Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що у неї з відповідачем є спільний син - [PERSON], [INFO], який проживає з нею у с.Сазонівка, Оржицького району, Полтавської області. Після народження дитини вони припинили спільне проживання та відповідач припинив матеріальне забезпечення сина. Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 09 вересня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти. Відповідач ухиляється від виконання обов'язків по утриманню та вихованню сина, не спілкується з ним, не дбає про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його здібностями та навчанням. В зв'язку з викладеним позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно його сина [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила задовольнити на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їхньої участі, при вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с.4). Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 09 вересня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти (а.с.12-14). Згідно довідки Сазонівської сільської ради від 06.06.2016 року №400/02-24, позивач [PERSON] зареєстрована і проживає в с.Сазонівка Оржицького району Полтавської області разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON], останній відвідує дитячий садок «Волошка» (а.с.5). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї позивача від 06.06.2016 року встановлено, що умови проживання сім'ї [PERSON] добрі, діти забезпечені усім необхідним - одягом, взуттям, іграшками, книгами, комп'ютером, навчаються грі на музичних інструментах. В будинку проводиться ремонт, утеплення підлоги, поклейка шпалер, встановлено металопластикові вікна (а.с.8). Згідно висновку органу опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації №389/01-01-38 від 22.12.2016 року розглянуто питання та вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], жителя с.Васютинці, Чорнобаївського району Черкаської області, відносно його сина [PERSON], у зв'язку ухиленням від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.ст.164, 166 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд вважає, що відповідач батьківські обов'язки не виконує, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не переймається її вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загально визнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини, а тому позов підлягає до задоволення, оскільки порушуються законні права та інтереси дитини. Оскільки аліменти стягнуті з відповідача рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 09 вересня 2014 року, а тому суд не вирішує питання стягнення з відповідача аліментів при розгляді даної справи. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн., то дані вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст.88 цього Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.48 Потанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як доказ понесених судових витрат на правову допомога, надані ордер ПТ №081886 від 13.05.2016 року на надання правової допомоги, витяг з договору від 13.05.2016 року про надання правової допомоги, квитанція від 28.11.2016 року, згідно якої позивач сплатила адвокату Юхимович С.А. 4000 гривень за юридичні послуги (а.с.46-48). Враховуючи ту обставину, що відсутній розрахунок витрат на правову допомогу, а тому суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки відсутнє документальне підтвердження таких витрат. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved