Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,\~посилаючись на\~те,\~що сторони\~являються батьками\~[PERSON] [INFO]\~Відповідач проживає\~окремо від\~дитини,\~на її\~утримання у\~добровільному порядку\~кошти не\~надає, виходячи з чого позивач просила стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак направила до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, змінила позовні вимоги та просила стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини по 850 грн. щомісячно до досягнення дитини повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, суд знаходить можливим здійснити розгляд справи без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Справа до суду надійшла 16.05.2018 року та була призначена до підготовчого судового засідання на 21.06.2018 рік, 21.06.2018 року, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 03.07.2018 рік. Встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, яка народилася від шлюбу, а саме [PERSON] [INFO] який проживає, разом із своєю матірю позивачем по справі. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За домовленістю між батьками дітей той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матірю, що він не здійснює і що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, який не приймає участі в утриманні дитини, аліментів на її утримання. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аліментів на утримання дитини, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 16.05.2018 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved