Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 січня 2010 року, в якому у них 27 грудня 2012 року народився син [PERSON], який на даний час проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що причиною розпаду сім»ї послужило те, що за час спільного проживання відповідач проявив себе з негативної сторони, на побутовому рівні між ними часто виникали суперечки та сварки, окрім того друзі у нього були на першому місці, він зловживав спиртними напоями, а додому приходив щоб переночувати і знову йшов пити, що негативно впливає на виховання їхнього малолітнього сина. Таким чином шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати, залишити їй шлюбне прізвище «Демків». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 064531, виданого 19 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 19 січня 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 04. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Демків». В шлюбі у них 27 грудня 2012 року народився син [PERSON], який на даний час проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що сторони взаєморозуміння та примирення досягти не можуть, фактично припинили шлюбні відносини. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved