Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому вказала, що на при кінці березня 2021 року стало відомо про відкриття виконавчого провадження. З реєстру боржників дізналась, що виконавче провадження відкрито приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клименко Роман Васильович. Номер провадження ВП № 64020685. В зв`язку з вищенаведеним, звернулась з заявою до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клименко Р.В. про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження та копії виконавчого напису з доданими до нього документами. 07.04.2021 року надійшла відповідь від приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клименко Р.В. До відповіді було долучено копію постанови про відкриття виконавчого провадження та копія виконавчого напису з доданими до нього додатками. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження 04.01.2021 року ВП № 64020685, відкрито виконавче провадження про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» боргу в сумі 11342,07 грн. Стягнення здійснюється на підставі виконавчого напису, що був зроблений 08.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрований в реєстрі за номером 45017. Згідно з виконавчим написом, цей виконавчий напис вчинено на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. В виконавчому написі зазначається про звернення стягнення з громадянки України, якою є [PERSON] , яка є Боржником за Кредитним договором №001- 07538-031014 від 03.10.2014 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого, на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 42-К від 06.10.2017 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником всіх прав і обов`язків якого, на підставі Договору відступлення права за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». Строк платежу за Кредитним договором № 001-07538-031014 від 03.10.2014 року настав. Боржником допущено прострочення платежу. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року. Сума заборгованості складає 10842,07 грн., в тому числі: прострочення заборгованості за сумою кредиту становить 9571,64 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом становить 1270,43 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача, в розмірі 500 грн., яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 11342,07 грн. Як вбачається, виконавчий напис фактично не містить посилання на підставі яких конкретно документів він зроблений. До виконавчого напису додано лише копія Договору № 001-07538-031014 від 03.10.2014 року. Інших доказів, на підтвердження безспірності документів не долучено. Будь-які розрахунки суми боргу відсутні. Доказів того, що вимога була комусь переуступлена Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» також відсутні. З виконавчим написом від 08.09.2020 року, що був зроблений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, який зареєстрований в реєстрі за № 45017 не згодна. Вказаний виконавчий напис є незаконним, таким, що вчинений із грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та відповідно таким, що не підлягає виконанню. Вона не укладала з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договір № 001-07538-031014 від 03.10.2014 року. Між нею та відповідачем відсутні будь які договірні відносини. Крім того, не отримувала жодних вимог про погашення заборгованості за кредитом від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». Виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушеннями вимог Закону України «Про нотаріат» оскільки приватний нотаріус Горай О.С. на підтвердження безспірності вимог відповідача прийняв документи, які, по-перше, не свідчать про безспірність вимог, по друге, не передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Як вбачається, на підтвердження своїх вимог про стягнення кредитної заборгованості відповідач подав приватному нотаріусу лише копію договору № 001-07538-031014 від 03.10.2014 року. Посилання на надання відповідачем нотаріусу розрахунку у виконавчому написі відсутній, до виконавчого напису не підшитий. Вищенаведене свідчить про те, що відповідач не надавав нотаріусу оригінал договору № 001-07538-031014 від 03.10.2014 року, договорів переуступки права вимоги та розрахунку суми заборгованості за кредитним договору, інших первинних документів, які б свідчили про безспірність вимог. Відповідач не пред`являв позивачу жодних вимог про погашення суми боргу. Взагалі відсутні докази пред`явлення відповідачем вимог до мене про сплату, до виконавчого напису дані вимоги не підшиті. Однак, приватний нотаріус Горай О.С., всупереч вимогам закону, прийняв на підтвердження безспірності заборгованості позивача документи не передбачені п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 та вчинила на підставі вказаних документів спірний виконавчий напис. Трирічний строк позовної давності до вимог кредитора сплив 03.11.2017 року, а спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом 08.09.2020 року, тобто після спливу строку позовної давності за вимогами про стягнення боргу за договором № 001- 07538-031014 від 03.10.2014 року. Жодного розрахунку заборгованості, що підтверджений первинними документами, виконавчий напис не містить. Це не дає можливості перевірити розмір заборгованості, дійсний строк за який вона нарахована, та відповідно позбавляє можливості визначити правильність здійснення вказаного розрахунку, а отже і пересвідчитись у безспірності заборгованості. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, що зареєстрований в реєстрі за № 45017, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за договором № 001-07538-031014 від 03.10.2014 року в сумі 11342,07 грн. 23.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23.04.2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, зареєстрованого в реєстрі за №45017 від 08.09.2020 року. Ухвалою суду від 29.06.2021 року, закрите підготовче провадження по справі. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить вимоги задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв не надав. Треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович в судове засідання не з`явились. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. За дослідженими матеріалами справи, судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» існує договір №001-07538-031014 від 03.10.2014 року, на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Судом встановлено, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 45017, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором №001- 07538-031014 від 03.10.2014 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого, на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 42-К від 06.10.2017 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником всіх прав і обов`язків якого, на підставі Договору відступлення права за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». Строк платежу за Кредитним договором № 001-07538-031014 від 03.10.2014 року настав. Боржником допущено прострочення платежу. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року. Сума заборгованості складає 10842,07 грн., в тому числі: прострочення заборгованості за сумою кредиту становить 9571,64 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом становить 1270,43 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача, в розмірі 500 грн., яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 11342,07 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва, Клименко Р.В. від 04.01.2021 року(ВП №64020685) відкрите виконавче провадження. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем. Згідно з позицією, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, як вбачається з матеріалів, на підставі яких приватним нотаріусом був вчинений виконавчий напис, відсутні підтвердження надсилання письмової вимоги (повідомлення) про існування заборгованості. Крім того, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 08.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за №45107. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, сплаченого при поданні позову, та сплачений судовий збір за забезпечення позову, що документально підтверджені, Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 908 грн., сплаченого при поданні позову, та сплачений судовий збір за забезпечення позову в розмірі 454 грн. Що стосується витрат на правничу допомогу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Аналогічні виводи містяться у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У відповідності до п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Матеріали справи містять письмові докази щодо надання правової допомоги адвокатом Барчуніновим К.О. його клієнту [PERSON] , а саме(копії): договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 10.04.2021 року; Акт приймання виконаних робіт № 1 від 28.07.2021 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №1 від 28.07.2021 року; ордер; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Враховуючи складність справи та виконану адвокатом роботу, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу, є обґрунтованими, спів мірними, та доведеними.

Outcome: approved