Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюбз [PERSON] та стягувати аліменти на своє утримання в розмірі 1000 грн., до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку. Позивач вказує, що на час подання позовної заяви подружні відносини з відповідачем фактично припинились, вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. 25 травня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу [INFO] народилася дочка [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . На сьогодні [PERSON] не має можливості працювати, так як доглядає за дитиною, яка ще не досягла трирічного віку. Відповідач достатньої матеріальної допомоги не надає, є працездатним, тому має можливість надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання дружини, яка доглядає за дитиною, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. Дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині вимог про розірвання шлюбу, просив суд відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення аліментів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 травня 2013 року громадяни України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області (актовий запис № 29; свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що сторони як подружжя припинили фактичні шлюбні відносини. Миритися і відновлювати подружні стосунки сторони не бажають, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В силу ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, що є підставою для залишення [PERSON] її шлюбного прізвища « [PERSON] », за її заявою. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, працює, і, враховуючи відсутність у позивача самостійного доходу, відповідач має надавати визначену законодавством допомогу позивачу. Доказів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачу відповідач суду не надав, тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення їхньою дитиною трирічного віку в розмірі 1000 грн. щомісячно. Аналогічна позиція міститься і в постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року, де суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до ч. 2 та ч. 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Щодо розподілу та відшкодування судових витрат, судом встановлено, що сторони звільнені від сплати судового збору у даному спорі на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Разом з цим ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що однією з підстав для повернення судового збору є надмірно сплачена сума судового збору у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 908 грн. судового збору, тоді як відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від його сплати, а відтак їй слід повернути з Державного бюджету надмірно сплачений судовий збір.

Outcome: approved