Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 26 вересня 1998 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO].. Відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання дітей, вона змушена кожного разу звертатися до нього та просити у нього надання їй матеріальної допомоги на утримання дітей, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/4 частини доходу на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 28 березня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] на заявлених вимогах наполягала з підстав, викладених в позові, просила задовольнити його в повному обсязі. Пояснила, що останній раз відповідач надавав гроші на дітей в січні цього року, потім лише на сплату комунальних послуг. Їй потрібні гарантії, що відповідач буде сплачувати аліменти на утримання дітей. Відповідач [PERSON] позов не визнав повністю, вказавши, що в добровільному порядку здійснює матеріальну підтримку в розмірі 50% від його доходів. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких мотивів. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 26 вересня 1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 5 копія свідоцтва про одруження), та є батьками згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ №096940, неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5) і згідно копії свідоцтва про народження І-КИ №187787 малолітньої [PERSON], [INFO]. (а.с.6) Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надавав згідно пояснень позивача останній раз в січні 2018 року. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно ч.1 ст. 183 СК України, визначено розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обов'язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд приймає рішення на підставі наявних в справі письмових доказів, оскільки відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з'ясування обставин справи, розумності та справедливості, враховуючи відсутність у відповідача інших аліментних зобовязань, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частки його доходу, на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] до їх повноліття, на користь позивача, що буде відповідати інтересам дітей та обох батьків. При цьому визначений судом розмір аліментів не позбавляє права позивача звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення витрат на утримання дитини-інваліда. Суд критично відноситься до заперечень відповідача щодо надання матеріальної допомоги в розмірі 50% від його доходу, оскільки вказане не підтверджено належними доказами та не позбавляє права позивача заявити вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дітей в судовому порядку. Інших доводів на заявлені заперечення відповідачем не надано. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 27 березня 2018 р. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, відповідачем в судовому засідання пред'явлено суду оригінал посвідчення учасника бойових дій, тому на підставі ч. 7 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial