Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення про позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.02.2007 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08.02.2010 розірвано. Від шлюбу у них народилася [PERSON] , [INFO] . З боку відповідача прослідковується повне та систематичне ігнорування і свідоме нехтування батьківськими обов`язками щодо дитини, а тому з метою захисту прав дитини позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 18.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та вирішено провадити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Зобов`язано орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради при зверненні позивача [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , надати суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Будучи в судових засіданнях позивач та адвокат позивача Бояківський А.Б., позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання призначене на 23.09.2021 не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання. У заяві від 21.07.2021 зазначає про те, що позов визнає, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , просить слухати справу у його відсутності. Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Брикса Р.З. подав заяву у якій просить проводити розгляд за відсутності представника органу опіки та піклування, висновок від 28.08.2021 підтримує повністю /арк.спр.42-43/. Оскільки, в сторонами подано докази на підставі яких ґрунтуються позовні вимоги на заперечення, сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, з урахуванням заяви відповідача та висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, суд дійшов переконання про розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Суд встановив такі обставини справи. 08.02.2010 рішенням Шевченківського районного суду м.Львова шлюб, укладений між [PERSON] , 1983 року народження та [PERSON] , 1983 року народження, зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3810 розірвано. Позивач змінила прізвище на [PERSON] /арк.спр.10-11/. Від шлюбу з відповідачем у них народилася [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи /арк.спр.9/. Згідно довідки Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №91 [PERSON] , 2007 року народження є ученицею школи, станом навчання цікавиться тільки мама. Батько одного разу супроводжував доньку під час поїздки на відпочинок на природу. На батьківські збори не приходив, навчанням дитини не цікавиться /арк.спр.15/. З довідки Львівської державної музичної школи №3 вбачається, що [PERSON] , 2007 року народження є ученицею школи, станом навчання цікавиться тільки мама. /арк.спр.14/. Згідно висновку №260001-вих-76699 від 28.08.2021 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] /арк.спр.42-43/. Відповідач [PERSON] на спростування доводів позивача щодо неналежного виконання батьківських обов`язків не надав жодних доказів. Надав нотаріально завірену заяву, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] /арк.спр.47/. Статтею 164 СК України врегульовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст.150 Сімейного кодексу України, та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інше. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Як зазначено у пунктах 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року із змінами і доповненнями від 19.12.2008р., позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст.18. Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, з досліджених у судовому засіданні доказів у цій справі судом, в їх сукупності встановлено, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, не виявляє у відношенні дитини батьківської турботи, що вказує на неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, в розумінні встановлених законодавчих положень, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що відповідач визнає позов, умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, на даний час не прагне належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, повноцінно приймати участь у вихованні дитини, суд приходить переконання про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved