Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» про стягнення з ТОВ АФ «Косівщинська» на її користь грошових сум у звязку з неналежним виконанням договору оренди землі. В уточнених позовних вимогах позивач просив стягнути з відповідача 2197, 27 грн., з яких заборгованість з орендної плати у сумі 1671,14 грн., 3% річних у сумі 99,99 грн., інфляційне збільшення заборгованості у сумі 426,14 грн.; розірвати договір оренди землі від 05 січня 2005 року, який укладений між позивечем та ТОВ АФ «Косівщинська» та зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України (номер запису в Державному реєстрі земель № 040661303004 від 11.12.2006 року); стягнути з відповідача на його користь витрати на судовий збір у сумі 487,20 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що протягом дії договору оренди відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору оренди, систематично не сплачував кошти за використання належної йому земельної ділянки сільськогосподарського призначення, зокрема, орендну плату за 2011-2013 роки, яку виплатив лише частково наприкінці 2013 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, пославшись на те, що орендна плата була виплачена позивачу з запізненням, що не підпадає під визначення «систематичного» невиконання умов договору. Крім того, орендна плата позивачу сплачена навіть в більшому розмірі, ніж передбачено законом та договором. ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення збитків, стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі, пославшись на те, що відповідно до договору оренди землі, укладеного між сторонами, [PERSON] передала належну їй земельну ділянку в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції з терміном дії договору 5 років, а відповідно до п.1.3. Додаткового договору на 10 років. [PERSON] зобовязалася не вчиняти дії, які б перешкоджали б орендарю користуватися земельною ділянкою( п. 29 договору). Не дивлячись на це, [PERSON] на підставі договору від 28 грудня 2012 року передала належну їй земельну ділянку в оренду третій особі - ТОВ «Авіс-Україна». У відповідності з укладеним договором ТОВ «Авіс-Україна» обробляло земельну ділянку [PERSON] протягом 2013-2104 років, а ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» була позбавлена такої можливості, внаслідок чого були порушені права ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», яка понесла збитки внаслідок протиправних дій [PERSON], в тому числі упущену вигоду в розмірі 18223, 58 грн. Оскільки [PERSON] порушила умови укладеного між нею та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» договору оренди землі,отримала від ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» орендну плату за користування земельною ділянкою за той період, коли ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не могла з вини [PERSON] користуватися земельною ділянкою, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» просила розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений з [PERSON], стягнути з [PERSON] 1440 гривень 58 копійок виплаченої за 2013 рік орендної плати з врахуванням суми переплати, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» 18223,58 грн. упущеної вигоди, а також всі судові витрати по справі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого 24 січня 2000 року на підставі рішення Косівщинської сільської ради Сумського району, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, розташованої на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а. с. 10). 05 січня 2005 року між [PERSON] та ТОВ АФ «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] надала ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» у строкове платне користування земельну ділянку, яка належить позивачу на праві приватної власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га, яка розташована на території Косівщинської сільської ради (а.с. 11-13). 11 грудня 2006 року вищевказаний договір оренди землі було зареєстровано у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 040661303004 ( ар. с. 14). 12 грудня 2006 року земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно Акту приймання - передачі земельної ділянки (ар. с. 15). Згідно з укладеним між сторонами договором позивач [PERSON] надала вказану земельну ділянку ТОВ АФ «Косівщинська» в користування строком на 5 років (п.8 договору) на умовах сплати даним товариством орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5% від грошової оцінки землі (п.10 договору) і яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п.12 договору ); обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.11 договору). Крім того, в п.14 цього Договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, а пункт 21 договору передбачає, що у разі несплати орендної плати у строки визначені Договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п.36 вказаного Договору його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом. 01 січня 2009 року між сторонами до вищевказаного Договору оренди землі від 5 січня 2005 року було укладено Додатковий договір, який 04 жовтня 2010 року за №041061300977 зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (ар. с.16). Пунктом 1.2 Додаткового Договору викладено в новій редакції п. 8 Договору оренди землі та збільшено до 10 років строк оренди, а пунктом 1.3 Додаткового договору внесено зміни до п. 9 Договору оренди землі та визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 1083 грн. 75 коп. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю)(ар. с. 16). Як вбачається з копій видаткових касових ордерів від 10 грудня 2013 року №101236 та №101235, [PERSON] 10 грудня 2013 року було перераховано 3441 грн. 78 коп. орендної плати за 2011, 2012 і 2013 роки (ар. с. 46,47). [PERSON] та її представник вважали, що, з урахуванням річних індексів інфляції, які слід ураховувати починаючи з 2006 року (в якому було зареєстровано Договір) по грудень 2013 року включно, до визначеної Додатковим договором суми орендної плати слід застосувати наступні коефіцієнти: за грудень 2006р.-100,9%(1,019), за 2007 р. -116, 6% (1,166), за 2008 р.- 122,3% (1,223); за 2009 р.- 112,3% (1,123); за 2010 р. - 109,1% (1,091); за 2011 р.- 104,6% (1,046); за 2012 р. - 99,8% (0,998); за 2013 рік - 100,5% (1,005). Для визначення індексу інфляції необхідно помісячні, річні індекси інфляції, які складають відповідний період, перемножити між собою. Таким чином, орендна плата за користування земельною ділянкою [PERSON] становитиме: за 2011 рік 100,9%(1,009)*116,6%(1,166)*122,3%(1,223)*112,3%(1,123)*109,1% (1,091)*104,6% (1,046) = 184,4% ( в цілих числах 1,844); за 2012 рік - 100,9%(1,009)*116,6%(1,166)*122,3%(1,223)*112,3% (1,123)* 109,1% (1,091)* 104,6% (1,046)*99,8(0,998) = 184,0% (в цілих числах 1,840); за 2013 рік - 100,9%(1,009) * 116,6%( 1,166)* 122,3%( 1,223)* 112,3% (1,123)*109,1% (1,091) * 104,6% (1,046)*99,8(0,998)* 100,5% (1,005) = 184,9% ( в цілих числах 1,849). Таким чином, нарахована позивачу орендна плата з урахуванням індексів інфляції повинна складати: за 2011 рік: (1083,75 грн. * 184,4%) /100 = 1998,44 грн.; за 2012 рік: (1083,75 грн. * 184,0%) /100 = 1994,10 грн.; за 2013 рік: (1083,75 грн. * 184,9%) /100 = 2003,85 грн.; Орендна плата, що повинна бути виплачена [PERSON] складає: за 2011 рік: 1998,44 грн. - 15% ПДФО (299,77 грн.) = 1698,67 грн.; за 2012 рік: 1994,10 грн. - 15% ПДФО (299, 12 грн.) = 1694,98 грн.; за 2013 рік: 2003,85 грн. - 15% ПДФО (300, 58 грн.) = 1703,27 грн.; а всього повинно бути виплачено [PERSON] 5096,92 грн. Фактично ж о [PERSON] виплачено орендної плати за 2011, 2012 роки в сумі 1712, 89 грн. (виплачено лише в грудні 2013 року); за 2013 рік -1712, 89 грн. (виплачено в грудні 2013 року), а всього за 2011 р., 2012 р., 2013 р. ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» сплачено коштів на користь [PERSON] в сумі 3425,78 грн. Отже, сума заборгованості ТОВ «Агрофірми «Косівщинська» по орендній платі за 2011 - 2013 роки з урахуванням індексів інфляції складає: 5096,92 - 3425,78 = 1671,14 грн. Інфляційні втрати відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період прострочення з 31 грудня 2012 року по 28 грудня 2014 року позивач розраховує, виходячи з наступних показників: - загальна сума простроченої заборгованості 1671,14 грн.; - сукупний індекс інфляції за цей період прострочення - 125,5% (1,255)( ар. с. 80). Таким чином, [PERSON] визначає, що з АФ «Косівщинська» на їх користь необхідно стягнути 426,14 коп. інфляційних збитків (1671,14 грн. х 1,255 1674,14 заборгованості)( ар. с. 80). Згідно наданими [PERSON] розрахунками, на підставі вказаної норми за цей же період прострочення з 31 грудня 2012 року по 28 грудня 2014 року, 3% річних складуть - 99 грн. 99 коп. (1671,14 грн. х 728 днів/365 днів в році х 3%))( ар. с. 79,80,). Натомість, враховуючи умови Договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», з урахуванням Додаткового договору, зареєстрованого в Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 04.10.2010р. за №041061300977, на думку ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», орендна плата за 2011-2013 роки складає 3421,63 грн. (по 1083,75 грн. щорічно). З урахуванням індексів інфляції (104,60%, 99,8 %, 100,50% відповідно) та пені орендна плата за 2011-2013 роки складає 3422,07 грн., у тому числі: за 2011 рік -1214,20 грн. (1083, 75 грн. * 104,6 (% інфляції) + 80,60 грн. (пеня)); за 2012 рік -1121,14 грн. (1083, 75 грн. * 100,0 (% інфляції) + 37,39 грн. (пеня)); за 2013 рік -1089,17 грн. (1083, 75 грн. * 100,5 (% інфляції)). На виконання вимог ст. 168 Податкового кодексу України ТОВ Агрофірма «Косівщинська» як податковий агент утримало та перерахувало до держбюджету податок з доходів фізичних осіб (ПДФО) в сумі 513,68 грн. з виплачених [PERSON] за 2011-2013 роки грошових коштів.: за 2011 рік - (1214,20 грн. * 15 (% ПДФО) =182,13 грн.); за 2012 рік - (1121, 14 грн. * 15 (% ПДФО) = 168,17 грн.); за 2013 рік - (1089,17 грн. * 15 (% ПДФО) = 163,38 грн.). Таким чином, з урахуванням утриманого податку з доходів фізичних осіб, виплаті підлягала орендна плата в розмірі 2910, 83 грн., у тому числі по роках: за 201І рік -1032, 07 грн., за 2012 рік - 952,97 грн., за 2013 рік - 925,79 грн. В той же час, за 2011-2013 роки ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» сплатило [PERSON] 3425,78 грн. Отже, сума переплати за Договором оренди землі (з урахуванням Додаткового договору) складає 514,95 грн. (3425,78-2910,83). Разом з тим, проаналізувавши положення укладеного між сторонами Договору і Додаткового договору, виходячи з вимог чинного у спірні періоди законодавства, суд частково не погоджується з розрахунками сторін та вважає, що лише за 2011 рік ТОВ АФ «Косівщинська» правильно нарахувало орендну плату [PERSON]: 1083,75 грн. х 104,6% + 80,60 грн. пені = 1214,20 грн. Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» (у чинній на час укладення Договору та Додаткового договору редакції) було передбачено, що цей договір набирає чинності після його державної реєстрації, тобто у даному випадку розмір щорічної орендної плати повинен обраховуватись, виходячи із 1083 грн. 75 коп., лише з 04 жовтня 2010 року - дати державної реєстрації цих змін.( ар. с. 16). При нарахуваннях за 2012, 2013 роки ТОВ агрофірма «КОСІВЩИНСЬКА» помилково брало за основу не проіндексовану суму, яка була визначена у договорі - 1083 грн. 75 коп., у той час як обрахунки за вказані роки слід було проводити із вже проіндексованої орендної плати за 2011 рік - 1133 грн. 60 коп. (1083, 75 грн. х 104,6%). Відповідно, нарахування повинні бути такими: за 2012 рік 1171,09 грн. (1133, 60 грн. + 37,89 грн.). Оскільки річний індекс інфляції менше 100%, тому орендна плата за попередній рік індексації не підлягала, однак за весь час затримки слід нарахувати пеню в розмірі 37 грн. 89 коп. (1133,60 грн. х 0,01% х); за 2013 рік 1176,94 грн. (1171,09 грн. х 100,5%). Затримки з виплатами не було, проте річний індекс інфляції склав 100,5%. Суд вважає, що за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб, відповідно до ст. 168 Податкового кодексу України, до виплати [PERSON] станом на 23 листопада 2013 року належало: за 2011 рік: 1133 грн. 60 коп. 170, 94 грн. (15% ПДФО) =962 грн. 66 коп. за 2012 рік: 1171,09 грн. - 175,66 грн. (15% ПДФО) = 995 грн. 43 коп. за 2013 рік: 1176,94 грн. 176,89 грн. (15% ПДФО) = 1000 грн. 05 коп., а усього за 2011-2013 роки 2958 грн. 14 коп. Як вбачається з копій видаткових касових ордерів від 10 грудня 2013 року №101236 та №101235, [PERSON] 10 грудня 2013 року було перераховано 3441 грн. 78 коп. орендної плати за 2011, 2012 і 2013 роки (ар. с. 46,47). Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Із положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Розмір, форма та строки орендної плати за землю, які відповідно до ст. 21 цього Закону встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству. Обов'язки та права сторін договору визначені статтями 24 і 25 даного Закону та умовами договору. Так, в силу ч.1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець вправі, зокрема, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Таким чином, орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки була йому виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з нарахуванням інфляційних збитків та пені (загальна сума переплати склала: 3441 грн. 78 коп. - 2958 грн. 14 коп.= 483 грн. 64 коп.). За таких обставин суд не вбачає законних підстав до стягнення орендної плати за спірний період, а відповідно і для застосування до цих виплат положень ч.2 ст. 625 ЦК України. Як встановлено судом і не оспорюється [PERSON],- отримавши повністю орендну плату за 2011-2013 роки, [PERSON] протягом грудня 2013 року - грудня 2014 року не зверталася до ТОВ «АГРОФІРМА «КОСІВЩИНСЬКА» чи до інших органів або суду із будь-якими запереченнями проти подальшого обробітку її земельної ділянки товариством, а також одержала своєчасно перераховану їй орендну плату за 2011 - 2013 роки в загальній сумі 3441 грн. 78 коп. Отже, на день звернення до суду з даним позовом договірні правовідносини продовжились і у подальшому аналогічних порушень прав позивача відповідачем допущено не було; права позивача фактично були відновлені, а відповідно до ст. 16 ЦК України суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права та інтереси особи. Таким чином, сам по собі лише факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може бути у даному випадку свідчити про систематичне невиконання стороною договору договірних зобовязань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди. Не вбачає суд і підстав для задоволення позову ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» про стягнення збитків, стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі. У відповідності з статтею 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та іншими законами України. Орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав внаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних. ( ст. 28 Закону України «Про оренду землі»). У відповідності з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків. Обгрунтовуючи свої уточнені позовні вимоги, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» послалось на те, що у 2013 році ТОВ Агрофірма «Косівщинська» планувало засіяти земельну ділянку, що належить [PERSON], соняшником та отримати 4273,44 грн. прибутку (прибуток = дохід х рентабельність), враховуючи такі показники: площа земельної ділянки: 2,72 га; врожайність соняшника: 24,3 ц/га; фізична вага соняшника: 6,6096 т (2,72 га х 24,3 ц/га/10); ціна: 2759,5 тис. грн. за тону без ПДВ; дохід: 18239,19 грн. (6,6096 т х 2759,5 тис. грн.); рентабельність: 23,43%. Прибуток: 4273,44 грн. У 2014 році ТОВ Агрофірма «Косівщинська» планувало засіяти земельну ділянку, що належить [PERSON], пшеницею та отримати 9339,82 грн. прибутку (прибуток = дохід х рентабельність), враховуючи наступні показники: площа земельної ділянки: 2,72 га; врожайність пшениці: 40,1 ц/га; фізична вага пшениці: 10,9072т (2,72 га х 40,1 ц/га/10); ціна на пшеницю: 1744,7 тис. грн. за тону без ПДВ; дохід: 19 029,79 грн. (10,9072 т х 1744,7 тис. грн.); рентабельність: 49,08% ; прибуток: 9339,82 грн( дохід х рентабельність = 19029,79 х 49,08%). Таким чином, загальна сума упущеної вигоди ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за 2013-2014 роки в даному випадку складає 13613,26 грн., яку ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» просило тягнути з [PERSON] Крім того, за 2013 рік ТОВ Агрофірма «Косівщинська» сплатила [PERSON] кошти в повному обсязі з урахуванням індексу інфляції, що склало 925,79 грн. (з урахуванням утриманого ПДФО), а також частково сплатило в рахунок майбутніх виплат 514,95 грн. ( усього 1440,58 грн.). Проте у 2013-2014 роках орендар не міг використовувати майно через обставини, за які він не відповідає. [PERSON], передавши належну їй земельну ділянку в користування ТОВ «Авіс-Україна», порушила права ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» та отримала дохід від надання земельної ділянки в оренду іншій особі. Оскільки ТОВ Агрофірма «Косівщинська» не могло користуватися земельною ділянкою сільськогосподарського призначення по незалежним від нього обставинам, а саме через порушення [PERSON] умов Договору, то відповідно до закону ТОВ Агрофірма «Косівщинська» повинно бути звільнено від орендної плати за 2013-2014 роки, яку [PERSON] безпідставно отримала і яку ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» просила стягнути з [PERSON] Отже, [PERSON], передавши земельну ділянку в користування ТОВ «АВІС-Україна», вчинила дії, які перешкодили ТОВ Агрофірма «Косівщинська» користуватись орендованою земельною ділянкою, що є порушенням вимог абзацу 4 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» та п. 29 Договору оренди землі, зареєстрованого і у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру 11 грудня 2006 року за №040661303004. Посилаючись на ці обставини, ТОВ Агрофірма «Косівщинська» просило розірвати договір оренди землі відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та п.36 Договору оренди. У відповідності з ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надало суду доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, не надало належних доказів в обґрунтування розміру завданих збитків у вигляді упущеної вигоди та на підтвердження реальної можливості отримання певних сум від користування орендованих у [PERSON] земельних ділянок протягом 2013 р., 2014 р. З огляду на наведені розрахунки неотриманого доходу нараховані доходи носять абстрактний характер, оскільки ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» могло і не отримати цих доході через дію багатьох факторів ( природні явища, несприятливі погодні умови, тощо). Крім того, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» помилково ототожнює поняття «упущена вигода» та «прибуток». У відповідності до Положення Стандартів бухгалтерського обліку №1 «Загальні відомості до фінансової звітності» прибуток - це сума, на яку доходи перевищують пов*язані з ним витрати. Отже, прибуток, це та частина вартості продукту, яка залишається після покриття всіх витрат. Водночас, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надало розрахунок витрат, які б товариство понесло у зв*язку з отриманням доходу. Крім того, укладення [PERSON] договору оренди землі з ТОВ «Авіс Україна», в той час коли діяв договір оренди землі з ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», само по собі не могло завдати збитків ТОВ «Агрофірма «Косівщинська». В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка [PERSON] в натурі не виділялася, вона знаходилася в єдиному земельному масиві, який був переданий в оренду на підставі договорів оренди, відтак, визначити реальний розмір прибутку, який можна було б отримати від обробітку спірної земельної ділянки, неможливо. Крім того, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надало належних доказів на підтвердження того, що воно планувало засіяти спірну земельну ділянку в 2013 -2014 роках саме соняшником або озиминою (тобто найбільш ліквідними та коштовними культурами), а не будь-якими іншими. В той же час з звіту ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» форми №4-сг «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року» вбачається, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на орендованих землях, в тому числі і на земельній ділянці [PERSON], окрім іншого, вирощувало багаторічні трави, а саме люцерну на сіно, зелений корм, силос ( ар.с. 172-173). Відмовляючи у задоволенні позовів, суд враховує також і те, що сторони не надали суду належних доказів на підтвердження того, хто ж саме обробляв земельну ділянку [PERSON] в 2013-2014 роках - ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» чи ТОВ «Авіс-Україна». У справі мається рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року по справі за позовом ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» до управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, треті особи ТОВ «Авіс-Україна», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання протиправною та скасування державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок.( ар. с. 101-103). Під час розгляду цієї справи ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» надавало докази на підтвердження того факту, що саме воно обробляло спірну земельну ділянку [PERSON] протягом 2013-2014 років. ТОВ «Авіс-Україна» та [PERSON], в свою чергу, надавали докази і намагалися довести, що саме ТОВ «Авіс-Україна» обробляло спірну земельну ділянку [PERSON] протягом 2013-2014 років. На даний час ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», як і [PERSON], намагаються довести протилежне, а саме що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не могло і не обробляло земельну ділянку [PERSON] внаслідок протиправних дій останньої, тому понесло збитки; [PERSON], представником якої є ж доводить, що, не дивлячись на укладений нею та ТОВ «Авіс-Україна» договір оренди землі, саме ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» в 2013-2014 роказ продовєувало обробляти належну їй земельну ділянку і ніяких збитків не понесло. Разом з тим, жодна з сторін не надала суду достовірних доказів на підтвердження порушених прав і завдання збитків, тому суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed