Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO]; дочки [PERSON], [INFO]; сина - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 08 жовтня 2001 року і до 02 листопада 2015 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі. За період шлюбу у них народилось четверо дітей. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаєповагу один до одного та виховання їхніх дітей та не цікавиться їх навчанням. Не дбає про матеріальне забезпечення сім'ї. Зароблені гроші витрачає на свої власні потреби. Не купує дітям продуктів харчування, одяг та медикаменти. Діти повністю знаходяться на утриманні позивача та постійно потребують матеріальної допомоги, однак власних коштів у позивача на утримання дідей не вистачає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Від позивача до суду надійшла заява, у якій вона позовні вимоги підтримує. Від відповідача до суду надійшла заява, у якій він позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 жовтня 2001 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Лютинської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис №8 (а.с.6) Від даного шлюбу, сторони мають четверо неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ГЮ №111170 від 19.02.2002 року (а.с.7)); сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ГЮ №016910 від 21.02.2006 року (а.с.9)); дочку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ГЮ №016911 від 21.02.2006 року (а.с.8)) та дочку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ГЮ №171087 від 10.09.2012 року (а.с.10)). Батьком дітей у вказаних свідоцтвах про народження, значиться відповідач - [PERSON]. Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 02 листопада 2015 року, шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Визначено місце проживання дітей: сина - [PERSON], [INFO]; сина - [PERSON], [INFO]; дочки - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO] - разом з матір'ю (а.с.11). Згідно довідки №218/02-23 виданої 19 лютого 2018 року Лютинською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, діти: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні матері - [PERSON], жительки с.Лютинськ, вул.Загора, 8, Дубровицького району Рівненської області (а.с.14). Згідно ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Проте, суду не надано відповідачем доказів того, що він є непрацездатним, а також не надано підтвердження того, що на своєму утриманні має інших непрацездатних осіб. Тому, виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти позивача проживають разом із нею та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини правомірними. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку в розмірі по 1\\2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 п.3 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача на користь держави повинні бути стягнуті судові витрати, пов'язані з розглядом справи в розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved