Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, шляхом стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля марки «Great Wall Safe 2237», 2005 року випуску, у розмірі 74 000 грн., та грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля марки «Mazda 6», 2004 року випуску, у розмірі 24 560 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що з [INFO] року перебувала у шлюбі з відповідачем, в якому народилась дочка [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання сторони придбали майно, а саме автомобіль марки «Volkswagen Golf», 1989 року випуску, придбаний 19.12.2003, автомобіль марки «Great Wall Safe 2237», 2005 року випуску, придбаний 24.07.2015 та автомобіль марки «Mazda 6», 2004 року випуску, придбаний 10.10.2017. З лютого 2019 року сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства, а вказаними транспортними засобами користувався лише відповідач. В подальшому відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що відповідач кошти на утримання дитини надавав у незначному розмірі та лише на прохання позивача, остання звернулась із позовом про стягнення аліментів. У серпні 2019 року дізналась про те, що відповідач продав автомобілі, використавши кошти на особисті потреби, при цьому, згоди на їх продаж позивач не надавала. Зазначила, що автомобіль марки «Volkswagen Golf», 1989 року випуску, вважає за доцільне залишити за відповідачем. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні змісту такого та відповіді на відзив (а.с. 55). Додатково пояснили, що автомобілі марки «Mazda 6» та «Great Wall Safe» були зареєстровані за відповідачем, однак придбані в шлюбі за спільні кошти. Відчужені ці автомобілі були протягом того часу, коли сторони припинили шлюбні відносини та проживали окремо. Позивачу було відомо, що автомобілем «Great Wall Safe» певний час користувався [PERSON] , але на яких умовах останній таким користувався, не знала. Просили суд позов задовольнити. Відповідач, представник відповідача в судове засідання від 21.05.2020 не з`явились, від представника надійшло клопотання про розгляд справи за його та відповідача відсутності. В судовому засіданні від 06.05.2020 позов не визнали з підстав, що викладені у відзиві (а.с. 50-52), з огляду на наступне. Сторони перебували у шлюбі з 2003 року до 25.11.2019, за період перебування в якому придбали спільне майно, а саме автомобіль марки «Volkswagen Golf», 1989 року випуску, придбаний 19.12.2003, автомобіль марки «Great Wall Safe», 2005 року випуску, придбаний 24.07.2015 та автомобіль марки «Mazda 6», 2004 року випуску, придбаний 10.10.2017. При цьому, питання, що виникали під час розірвання шлюбу сторони вирішили, зокрема, і питання спільно набутого майна, продавши два автомобілі, кошти від продажу яких розділили порівну. Зазначили, що за час шлюбу позивач працювала, однак основним джерелом їх фінансового забезпечення були доходи відповідача, які становили основну частину усіх суттєвих покупок. Матеріальну допомогу для задоволення потреб дитини відповідач надавав завжди, однак позивач подала позов про стягнення аліментів, хоча необхідності в цьому не було. Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження позовних вимог, а лише вказано про те, що майно набуте у шлюбі, а відтак вважають такий позов необґрунтованим та безпідставним. Відповідач також пояснив, що автомобіль марки «Great Wall Safe» у 2017 році продав [PERSON] за 2700 доларів США, при передачі яких 10.10.2017 позивач була присутня. Передача коштів відбувалася на вулиці в районі львівського аеропорту. За кошти від продажу вищевказаного автомобіля був придбаний автомобіль «Mazda 6», який був проданий після завдання позивачем шкоди [PERSON] . Від продажу цього автомобіля 1500 доларів США віддав позивачу, однак без оформлення відповідних документів. Зазначив, що кошти, які залишились після продажу автомобіля «Great Wall Safe» та купівлі автомобіля марки «Mazda 6», сторони витратили разом на потреби сім`ї. Також відповідач зазначив, що за адресою [PERSON] , яка вказана у його письмових поясненнях у матеріалах Залізничного відділу поліції, фактично не проживав, а вказав таку адресу на прохання [PERSON] , яка бажала особисто отримувати виклики поліції, адресовані йому як свідку. З лютого 2019 року, у зв`язку з тим, що його фактично вигнали з квартири на [ADDRESS] орендував квартиру [ADDRESS] , але постійно приходив до дружини та дітей та їм допомагав. Просили суд у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін (їх представників), дослідивши та оцінивши докази у справі в сукупності, дійшов наступного висновку. Положеннями ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наведених у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 15 листопада 2003 року та розірваний рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25.10.2019 (а.с. 9, 58). Відповідно до листа Регіонального сервісного центру в Львівській області від 29.08.2019 №31/13-7-198/аз, спірні автомобіль марки «Great Wall Safe», був зареєстрований за [PERSON] з 24.07.2015 до 19.06.2019, перереєстрований за договором купівлі продажу, укладеному в ТСЦ за ціною 148 000 грн., автомобіль марки «Mazda 6», 2004 року випуску, був зареєстрований з 10.10.2017 до 22.06.2019, перереєстрований за договором купівлі-продажу, укладеному в суб`єкта господарювання за ціною 49 121,45 грн. (а.с. 10). Автомобілі марки «Great Wall Safe», 2005 року випуску та «Mazda 6», 2004 року випуску, придбані сторонами за час шлюбу, є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, домовленості про поділ такого майна між сторонами немає, відповідно частки останніх на це майно є рівними. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого з подружжя частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] надав показання про те, що періодично користувався автомобілем марки «Great Wall Safe», який, в подальшому, на початку 2017 року викупив за кошти у розмірі 4500 доларів США, які передав частинами відповідачу, а саме 3000 та 1500 доларів США. При передачі коштів, яка відбувалась вдома у свідка, були присутні лише він (свідок) та відповідач. Чи було відомо [PERSON] про продаж такого автомобіля, не знає. Вважає, що автомобіль марки «Mazda 6» сторони придбали з коштів від продажу автомобіля марки «Great Wall Safe». Відповідно до акту ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 12.09.2019 [PERSON] не зареєстрований та не проживає за адресою: [ADDRESS] з 12 лютого 2019 року (а.с. 15). Крім цього, встановлено, що 18.02.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди квартири, відповідно до якого останній прийняв у тимчасове платне користування для проживання квартиру, що за адресою: [ADDRESS] (а.с. 90). Факт неприязних відносин між сторонами підтверджується матеріалами Залізничного ВП ГУНП у Львівській області перевірки за зверненням [PERSON] (а.с. 70-87). Крім цього, у позовній заяві про розірвання шлюбу від 23.07.2019 [PERSON] вказував, що протягом останніх двох років з [PERSON] не проживають разом та не ведуть спільного господарства (а.с. 11). Показання свідка [PERSON] частково суперечать поясненням відповідача щодо автомобіля «Great Wall Safe 2237», зокрема, в частині щодо присутності [PERSON] під час передачі автомобіля свідку та отримання коштів від останнього. Крім цього, згідно з інформацією Регіонального сервісного центру в Львівській області, вказаний автомобіль був зареєстрований за відповідачем до 19.06.2019. При цьому, автомобіль «Mazda 6» був зареєстрований за відповідачем до 22.06.2019. Тобто період реєстрації обох автомобілів за відповідачем частково співпадає та їх відчуження відбулося у червні 2019 року з різницею у три дні. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що сторони з лютого 2019 не проживали разом, не вели спільного господарства та перебували у неприязних відносинах, а також те, що відповідач [PERSON] розпорядився транспортними засобами, придбаними у шлюбі, на власний розсуд без згоди позивача [PERSON] , а відтак остання в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, має право на грошову компенсацію 1/2 частини вартості зазначених транспортних засобів. Належних, допустимих та достовірних доказів протилежного суду не надано. Враховуючи наведене, позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача Ѕ частину вартості автомобіля «Great Wall Safe 2237», 2005 р.в. у розмірі 74000 грн., Ѕ частину вартості автомобіля «Mazda 6», 2004 р.н. у розмірі 24560 грн., а всього 98 560 грн. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 986 грн.

Outcome: approved