Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON], на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей. Вказала, що шлюб з відповідачем було розірвано 21.05.2015 року, діти після розірвання шлюбу проживають з нею. Відповідач працює, інших утриманців не має, а тому має змогу нести рівні з нею витрати на утримання дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, в якій підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, в якій повністю визнав позовні вимоги. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 27 жовтня 2006 року зареєстрували шлюб, який рішенням Октярського районного суду м.Полтави від 21 травня 2015 року було розірвано (а.с. 6-7) . Від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-КЕ № 086998, видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 13 квітня 2009 року, актовий запис № 384 (а.с. 4) та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-КЕ № 143876, видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 23 листопада 2011 року, актовий запис №1238 (а.с. 5). Також судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами, діти проживають з матірю, а батько останнім часом перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Як зазначила позивачка, відповідач на утриманні інших осіб не має, є здоровим та працездатним. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3\~статті 181 СК України\~встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень частини 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст. 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Суд, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому, відповідно до положень частини 6\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір в сумі 704 грн.80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно\~ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved