Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 1991 року, в якому у них народилися двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Поряд з тим, зазначила, що протягом останніх шести місяців, починаючи з жовтня 2016 року з відповідачем не підтримують подружніх відносин, у зв»язку з тим, що останній перебував на заробітках, спочатку їздив до Києва, потім до Івано Франківська, і в кінці грудня повернувся додому. По приїзду відповідача, відчула холод в сімейних відносинах, відповідач став дуже агресивним по відношенню до неї, почав зловживати спиртними напоями та застосовувати до неї фізичну силу. Крім цього відповідач повідомив, що у нього є інша жінка, з якою хоче створити сім»ю. Така поведінка відповідача є для неї нестерпною та неприпустимою. Хоч і проживають разом в одному будинку, відповідач ігнорує її, не спілкується з нею. В них не має спільних інтересів та взаєморозуміння. Таким чином шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, а оскільки через органи РАЦС відповідач шлюб розірвати відмовляється, просила суд такий між ними розірвати. Позивач [PERSON] на розгляд справи не з»явилася. В поданій до суду заяві просила справу слухати у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомленим у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 136840, повторно виданого 22 березня 2017 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, сторони зареєстрували шлюб 17 листопада 1991 року у Вигодській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 20. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Андруник». В шлюбі у них народилися двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, такі не підтримують, хоч і проживають в одному будинку. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved