Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] про стягнення пені від суми несплачених аліментів, посилаючись на те, що з 27 січня 2018 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі; від цього шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , котрий на даний час є неповнолітнім та проживає із позивачем; 24.12.2020р. Самбірським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі ј частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на підставі цього виконавчого документу відкрито виконавче провадження, яке перебуває на виконанні у Самбірському ВДВС ГТУЮ у Львівській області. Однак, відповідач аліменти не сплачує, що призвело до накопичення заборгованості станом на 1 вересня 2021 року в сумі 12877,3 гривень; вважає, що заборгованість виникла з вини відповідача, а тому має право на стягнення з нього пені у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що передбачено законодавством, проте не більше суми боргу; таким чином [PERSON] просить у судовому порядку стягнути із відповідача [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів згідно поданого розрахунку у вищевказаній сумі, а також витрати на правову допомогу в розмірі 2000грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, в інтересах своєї довірительки просив їх задовольнити з підстав викладених у зверненні до суду; відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та погодився на стягнення з нього такої суми; стосовно витрат на правову допомогу заявив про завищений її розмір та згідний сплатити одну тисячу гривень. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 27 січня 2018 року Самбірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області; від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , на утримання котрого із відповідача присуджено стягувати аліменти в розмірі ј частини від доходу, починаючи з 29.10.2020 року і до його повноліття. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах Самбірського ВДВС у Самбірському район Львівської області від 01.09.2021р., заборгованість по аліментах за період з грудня 2020 року по серпень 2021 року включно становить 12877,3грн. Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем не сплачувались, що відповідно дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; частина 1 ст. 196 Сімейного кодексу України регламентує, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Такий правовий висновок вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду України від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18), а саме передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Оскільки відповідач був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина та знав про свій обов`язок їх сплати, позовні вимоги визнав, тому суд погоджується з доводами позивача, які знайшли своє підтвердження в сукупності зібраних доказів у матеріалах справи та погоджується із позовними вимогами. За таких обставин, враховуючи вищезазначені положення матеріального права, а також наявність істотних умов, які полягають у тривалій несплаті аліментів відповідачем, і відповідно ним не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу за вказаний період, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а також інтересів їх неповнолітньої дитини, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на положеннях законодавчих норм, а тому приходить до висновку про необхідність їх задоволення. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, то такі підлягають стягненню частково в сумі 1000грн., враховуючи співмірність такої суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим на виконання відповідних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, - чого в тому числі аргументовано не заперечив сам представник позивача адвокат Процайло В.Я. і в судовому засіданні 19.10.21р. погодився із позицією відповідача.

Outcome: approved