Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], 3 особа- відділ реєстрації місця проживання у Новобаварському районі м.Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування будинком 21 по вул.Грушевського в м. Харкові, посилаючись на те, що колишній чоловік відповідач по справі, після припинення шлюбно-сімейних відносин у січні 2015 р., добровільно пішов з будинку і став мешкати окремо, оселившись в чотирикімнатній квартирі матері [ADDRESS] в м. Харкові.З того часу відповідач будинком не цікавиться, не приймає участі в його утриманні та обслуговуванні. [PERSON] стверджує, що будинок належить їй на праві власності, не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, вона не перешкоджала відповідачу користуватися жилими приміщеннями, рішення про зміну місця проживання відповідач прийняв самостійно, житлом забезпечений. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував та предявив зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні будинком, вселення за місцем реєстрації і визначення порядку користування будинком. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що після того, як сторони оформили розлучення, [PERSON] змінила замки на дверях та позбавила його можливості проживати, тому його відсутність обумовлена поважними причинами. Представник третьої особи Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не зявився, направив суду клопотання про можливість розгляду справи за його відсутністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, приходить до наступного. Власником будинку 21 по вул. Грушевського в м.Харкові є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 03.10.2008 р. Жовтневою районною в м.Харкові радою, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.04.2009 р. 5-ю Харківською державною нотаріальною конторою.В будинку зареєстровані сторони, їх неповнолітня донька [PERSON] та донька позивача [PERSON] Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.12.2015 р. шлюб між сторонами розірвано. Як вбачається із зазначенного рішення , з січня 2015 р. подружжя припинило шлюбні стосунки, спільного господарства вони не ведуть, [PERSON] став мешкати окремо, прийшов у домоволодіння тільки 14.07.2015 р., вчинив сварку, наніс позивачу тілесні ушкодження. В судовому засіданні позивач пояснила, що з січня 2015 р. відповідач житлом не цікавиться, протягом декількох місяців забирав свої особисті речі, частину спільного майна, техніку, фотокамеру, компютер та приходив виключно до дитини, але в будинок відмовлявся заходити, а після спричинення колишній дружині, у липні 2015 р., середньої тяжкості тілесних ушкоджень та відкриття кримінального провадження, припинив спілкування з дитиною, не навідувався, тому [PERSON] змінила замки після спливу значного строку його відсутності. Відповідно до ст. 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.\~\~\~\~ До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Зазначені вимоги кореспондуються із вимогами ст. 405 ЦК України, відповідно до якої\~\~ члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не оспорював той факт, що з січня 2015 р. він не проживає в будинку і мешкає у матері, ніяких перешкод йому не здійснювалось, він сподівався весь час на примирення з позивачем,02.02.2016 р. звернувся до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області із заявою, що колишня дружина не пускає його до помешкання, де він зареєстрований, з метою «полякати» її , проте ніяких дій, спрямованих на вселення до будинку або проживання в ньому він не вчиняв. З акту, складеного 10.06.2017 р. свідками, у тому числі допитаними в судовому засіданні випливає, що був проведений огляд будинку 21 по вул.Грушевського в м. Харкові, який належить [PERSON] та встановлено, що відсутні будь-які речі [PERSON], який з січня 2015 р. в будинку не проживає. На підтвердження факту спричинення [PERSON] позивачу тілесних ушкоджень, [PERSON] надано довідку Харківського міського управління ГУМВС України від 20.08.2015 р., згідно якої 14.07.2015 р. позивач зверталась з повідомлення про злочин на телефонну лінію «102». Допитані в судовому засіданні донька позивача- Ботман К.С., сусідка [PERSON] підтвердили факт тривалого непроживання [PERSON] без поважних причин в будинку. При цьому, [PERSON] приходила до відповідача за місцем його фактичного проживання, коли він брав молодшу сестру, а після побиття матері [PERSON] зявився один раз, вибачився, просив забрати заяву з поліції і до будинку заходити відмовився.Всі свої речі з гаража він просив забрати знайомого. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що відповідачем не надано доказів того, що йому перешкоджали у проживанні в будинку після розірвання шлюбу та він мав намір в подальшому ним користуватися суду не надано. [PERSON] самостійно пішов з будинку, оселився в чотирикімнатній квартирі своєї матері та понад двох років за місцем реєстрації без поважних причин не проживає.Законом також не передбачено право колишнього члена сімї власника визначати порядку користування будинком, який перебуває у власності іншої особи. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши до органу реєстрації судове рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved