Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, попередньо не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22.01.2014 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину гаражу № 14, ряд 2, площею 21,0 кв.м з підвалом площею 4,3 кв.м., що розташований по вул. Чураївни, 2 в м. Полтава, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 29 вересня 2007 року, а за [PERSON] також, визнано право власності на 1/2 частину гаражу №14, ряд 2, площею 21,0 кв.м з підвалом площею 4,3 кв.м, що розташований по вулиці Чураївни, 2 в м. Полтаві, в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Дане рішення набрало законної сили і згідно з даним рішення суду зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за № 5381554 від 15.04.2014 року, що спільна часткова власність між [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожним. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,0025 га, на якій знаходиться гараж №14, ряд № 2. Кадастровий номер 5310136700:16:005:0161. В свідоцтві на право власності на нерухоме майно від 25.06.2015 зазначається, що вищевказана земельна ділянка, гараж №14 ряд №2 належать співвласникам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення часток кожного власника. Згідно п. «г»\~ст. 87 ЗК України\~право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, в тому числі за рішенням суду. Частиною 4\~ст. 88 цього Кодексу\~визначено, що учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ч.5\~ст. 89 ЗК України\~поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з ч. ч. 1-3\~ст. 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.19\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо.

Outcome: approved