Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати недійсною заяву [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] на користь [PERSON], що зареєстрована приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Любов Євгеніївною в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 30 від 17.05.2016 року. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON]. Спадкову справу після його смерті заведено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Любов Євгеніївною. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне останньому майно. Заповіту померлий не залишав. Спадкоємцями [PERSON] за законом є: [PERSON] - дружина, [PERSON], [INFO], - син померлого від шлюбу з позивачем та [PERSON], [INFO], - дочка померлого від попереднього шлюбу. Разом з тим, на запит позивача приватним нотаріусом повідомлено, що [PERSON] 17.05.2016 року подано заяву про відмову від прийняття спадщини на користь сестри [PERSON]. За приписами цивільного законодавства право прийняти спадщину або не прийняти її належить виключно спадкоємцеві. Позивач вважає, відсутнім у [PERSON] право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність юридичних фактів, які б давали їй підстави для закликання до спадкування - спорідненість, утримання чи заповіт. Таким чином, відмова [PERSON] від прийняття спадщини є недійсною, оскільки вона не є спадкоємцем та помиляється щодо обставин батьківства спадкодавця відносно неї. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Причини неявки суду не повідомила. Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Любов Євгеніївна в судове засідання також не з'явилась, проте надала суду письмові пояснення по суті позовних вимог, в яких зазначила, що відповідно до положень Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, при особистому зверненні на прийом до нотаріуса [PERSON], приватним нотаріусом встановлено особу заявниці за паспортом громадянина України та встановлено підстави для закликання до спадщини за свідоцтвом про народження дитини та прийнято від [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON], зареєстровану за № 30 від 17.05.2016 року, що знаходиться в матеріалах спадкової справи № 9/2016 померлого [PERSON]. Правових підстав для відмови нотаріусом [PERSON] у прийнятті вказаної заяви про відмову від прийняття спадщини на користь сестри не було. Зазначена ситуація також не обумовлена в складі підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії, визначених вищевказаними нормативно-правовими актами, а навпаки спеціальними правовими нормами імперативно забороняється нотаріусу безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] на користь [PERSON] може бути визнана недійсною лише судом згідно з ч. 5 ст. 1274 ЦК України з підстави, встановлено ст. 229 цього Кодексу, як правочин, вчинений під впливом помилки. Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 08.10.1993 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 08.10.1993 року Кіровським районним ЗАГС м. Кіровограда (а.с. 8). Від вищевказаного шлюбу подружжя має сина, [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 12.04.1994 року Палацом реєстрації новонароджених (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 04.01.2016 року Міським відділом по державній реєстрації смертей Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина. З витягу по реєстрацію в спадковому реєстрі № [NUMBER], виданому 23.03.2016 року вбачається, що після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л.Є. 23.03.2016 року заведено спадкову справу за № 9/2016 (а.с. 7). [PERSON] 30.05.2016 року звернулася до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л.Є. з заявою про надання інформації про спадкоємців, які звернулися до нотаріуса з приводу спадщини померлого [PERSON] (а.с. 10). На вищевказану заяву приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л.Є. повідомлено (а.с. 11), що 23.03.2016 року подано заяву [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після померлого [INFO] батька - [PERSON], [INFO], на користь [PERSON]. 23.03.2016 року [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини. 13.05.2016 року подано заяву про прийняття спадщини дочкою спадкодавця - [PERSON], [INFO]. 17.05.2016 року подана заява про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON], дочкою спадкодавця - [PERSON], [INFO]. З матеріалів спадкової справи вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.01.1984 року (а.с. 60). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08.01.1992 року Палацом новонароджених м. Кіровограда, батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с. 64). Проте, за інформацією Кіровоградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 01.07.2016 року, реєстрація народження [PERSON], [INFO], проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 28). Таким чином, [PERSON] вважає, що [PERSON] не має права на спадкування після смерті [PERSON], а відтак її заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] слід визнати недійсною, оскільки вона є такою, що вчинена під впливом помилки щодо батьківства спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (ч.ч. 5, 6 ст. 1273 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. За приписом ч. 5 ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Згідно ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Під помилкою, що має істотне значення, ЦК, розуміє: помилку в характері (природі) правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Причини помилки правового значення не мають. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Аналіз вищевказаних положень законодавства дає підстави вважати, що заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини є нічим іншим, як одностороннім правочином. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину встановлені ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Враховуючи те, що відмова від спадщини - односторонній правочин, відповідач виявила своє волевиявлення - шляхом подачі заяви про відмову від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом - [PERSON], і те, що судом встановлено, що [PERSON] помилялася щодо батьківства спадкодавця, оскільки відомості про батька до актового запису про народження останньої внесені за вказівкою матері, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав передбачених ст. 229 ЦК України для визнання заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] недійсною. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved