Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що 12.06.2008 вона придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS]. Відповідачі з квартири виїхали, але залишились зареєстрованими у даній квартирі. У квартирі вони не проживають більше 7 років та не бажають добровільно знятись з реєстрації. Реєстрація відповідачів у будинку позивача чинить останній перешкоди у користуванні квартирою, тому позивач змушена звертатися до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №1 у будинку №1 по вул. Спеціалістів у с. Окладне Барського району Вінницької області. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 38). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, ураховуючи, що вона скористалася своїми процесуальними правами. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися повторно, про час, дату та місце розгляду справи, з урахуванням положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. 12.05.2017 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оглянувши заяву позивача, позовну заяву, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до даних копії договору купівлі продажу квартири від 12.06.2008 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до даних копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №28875205 від 31.10.2014 квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до даних акту від 19.08.2015 комісія встановила, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у [INFO], але не проживають у квартирі з 2007 року, їх місце проживання невідоме (а.с. 8). Відповідно до даних копії домової книги у квартирі [ADDRESS], зареєстровано місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 9-12). Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У судовому засіданні було доведено, що власником квартири є позивач, відповідачі були попередніми власниками квартири та більше 7 років відсутні у квартирі, поважність причин своєї відсутності суду не повідомили, суду не надано доказів про існування будь-якої домовленості між власником житла та відповідачами. Судом було встановлено, що реєстрація місця проживання відповідачів у будинку позивача чинить останній перешкоди у повноцінному здійсненні свого права власності, зокрема, оформленні субсидій на комунальні послуги тощо. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 1). З огляду на зазначене з відповідачів на користь позивача слід стягнути 320 грн витрат на сплату судового збору у рівних частинах, тобто по 106,66 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved