Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS], та яка не є приватизованою. В обґрунтування позову зазначено, що на теперішній час в спірній квартирі значаться зареєстрованими позивач [PERSON] та її батько - відповідач [PERSON], але фактично в ній проживає лише позивач. На початку березня 2009 року відповідач [PERSON] добровільно зібрав всі свої речі і виїхав з квартири, пояснивши, що має намір мешкати окремо в іншому місці. З вказаного часу відповідача в квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає і він не несе ніяких витрат щодо оплати комунальних послуг. Ніяких перешкод щодо користування квартирою позивач відповідачу ніколи не чинила, місце проживання відповідача [PERSON] на даний час позивачу [PERSON] невідоме. Оскільки відповідач у спірній квартирі значиться зареєстрованим, але фактично в ній не проживає, у позивача виникають труднощі зі сплатою надмірних комунальних платежів, які відповідачем фактично не споживаються, але нараховуютьсяз урахуванням його реєстрації за вказаною адресою, чим об'єктивно порушуються права позивача. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі більш ніж 6 місяців, не сплачує комунальні послуги та не несе ніяких витрат з утримання житла, він відповідно до вимог ст. 71 ЖК України може бути визнаний таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням, а тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] (кімнати 2,7,11). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві, оскільки її батько [PERSON] у спірній квартирі не проживає з 2009 року, та з вказаного періоду часу жодного разу в ній не з»являвся. Факт непроживання відповідача в кватирі можуть підтвердити свідки [PERSON], які є її бабусею та дідусем. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, також позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог надав суду пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та зазначив, що спірна квартира до теперішнього часу є неприватизованою, відповідач є основним наймачем цієї квартири, але постійно в ній проживає з 2009 року без будь-яких поважних причин, оскільки забрав свої особисті речі та добровільно виїхав з квартири і до теперішнього часу до квартири не з'являвся, комунальні платежі не сплачує, його місцезнаходження невідоме. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву він не подав. Про дату, час і місцесудового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, вустановленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до наданої суду інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача [PERSON], останній значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] на яку й було надіслано судову повістку з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, оскільки відповідач не повідомив суду іншої адреси. Всіконверти було повернуто на адресу суду з проставленням у поштовому повідомленні відмітки «за закінчення терміну зберігання» Разом з тим, відповідач повідомлялася своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання у відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача [PERSON] було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади двічі: 20.08.2018 року про явку в судове засідання призначене на 31.08.2018 року(а.с.86) та 31.08.2018 року про явку в судове засідання призначене на 25.09.2018 року(а.с.101). Але, незважаючи на всі передбачені законом заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, відповідач [PERSON] до суду повторно не з»явився по невідомим причинам, відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Представник 3-ої особи,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - КП «Запоріжремсервіс» в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином в установленому законом порядку, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки, що міститься в матеріалах справи(а.с.106). Раніше до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника 3-ої особи. Заперечень проти позову не мають(а.с.25,27). Ухвалою суду від 31.08.2018 року до участі у розгляді даної цивільної справи було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], який є співвласником квартири [ADDRESS], та якому на праві власності належить кімната № 16, що складає 11/100 часток квартири спільного заселення. Третій особі [PERSON] судом надіслано копію ухвали, копію позовної заяви та судову повістку про виклик до суду. 07.09.2018 року через канцелярію суду [PERSON] подано заяву з проханням справу розглянути у його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує(а.с.102-104). Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника [PERSON], допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванихправ, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором(ч.1 статті 5 ЦПК України). Відповідно до ч.4,5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ордеру №869 серії №З, виданого 09.04.1997 року Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м. Запоріжжя на підставі рішення адміністрації і профспілки ВАТ «Запоріжсталь» №41 від 14.03.1997 року, [PERSON], сім'я якого складається з 3-х осіб, надано право на зайняття житлового приміщення площею 51,64кв.м, яке складається з 3-х кімнат у квартирі готельного типу за адресою: [ADDRESS]. Склад сім'ї: дружина [PERSON], дочка - [PERSON](а.с.6). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] померла [INFO] року, про що складено відповідний актовий запис №2711(а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Заводським районним відділом РАЦС м. Запоріжжя, [PERSON] народилася [INFO] року та її батьками у свідоцтві вказані: батько [PERSON], матір?ю - [PERSON](а.с.7). З копії паспорта громадянина України [PERSON] вбачається, що вона з 24.07.2008 року значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-зворот.). Факт реєстрації та проживання позивача за вище вказаною адресою також підтверджується довідкою №04-26/2-8996 від 15.08.2017 року, наданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради(а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що позивач є членом сім?ї основного наймача спірного житла, є зареєстрованою та проживає за вище вказаною адресою, а тому має право звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та інтересів. Згідно інформації, наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання, відповідач [PERSON].з 10.06.2008 року до теперішнього часу значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS](а.с.15). Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки(ст. 64 ЖК України).Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] є основним наймачем спірної квартири і саме з цих підстав він був зареєстрований в спірній квартирі. У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] є її онукою, а відповідач [PERSON] є її сином. У 2009 році її син [PERSON] забравши всі свої речі виїхав з квартири, в якій він проживав зі своєю сім»єю і більше до квартири не повертався. До теперішнього часу їй невідомо місцезнаходження сина. В спірній квартирі, яка не є приватизованою та складається із 3-х кімнат, на теперішній час проживає лише її онука [PERSON], мати якої померла. Всі витрати по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг несе її [PERSON].. Її син [PERSON]. добровільно виїхав з квартири нібито на заробітки і після цього ніякого зв»язку з ним немає, але до органів поліції із заявою про його розшук вони не зверталися. Онука намагалася розшукати батька за допомогою програми «Жди меня», але ніякого результату пошуки не дали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання аналогічні показанням свідка [PERSON], підтвердивши факт не проживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі з 2009 року і до теперішнього часу, з якої останній виїхав за власним бажанням і більше до квартири не повертався. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що він без поважних причин не проживає в спірній квартиріпонад 6 місяців і тривалий період часу, а саме, з 2009 року.Втратив до цього житла будь-який інтерес, оскільки взагалі до квартири не приходить, житлово-комунальні послуги він не сплачує.Матеріали справи не містять доказів створення позивачем перешкод відповідачу у проживанні в спірній квартирі, також як і не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що між позивачем і відповідачем виникали конфлікти внаслідок яких останній змушений був виселитися із спірного житла. Таким чином, всі вище зазначені дії відповідача свідчать про те, що він втратив інтерес до цього житлового приміщення і не ставиться до нього, як до свого постійного місця проживання, в зв'язку з чим він може бути визнаним таким, що втратив право користування ним. При цьому суд, при вирішенні спору по суті враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України,відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання з'явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову щодо визнання відповідача [PERSON]таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved