Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON], про розірвання шлюбу та покладення обовязку на відповідача утримувати свого повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання в УжНУ до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позову позивач зазначила наступне. 19 жовтня 1991 року, між позивачем - [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Олешівською сільською радою Монастирського району Тернопільської області під актовим записом № 4. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Позивач зазначає, що причиною звернення до суду, стало те, що відповідач покинув їх сімю, та на даний момент проживає з іншою жінкою, вважає, що збереження сімї є неможливим, шлюб просить розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просила суд задовольнити позовну заяву, шлюб розірвати, заявила що не бажає в подальшому проживати з відповідачем, та просила залишити без розгляду позовну вимогу щодо стягнення аліментів на утримання дитини яка продовжує навчання. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову, та визнала позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін та їх представників, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом, за ухвалою від 16.05.2017 року, позовну вимогу щодо стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини яка продовжує навчання було залишено без розгляду. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 19 жовтня 1991 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], був зареєстрований шлюб Олешівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області під актовим записом № 4, про що видане відповідне свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ИД № 427534. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала повністю та просила суд його задовольнити. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Витрати із сплати судового збору у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~слід покласти на відповідача.

Outcome: approved