Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майномшляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на на підставі рішення Фрунзенського райсуду м. Харкова від 09.12.2011р. належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] у м. Харкові, де зареєстрований також відповідач. З часу набуття права власності на зазначений житловий будинок [PERSON] в будинку майже не проживав. Шлюбні відносини з 2005 року припинені повністю, вона поліпшувала свої житлові умови за власні кошти та обслуговує житловий будинок самостійно. Зазначені обставини підтверджуються рішенням Фрунзенського райсуду м. Харкова від 09.12.2011 р. Наявність реєстрації [PERSON] порушує її права власника щодо користування та вільного розпоряджання майном та оскільки відповідач самостійно не анулює реєстрацію за вказаною адресою, вимушена звернутись до суду з цим позовом. На підставі ст. 405 ЦК України просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком. В судове засіданні позивач подала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, сповіщався належним чином за останнім місцем проживання, надав заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа Фрунзенський районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС Харківської області в судове засіданні не з'явився, про день і час слухання справи повідомленій належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 28.07.1990 року . Рішенням Фрунзенського райсуду м. Харкова від 09.12.2011 р., за позивачем визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] у м. Харкові. Відповідач [PERSON] за належну йому частку отримав компенсацію. Згідно ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 319 ст.121 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і це право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.розпоряджатися своєю власністю. Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, наявність реєстрації відповідача - [PERSON] в належному позивачу житлового будинку по [ADDRESS] у м. Харкові порушує її права власника щодокористування та вільного розпоряджання майном та оскільки відповідач самостійно не анулює реєстрацію за вказаною адресою. Відповідно до статті 405 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла за законом.. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Законом України «Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року - вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас, зокрема таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Відсутність відповідача у вказаному будинку протягом строку, встановленого ч.2 ст. 405 ЦК України підтверджуються тим, що [PERSON] не вживав заходів щодо вселення його до вказаного житла, дій позивача, спрямованих на перешкоджання користування житлом, не оскаржив. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, де він визнає вказані позивачем обставини, тому суд, з урахуванням викладеного, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частини визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Суд не може погодитися з вимогами позивача щодо усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України). Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. З огляду на вказане у цій частині треба відмовити в задоволенні позову. Визнання особи такої, що втратив право користування житлом є підстава для зняття з реєстрації. На підставі викладеного та

Outcome: partial