Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власником Ѕ частини приватизованої квартири [ADDRESS] . Вказала, що у вказаній квартирі є зареєстрованими відповідачі по справі : [PERSON] , [PERSON] , які вже більше 14 років не проживають в квартирі. Зазначила, що неодноразово зверталась до відповідачів з проханням добровільно знятись з реєстрації, на що вони відмовляються. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачі надіслали заяви, в яких позовні вимоги визнають, просять їх задовольнити . Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12.03.2004 року, виданого Коростенською районною державною адміністрацією № 176 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.05.2004 року позивач є власником Ѕ частини приватизованої квартири [ADDRESS] . (а.с. 5-6 ). В даній квартирі є зареєстрованими відповідачі по справі - [PERSON] , [PERSON] . ( довідка Грозинське держане підприємство, форма А, форма 16 (А) а.с. 7 -8-9 ), хоча фактично в квартирі, що належить позивачу, не проживає, що стверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 14.07.2020 року . ( а.с.10). Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.317,319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно зі ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. На підставі викладеного та

Outcome: approved