Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Мирноградвугілля» (далі за текстом ДП «Мирноградвугілля») про стягнення моральної шкоди у звязку зі смертю фізичної особи, в обґрунтування якого вказала, що у період з 11.02.1975 до 08.08.1995 її батько [PERSON] працював у відокремленому підрозділі відповідача «Шахта «Стаханова» на різних посадах. 08.08.1995 внаслідок аварії під час виконання трудових обовязків її батько зазнав тяжкої травми, про що був складений акт за формою Н-1 від 10.08.1995. З 08.08.1995 по 28.08.1995 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у Димитрівській центральній міській лікарні у травматологічному відділенні, а 29.08.1995 помер. В цей же день було проведено дослідження трупа [PERSON], за результатами якого встановлено прямий причинний зв'язок між травмуванням на виробництві та настанням смерті. В результаті загибелі її батька вона зазнала моральної шкоди, яка їй не призначалася та не виплачувалася та яка полягає в її душевних стражданнях, які тривають до теперішнього часу. Зі смертю батька змінився звичайний спосіб та образ її життя. На момент смерті батька їй було 16 років та їй вкрай була потрібна турбота і допомога батька. Протягом тривалого часу вона знаходилася у стані відчаю, тривоги, роздратованості, пригноблювання, самотності, страху перед майбутнім, що суттєво негативно змінило їй звичайний життєвий уклад, сімейно-побутові відносини, в тому числі з близькими та родичами. Душевні страждання, зумовлені сильним почуттям любові до батька, викликають в неї проблеми зі здоровям. У звязку з наведеним вона стала замкнутою, що перешкоджає повноцінному спілкуванню з близькими, родичами та знайомими. Все це постійно негативно впливає на її душевний стан, є причиною сильних моральних страждань, які вона оцінює у 500000 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй смертю батька, вказану судму. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність, наполягаючи на позові. Представник відповідача ДП «Мирноградвугілля» [PERSON] до судового засідання також не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що не визнає позов, оскільки відсутні докази моральних страждань позивача. Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Мирноград до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (до укладення шлюбу [PERSON]) Н.В. є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження та одруження позивача (а.с.7, 27). Померлий [PERSON], [INFO], у період з 11.02.1975 по 01.09.1990 та з 28.01.1991 по 28.08.1995 перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта Капітальна» (потім Стаханова) ДП «Красноармійськвугілля» (нині «Мирноградвугілля») за різними підземними спеціальностями з повним робочим днем у шахті, робота якого зупинена у звязку зі смертю, що підтверджується копіями записів з трудової книжки позивача (а.с.9-12). 08.08.1995 з [PERSON] на підприємстві відповідача стався нещасний випадок на виробництві, про що було складено відповідний акт за формою Н-1 від 10.08.1995 № 419. Відповідно до цього акту [PERSON] був травмований внаслідок обвалення порід (а.с.13-16). Відповідно до історії хвороби № 983 [PERSON] внаслідок отриманої на виробництві травми був госпіталізований до травматологічного відділення Димитрівської центральної міської лікарні, де перебував з 08.08.1995 по 26.08.1995, з діагнозом: закритий розрив крижово-повздошного зчленування ліворуч, розрив лонного зчленування зі зміщенням, закритий перелом 5-6 ребер зліва. 28.08.1995 [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про його смерть (а.с.8). Прямий зв'язок смерті 28.08.1995 [PERSON] з його травмуванням 08.08.1995 на виробництві підтверджений, окрім актом від 10.08.1995 № 419, відомостями відділу експертизи трупів [PERSON] обласного бюро судово-медичної експертизи (а.с.17). Даний факт не спростовує відповідач, про що свідчить його довіка від 09.12.2008 (а.с.18). Частиною 1 ст. 3 Конституції України життя і здоров'я людини визнані в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону кореспондується з нормою, викладеною у\~ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З матеріалів даної справи вбачається, що правовідносини між сторонами по відшкодуванню моральної шкоди виникли з серпня 1995 року, коли з [PERSON], батьком позивача, на шахті стався нещасний випадок, в результаті якого він помер. На час виникнення спірних правовідносин (08.08.1995) питання відшкодування моральної шкоди було врегульоване ст.440-1 ЦК УРСР в редакції 1963 року, відповідно до якої моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Суд вважає, що діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, повязані з безповоротною втратою близької людини - її батька, відчуттям самотності і відчаю, зруйнуванням її сподівань на майбутнє, повязаних з потерпілим, як з надійною опорою у її житті, які є прямим наслідком нещасного випадку, в результаті якого у віці 45 років пішов із життя [PERSON], працюючи у небезпечних умовах праці на вугільному підприємстві. Страждання позивача через втрату батька викликали негативні зміни в її житті, суттєво вплинули на її психічний стан, життєвий уклад, оскільки перебуваючи у віці 16 років, позивач втратила годувальника, батьківську турботу і підтримку. Все це примушує позивача докладати значних додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину зазнаваних позивачем душевних страждань з приводу втрати найдорожчої їй людини, обставини загибелі потерпілого, безповоротність цієї втрати, тяжкість вимушених змін у її житті, тривалість негативних наслідків і відсутність ймовірності їх припинення та, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивача з відповідача має бути стягнуто 80000 грн у відшкодування моральної шкоди. \~\~\~ Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~та\~Закону України «Про судовий збір»\~ з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного, ст.3 Конституції України,\~ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці», ст.440-1 ЦК УСРС 1963 року,

Outcome: partial