Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить витребувати з незаконного володіння відповідача - [PERSON] квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на те, що у 2006 році уклала із ТОВ «Оргтехбуд» договір про дольову участь у будівництві, за умовами якого зобов'язалася частково профінансувати будівництво 17-ти поверхового житлового будинку, розташованого у [ADDRESS], а ТОВ «Оргтехбуд» після завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію зобов'язалося передати у власність позивача двокімнатну квартиру [NUMBER], розташовану на 16 поверсі цього будинку. Позивач свої зобов'язання за договором виконала вчасно та у повному обсязі, натомість ТОВ «Оргтехбуд»спірну квартиру у власність позивача не передало. 18.02.2014 року Дзержинський районний суд м. Харкова ухвалив рішення, яким захистив права позивача та визнав за нею право власності на згадану квартиру. На даний час це рішення є чинним. Між тим, згодом з'ясувалося, що ТОВ «Оргтехбуд»в рамках процедури банкрутства незаконно передало квартиру гр. [PERSON], яка після оформлення правовстановлюючих документів передала квартиру в іпотеку кредитній спілці, а потім продала її відповідачу. На підставі викладених обставин позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, справу розглянути у її відсутність, в разі неявки на судове засідання без поважних причин відповідача, не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням, яке долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки, заяви про перенесення судового засідання або про розгляд справи за його відсутністю не надав, представника, який би діяв від його імені, не направив. Справа розглядається за відсутністю відповідача. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 9 січня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд»та позивачем був укладений договір № 9.01/22-1 про дольову участь у будівництві. За умовами цього договору позивач (Пайовик)зобов'язалася здійснити дольову участь у будівництві 17-ти поверхового житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] шляхом часткового фінансування цього будівництва в розмірі 77 940 доларів США за курсом НБУ, а ТОВ «Оргтехбуд» (Забудовник) після завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію зобов'язалося передати за актом приймання-передачі у власність позивача двокімнатну квартиру [NUMBER], розташовану на 16 поверсі будинку загальною площею згідно проекту 64,95 кв.м., житловою площею згідно проекту 31,11 кв.м. Позивач виконала свої зобов'язання за цим договором належним чином: в строк та у повному обсязі здійснила фінансування будівництва зазначеного будинку. Натомість товариство своїх зобов'язань за договором не виконало: після прийняття будинку в експлуатацію та присвоєння йому поштової адреси не передало квартиру [NUMBER] у власність позивачу за актом приймання-передачі та не здійснило необхідних дій щодо реєстрації за позивачем права власності. Зазначені факти встановлені рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.02.2014 року, яким позовні вимоги [PERSON] були задоволені, за позивачем визнано право власності на спірну квартиру. Це судове рішення набрало законної сили і на час розгляду цієї справи не скасоване. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Однак реалізувати свої права власника щодо спірної квартири на підставі вищезазначеного рішення позивач не змогла, оскільки виявилося, щов рамках процедури банкрутства, яка була порушена у жовтні 2010 року, ця квартира була включена до плану санації ТОВ «Оргтехбуд» і у межах цієї процедури передана кредитору товариства - [PERSON] Цей факт підтверджується наявним у матеріалах справи планом санації, який був затверджений ухвалою господарського суду Харківської області від 25.06.2011 року по справі № Б-39/112-10 (справа про банкрутство ТОВ «Оргтехбуд»). 09.01.2014 року Харківським апеляційним господарським судом ухвала від 25.06.2011 року була скасована. Крім того, 29.05.2014 року господарський суд Харківської області поставив ухвалу, якою визнав дії керуючого санацією щодо включення квартири [ADDRESS] до складу майна боржника такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Наведене свідчить про те, що передача представником товариства в рамках процедури банкрутства спірної квартири гр. [PERSON] відбулася з порушенням діючого законодавства України і з порушенням прав позивача, у якої на момент цієї передачі існували майнові права на квартиру, які виникли ще до порушення справи про банкрутство на підставі договору № 9.01/22-1 про дольову участь у будівництві від 09.01.2006 року. З наявної у матеріалах справи інформаційної довідки № 57869495 від 21.04.2016 року видно, щопісля оформлення свідоцтва про право власності [PERSON] передала спірну квартиру в іпотеку Харківській обласній кредитній спілці «Слобожанська» а згодом продала її відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І. 10.04.2014 року за реєстровим № 1063. Враховуючи те, що право власності на квартиру перейшло до гр. [PERSON] із порушенням закону, вона не вправі була відчужувати це майно відповідачу. За цих обставин суд дійшов висновку про те, що правочини щодо спірної квартири були вчинені ТОВ «Оргтехбуд», [PERSON] та відповідачем із порушенням вимог закону та порушенням прав позивача. Задовольняючи вимоги позивача про витребування цієї квартири з чужого незаконного володіння суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту прав та інтересів визначені ч. 2 цієї статті, крім того в ній зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Нормою ст. 396 ЦК України визначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності, зокрема право на витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України) та від добросовісного набувача (стаття 388 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав його у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. В пункті 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що у випадкуякщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Як зазначено у п. 26 цієї постанови відповідно до положень частини 1 статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині 1 статті 388 ЦК України. Таким чином, захист порушеного права можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно. Проаналізувавши зазначені вищеобставини вибуття спірної квартири з володіння позивача, обставини набуття відповідачем права власності на цю квартиру, а також інші обставини цієї справи,суд дійшов висновку про те, що спірна квартира вибула з володіння позивача не з її волі, а отже її порушене право підлягає судовому захисту саме шляхом задоволення віндикаційного позову. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України, cтороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові у вигляді судового збору в розмірі 5130,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved