Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала наступне. [INFO] року померла бабуся позивача, [PERSON]. Після смерті бабусі відкрилася спадщина за законом у вигляді грошових вкладів та частки в квартирі [ADDRESS]. Про смерть бабусі позивач дізналася з повідомлення Третьої Запорізької державної нотаріальної контори, направленого на її адресу, згідно якого вона є спадкоємцем після смерті бабусі та пропустила строк для звернення із заявою про прийняття спадщини та було запропоновано звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку для її прийняття. Отримавши зазначене повідомлення від нотаріальної контори позивач надіслала на адресу нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі. Позивач є спадкоємцем відповідно до ст. 1266 ЦК України, іншим спадкоємцем після смерті бабусі є Відповідач по справі. Позивач зазначає, що підставою для звернення до суду є те, що вона не змогла прийняти спадщину та звернутися з відповідною заявою до нотаріальної контори своєчасно, так як не мала відомостей про смерть бабусі. З урахуванням поважності причини пропуску строку на прийняття спадщини, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала на підставах, викладених у позові, просить суд позов задовольнити. Представник позивача пояснила, що батько позивача [PERSON] помер, коли позивачу було три роки. Позивач народилася та постійно проживає в Російській Федерації і є громадянкою іншої держави, останній раз Позивач приїздила до м. Запоріжжя у 1985 році. Стосунки позивача з ріднею батька припинені через сімейні обставини. Згідно заяви, з якою відповідач звернулася до нотконтори після смерті [PERSON] вбачається, що вона подана за дванадцять днів до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини та в ній не зазначено про ще одного спадкоємця -позивача. Відповідач до позивача не дзвонила та не повідомляла про смерть бабусі, більш того, відповідач взагалі не знала номер телефону позивача. Відповідач [PERSON] та її представники в судовому засіданні та згідно наданих суду письмових заперечень просили відмовити у задоволенні позову з підстав необґрунтованості доводів. Відповідач пояснила суду, що Позивач була повідомлена про смерть бабусі, нею особисто по телефону, що можуть підтвердити свідки. Представник третьої особи - Третьої Запорізької державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився, суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, не заперечують проти розгляду справи згідно Законодавства України. Заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, свідків, а також дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.10.2008 року, актовий запис № 8933, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. Позивач є онукою померлій, оскільки [PERSON], батько позивача, був сином померлій та який [INFO] року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Шевченківським ЗАГС м. Запоріжжя 24.02.1979 року, актовий запис № 986 . Родинні відносини [PERSON] з [PERSON] в суді визнала відповідач, тому зазначені обставини на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України є визнаними та доказуванню не підлягають. Родинні відносини позивача з батьком [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Тарасівською сільською радою Пушкінського району Московської області 01.10.1975 року, актовий запис № 74. Згідно свідоцтва про шлюб серія № [NUMBER], виданого відділом ЗАГС м. Корольова Головного Управління ЗАГС Московської області, актовий запис № 1286, вбачається, що 27.11.2004 року позивач зареєструвала шлюб та отримала прізвище [PERSON]. Отже, позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] у відповідності до ст.1266 ЦК України. Відповідач [PERSON] є дочкою спадкодавця, та є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується копією витягу зі спадкового реєстру від 24.03.2009 року. Відповідно до спадкової справи за № 152/2009, відкритої після смерті [PERSON], до нотаріальної контори 24.03.2009 року, тобто за 12 днів до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини звернулася відповідач - [PERSON], донька померлої, з заявою на прийняття спадщини від 21.03.2009 року за р. № 513, в якій інших спадкоємців не зазначила. Лише згідно додаткової заяви відповідача до нотконтори від 21.08.2013 року, зазначено про Позивача, як спадкоємця після смерті [PERSON] та вказано адресу проживання позивача. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Листом від 22.08.2013 року позивач повідомлена Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою про те, що відкрилася спадщина після смерті [PERSON] - бабусі позивача та позивач відповідно до ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем за законом і пропустила строк для звернення із заявою про прийняття спадщини та було запропоновано звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку для її прийняття. 09.09.2013 року позивач звернулася до нотконтори за оформленням заяви на прийняття спадщини після смерті бабусі р. № 6-5607, яка надійшла до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори 30.09.2013 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач свій намір щодо прийняття спадщини підтверджує наступними діями, які виражені в поданні заяви на прийняття спадщини, видала довіреність на ім'я свого чоловіка для отримання необхідних документів для нотаріальної контори та направила його до м. Запоріжжя, щоб отримати усі необхідні документи для отримання нею спадщини, звернулася до суду з позовом. За клопотанням представника відповідача суд допитав свідків [PERSON], [PERSON], однак зазначені свідки не змогли підтвердити суду факт оповіщення відповідачем позивача щодо смерті [PERSON], оскільки кожен з свідків надав пояснення, які є суперечливими між собою та поясненнями відповідача [PERSON] Свідки також посилалися на те, що не пам'ятають усіх подій на день смерті [PERSON], позивача не знають та особисто з нею не розмовляли, тому суд не може прийняти пояснення зазначених свідків в якості доказу повідомлення Позивача про смерть бабусі та оцінює їх критично. Суд не може прийняти як доказ, який підтверджує обізнаність позивача про смерть бабусі, заяву від доньки відповідача - [PERSON] від 13.01.2014 року, оскільки зазначена особа не викликалася в якості свідка та не попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих пояснень. Інших доказів, які б свідчили про повідомлення Позивача про смерть спадкодавця протягом встановленого строку на прийняття спадщини Відповідачем суду не надано. Згідно положень ч. 1, ч. 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особа, які беруть участь у справі. Проте, згідно вимог зазначених в статті 60 ЦПК України, наведені причини поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідачем не спростовані. Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася із заявою до нотаріуса з метою прийняття спадщини через те, що не знала про смерть бабусі та дізналася про це лише з повідомлення Третьої Запорізької державної нотаріальної контори у вересні 2013 року. Вирішуючи спір, суд враховує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини та виходить з того, що строк на прийняття спадщини пропущено з поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, оскільки Позивач не була обізнана про смерть спадкодавця до вересня 2013 року, тоді як шестимісячний строк на подачу заяви завершився 05.04.2009 року. Доводи позивача підтверджені сукупністю наявних у справі письмових доказів і Відповідачем жодним чином не спростовані, що є підставою для визначення додаткового строку на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Враховуючи вище викладене, а також те, що позивач не є громадянкою України, постійно проживає у Росії, суд вважає можливим надати позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, визначивши його в три місяці, оскільки такий строк буде достатнім для реалізації позивачем свого права у відповідності з нормами ст.1272 ЦК України. Враховуючи викладене, позов [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved