Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди та просила стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 10000 гривень, мотивуючи свої вимоги тим, що як особа, що постраждала від злочину, вчиненого [PERSON] (ч. 1 ст. 125 КК України), має право на відшкодування їй моральної шкоди, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. 02.03.2020 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву від 28.02.2020 року, у якому він просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом установлено, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2019 року у справі № 128/2678/17 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, на підставі ст. 49 КК України (у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності); кримінальне провадження № 12017020100000643 від 13.06.2017 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, було закрито; цивільний позов потерпілої [PERSON] було залишено без розгляду (а.с. 8-9). Разом з тим, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності (ст. 49 КК України) є звільненням від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, а тому не звільняє особу від обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2019 року у справі № 128/2678/17, 12 червня 2017 року близько 16:00 годин між потерпілою [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] виникла суперечка з приводу пошкодження останнім її зелених насаджень на земельній ділянці № [ADDRESS]; під час виниклого конфлікту [PERSON] та [PERSON] вийшли на вулицю кожен з свого двору, продовжуючи з`ясовувати між собою стосунки, та обвинувачений [PERSON] , діючи умисно, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наніс [PERSON] декілька ударів кулаком правої руки по обличчю, в лобну ділянку голови та по рукам, притиснувши останню до землі лівою рукою, внаслідок чого потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, на передній поверхні шиї, на лівому плечі, лівому передпліччі та лівій кисті, які відповідно до висновків експертів Вінницького обласного бюро судмедекспертизи № 690 від 13.06.2017 року та № 1060 від 30.08.2017 року належать до легких тілесних ушкоджень. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. У даному випадку моральна шкода, завдана [PERSON] , полягала у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї та у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (п.п. 2, 3 ст. 23 ЦК України). У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості та положень ст. 1193 ЦК України, суд вважає за необхідне та можливе відшкодувати [PERSON] моральну шкоду у розмірі 4204 грн. (два прожиткових мінімуми для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»), що є обґрунтованою компенсацією (справедливою сатисфакцією) за душевні страждання, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я (заподіянням їй ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я) та у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї (вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, який є злочином невеликої тяжкості). Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 4204 грн. моральної шкоди. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави 353,14 грн. судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 42%).

Outcome: partial