Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON], у якому зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2012 року. Під час перебування у шлюбі в них народилися діти: [PERSON] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися, оскільки сторони мають різні погляди на життя, наслідком чого є постійні сварки, свідком яких були їх діти, що мало тяжкі наслідки для їх психіки. Їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їх дітей. Шлюбні стосунки між ними фактично припинені в листопаді 2016 року, спільне господарство з того часу ними не ведеться. Примирення між ними неможливе. Спору майнового характеру між ними немає. Питання, щодо місця проживання дітей між ними вирішено: діти будуть мешкати разом з позивачем. Просила їх шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Сторони до судового засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі у попередньому судовому засіданні, позивач на позовних вимогах наполягала, відповідач позовні вимоги визнав. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не зявилися до суду. Відповідно до частини четвертої статті 130 Цивільно-процесуального кодексу України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення рішення. Згідно з частиною першою статті 61 Цивільно-процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 27 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 59 (а.с. 8). Під час перебування у шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 10). Позивач [PERSON], разом з дітьми [PERSON], [PERSON], [INFO] зареєстровані та мешкають за адресою: Донецька область м.Мирноград м-н «Восточний», 14/54 (а.с. 11). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сiмейного кодексу України, шлюб припиняється внаслiдок його розiрвання. Вiдповiдно до частини другої статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їхнiх дiтей, що має iстотне значення. Відповідач у своїй заяві, адресованій суду, позов визнав у повному обсязі. (а.с. 18). Таким чином, проаналізувавши зiбранi по справi докази, суд вважає, що шлюб мiж сторонами можливо розiрвати, оскільки сторони створити мiцної сімї за час спiльного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подружнi стосунки припинилися, подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б їхнiм інтересам та інтересам їх дітей. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що позивачу необхідно залишити прізвище «Пищалова», оскільки вона просила про це в своїй заяві. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в сумі 640 грн. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved