Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області, третя особа відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Старобільського районного управління юстиції у Луганській області про поновлення строку позовної давнини, виділення земельної частки (паю), визнання права власності на земельну частку (пай) та зобовязання видати державний акт на право власності на земельну ділянку. В подальшому позивач [PERSON] звернулась до суду з уточненим позовом до [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області про поновлення строку позовної давнини, визнання права на отримання земельної ділянки та виділення земельної ділянки. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що з 06 жовтня 2008 року вона працювала педагогом організатором [PERSON] ЗОШ І-ІІ ступеню, 01 вересня 2011 року була переведена на посаду вчителя початкових класів [PERSON] ЗОШ І-ІІ ступеню. З 29 грудня 2012 року вона працює у відділі освіти Старобільської РДА. Нещодавно їй стало відомо, що вона має право на отримання земельної частки (паю) при паюванні земель, як працівника соціальної сфери її було внесено до списків, які додавалися до Державного акту на право колективної власності на землю. Коли вона дізналась, що має право на отримання земельної частки як працівник соціальної сфери, вона зверталась до [PERSON] сільської ради з питання виділення їй земельної частки (паю) як працівнику соціальної сфери, однак їй відмовили, мотивуючи тим, що у неї є приватизована земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства та для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Згідно ст. 6 Земельного Кодексу України в редакції 1991 року, громадяни України мають право на одержання у безоплатну власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. До числа осіб, зайнятих у соціальній сфері, належать працівники освіти, охорони здоровя, культури, побутового обслуговування населення, звязку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів, а також пенсіонери з числа цих осіб. Відповідно до п. 1 «Указу Президента України про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі проведення земельної реформи» від 12 квітня 2000 року, право на отримання земельної частки (паю) мають право ті особи, які працюють у соціальній сфері села, та пенсіонери, що раніше працювали у зазначеній сфері села та проживають у сільській місцевості. До цього часу вона не знала про наявність права на земельну частку (пай) і правових підстав у неї для звернення до суду не було, тому вона вважає, що строк позовної давнини нею був пропущений з поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права. З цього приводу вона була вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони або інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. 20 жовтня 2015 року від сільського голови [PERSON] надійшло заперечення, в якому вказано, що [PERSON] сільська рада не має повноважень щодо виділення земельних ділянок за межами населених пунктів. Просили позивача [PERSON], як працівнику соціальної сфери, звернутися до відділу Держкомзему в Старобільському районі для виділення їй земельної ділянки. Суд, розглянувши позовні вимоги, дослідивши докази по справі, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 06 жовтня 2008 року [PERSON] працювала педагогом організатором [PERSON] ЗОШ І-ІІ ступеню. 01 вересня 2011 року [PERSON] була переведена на посаду вчителя початкових класів [PERSON] ЗОШ І-ІІ ступеню. З 29 грудня 2012 року вона працює у відділі освіти Старобільської РДА, що підтверджується копією трудової книжки серії АБ № 695637. Нещодавно їй стало відомо, що вона має право на отримання земельної частки (паю) при паюванні земель, як працівника соціальної сфери її було внесено до списків, які додавалися до Державного акту на право колективної власності на землю. Коли вона дізналась, що має право на отримання земельної частки як працівник соціальної сфери, вона зверталась до [PERSON] сільської ради з питання виділення їй земельної частки (паю) як працівнику соціальної сфери, однак їй відмовили, мотивуючи тим, що у неї є приватизована земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства та для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Згідно ст. 6 Земельного Кодексу України в редакції 1991 року, громадяни України мають право на одержання у безоплатну власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. До числа осіб, зайнятих у соціальній сфері, належать працівники освіти, охорони здоровя, культури, побутового обслуговування населення, звязку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів, а також пенсіонери з числа цих осіб. Відповідно до Указу Президента України про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі проведення земельної реформи від 12 квітня 2000 року, коло осіб працівників соціальної сфери, які мають право на отримання земельної ділянки, визначається місцевою (сільською) радою, на території якої працювали вказані особи. Таким чином, заперечення відповідача суперечить діючому законодавству. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Так як жодна із сторін заяв про застосування строку позовної давності не надала, суд вважає поновити строк звернення позивача до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved