Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Підволочиської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька вказавши, що вона з 04 лютого 1996 року по 08 жовтня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Шлюб розірвано на підставі рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від «19» червня 2014 року. Від шлюбу у них народилося дві дочки: - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яка на даний час є неповнолітньою. За рішенням суду місце проживання доньки після розлучення визначено разом з нею , позивачкою . В даний час вони проживають за адресою: [INFO]. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 червня 2014 року з [PERSON] в користь позивача вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], однак з 01 березня 2014 року по 28 лютого 2015 року вона не отримала аліментів, що підтверджується довідкою відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області № 1042/03-29 від 03 березня 2015 року, а тому весь цей час вона сама змушена матеріально утримувати доньку, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Більш того, відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоровя дочки [PERSON], її фізичного, духовного та морального розвитку. Зокрема, колишній чоловік відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої [PERSON] за кордон для відвідин старшої дочки [PERSON] за місцем її проживання та навчання у м. Ополє Республіка Польща. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, не наводить. На її думку, поїздка доньки за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, дасть їй можливість познайомитися з традиціями і звичаями іншої держави, а також оздоровитись. Вона вважає, що така позиція [PERSON] шкодить інтересам неповнолітньої та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Такі дії [PERSON] змусили її звернутися до органу опіки та піклування Підволочиської РДА з заявою про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, який 07 квітня 2015 року надав дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України та виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон їхньої доньки [PERSON], 03.08. [INFO] без згоди батька . Враховуючи викладене, зважаючи на необхідність періодичних виїздів дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення, безпідставне небажання батька дитини надати згоду на виїзд дитини за кордон, змушена звернутися до суду з даним позовом і просила надати їй дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO] за кордон без дозволу ( згоди ) батька дитини [PERSON] до повноліття дитини; дозволити їй, [PERSON], без згоди батька [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON], 22 липня 2003 р. н. за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття. До початку судового розгляду позивачка подала заяву в якій уточнила свої вимоги просить надати дозвіл на виїзд її неповнолітньої доньки до [PERSON] в період літніх та зимових канікул. В судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги, зіславшись на обставини, що викладені у позові та просить їх задовольнити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування Підволочиської районної державної адміністрації [PERSON] уточнені позовні вимоги позивачки та висновок органу опіки та піклування підтримала у повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] , який про день, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, через оголошення в пресі ( газета « Свобода» № 40 ( 2978 ) від 03 червня 2015 року ) в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив , а тому, вислухавши думку позивача, представника органу опіки і піклування Підволочиської РДА, які просять справу вирішувати за відсутності відповідача, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 135381, виданим Камянківською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 15 вересня 2003 року. 08 липня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/261/13. Рішення набрало законної сили 18 липня 2013 року. З довідки №146 від 24 лютого 2015 року, виданої виконкомом Камянківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає в [INFO] . В склад її сімї входять дочки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки №15 від 25 лютого 2015 року та характеристики, виданої директором Камянківської [PERSON] ступенів, вбачається, що [PERSON] дійсно навчається у 6-му класі Камянківської [PERSON] ступенів. Характеризується з позитивної сторони, відмічено схильність дитини до вивчення гуманітарних дисциплін, добрий загальний розвиток. Зазначено, що мати приділяє належну увагу вихованню дочки. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязки щодо дитини. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/163/14 від 19 червня 2014 року було задоволено позов [PERSON]. Стягнуто на її користь з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 ( пятсот ) гривень, в місяць, яка підлягає індексації відповідно до Закону, починаючи з 28 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач аліменти не сплачує, про що свідчить довідка начальника ВДВСУ Підволочиського районного управління юстиції №1042/03-28 від 03 березня 2015 року про неотримання аліментів, в якій зазначено, що в період з 01.03.2014 року по 28.02.2015 року [PERSON] дійсно не отримувала аліментів з [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], згідно з виконавчим листом № 2-163/2014, виданим Підволочиським районним судом Тернопільської області. Статтею 313 ЦК України визначено, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків( усиновлювачів ), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Конвенцією про права дитини ( ст.18 ) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обовязків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. Відповідно до ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і вїзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно із п. п. 1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, з наступними змінами, , виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків Так як відповідач відмовився надати згоду на виїзд дочки [PERSON], якій не виповнилося 16 років, в березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася з відповідною заявою до органу опіки і піклування Підволочиської РДА. Висновком органу опіки і піклування Підволочиської районної державної адміністрації від 07 квітня 2015 року № 01-522/01-14 встановлено доцільність надання дозволу неповнолітній [PERSON], [INFO] на тимчасовий виїзд за межі України та виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон без згоди батька [PERSON] з метою дотримання права дитини на свободу пересування. З довідки проректора Вищої школи управління і адміністрування в м. Ополє ( [PERSON] ) видно, що [PERSON], донька позивачки і відповідача та рідна сестра неповнолітньої [PERSON], [INFO], з 07.10.2013 року по 30.09.2016 року навчається в даному навчальному закладі. Дозвіл на виїзд та виготовлення паспорта громадянина України для виїзду з України та вїзду в Україну [PERSON] також було надано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2013 року ( цивільна справа № 2/604/363/13 ). Аналізуючи наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що виключно в інтересах неповнолітньої [PERSON], необхідно надати дозвіл на виїзд за межі України в супроводі матері [PERSON] в період з 01 липня по 01 вересня 2015 року та з 15 грудня 2015 року по 15 січня 2016 року в [PERSON], без згоди батька [PERSON] .

Outcome: partial