Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, з тих підстав, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.06.1979 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Одруження видалося невдалим. Сімейне життя не склалося через несумісність характерів, у зв?язку з чим між подружжям виникають сварки, скандали, що негативно вплинуло на відносини. Подружжя проживають за однією адресою, але шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Розірвати шлюб шляхом подачі заяви до органів РАЦС відповідач відмовляється, хоча проти розірвання шлюбу не заперечує. Позивач вважає збереження шлюбу таким, що суперечить її інтересам та моральним принципам, а тому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася. Про дату, час і місце судового засідання повідомлена своєчасно та в установленому законом порядку. В позовній заяві просить розглянути справу у її відсутності(а.с.3). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, але проти задоволення позову не заперечував. Суду пояснив, що близько п?яти років тому дружина поїхала на заробітки до Москви та повертатися не бажає. Часом вона приїжджає до міста на кілька днів, але вдома фактично не буває. Причиною припинення шлюбних відносин стали не сварки і скандали, як зазначає позивач, а її від?їзд до Москви. На теперішній час, враховуючи, що дружина бажає розірвати шлюб, він також не заперечує проти цього, та заперечує проти надання часу на примирення. Суд, заслухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.1,3 ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу серії [NUMBER] сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 1979 року, актовий запис № 228(а.с.4). Від спільного життя сторони не мають малолітніх або неповнолітніх дітей, про що зазначено позивачем у позовній заяві та підтверджено відповідачем в судовому засіданні. Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання може бути пред?явлений одним із подружжя(ч.1 ст.110 СК України). Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сім'я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони протягом тривалого періоду часу шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін. Суд приймає до уваги думку відповідача [PERSON] щодо його згоди на розірвання шлюбу та його заперечення проти надання подружжю часу для примирення, висловлені ним у судовому засіданні. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 704,80грн..

Outcome: approved