Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав і свої вимоги мотивує тим, що відповідачка по справі є її донькою. [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON], а [INFO] доньку [PERSON]. Відомості про батька дітей записані за вказівкою матері. Діти фактично мешкають з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Мати дітей мешкає окремо, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, дітьми не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Позивачка піклується про дітей, забезпечує їх матеріально, займається їх вихованням. Крім того, зазначає, що відповідачка також була позбавлена батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO]. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно доньки [PERSON], [INFO], а також відносно доньки [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON], її представник адвокат Іващенко Т.А. позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач [PERSON] про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, в судове засідання не з'явилася. Одночасно також була повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 3-тя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради по день та час слухання справи повідомлена належним чином. До суду надано висновок про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. 07.09.2018 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 29.11.2018 року, яке відкладалося у зв'язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів її належного сповіщення. Ухвалою від 25.01.2019 року справу призначено до розгляду на 14.02.2019 року. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20, зокрема, роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В даній справі судом встановлені наступні обставини: що відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.14-15). Діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], фактично мешкають з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою (а.с.9), а також висновком наданим службою у справах дітей. Мати дітей мешкає окремо, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, дітьми не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Крім цього, відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10.12.2008 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. (а.с.17). Як вбачається з висновку служби у справах дітей Сумської міської ради, служба у справах дітей вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.48-49). Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. В даній ситуації суд, уважно дослідивши доводи та аргументи позивачки, та дослідивши докази, керується принципом найкращих інтересів дитини, який визначений у пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно якому в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Будь-яких доказів того, що мати піклується про дитину та приймає особисту участь у вихованні дітей- суду не надано. На думку суду, поведінка відповідача, свідчить про незацікавленість її як матері у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved