Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та відповідач [PERSON] з 19.04.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 02.04.2014 року розірваний. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач, разом зі своєю сімєю, яка складається з її чоловіка [PERSON], синів [PERSON], [PERSON] мешкає в будинку, який належить її матері та знаходиться за адресою: вул. Окська, буд.8, м. Запоріжжя. [PERSON] [PERSON] навчається в ЗОШ І-III ступенів №88. Перебуваючи у батька, [PERSON] повертається та знаходиться в пригніченому стані, вночі погано спить у звязку з чим доводиться водити його до психолога за медичною допомогою. Крім того, він неодноразово скаржився, що йому немає, що їсти в будинку відповідача. Позивач вважає, що в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], необхідно визначити місце проживання саме з позивачем, оскільки у неї в будинку створені всі умови для його проживання, зростання та нормального розвитку. Позивач має самостійний дохід і постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, добре відноситься до синів, займається їх вихованням. Має час займатися з ними вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про дітей. Сини мають кімнату, яка мебльована для їх комфорту. Для дітей створені необхідні умови проживання та нормального розвитку, які задовольняють гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Позивач просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON]; стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання дітей: - [PERSON], [INFO], щомісяця, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття; - [PERSON], [INFO], щомісяця, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини його віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в позові. Також позивач зазначила, що приблизно з вересня 2016 року [PERSON] більшу частину часу, а саме в робочі дні проживає разом з Відповідачем, в будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кедрова, 24, а вихідні проводить з позивачем. На теперішній час психологічний клімат в родині Відповідача є неблагополучним. В новій родині батька - зловживають алкоголем, як батько так і його дружина. Часто, батько та його дружина сваряться, зясування відносин проходить дуже емоційно, супроводжується фізичним та психологічним насиллям. Сварки та скандали негативно впливають на психоемоційний стан [PERSON], формують «стан безпорадності». Це відбувається, коли дитина довго знаходиться у стані неконтрольованого стрессу до якого неможливо пристосуватися, неможливо вийти з проблемних відносин. Також зазначає, що будинок, в якому на даний час мешкає Відповідач по вулиці Кедрова, 24 в місті Запоріжжі було придбано у кредит та він знаходиться в іпотеці, тому відповідач використовує дитину, щоб залишити будинок. Зазначила, що працює адміністратором в салоні краси. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити. Відповідач\~за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, також відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, вказавши, що від шлюбу з позивачем мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. В зустрічному позові зазначив, що Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та діти зареєстровані за місцем проживання [PERSON]. Їх спільний син [PERSON] проживає з ним у робочі дні, а на вихідні дні, іноді, мешкає разом з матірю. Це повязано з тим, що син навчається в [PERSON] ступенів №88 зі змінним графіком навчання. А оскільки Відповідач за зустрічним позовом працює у першу зміну, а темніє в даний час вже з 16.30 години, то [PERSON] забирає зі школи і допомагає в навчанні саме він. Відповідач за зустрічним позовом проживає в будинку своєї матері, яка разом з вітчимом відповідача тимчасово знаходиться на заробітках у Польщі. До відїзду матері з вітчимом на заробітки, Відповідач за зустрічним позовом з дітьми мешкала у літній кухні цього будинку, в який відсутні необхідні умови для проживання. В будинку, де вона зараз проживає, є дві суміжні кімнати, які не мають міжкімнатних дверей та у яких зараз мешкає двоє дітей та двоє дорослих (відповідач та її чоловік). На підставі викладеного просить суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісяця, у розмірі ? частини заробітку (доходу) Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Покласти судові витрати на Відповідача - [PERSON]. Ухвалою суду від 14 березня 2018 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом даний зустрічний позов та справи обєднанні в одне провадження. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON]\~зустрічний позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві. В задоволенні первісних позовних вимог [PERSON] -[PERSON] просив відмовити. Позивач додав, працює приватним підприємцем, отримує заробітну плату у розмірі близько 10 000 гривень, має всі необхідні умови для проживання дитини. Представник третьої особи районної адміністрації в Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, підтримала первісний позов, відносно задоволення зустрічного позову заперечувала. Просила визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з матірю, посилаючись на висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як органу опіки та піклування № 2819/01-37/02 від 28 листопада 2018 року. Суд, вислухав пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи та інші наявні докази, приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно зі ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно\~ч. ч. 1, 2 ст.160, ч. 1 ст.161 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.04.2003 року, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2014 року між сторонами розірвано (а.с.7-8). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії I-ЖС № 134221, а.с.6) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії I-ЖС № 094935, а.с.5 ). Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що на час розгляду справи старший син сторін - [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю [PERSON] - [PERSON] за адресою: м. Запоріжжя, вул. Окська, 8; молодший син [PERSON], [INFO], у будні дні проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кедріна, 24, у вихідні разом з матірю та старшим братом за адресою: м. Запоріжжя, вул. Окська, 8; Згідно характеристики учня 4-в класу ЗОШ №88 [PERSON], батьки приділяють увагу вихованню свого молодшого сина (а.с.27). Згідно особової справи та табелів досягнень учня [INFO], останній має середні показники навчання (а.с.129-131). Позивачем [PERSON] - [PERSON] не заперечувалось, що батьком дитини [PERSON] придбавались речі останньому, але суд критично ставиться до наданих відповідачем товарних чеків та розписок (а.с.28-35), з яких неможливо встановити, що зазначені в даних чеках предмети купувалися відповідачем саме для молодшого сина [PERSON], [INFO] Відповідно до акту обстеження відділом по Комунарському району служби (управління) у справах дітей як орган опіки та піклування, житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Окська, 8, від 15.02.2018 року, умови проживання [PERSON] - [PERSON] відповідають нормам. Помешкання мебльоване необхідними меблями для сну, відпочинку, навчання, зберігання речей тощо, та обладнано технікою, для хлопців відведено окрему кімнату, де для кожного є місце для сну/відпочинку, шафа для зберігання речей, сучасний телевізор, речі особистого вжитку, книжки, тощо. Зі слів матері хлопців її малолітній син приходить до неї лише у вихідні дні, оскільки батько хлопчика в інші дні не пускає. З бесіди з хлопцем зясовано, що він висловлює своє бажання мешкати з матірю (т.1, а.с.115). Відповідно до акту обстеження відділом по Комунарському району сдужби (управління) у справах дітей як орган опіки та піклування, житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кедріна, 24 від 15.02.2018 року умови проживання [PERSON] відповідають нормам. Помешкання мебльоване необхідними меблями для сну, відпочинку, виховання та розвитку. Зі слів батька хлопців, вони перші два роки після розлучення мешкали у нього і матері. А наразі молодший син мешкає у нього пять днів на тиждень (період навчання), а у вихідні дні знаходиться у матері (т.1, а.с.114). Згідно з консультацією психолога Запорізької обласної громадської організації Обєднання психологів та психоаналітиків «Взаємодія» № 231 від 19.10.2017 року, надану на запит адвоката [PERSON] вбачається, що [PERSON] відчуває потребу в спілкуванні як з мамою так із татом. [PERSON] потребує емоційних відносин з мамою - розповідь про досягнення, відпочинок, але коли з дитиною може статися неприємність, або дитина потребує захисту, тоді він потребує допомоги від тата. На теперішній час психологічний клімат в родині, в якій проживає дитина не є благополучним. Сварки та скандали негативно впливають на психо-емоційний стан [PERSON], формують «стан безпорадності». Це відбувається, коли дитина довго знаходиться у стані неконтрольованого стресу, до якого неможливо пристосуватися, неможливо вийти з проблемних відносин. [PERSON] потребує підтримки. (а.с.36-40, 104-111). Ухвалою суду від 16.08.2018 року, за клопотання представника позивача адвоката [PERSON], у справі призначено судову-психологічну експертизу відносно малолітнього [PERSON],[INFO] (а.с.157-159). Згідно висновку психолога судово-психіатричного експерта №448 від 18.09.2018 року, підекспертний [PERSON] має наступні індивідуально-психологічні особливості: достатній розвиток інтелектуально-мнестичної сфери, який відповідає віковим нормам, акцентуйовані риси особистості за тривожно-педантичним типом у межах нормативного розбігу даних. У підекспертного [PERSON] не виявлено будь-яких відхилень у психічному розвитку, емоційному стані, відчутті благополуччя, але факт сімейної ситуації, окремого проживання батьків є для дитини психотравмуючим і сприймається як втрата небезпеки зовнішнього середовища. Внаслідок здатності малолітньої дитини формально сприймати тільки зовнішню сторону стосунків і ситуації в цілому, невміння прогнозувати наслідки у міжособистісних стосунках, дитина не може приймати виважене рішення і нести відповідальність за них у повній мірі, тому оцінка сімейної ситуації підекспертним - [PERSON] залежить від впливу з боку батьків ([PERSON]В та [PERSON]В.), у тому числі кожного з них окремо, що є наслідком його вікової незрілості та невідємною особливістю його віку. На момент обстеження підекспертний [PERSON] має позитивне ставлення до обох батьків. Виявляє прихильність до них обох. Для підекспертного [PERSON] обидва з батьків мають вплив та є авторитетами, але він може лише формально-афективно сприймати вплив, згідно віку (а.с.162-168). Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як органу опіки та піклування № 2819/01-37/02 від 28 листопада 2018 року щодо розвязання спору про визначення місця проживання дитини [PERSON], комісія дійшла висновку, що за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з матірю [PERSON] -[PERSON] Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідом відповідача [PERSON], [PERSON] більшу частину часу проживає разом з відповідачем [PERSON] часто гуляє на вулиці з друзями та виглядає охайним. Декілька разів вона була свідком сварок в родині [PERSON] Сварки та бійки були між [PERSON] та його новою дружиною. Під час однієї з таких сварок вона бачила [PERSON] в стані алкогольного спяніння. Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] пояснив, що він є старшим сином [PERSON] та братом [PERSON] Він постійно проживає разом з матірю, з батьком не спілкується. До розлучення батьків у 2014 році, під час проживання разом з батьком, він часто зазнавав побоїв від батька. Зараз його брат [PERSON] більшу частину часу проживає з батьком. Батько [PERSON] не бє, але часто кричить на нього та підвищує голос. Також, зі слів [PERSON], в родині батька відбуваються сварки між батьком та його дружиною. Хотів би, щоб брат [PERSON] проживав разом з ним та матірю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. В судовому засіданні малолітній [PERSON] розповів, що він має позитивне ставлення до обох батьків та свого рідного брата. Виявляє прихильність до них обох. Приблизно останні 2 роки він більшу частину часу проживає з батьком, а з мамою проживає в основному у вихідні дні та під час канікул. Побутові умови проживання хороші як в будинку мами так і в будинку батька. Батько до нього ставиться добре, ніколи не бє. Батько та дружина батька часто вживають спиртні напої, після чого в сімї виникають сварки. Уроки він робить в одній кімнаті з донькою дружини батька, там же знаходяться його одежі а речі, а спить він у залі будинку. Під час бесіди в судовому засіданні [PERSON] виявляв тривогу, помітно нервував, пояснив, що боїться батька, після чого, судом одразу було припинено спілкування з дитиною. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. В силу ч. 1ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усiх дiях щодо дiтей, незалежно вiд того, здiйснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соцiального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага придiляється якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини. В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Під час розгляду судом спорів щодо місця проживання дитини, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст.\~19\~СК України обов'язковою є участь і органів опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті дослідження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших доказів, що стосуються справи. Відповідно до ч.6\~ст.19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд погоджується з висновком органу опіки і піклування щодо доцільності проживання дитини з матірю, оскільки він складений з врахуванням інтересів дитини та з урахуванням думки психолога та висновку судово-психологічної експертизи дитини, відповідно до якої умови проживання у матері можуть відповідати всім потребам дитини та бути повноцінними. При вирішені спору, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків до дитини, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та стан її здоров'я. Стаття 8 Конвенції гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). ЄСПЛ 01.07.2017 року в справі «МС проти України» зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В силу ч. 1\~ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усiх дiях щодо дiтей, незалежно вiд того, здiйснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соцiального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага придiляється якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини. В силу\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.\~8,\~11,\~15 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. [PERSON], яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.\~\~ Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України). За нормами\~ст. 150 СК України, виховання дитини, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя є обов'язком батьків. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Згідно із п. 4 ст. 18 Міжнародного пакту про громадські та політичні права від 16 грудня 1966 року, держави, які беруть участь у цьому пакті, зобов'язуються поважати свободу батьків і у відповідних випадках опікунів, забезпечувати релігійне і моральне виховання своїх дітей відповідно до своїх власних переконань. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку, що сторони по справі працюють, мають майже однаковий дохід, батьками дитини створені належні умови для проживання сина як за місцем проживання матері так і за місцем проживання батька. Крім того, суд бере до уваги, що батько малолітнього має схильність до вживання алкогольних напоїв, в родині батька часто відбуваються сварки між батьком малолітнього та його дружиною, що може негативно вплинути на психоемоційний стан малолітнього [PERSON]. Також, суд звертає увагу, що малолітній [PERSON] має рідного брата, який проживає разом з матірю, з яким має доброзичливі стосунки. Брат турбується за [PERSON]. Перебування малолітнього [PERSON] за місцем проживання батька під час сварок останнього з дружиною та часте вживання батьком алкогольних напоїв може слугувати формуванню затримці психічного та емоційного розвитку дитини та завдати йому шкоду. Суд також звертає увагу, що між батьками малолітнього склалися складні, неприязні стосунки. Мати малолітнього не завжди має змогу дізнатися про стан здоровя дитини та спілкуватися з нею, поки той знаходиться у батька, що підтверджується перепискою між батьками дитини (а.с. 102). Принципом 9 Декларації Прав [PERSON] передбачено «[PERSON] має бути захищена від усіх форм недбалого ставлення» Крім того, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись\~статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій\~статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі не повинні братися до уваги ( Рішення ЄСПЛ у справі «Земмерфельд проти Німеччини» від 08. 07.2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009 року). З урахуванням обставин справи та інтересів дитини щодо забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, діючи в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з матірю [PERSON]. Відповідно до\~ст.180\~СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 3 частини 1 статті 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2ст.182\~СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що судом вирішено питання щодо місце проживання [PERSON] та з позивачем будуть проживати двоє неповнолітніх дітей відповідача, приймаючи до уваги інтереси дітей і позивача, стан здоровя та матеріальне становище дітей, можливість відповідача [PERSON] сплачувати аліменти та відсутність інформації про утримання відповідачем інших осіб, суд вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підлягають стягненню і повинен складати по 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що даний розмір аліментів зможе забезпечити дітям не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які б діти мали би при сумісному проживанні з обома батьками.

Outcome: partial