Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 16.02.2013 року Орджонікіндзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис № 88. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 10 липня 2013 року. В обґрунтування позову позивачка зазначала, що подружнє життя не склалося через повну відсутність взаєморозуміння при рішенні різних питань родини і побуту, які б зміцнювали родину. Спільне господарство нами разом не ведеться. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з серпня 2014 року. Позивачка вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливо. Майнового спору та спору щодо місця проживання дитини сторони не мають. Позивачка [PERSON] надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, позов підтримує у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Романько». Відповідач [PERSON] також надав до суду заяву, де просить суд слухати справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16.02.2013 року Орджонікіндзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис № 88 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 200511)(а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 10 липня 2013 року (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 322296) (а.с.7). Судом встановлено, що сторони з серпня 2014 року мешкають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, не ведуть спільне господарство. Відповідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом зясовано, що [PERSON] та [PERSON] у шлюбі перебували з 16.02.2013 р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 10 липня 2013 (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 322296). Відповідач визнав доводи позивачки з приводу того, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Сторони зовсім різні у своїх поглядах на життя, суцільних інтересах. За таких обставин з серпня 2014 року сторони разом не проживають. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Романько». З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Згідно квитанції № 0.0.352087356.1 від 20.02.2015 року позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved