Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись при цьому те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, зареєстрованому 08 травня 2004 року і мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб розірваний 11.07.2006 року, а з травня 2012 року знову стали проживати разом. На теперішній час вона перебуває на п'ятому місяці вагітності, з 23.12.2014 року вони розійшлись, але [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання, інших джерел доходів задля забезпечення потреб дитини і свого існування вона не має, тому вимушена звертатися до суду з цим позовом і просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини щомісяця по 1000,00 грн. та на її утримання також щомісяця 1000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі і дала пояснення про обставини викладені вище. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково і пояснив, що він є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Шлюб був розірваний 2006р., але потім стали мешкати разом до грудня 2014 року. З донькою спілкується, дає ій гроші, а також надавав матеріальну допомогу і позивачу, останній раз в січні 2015 року. На теперішній час він не працює, є опікуном дядька і надає йому відповідну матеріальну допомогу. З урахуванням матеріального положення згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. та на утримання [PERSON] щомісячно по 500 грн., не заперечує, що майбутня дитина є його. Після того як у нього буде робота, він зможе надавати більшу матеріальну допомогу. Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 08 травня 2004 року. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 липня 2006 року шлюб розірвано. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з матір'ю [PERSON]. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що: мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 2 і 3 статті 150 Сімейного кодексу України визначає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 181 ч.1, 2 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що не оскаржується відповідачем. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно правилам ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вважає необхідним визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] працездатний, інших неповнолітніх дітей немає і тому може надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки. Доводи відповідача стосовно того, що він також надає допомогу дядьку, відносно якого він визнаний опікуном, але не були надані докази, що така допомога надається, опікаємий отримує пенсію, а крім цього, не надано рішення, що [PERSON] є опікуном. Сторони не заперечували, що [PERSON] продовжує сплачувати щомісяця по 100 грн. за кредит, який оформлений на позивача. Між тим, доказів, які б свідчили, що дохід відповідача дає йому можливість надавати матеріальну допомогу дитині у розмірі 1000 грн. щомісячно, матеріали справи не містять. Суд не погоджується, як з доводами відповідача стосовного того, що на утримання дитини достатньо 500 грн., так як ця сума на теперішній час незначна і тому дитина буде позбавлена можливості отримувати все необхідне для свого розвитку та утримання, тому з урахування викладеного, вважає необхідним стягнути аліменти в розмірі 750 грн. Крім цього, позивач просить стягнути аліменти на своє утримання під час вагітності у розмірі 1000 грн. щомісячно, так як вона не працює і тому потребує відповідну матеріальну допомогу. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти того, що з позивачем мешкали до грудня 2014 року, він є батьком зачатої дитини, згоден сплачувати аліменти і тому на думку суду треба стягнути аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 600 грн. При цьому при зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом стосовно зміни розміру аліментів. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір 243,60 грн.

Outcome: partial