Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, розташовану на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] року померла її мати - [PERSON] До складу спадщини, яка залишилася після померлої, входить земельна ділянка загальною площею 4,74 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лиманської Другої сільської ради. Позивач прийняла спадщину, проте отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку вона не може, оскільки за життя мати не зареєструвала своє право власності у визначеному законом порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача - Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. У грудні 2014 року позивач звернулася до Решетилівської державної нотаріальної контори з проханням видати на її ім'я свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,74 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області після смерті матері - [PERSON]. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу - державного акту на земельну ділянку, державним нотаріусом обґрунтовано була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с. 5/. У п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Судом встановлено, що 20.10.2003 року [PERSON] Решетилівською райдержадміністрацією був виданий державний акт сер. ПЛ № 158850 на право власності на земельну ділянку площею 4,74 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області /а.с. 7/. [INFO] року [PERSON] помер /а.с. 8/. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори [PERSON] 09.12.2010 року за реєстровим № 1-5112, зазначену ділянку після смерті [PERSON] успадкувала його донька - [PERSON] /а.с.6/ При цьому у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 року № 439 «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку» на сторінках державного акта сер. ПЛ № 158850, де знаходиться план меж земельної ділянки, державним нотаріусом була проставлена відмітка про те, що право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом переходить до [PERSON] Водночас, як вбачається з державного акта, відмітки територіального органу Держземагентства про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку він не містить. [INFO] року [PERSON] померла /а.с. 3/. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що спадщину після померлої [PERSON] прийняла її донька - [PERSON]. Інших спадкоємців немає. 09.12.2013 року на ім'я позивача були видані свідоцтва про право на спадщину на ? частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку державний нотаріус виходила з того, що державна реєстрація права власності проведена не була, нового державного акта [PERSON] не отримала. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України в редакції Закону N 1066-VI від 05.03.2009 року право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 року № 439 відмітку про реєстрацію права власності на земельну ділянку проставляє на державному акті територіальний орган Держземагентства за місцем знаходження земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня подання до нього документа про перехід права власності на земельну ділянку. Вищенаведене свідчить про те, що отримавши свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] не встигла зареєструвати своє право власності на земельну ділянку. Ця обставина унеможливлює оформлення спадкових прав на цю ділянку її донькою - позивачем у даній справі. Між тим, згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч. 2 цієї статті. Частиною 2 ст. 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. За таких обставин, вимоги позивача, як спадкоємиці за законом померлої [INFO] року матері - [PERSON], про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 4,74 га, що розташована на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved