Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов мотивувала тим, що згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2016 (справа №127/6290/16-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] , стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500,00 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач сплачує аліменти за виконавчим листом, однак участі у додаткових витратах на дитину не бере. Позивач зазначила, що визначена судом сума аліментів - 500 грн на даний час не є достатньою для утримання дитини. Потреби спільної з відповідачем дитини значно зросли і позивач не в змозі одна забезпечувати доньку. Відповідач не бажає добровільно надавати належну матеріальну допомогу дитині. Враховуючи викладене позивач просила змінити спосіб та розмір стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач своїм правом на відзив не скористався. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2020 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України в частині обов`язку батьків утримувати дітей. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 15.10.2013 (а.с.4). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2016 (справа №127/6290/16-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 28.03.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-7). Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] ( довідка від 11.06.2020 № 2115, видана ТОВ «ЖЕО»)(а.с.8). Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). За змістом цієї норми зміна способу стягнення аліментів не передбачає жодних умов, лише подання позову одержувача аліментів. Судом установлено, що позивач, з якою проживає дитина, звертаючись до суду, просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти саме в частці від доходу батька дитини. З огляду на викладене, суд вважає, що наявні підстави для зміни способу аліментів на утримання дитини, оскільки це є правом позивача відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України. Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн, з 1 липня - 2318 грн, з 1 грудня по 31 грудня - 2395 грн. Суд, виходячи із засад справедливості, розумності та пропорційності, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2016 року в цивільній справі №127/6290/16-ц та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів при визначеному новому розмірі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Суд також зауважує, що визначений розмір аліментів не є незмінним і в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В разі невиконання цього обов`язку в добровільному порядку особа має на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) у разі наявності обставин, передбачених ст.185 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 840,80 грн. судового збору. Що стосується інших витрат позивача, зокрема на правничу допомогу, то з врахуванням того, що суду не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, підтвердження того, що допомога надавалась саме адвокатом, тому суд не вважає за можливе стягнути вказані витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved