Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та сплату відсотків за прострочення грошового зобов`язання, посилаючись на те, що 29.05.2016 між нею та відповідачкою укладено договір позики, за яким позивач передала відповідачу грошові кошти в розмірі 18872 дол. США, а відповідач зобов`язалася повернути указані грошові кошти у строк, передбачений договором, про що була складена відповідна розписка. Остаточною датою повернення позики є 29.04.2019. Вказала, що відповідач порушила умови договору та в передбачений термін позику в повному обсязі не повернула, сплативши за весь період лише 597 дол. США. Оскільки відповідачкою не повернутий борг, вона зобов`язана сплатити 3 % річних, що становить 231,12 дол. США. Тому позивач змушена звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики в сумі 18275 дол. США та 3 % річних, що складає 231,12 дол. США за прострочення грошового зобов`язання. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Мельник І.О. від 11.11.2019 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не надала. В судовому засіданні адвокат позивача Солодкова С.І. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, із заявами до суду не зверталася. Зі згоди адвоката позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши адвоката позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. 29 травня 2016 року була складена розписка, відповідно до якої [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 18872 дол. США та обіцяла віддати їх до 29.04.2019. В розписці зазначена дата - «29.05.2016» та прізвище та підпис [PERSON] . Як вказала в судовому засіданні адвокат позивача, кошти відповідач частково повернула позивачу в сумі 597 дол. США, решту кошів не повернула, на усне звернення позивача не реагує. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК). Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачем надано суду оригінал письмової розписки від 29.05.2016. У змісті розписки зазначено наступне: «Я, [PERSON] , беру в борг у [PERSON] кошти в сумі 18872 дол. США. Зобов`язуюсь повернути вище вказану суму до 29.04.2019. Дата написання розписки 29.05.2016. Прізвище [PERSON] Підпис. ». Зі змісту представленої письмової розписки убачається, що в них зазначені: сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передана та отримана у власність саме за договором позики, мета отримання грошових коштів та зобов`язання їх повернути в конкретний строк і в установленому порядку. У наявності у тексті розписки є особистий підпис позичальника [PERSON] . Надання позивачем суду оригіналу боргової розписки свідчить про існування між сторонами боргових зобов`язань. Стаття 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно із положеннями частини 2 статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до норм чинного цивільного законодавства договір позики відноситься до реальних договорів, тому передача грошей або речей є не тільки виконання договору, але й його укладення. У відповідності до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частина 2 ст.625 ЦК України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, відповідно до якого 3 % річних від прострочення основного зобов`язання за позикою становить - 18872,00 х 149 х 3 % / 100/ 365 днів = 231,12 дол. США., з яких 18872,00 - сума позики; 149 - кількість днів прострочки з 30.04.2019 по день звернення до суду з позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до правового висновку ВПВС (справа № 373/2054/16ц, 16.01.2019), у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути таку ж суму грошових коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Таким чином, судом було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, в зв`язку з чим, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума основного боргу за договором позики від 29.05.2016 в розмірі 18725 дол. США; три відсотки річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 231,12 дол. США, а всього 18956,12 дол. США. При подачі позовної заяви позивач звільнена від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи, а тому в силу ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави.

Outcome: approved