Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що вона (позивач) є власником будинку по вул. Байкальська, 30 у м. Кропивницький, що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.05.2015 року. Також зазначила, що 16 грудня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, та цього ж року вона (позивач) зареєструвала відповідача на жилу площу як члена сімї, який на той час був її (позивача) чоловіком. Вказала, що в лютому, 2014 року, з відповідачем фактично припинені шлюбні відносини, та останній перестав користуватися житлом за вищевказаною адресою. При цьому, 14 травня 2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда. Окрім того, вказала, що будь-якої домовленості або договору стосовно того, що відповідач буде проживати в спірному житлі між ними не було, будь-яких заяв до КРЕПу чи паспортного столу стосовно того, що відповідач не проживатиме в будинку з поважних причин чи прохання закріпити за ним спірне житло, - також не надходило. З огляду на зазначене вище, позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування домоволодінням № 30 по вул. Байкальська в м. Кропивницький. Ухвалою суду від 28 вересня 2017 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та справа призначена до судового розгляду. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, у звязку з чим розгляд зазначеної цивільної справи продовжено за правилами ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, в п. 3 прохальної частини позовної заяви просила справу розглянути без її (позивача) участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов (заперчення), - відсутні. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено\~та підтверджується\~матеріалами справи,\~що відповідно\~до договору купівлі-продажу від 20.05.2015 року, укладеного між [PERSON], як Продавцем, від імені якої діє [PERSON], та [PERSON], як Покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 624, [PERSON] продала, а [PERSON] купила належні продавцю 11/25 часток житлового будинку з надвірними будівлями за № 30, розташованого по вул. Байкальській в місті Кіровограді (п. 1 Договору), тим самим [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 11/25 часток житлового будинку за зазначеною адресою. Судом також встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 травня 2014 року, яке набрало законної сили 26.05.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було зареєстровано 16.12.2011 року, актовий запис № 761, розірвано. Крім того, відповідно до\~довідки квартального комітету\~№ 15 Подільського району\~м. Кропивницький №\~ 226 від 25 липня 2017\~року, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], за даною адресою також зареєстрований [PERSON], [INFO], який з листопада, 2013 року за вказаною адресою не проживає. Більш того, факт не проживання [PERSON] за адресою: м. Кропивницький, вул. Байкальська, 30, підтверджується актами від 05.04.2017 року та 10.05.2017 року, складеними сусідами позивача [PERSON] [PERSON], [PERSON], підписи яких засвідчені головою квартального комітету № 15 Подільської районної у місті Кропивницькому ради [PERSON], та які підтвердили, що за адресою вул. Байкальська, 30, м. Кропивницький Яриш М.М. не проживає та особистих речей останнього не має. Аналізуючи встановлені обставини суд відзначає, що пред'являючи позов, позивач [PERSON] посилалася на те, що відповідач [PERSON], шлюб із яким на даний час розірвано, не проживає в належному їй на праві приватної власності частині домоволодіння, в якому відповідач зареєстрований. Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою підтверджується також відомостями УДМС України в Кіровоградській області за якими [PERSON], [INFO], з 31.08.2012 року зареєстрований за адресою [INFO]. Конституція України\~встановила основні засади права власності.\~Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В свою чергу,\~ст.47 Конституції України\~проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР),\~\~членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили\~\~права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,\~ст. 405 ЦК України). Більш того, на підставі\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.4\~ст.156 ЖК України\~до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч.2\~ст.64 ЖК України). З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач [PERSON], як власник 11/25 частини домоволодіння № 30 по вул. Байкальська у м. Кропивницький, має право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, у тому числі, шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеною частиною домоволодіння. Оскільки, під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних на те причин не проживає в домоволодінні № 30 по вул. Байкальська у м. Кропивницький, з листопада, 2013 року, і даний факт не спростовано відповідачем під час судового розгляду справи, приймаючи до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратила право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: домоволодінням № 30 по вул. Байкальська у м. Кропивницький, при цьому, судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Крім того, згідно з ч.1 ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюються в день звернення особи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог на підставі чого та враховуючи задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved