Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 жовтня 2015 року, від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через різні характери та погляди на життя, внаслідок чого виникають непорозуміння та сварки. Протягом двох тижнів проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, шлюб існує формально, а тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, суду подала письмову заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Після розірвання шлюбу просила надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції у Волинської області, актовий запис № 145 (а.с.3). В шлюбі у сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до вимог ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобов»язана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи судом встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось через різні характери та погляди на життя, внаслідок чого виникають непорозуміння та сварки. Протягом двох тижнів проживють окремо, подружніх відносин не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «[PERSON]». Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, з відповідача слід стягнути понесенні позивачем судові витрати. На підставі ст.ст.55, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved