Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить позбавити його права користуватися житловим приміщенням квартирою в будинку №4 по вул. Л.Шевцової в м. Коростень Житомирської області з подальшим зняттям з реєстрації. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач у вказаному житлі не проживає, будь-які його речі відсутні. Наявність реєстрації відповідача перешкоджає позивачу отримувати субсидію та використовувати належним чином своє право власності на майно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву, в якій просить розглянути дану справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, надав суду заяву , в якій просить справу розглянути без його участі . За таких обставин суд вважає можливим розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів , без фіксації технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги позивача [PERSON] , виходячи з таких підстав. Як встановлено судом позивач [PERSON] є власником будинку ? частини квартири [ADDRESS]. В даному будинку значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], який зареєструвався як член сімї. З 2011 року у спірному будинку відповідач не проживає, будь-які його речі відсутні,що стверджується актом (а.с.6). Відповідач добровільно переїхав до іншого житла в м. Коростень , де фактично й проживає. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до вимог ч.1ст.319 та ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Відповідач [PERSON] зареєструвався в будинку власника як член сімї . Однак, у відповідності до вимог ст. 405ч.2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 12.04.1985 року з наступними змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» розяснив, що у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом надати суду заперечення та докази проти позову. Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право на житло у спірному будинку і позовні вимоги позивача задовольняє. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1)позбавлення права власності на житлове приміщення; 2)позбавлення права користування житловим приміщенням; 3)про виселення; 4)про визнання особи безвісно відсутньою; 5)оголошення особи померлою. Системний аналіз вказаної статті дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно, на підставі рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням відповідач має бути знятий з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial