Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог позивач вказала, що 04.12.1993 року зареєстровано, а 02 лютого 2017 року рішенням Приазовського районного суду Запорізької області розірвано шлюб між нею та відповідачем. У них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 1995 року сторони фактично припинили шлюбні відносини і жодних стосунків не підтримують, матеріальної допомоги на утримання дітей батько не надає, участі у їх вихованні не приймає, не спілкується з ними. При таких обставинах та згідно п.2 ч.1ст.164 СК України позивач просить позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги при наведених обставинах та просить їх задовольнити. Додатково пояснила суду, що 04 грудня 1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, однак з 1995 року шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо, не спілкуються. Відповідач не є біологічним батьком дітей, а записаний таким тільки формально, оскільки на час народження першої дитини вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ним, а другу дитину народила на наступний місяць після розірвання шлюбу. З біологічним батьком дітей, який проживає в Криму, вона не спілкується. Також зазначила, що [PERSON] можливо і не знає про народження цих дітей і про те, що він записаний в графі батько в свідоцтвах про їх народження. Про фактичне місце проживання (перебування) відповідача їй нічого не відомо. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник позивача - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав та просить їх задовольнити. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 29.08.2017 року та повідомлення Приазовської селищної ради № 2026 від 26.10.2017 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: вулиця Квіткова (Кірова), 27, смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області, однак за вище наведеною адресою не проживає. В судове засідання відповідач не з'явився, повістки з викликами на 11.09.2017., 18.09.2017 року, 27.10.2017 року, які надіслані [PERSON] за адресою реєстрації, повернуті до суду без вручення з довідкою підприємства Укрпошти про причини повернення наступного змісту: за зазначеною адресою не проживає. Також, повістки були направлені на адресу вказану в позові - вул. Шевченко,13, село Дунаївка Запорізької області, однак поштові конверти повернулися до суду без вручення з довідкою підприємства Укрпошти: за закінченням терміну зберігання. Згідно пояснень позивача, в с.Дунаївці проживає мати відповідача, яка також не знає місце перебування [PERSON] Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], який відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про розгляд справи за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, в судове засідання не з'явився без поважної причини. Представник третьої особи Приазовської районної державної адміністрації в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, надав до суду висновок органу опіки та піклування № 01-31/592 від 26 жовтня 2017 року. На підставі ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Пункт 2 частини 1 ст.164 СК України передбачає, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Із досліджених доказів встановлено, що відповідач [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO] (про дату його народження та персональні дані відсутня інформація) є батьком [PERSON], народженого 12 лютого 2011 року в смт.Приазовське Приазовського району Запорізької області (копія свідоцтва про народження серії І-ЖС № 165288, виданого 16 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приазовського районного управління юстиції Запорізької області) та [PERSON], народженої 14 березня 2017 року в смт.Приазовське Приазовського району Запорізької області (копія свідоцтва про народження серії І-ЖС № 332203, виданого 29 березня 2017 року Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приазовського районного управління юстиції Запорізької області). Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини (ч.1 ст.122 СК України) Стаття 133 СК України передбачає, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Отже встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не проживали однією сім'єю, однак перебували у зареєстрованому шлюбу, у зв'язку з цим, згідно ст. 133 СК України, відповідач був записаний в актовий запис про народження дитини як батько неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до заочного рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2017 року (провадження №2/325/61/2017, справа №325/1750/16-ц) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 04 грудня 1993 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 86. Зазначене рішення набрало законної сили 15 лютого 2017 року. [PERSON] народилася 14 березня 2017 року, тобто після розірвання шлюбу, однак згідно ч.2 статті 122 СК України, [PERSON] був записаний як батько дитини. Частини 2-3 статті 122 СК України передбачають, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. [PERSON] в с.Дунаївці (за адресою, вказаною позивачем) на території Гірсівської сільської ради Приазовського району Запорізької області не зареєстрований та не проживає, що підтверджується довідкою виконавчого комітету сільської ради № 1526 від 13 вересня 2017 року. З 23 листопада 1993 року відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], однак за місцем реєстрації не мешкав (довідка Приазовської селищної ради № 2026 від 26 жовтня 2017 року). Враховуючи вище наведене, фактичне місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] не відоме. В частині 5 статті ст.19 Сімейного кодексу України зазначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У висновку органу опіки та піклування - Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області № 01-31/592 від 26 жовтня 2017 року, зазначено, що родина [PERSON] та [PERSON] раніше перебувала на обліку служби у справах дітей, у зв'язку з ухиленням ними від виконання батьківських прав. У 2004 році їх було позбавлено батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO], у 2006 році відносно [PERSON], [INFO] та у 2008 році відносно [PERSON], [INFO]. Місце проживання та перебування відповідача не відоме, тому орган опіки залишає прийняття рішення щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав на розсуд суду. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК). Будь які докази ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини суду не надані. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей в достатній мірі не обґрунтовані та не підтверджені доказами, тому, не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed