Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов обґрунтовує тим, що 21.05.2016р. у Луцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі в подружжя народилися діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалось склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, подружжя спільного бюджету не має, спільного господарства не веде, проживає окремо. Подружні відносини між ними фактично припинились, спільного господарства вони не ведуть. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, матеріальної допомоги на утримання не надає. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примирення не можливе. З огляду на наведене, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Стягувати із позивача на її користь кошти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття, у розмірі 5 000,00грн. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 3 лютого 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому провадженні. Позивачка у судове засідання не з`явилася, водночас просила розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в останній. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 травня 2016 року, який зареєстрований у Луцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області, актовий запис № 492 (а.с.6). У сторін в шлюбі народилася діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, що позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, відповідач проживає окремо, а тому їх шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. За таких обставинах, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам неповнолітніх дітей, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що діти проживають разом з матір`ю, позивачкою по справі. Домовленості між сторонами щодо розміру аліментів на утримання дитини не досягнуто. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо неможливості працевлаштуватися чи заборону працювати у зв`язку із захворюванням, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей. Враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище позивачки, матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач є працездатним та спроможним отримувати доходи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову - 21.01.2021 року ідо досягнення старшою дитиною повноліття.

Outcome: approved