Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, посилаючись на те, що 02 квітня 2017 року о 00 год 57 хв по вул. Ковельська в смт Турійськ Волинської області відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі автомобілів марки BMW- 524, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та марки Nissan Almera 1.5, державний номерний знак [NUMBER] , під її керуванням, в результаті чого вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В салоні автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди знаходилась її неповнолітня дочка, яка отримала незначні тілесні ушкодження. Постановою судді Турійського районного суду Волинської області від 11 липня 2017 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП. Зазначає, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки Nissan Almera 1.5, державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, складає 130 258.50 грн, з яких 74 148.50 грн їй було виплачено страховою компанією. Відповідач, який зобов`язувався добровільно відшкодувати кошти на ремонт автомобіля, свої зобов`язання не виконав. Також зазначила, що через протиправну поведінку відповідача їй були спричинені моральні страждання через перенесений фізичний біль і стрес, переживання за неповнолітню дочку. Просила стягнути з відповідача на її користь 56 110 грн майнової шкоди, 3 000 грн моральної шкоди, 1 800 грн витрат за проведення експертизи та витрати по сплаті судового збору. Суддя своєю ухвалою прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі. Відповідно до ухвали від 14 вересня 2020 року суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, [PERSON] , яка є власником автомобіля марки Nissan Almera 1.5, державний номерний знак [NUMBER] , та постановив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, 14 вересня 2020 року подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи та просила справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, [PERSON] у судове засідання не з`явилася також, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд в ухвалі від 24 листопада 2020 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Суд встановив, що 02 квітня 2017 року о 00 год 57 хв по вул. Ковельська в смт Турійськ Волинської області відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі автомобілів марки BMW- 524, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та марки Nissan Almera 1.5, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль Nissan Almera 1.5, державний номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Згідно з постановою судді Турійського районного суду Волинської області від 11 липня 2017 року винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 994 від 28 липня 2017 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки Nissan Almera 1.5, державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, складає 130 258.50 грн (а.с. 7 - 11). За проведення експертного дослідження позивач [PERSON] сплатила 1 800 грн., що підтверджується квитанцією від 31 липня 2017 року (а.с. 26). Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 74 148.50 грн, що підтверджується листом головного експерта відділу регламентних виплат від 04 жовтня 2018 року (а.с. 27). Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з частинами першою, другою статті 395 ЦК України до речових прав на чуже майно, зокрема, відносять: право володіння, право користування. Частиною першою статті 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 13 своєї постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Отже, відповідно до вищевказаних положень закону, враховуючи те, що автомобілем Nissan Almera 1.5, державний номерний знак [NUMBER] , під час ДТП керувала позивач [PERSON] , остання має право вимагати відшкодування шкоди, завданої пошкодженням цього автомобіля. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд встановив, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 74 148.50 грн. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 56 110 грн (130 258.50 грн - 74 148.50 грн), а також 1 800 грн витрат за проведення експертного дослідження. Крім того, позивач, посилаючись на те, що через протиправну поведінку відповідача їй були спричинені моральні страждання через перенесений фізичний біль і стрес, переживання за неповнолітню дочку, просила стягнути з відповідача на її користь 3 000 грн моральної шкоди. За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала позивач, і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає доведененими та обґрунтованими позовні вимоги в цій частині та наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3 000 грн моральної шкоди. З огляду на вказане та виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 56 110 грн на відшкодування майнової шкоди, 3 000 грн моральної шкоди, 1 800 грн витрат за проведення експертного дослідження. Крім того, згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 768.40 грн судового збору.

Outcome: approved