Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: 1) встановити факт її спільного проживання з [PERSON], [INFO], без укладання шлюбу в період з 11.06.2011 року і по день смерті [PERSON], померлого 19.09.2016 року; 2) визнати за позивачем право на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, що складається з грошового вкладу з відповідними відсотками, що перебувають на зберіганні в ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК»: на рахунку № 26303700493401, відкритому згідно з договором № 00424776 про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» від 11.01.2016 pоку, залишок на якому станом на 01.02.2017 року дорівнює 287\~385 грн. 00 коп., на рахунку № 26206700493401, відкритому згідно з договором № 00424776 про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» від 11.01.2016 pоку, залишок на якому станом на 01.02.2017 року дорівнює 65\~357 грн. 48 коп., і було набуте за час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], померлим 19.09.2016 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що вона з 2006 року жила однією сімєю з [PERSON], [INFO], без реєстрації шлюбу в квартирі, належній позивачу та її дітям ([PERSON] та [PERSON]В.) на праві спільної часткової власності по 1/3 частці кожному. В квартирі також проживав син позивача [PERSON] При цьому, [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який 30.05.2011 року був розірваний рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя, яке набрало законної сили 10.06.2011 року. Однак після позивач з [PERSON] так і не зареєстрували шлюб, хоч і далі жили однією сім'єю, а перешкод для реєстрації шлюбу вже не було. 19.09.2016 року [PERSON] помер, під час перебування позивача у лікарні після інсульту. Заповіту після себе [PERSON] не залишив. 28.12.2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріальні округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] як спадкоємець четвертої черги за законом. На підставі її заяви було відкрито спадкову справу № 83/2016. Оскільки позивач фактично проживала не за адресою реєстрації місця проживання [PERSON] її належність до кола спадкоємців четвертої черги за законом підлягала визначенню в судовому порядку шляхом встановлення факту їхнього спільного проживання однією сім'єю від моменту розірвання його шлюбу з [PERSON] і до дня відкриття спадщини. Позивач звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з відповідною заявою в порядку окремого провадження, внаслідок чого було відкрито провадження у справі № 333/854/17. Проте незадовго перед судовим засіданням позивачу стало відомо, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] звернувся його рідний брат відповідач [PERSON] як спадкоємець другої черги за законом. Через виникнення спору про право унеможливилось вирішення вимог позивача у порядку окремого провадження, внаслідок чого суд залишив її заяву без розгляду. Оскільки черга спадкоємців за законом, яка здобуває право на спадкування, усуває спадкування всі наступні черги спадкоємців за законом, вимог спадкового характеру позивач більше не заявляє. Водночас відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» СК України. Для вирішення юридичної долі майна, набутого позивачем та [PERSON] за час спільного проживання, потрібне встановлення факту спільного проживання однією сімєю (як дружини і чоловіка) позивача з [PERSON] Оскільки згідно зі ст. 74 СК України для поширення правовою режиму спільної сумісної власності на майно, набуте під час спільного проживання однією сім'єю жінки і чоловіка, не перебували у шлюбі між собою, обов'язковою умовою є не перебування кожного з і будь-якому іншому шлюбі, враховуючи, що шлюб [PERSON] і [PERSON] був розірваний лише 10.06.2011 року (дата набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу), правові наслідки матиме лише факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] за період починаючи з 11.06.2011 року і до часу відкриття спадщини 19.09.2016 pоку. Факт, за встановленням якого позивач звертається до суду, породжує юридичні наслідки: від нього залежить поширення правового режиму спільної сумісної власності на майно, набуте під час її спільного з [PERSON] проживання однією сім'єю (як дружини і чоловіка). 11.01.2016 року [PERSON] уклав з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» договір банківського вкладу і поклав накопичені ним з позивачем під час спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу спільні кошти в сумі 287\~345 грн. 00 коп. під відсотки на депозит. Умовами договору № 00424776 про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» від 11.01.2016 року передбачено відкриття двох рахунків: вкладного № 26303700493401, на який в день укладення договору було зараховано суму вкладу в розмірі 287\~385 грн. 00 коп.; поточного № 26206700493401, для зарахування відсотків, які нараховуються на суму вкладу. Станом на 01.02.2017 року залишки на рахунках, відкритих на ім'я [PERSON], дорівнювали: на вкладному рахунку №\~26303700493401 287 385 грн. 00 коп.; на поточному рахунку № 26206700493401 65\~357 грн. 48 коп. Таким чином, кошти, внесені [PERSON] за договором № 00424776 про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» від 11.01.2016 року на депозит в ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», разом з нарахованими відсотками є спільною сумісною власністю позивача та [PERSON], в якій належна позивачу частка дорівнює 1/2. Тобто позивачу як співвласниці належить половина від всієї суми що зберігається на рахунках, відкритих у ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» на ім'я [PERSON], а саме: (287 385,00+65 357,48):2=176\~371 грн. 24 коп., що і становить ціну позову. Друга половина суми є часткою [PERSON], входить до складу спадкової маси і підлягає спадкуванню в загальному порядку. Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву, які мотивував тим, що позивач та його брат [PERSON] не проживали однією сім'єю та не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету та не придбавали спільно жодного майна; позивач ніколи не бувала за місцем проживання [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], де знаходились всі його речі та майно. Ця ж адреса є місцем смерті та з неї здійснювалось його поховання. Позивач не приймала участі у похованні [PERSON] ні особисто, ні матеріально. Разом з тим, відповідач не заперечує знайомство [PERSON] з позивачем та їхні тісні стосунки, які полягали у зустрічах та короткочасному періодичному проживанню [PERSON] за місцем фактичного проживання позивача, однак знайомство та зустрічі [PERSON] та [PERSON] не підтверджують їх постійного спільного проживання, ведення спільного господарства та спільного бюджету ні у 2006 році, ні в подальшому. Що стосується отримання [PERSON] у 2007 році листів за адресою проживання [PERSON], то це пояснюється тим, що у будинку [PERSON] у 2006 році сталася пожежа, через що він не міг з відповідачем проживати в будинку на час його ремонту, а [PERSON] мав листування з важливих питань з приводу пенсії, тому домовився з позивачем, щоб вказати її адресу для листування. Доказів джерела набуття з 11.06.2011 року до 19.09.2016 року спільного сумісного майна грошових коштів в сумі 352\~742 ГРН. 48 коп. позивачем до позовної заяви не додано та про такі докази не заявлено. Вказані грошові кошти є особистою власністю [PERSON], накопичені їм протягом багатьох років і не мають жодного стосунку до позивача. У вказаний період часу позивач та [PERSON] об'єктивно не могли мати доходу, який дозволив би їм, навіть при спільному проживанні, накопичити з 2011 року до 2016 року більше 350 000 грн. Дохід [PERSON] у зазначений період складався тільки з пенсії і невеликої заробітної плати від роботи сторожем-охоронцем. Доходи позивача документами не підтверджені. [PERSON] з 2000-2002 року мав депозитний вклад у ПАТ «МетаБанк», гроші з депозиту протягом багатьох років не знімав, а накопичував завдяки процентам. У 2016 році [PERSON] зняв гроші з депозиту у ПАТ «МетаБанк» і переклав їх у ПАТ «Платинум Банк» у зв'язку з вищою процентною ставкою. Саме ці гроші на час смерті [PERSON] залишились на рахунку у ПАТ «Платинум Банк». Ці грошові кошти є особистою приватною власністю [PERSON] Викладене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], через що належить її позов залишити без задоволення. Позивач та її представник в судовому засіданні наполягали на задоволенні позову з підстав, зазначених в позові. Відповідач та його представник проти вимог позивача заперечували у повному обсязі з підстав, зазначених в письмових запереченнях на позов. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вивчивши письмові докази, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що з 04.08.1978 року до 30.05.2011 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. З 06.06.1996 року до 31.03.2006 року позивач була зареєстрована за адресою: [INFO], а з 10.08.2006 року м. Запоріжжя, вул. Батарейна, буд. 1. З 23.10.1998 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO]. З 09.07.2003 року до 25.12.2009 року [PERSON] мав депозитні вклади у ПАТ «МетаБанк». Листом ПАТ «МетаБанк» № 138/405_БТ від 18.10.2017 року суд повідомлено про всі укладені [PERSON] банківські вклади (депозити): з 09.07.2003 року до 09.08.2004 року у розмірі 1 800 грн. 00 коп., сплачені відсотки 254 грн. 07 коп. (259700000029); з 20.05.2004 року до 20.06.2005 року у розмірі 2\~000 грн. 00 коп., сплачені відсотки 367 грн. 40 коп. (271600000060); з 10.08.2004 року до 10.09.2005 року у розмірі 3\~000 грн. 00 коп., сплачені відсотки 551 грн. 37 коп. (262500004508); з 30.12.2004 року до 28.02.2005 року у розмірі 1\~900 грн. 00 коп., сплачені відсотки 61 грн. 41 коп. (283000005547); з 04.03.2005 року до 04.04.2006 року у розмірі 2\~600 грн. 00 коп., сплачені відсотки 492 грн. 40 коп. (262500006816); з 01.07.2005 року до 01.08.2006 року у розмірі 5\~800 грн. 00 коп., сплачені відсотки 793 грн. 59 коп. (274300000899); з 27.12.2005 року до 27.01.2007 року у розмірі 2\~000 грн. 00 коп., сплачені відсотки 350 грн. 63 коп. (295600001777); з 05.01.2007 року до 25.03.2009 року у розмірі 7\~000 грн. 00 коп., сплачені відсотки 2\~616 грн. 17 коп. (211210000049); з 22.02.2008 року до 25.03.2009 року у розмірі 8\~000 грн. 00 коп., сплачені відсотки 1\~237 грн. 16 коп. (215740000551); з 25.03.2009 року до 25.12.2009 року у розмірі 15\~000 грн. 00 коп., сплачені відсотки 2 263 грн. 32 коп. (219040000516). 11.01.2016 року [PERSON] уклав з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» договір банківського вкладу і поклав кошти в сумі 287\~345 грн. 00 коп. під відсотки на депозит. Умовами договору № 00424776 про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» від 11.01.2016 року передбачено відкриття двох рахунків: вкладного № 26303700493401, на який в день укладення договору було зараховано суму вкладу в розмірі 287\~385 грн. 00 коп.; поточного № 26206700493401, для зарахування відсотків, які нараховуються на суму вкладу. Станом на 01.02.2017 року залишки на рахунках, відкритих на ім'я [PERSON], дорівнювали: на вкладному рахунку №\~26303700493401 287\~385 грн. 00 коп.; на поточному рахунку № 26206700493401 65\~357 грн. 48 коп. 19.08.2016 року позивач перенесла інсульт, із 21.08.2016 року по 22.09.2016 року перебувала в стаціонарі КУ «6-а міська клінічна лікарня», а з 23.09.2016 року по 22.09.2016 року\~ в санаторії «Великий луг» (а/с 97-99). 19.09.2016 року [PERSON] помер. Витрати з поховання, згідно з накладною СПД [PERSON] від 22.09.2016 рокуу, були здійснені відповідачем. Заповіту після себе [PERSON] не залишив. 28.12.2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріальні округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] як спадкоємець четвертої черги за законом. На підставі її заяви було відкрито спадкову справу № 83/2016. Факт того, що позивач та [PERSON] з 2006 року до 21.08.2016 року (дня госпіталізації позивачка в стаціонар КУ «6-а міська клінічна лікарня») постійно проживали разом за адресою позивача однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та придбавали спільно різне майно об'єктивно підтверджується в сукупності наступними доказами: - обвинувальним висновком від 27.02.2007 року; - листом архівного відділу адміністрації Мценського району Орловської області РФ від 30.02.2007 року № В-1(П) 66-с; - листом архівного відділу адміністрації Мценського району Орловської області РФ від 30.03.2007 року № В-5(П) 6-п; - листом архівного відділу адміністрації Мценського району Орловської області РФ від 03.04.2007 року № А-4; - вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2007 року; - рахунком за послуги звязку від 06.09.2012 року; - випискою по угоді № 00424776 від 11.01.2016 року ПАТ «ПТБ»; - показаннями в судовому засіданні свідків (які є сусідами позивача): [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; - фотокартками з зображеннями позивача з [PERSON] Аналіз фактичних обставин і зібраних у справі доказів свідчить про те, що квартира [ADDRESS] була єдиним постійним місцем проживання позивача і [PERSON] з 2006 року до 21.08.2016 року. Суд ставиться критично до доводів відповідача, - що отримання [PERSON] у 2007 році листів за адресою проживання позивача пояснюється не проживанням [PERSON] з позивачем, а пожежею, яка сталася у будинку [PERSON] в 2006 році, яка унеможливила його проживання в будинку на час його ремонту, - оскільки відповідачем не надано ні доказів пожежі в будинку [PERSON] в 2006 році, ні того, що в 2007 році неможливо було проживати в зазначеному будинку через ремонт, а також місця проживання [PERSON] на час ремонту. Відсутність доказів джерела набуття з 11.06.2011 року до 19.09.2016 року спільного сумісного майна грошових коштів в сумі 352\~742 грн. 48 коп., в свою чергу, не є доказом, що вказані грошові кошти є особистою власністю [PERSON] та накопичені їм протягом багатьох років і не мають жодного стосунку до позивача. Доводи відповідача, що у 2016 році [PERSON] зняв гроші з депозиту у ПАТ «МетаБанк» і переклав їх у ПАТ «Платинум Банк» у зв'язку з вищою процентною ставкою спростовуються листом ПАТ «МетаБанк» № 138/405_БТ від 18.10.2017 року, згідно з яким ще 25.12.2009 року [PERSON] закрив останній депозитний рахунок у цьому банку, при цьому, отримав 15\~000 грн. 00 коп. вкладу та 2\~263 грн. 32 коп. відсотків. Тоді як станом на 01.02.2017 року залишки на рахунках ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» складають 352\~742 грн. 48 коп. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України). Згідно зі ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Водночас, відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» СК України. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Водночас, встановлення вищезгаданого факту в поточній справі пов'язане з вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування») № 7 від 30.05.2008 pоку справи про спадкування та про визнання права власності розглядаються судами за правилами позовного провадження. Зважаючи на вищевикладене, встановлення факту, що має юридичне значення, у даній справі слід здійснювати за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за чає шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, то кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (ч. ч. 2, 4 ст. 65 СК України). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved