Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що син наразі проживає з нею, усі обов'язки по утриманню та вихованню дитини позивач несе сама, відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що дитина час від часу в нього проживає на вихідні дні, а під час літніх канікул - протягом 2 місяців. Він купував дитині верхній одяг та взуття, а також дає дитині певні кишенькові кошти, які вона витрачає на власні потреби. Додатково відповідач повідомив суду, що наразі він не працевлаштований, проживає один, не має інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]; [PERSON] є його матір'ю. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Це є гарантований державою мінімум для забезпечення утримання дитини. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, участь у тримання дитини бере частково, дитина проживає разом з матірю, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, - підлягають задоволенню. Така позиція суду базується на необхідності належного захисту інтересів дитини, так як надання відповідачем коштів в добровільному порядку дитині без належного контролю з боку дорослих не може вважатися належною участю відповідача в утриманні дитини. Згідно зі статтею 367 Цивільного процесуального кодексу України слід допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в розмірі 551,20 грн. належить стягнути з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved