Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить усунути перешкоди в здійсненні права особистої приватної власності на житло. В обґрунтуванні позовних вимог зазначила, що квартира [ADDRESS], належить їй на праві власності, відповідно договору купівлі-продажу квартири від 23.05.2018 року. Після укладення зазначеного договору купівлі-продажу квартири, виявилось, що в належній їй спірній квартирі зареєстрований за місцем проживання за паспортним обліком син продавця квартири - [PERSON], який є відповідачем. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач відмовляється. Таким чином, відповідач ігнорує її право власності на квартиру та створює їй перешкоди в здійсненні нею свого права власності на неї. Відповідач, не бажає знятись з реєстраційного обліку в спірній квартирі, де він реєструвався ще під час, коли вона належала його батькові, внаслідок чого вона буде вимушена оплачувати замість відповідача житлово-комунальні послуги, тобто нести додаткові витрати. Крім того в майбутньому вона має намір відчужувати спірне домоволодіння шляхом його продажу, дарування, тощо, то реєстрація відповідача в ній створює перешкоду для такого відчуження. Тому просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зобов'язати його знятися з реєстраційного обліку. Ухвалою Вільногірського міського суду від 08.06.2018 року, було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання на 21.06.2018 року, яке ухвалою суду від 21.06.2018 року, було відкладено до 16.07.2018 року, у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не надав. Ухвалою Вільногірського міського суду від 16.07.2018 року, було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання, не з'явилася, своєю заявою від 27.07.2018 року, просить закінчувати розгляд справи у його відсутність та не заперечує з приводу винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Учасники процесу будь-яких заяв, клопотань не заявляли. За таких обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, виходячи з положень ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Так судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 125044551 від 23.05.2018 року (а.с.10,11) та договором купівлі-продажу квартири за № 326 від 23.05.2018 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Савельєвою Г.В. (а.с. 8,9). Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 18/2018 від 25.05.2018 року, виданого відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради, на даний час, у спірній квартирі, зареєстровані позивач - [PERSON], її син [PERSON] та [PERSON], який є відповідачем по справі (а.с.15). Актом депутата від 26 травня 2018 року № 1293, підтверджується факт непроживання відповідача у спірній квартирі понад 1 рік (а.с.16). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається зі змісту ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Таким чином, законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на неї, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою. Під час судового розгляду встановлено та підтверджено письмовими доказами, що позивач по справі - [PERSON], є власником спірної квартири, натомість відповідач був зареєстрований в ній до її продажу, проте з реєстраційного обліку по квартирі добровільно не знявся та не проживає у спірній квартирі понад 1 рік. З огляду на викладене

Outcome: partial