Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кодимської міської ради Одеської області, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , а саме за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер 5122583600:01:002:0161, що розташована на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 1,07 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а за законом на земельну ділянку кадастровий номер 5122583600:01:002:0164, що розташована на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 0,72 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, права власності на які посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 049127. Позивач зазначає, що являється спадкоємцем частини спадкового майна спадкодавця за заповітом, а частини за законом, проте не може оформити право власності на земельні ділянки, оскільки державний акт, яким посвідчене право власності померлої на ці ділянки, був втрачений. У зв`язку з вище викладеним позивач змушена пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання позовної заяви, в якій просить визнати за нею право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом та за законом. 22.04.2021 року ухвалою суду (а.с.18-19) позовну заяву було залишено без руху з визначенням строку для усунення недоліків заяви. 28.04.2021 року ухвалою суду (а.с.25-26) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження. 20.05.2021 року ухвалою суду (а.с.36-37) з Кодимської районної державної нотаріальної контори було витребувано докази в порядку, передбаченому ч.7 ст. 81 ЦПК України. 02.06.2021 року ухвалою суду (а.с.45-46) з Кодимської районної державної нотаріальної контори було витребувано інформацію в порядку, передбаченому ч.7 ст. 81 ЦПК України. 16.06.2021 року ухвалою суду (а.с.52-53) до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено [PERSON] . 01.07.2021 року ухвалою суду (а.с.60-61) відмовлено у визнанні відповідачем позову, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце підготовчого засідання була своєчасно повідомлена належним чином. При цьому, подала заяви від 20.05.2021 року та 17.06.2021 року про розгляд справи за її відсутності, в свою чергу в першій заяві зазначила про підтримання заявлених позовних вимог, а в останній зазначила про наполяганні на задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на спадщину за заповітом. Представник відповідача - Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання відповідач був своєчасно повідомлений належним чином. При цьому, 07.05.2021 року відповідач подав до суду клопотання № 02-17/809 (а.с.31) про розгляд справи за відсутності його представника, в якому зазначив, що визнає заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання була своєчасно повідомлена належним чином відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, оскільки її місце проживання зареєстроване на тимчасово окупованій території. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 03.02.1965 року (а.с.24). За життя [PERSON] належали на праві приватно власності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,07 га кадастровий номер 5122583600:01:002:0161 та 0,72 га кадастровий номер 5122583600:01:002:0164, розташовані на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 049127, виданого Кодимською районною державною адміністрацією 26 лютого 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 37, що підтверджується ксерокопією відповідного державного акту (а.с.16), витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.01.2016 року № 51673600 (а.с.9) і від 18.01.2016 року № 51718627 (а.с.10), а також листом-повідомленням відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 07.05.2021 року № 72/109-21 (а.с.33). Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 і 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. За свого життя, а саме [INFO] , [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , склала заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] , все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті та на що вона за законом матиме право, про що свідчить копія зазначеного заповіту посвідченого державним нотаріусом Кодимської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 300 (а.с.42). В подальшому, також за свого життя, а саме [INFO] , [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , склала інший заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] , земельну ділянку розміром 1,07 га, яка належала їй на підставі державного акту серії ІV-ОД № 049127, що розташована на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області, про що свідчать копії зазначеного заповіту посвідченого державним нотаріусом Кодимської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1678 (а.с.7, 43). Відповідно до ч.2 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Отже, заповіт, що був складений [PERSON] 25.11.2015 року скасував попередній заповіт складений 24.04.2014 року [PERSON] , в частині спадкових прав [PERSON] на земельну ділянку розміром 1,07 га, право власності на яку посвідчене державним актом серії ІV-ОД № 049127, що розташована на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області. При цьому, в іншій частині заповіт складений [PERSON] 24.04.2014 року залишився не скасованим, зокрема щодо спадкових прав [PERSON] на земельну ділянку площею 0,72 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 078008, Таким чином спадкоємцем за заповітом земельної ділянки площею 0,72 га являється спадкоємець [PERSON] , а тому дана земельна ділянка не може бути успадкована [PERSON] за законом, як спадкоємцем першої черги. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 03.09.2020 року (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 03.11.2020 року, тобто у строк шість місяців з часу відкриття спадщини, [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] а [INFO] , також у строк шість місяців з часу відкриття спадщини, [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] , внаслідок чого була заведена спадкова справа № 318/2020, що підтверджується листом-повідомленням Кодимської районної державної нотаріальної контори від 06.05.2021 року № 349/02-14 (а.с.32). Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] успадкувала земельну ділянку розміром 1,07 га, що розташована на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом серії ІV-ОД № 049127, в порядку спадкування за заповітом [PERSON] від 25.11.2015 року. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] успадкувала земельну ділянку розміром 0,72 га, що розташована на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом серії ІV-ОД № 049127, в порядку спадкування за заповітом [PERSON] від 24.04.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. В свою чергу абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно - акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 049127 від 26.02.2004 року, внаслідок його втрати, позивач [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право на прийняту частину спадщини шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується змістом листа-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 02.04.2021 року № 247/02-14 (а.с.14). При наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц). Відмова в отриманні спадкових прав не постановою нотаріуса, а листом, не може бути перешкодою позивачці для захисту своїх прав у судовому порядку (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 707/1309/15-ц). В свою чергу сам відповідний лист нотаріальної контори є фактично відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 613/1289/17). Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги заявлені позивачем [PERSON] обґрунтовані лише в частині вимог про визнання за нею права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 5122583600:01:002:0161 площею 1,07 га, розташовану на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області, в порядку спадкування за заповітом, у зв`язку з чим в цій частині підлягає задоволенню. В свою чергу інша частина заявлених позивачем [PERSON] вимог про визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 5122583600:01:002:0164 площею 0,72 га, розташовану на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області, є необґрунтованою, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає, а тому в цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: partial