Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 03 липня 2006 року зареєстрували шлюб з відповідачем у Карпилівській сільській раді Рокитнівського району Рівненської області. В шлюбі народилося шестеро дітей: син [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини з відповідачем припинили, разом не проживають майже один рік, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя як подружжя неможливе. Просить шлюб розірвати. 13 квітня 2020 року позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить шлюб розірвати, судові витрати стягнути з відповідача. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився по невідомій причині, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному вебсайті судової влади України. Не повідомив про причину неявки та не надіслав відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони 03 липня 2006 року зареєстрували шлюб у Карпилівській сільській раді Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис №14 (а.с.6). Від шлюбу мають шестеро малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9-14) . Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи, що заявник наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом з`ясовано, що на протязі спільного життя між сторонами виникали непорозуміння, різні погляди на життя, позивач зберігати сім`ю не бажає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому враховуючи те, що позивач не висловила свого бажання про зміну прізвища на дошлюбне, прізвище позивачу суд залишає [PERSON] .

Outcome: approved