Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини. Позов мотивований тим, що з 28.08.2013 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , який було розірвано 05.03.2020 року відповідно до рішення Штату Іллінойс, США. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що ще до народження дитини вона повернулася в Україну і з того часу разом із сином проживають разом з батьками позивача, у їх будинку за адресою: [ADDRESS] . З дня народження дитини і до сьогодні син проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Не зважаючи, що дитина фактично проживає з матір`ю, позивач не може без дозволу батька дитини зареєструвати місце проживання сина, а такого дозволу батько дитини не надає. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник в судовому засідання позов підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Враховуючи наведене, суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради згідно заяви просила справу слухати без участі представника. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 28.08.2013 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , який було розірвано 05.03.2020 року відповідно до рішення Штату Іллінойс, США. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 02.01.2020 року. Відповідно до довідки асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці квартальний комітет/комітет мікрорайону Лівобережний від 02.04.2021 року № 173 позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Син [PERSON] , 2019 року народження проживає за вказаною адресою разом із матір`ю. Власниками будинковолодіння являються батьки позивача. Відповідно до заяви відповідача [PERSON] , яка написана в присутності нотаріуса 14.03.2021 року, [PERSON] , батько [PERSON] , [INFO] , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, діючи добровільно, без будь - якого примусу як фізичного так і морального, повністю розуміючи значення своїх дій, свідче про те, що він не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього сина разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідач мешкає окремо від сина. Доказів про те, що він приймає участь у вихованні дитини матеріали справи не містять. Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 23.07.2021 року № 01-00-011-50100 про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , виконавчий комітет Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню, таке рішення відповідатиме найвищим інтересам дитини. При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку мова йде не про розлучення дитини з батьком, а про визначення місця проживання дитини, при тому, що дитина проживає постійно з матір`ю окремо від батька. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved