Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 14.12.2007 між ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було підписано кредитний договір. 14.12.2007 в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ПАТ «Родовід Банк» було укладено договір поруки. Згідно з п. 1.5. кредитного договору, процентна ставка за кредитами за цим договором встановлюється в розмірі 12,5 процентів річних.08.11.2008 між відповідачами було укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно з якою, процентна ставка за кредитами встановлюється у розмірі 16 % річних. Таким чином, обсяг відповідальності [PERSON] перед банком суттєво збільшився, на що, поручитель згоди не давала. За основним зобов'язанням відбулося збільшення відсоткової ставки, поручитель не погоджувався на такі дії банку внаслідок чого обсяг відповідальності поручителя збільшився без його згоди. Згідно з п. 5.5. договору поруки, зміни цього договору відбуваються у порядку укладення додаткових угод. Для того, щоб отримати згоду поручителя на збільшення відсоткової ставки, відповідачем та поручителем мала бути укладена додаткова угода до договору поруки, в якій було б передбачено збільшення відсоткової ставки за кредитним договором до 16 % річних. Про укладення додаткової угоди між позичальником та банком, якою було збільшено відсоткову ставку до 16 % річних, поручитель дізнався лише у момент отримання позовної заяви банку від 10.12.2014 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказує, що оскільки обсяг відповідальності поручителя збільшився, внаслідок підвищення відсоткової ставки за кредитним договором до 16% річних відповідно до додаткової угоди від 08.11.2008, то, згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України, договір поруки має бути визнаним припиненим з 08.11.2008. Тому просила визнати припиненим договір поруки 14.12.2007, укладений між ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON]. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Представник ПАТ «Родовід Банк» позов не визнав, оскільки позивач, підписавши договір поруки взяла на себе зобов»язання солідарно відповідати з [PERSON] в тому числі по всіх додаткових угодах, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день слухання справи повідомлена належним чином. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що 14.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №33/АА-030.07.2. 14.12.2007 в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] (поручитель), та відповідачем ПАТ «Родовід Банк» було укладено договір поруки. Згідно з п. 1.5. кредитного договору, процентна ставка за кредитами за цим договором встановлюється в розмірі 12,5 процентів річних. 08.11.2008 між відповідачами було укладено додаткову угоду до кредитного договору № ЗЗ/АА-030.07.2 від 14.12.2007, згідно з якою, процентна ставка за кредитами встановлюється у розмірі 16 % річних. Тобто, обсяг відповідальності відповідача [PERSON] перед банком суттєво збільшився, на що, поручитель, згідно пояснень представника, згоди не давала. Внаслідок укладення додаткової угоди збільшено щомісячні платежі за кредитним договором. За основним зобов'язанням відбулося збільшення відсоткової ставки, поручитель не погоджувався на такі дії банку внаслідок чого обсяг відповідальності поручителя збільшився без його згоди. Згідно з п. 5.5. договору поруки, зміни цього договору відбуваються у порядку укладення додаткових угод. Про укладення додаткової угоди між позичальником та банком, якою було збільшено відсоткову ставку до 16 % річних, поручитель дізнався лише у момент отримання позовної заяви банку від 10.12.2014 про стягнення заборгованості за кредитним договором №33/АА-030.07.2, оскільки в порушення вимог договору, банком не було повідомлено поручителя про укладення додаткової угоди, що також підтверджується матеріалами справи. Зокрема, представник відповідача в судовому засіданні не надав суду доказів про направлення позивачу повідомлення про укладення між [PERSON] та банком додаткової угоди. Тобто, внаслідок підписання додаткової угоди між позичальником та банком та, як наслідок, збільшення відсоткової ставки за кредитним договором обсяг відповідальності поручителя: загальний обсяг подорожчання кредиту збільшився без його згоди, тому, згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України, договір поруки припиняється. Згідно зч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до положень ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 \~№ 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої ст..559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим.. Згідно листа ВССУ №10-1393/0/4-12 від 27.09.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України, статті 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна зробити висновок про те, що у разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого частиною першою статті 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Отже, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, - але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає, підстав покладення на нього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст.. 88 ЦПК України, суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved