Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на її утримання аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. На обґрунтування позову зазначила, що з червня 2017 року вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. Мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, не працює. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не буде подавати відзив на позовну заяву, йому роз`яснені наслідки визнання позову. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 4 ст. 206, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, та, з урахуванням визнання відповідачем позову, ухвалити рішення. Встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони, які не перебували у шлюбі між собою, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому відповідач вказаний батьком дитини (а.с. 7). Позивач [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/6706 від 18 березня 2019 року (а.с. 8). В заявленому позові позивач стверджує, що добровільно матеріальну допомогу на її утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку відповідач не надає. Згідно частин 2 та 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 79 СК України передбачено, що аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подані позову. Оскільки позивач, згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, стягує з відповідача на користь держави 50 відсотків ставки судового збору, встановленої за подання до суду позовної заяви майнового характеру.

Outcome: approved