Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO]. відкрилася спадщина внаслідок смерті її чоловіка - [PERSON]. Вказує, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.10.2017р. Приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Лаврись Н.М., вона (позивач) є єдиним спадкоємцем за законом вказаної спадщини. Зазначає, що до складу спадкового майна [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Згідно записів по господарських книг Чернівської сільської ради Мостиського району вказаний будинок належав [PERSON], матері [PERSON], яка померла [INFO]. Стверджує, що після смерті [PERSON] саме її (позивача) чоловік - [PERSON] був єдиним спадкоємцем за законом належного [PERSON] спадкового майна, в тому числі зазначеного будинковолодіння. Однак, ні [PERSON], ні [PERSON] за свого життя не оформили правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, у зв'язку з чи вона, позивач, позбавлена можливості у повній мірі оформити свої спадкові права в позасудовому нотаріальному порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], котрий помер [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в матеріалах справи міститься її заява, в якій така позовні вимоги підтримує та просить справу слухати у її відсутності. Представник відповідача - Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує. Третя особа - Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Лаврись Н.М. в судове засідання не з'явилася, проте подала копію спадкової справи №20/2017, заведеної після смерті [PERSON], який помер [INFO]. та просила справу слухати у її відсутності. Представник третьої особи - завідувач Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте подав копії сторінок спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. за №526/07, інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 24.09.2018р. №53418432 та просив справу слухати у його відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що 27.01.2007 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входило право на земельну частку пай в землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Галичина» с.Черневе Мостиського району Львівської області розміром 2,26 в ум.ка.га, право на земельну частку пай (1/2 частку) в землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Галичина» с.Черневе Мостиського району Львівської області розміром 1,77 в ум.ка.га, а також право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], 1960 року будівництва. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №526/07, заведеної після смерті [PERSON], спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO]. був її син - [PERSON]. Саме [PERSON] успадкував спадкове майно, належне спадкодавцю [PERSON], вцілому та отримав свідоцтва про право на спадщину законом на майно - право на земельні частки (паї). Однак через відсутність правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON], нотаріус не видав [PERSON] відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок. [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу його спадщини входили належні йому земельні ділянки площею 0,8562 га та площею 1,1818, розташовані на території Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області, а також зазначені вище право на земельну частку пай в землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Галичина» с.Черневе Мостиського району Львівської області розміром 2,26 в ум.ка.га, право на земельну частку пай (1/2 частку) в землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Галичина» с.Черневе Мостиського району Львівської області розміром 1,77 в ум.ка.га, а також право на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], які такий успадкував після смерті своєї матері [PERSON] Із матеріалів спадкової справи №20/2017, заведеної після смерті [PERSON], слідує, що спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO]. є його дружина - позивач [PERSON]. Позивач [PERSON] у встановлені законом строк та порядку звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Лаврись Н.М. із заявою про прийняття спадщини, де отримала свідоцтва про право на спадщину законом на частину спадкового майна [PERSON], зокрема на належні йому земельні ділянки. Постановою приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Лаврись Н.М. від 18.12.2017р. позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку тим, що спадкоємцем не надано документи, які б підтверджували належність заявленого спадкового майна померлому [PERSON] Отже, через відсутність правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копіями сторінок спадкової справи після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. за №526/07; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 24.09.2018р. №53418432; копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], який помер [INFO]. за №20/2017; довідкою з Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області від 02.05.2018р. №709; копією технічного паспорта на житловий будинок; копією паспорта позивача; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Пленум Верховного Суду України в Постанові 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або попорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права власності на майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав, а тому може бути застосований судом. З огляду на те, що на час відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і що безспірно встановлено судом, а також приймаючи до уваги, що таке право перейшло в порядку спадкування за законом до [PERSON], яка у встановленому порядку прийняла дану спадщину, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за останньою права власності на спірне спадкове майно саме в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON]

Outcome: approved