Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що на підставі Свідоцтва про право на житло № 870 від 01.11.1993 та відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку, крім неї, зареєстровані, проте з 2006 року не проживають її син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , оскільки проживають вони поза межами України. Позивач зазначає, що така ситуація створює їй певні незручності, оскільки тягне додаткові фінансові витрати по утриманню майна, оплаті комунальних послуг, у зв?язку з чим вона звернулася до суду. Ухвалою судді від 06.07.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачам право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачам копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. Станом на 13.09.2021 відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надійшло. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Позивач у поданій позовній заяві вказує, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому крім неї, зареєстровані, проте з 2006 року не проживають її син [PERSON] та дочка [PERSON] , оскільки проживають поза межами України, тому просить визнати їх такими, що втратили право на проживання у вище вказаному житловому будинку. Дослідивши матеріали справи встановлено, що відповідно до Свідоцтва № 870 від 01.11.1993 будинок, розташований по [ADDRESS] (без зазначення номеру та населеного пункту) належить на праві приватної, спільної сумісної або часткової власності [PERSON] та членам її сім?ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до даних, зазначених у Технічному паспорті на житловий будинок (реєстровий номер 875), власниками житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до інформації, яка надійшла до суду 30.07.2021 від Родниківського старостинського округу Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , його співвласниками є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивачем не надано підтвердження того, що відповідачі втратили право власності на належне їм майно, а саме: житловий будинок по [ADDRESS] , тобто на день звернення з даним позовом до суду вони є співвласниками вказаного майна. Також, позивачем не надано підтвердження того, що лише вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. За змістом ст. 41 Конституції України, частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивачем не доведено та документально не підтверджено тих обставин, на які вона посилається в своїй позовній заяві, та враховуючи невідповідність викладеним у позові обставинам та наданим документам, позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed