 грн., що загалом становить 6\~800грн. 00коп. Відповідно до довідок, наданих відповідачем, заборгованість перед позивачем по виплаті компенсації за вересень-листопад 2015р. становить 5618грн. 67коп., за грудень 2015р., січень 2016р. та лютий 2016р. по 1872грн. 89коп. відповідно. Отже, загальний розмір виплати за період часу з 01.09.2015р. по 01.03.2016р. становить 16684грн. 45коп. Згідно із ст.55 Конституції України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають рівні права на соціальний захист, що включають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Статтею 6 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991р. визначено, що захист прав, свобод і законних інтересів інвалідів, здійснюється в судовому або іншому порядку, встановленому законом. Згідно із ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоду каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичної особи зобовязана відшкодовувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодовувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санітарно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя відшкодовується без врахування пенсії, призначеною в звязку з втратою здоровя, а також інший дохід. Порядок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю здійснюється щомісячним платежем, відповідно до статті 1202 ЦК України. За положеннями ст.1202 ЦК\~відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Стягнення додаткових витрат, передбачених\~частиною першою статті 1195\~цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо). Пунктом 15 постанови КМУ від 30.10.1993 року «Про затвердження Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної\~\~працівникові\~ушкодженням\~здоров'я,\~пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків» визначено, що потерпілому періодично, але не рідше одного разу на три роки, а інвалідам 1-ї групи щорічно безкоштовно надається путівка для санаторно-курортного лікування відповідно до медичного висновку, а в разі самостійного її придбання власник за бажанням потерпілого компенсує середню вартість санаторно-курортної путівки. Потерпілому компенсуються витрати на проїзд до місця лікування і назад. У разі необхідності супроводу потерпілого особі, яка його супроводжує, компенсується проїзд туди і назад, а також сплачуються добові і компенсуються витрати на житло відповідно до законодавства про службові відрядження. Потерпілому, який використав чергову відпустку до отримання путівки у санаторно-курортні заклади, власник надає додаткову відпустку для лікування (включаючи час проїзду) із збереженням на цей час середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров'я, або заробітку, що склався перед відпусткою (за вибором потерпілого). Виплата втраченого заробітку (або відповідної його частини) потерпілому протягом цього часу здійснюється на загальних підставах. Особливий порядок відшкодування передбачений Законом України «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Такі виплати гарантують усім застрахованим громадянам забезпечення прав у страхуванні від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання як у вигляді одноразової допомоги, так і в сплаті щомісяця грошових сум. З 01 січня 2001 року набрав чинності Закон України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати». Відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердж.\~постановою КМУ від 21.02.2001 року №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягає щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. За положеннями статті 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплат», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Стаття 6 цього Закону визначає, що компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об»єднання громадян. Норми статті 1205 ЦК України передбачають, що у разі припинення юридичної особи, зобовязаної відшкодовувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю і встановлює її правонаступників, виплата щомісячних платежів покладаються на її правонаступників. В даному випадку, таким правонаступником є НАК «Надра України» ДП «Центрукргеологія». Таким чином, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що дана компенсація повинна проводитися за рахунок коштів НАК «Надра України». Крім того, знайшли своє підтвердження обставини про те, що виплати позивачеві [PERSON] виплачуються несвоєчасно, тобто з порушенням термінів їх виплати, а за період з вересня 2015р. по лютий 2016р. включно, - взагалі не виплачувались, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, відсутність грошових коштів на рахунках відповідача, не звільняє його від обов»язку виплатити такі кошти позивачеві. Знайшли своє підтвердження доводи позивача про необхідність санаторно-курортного лікування, вартість якого визначена і не оспорюється відповідачем у розмірі 6800грн. 00коп. Враховуючи, що протягом часу з 1995р. і по час розгляду даної справи, відповідач в добровільному порядку кошти позивачеві сплачує нерегулярно, а позивач в примусовому порядку не звертав судове рішення від 10.05.1995р. до виконання, то суд вважає, що позовні вимоги про зобов»язання відповідача сплачувати позивачеві щомісячно, починаючи з 01.03.2016р. і безстроково втрачений заробіток з відповідними корегуваннями індексації, також підлягають до задоволення. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме, - витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 500грн. 00коп, що підтверджується квитанцією №15 від 11.03.2016р. Крім того, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 974грн. 40коп. як за вимоги майнового, так і немайнового характеру, відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та,

Outcome: approved