Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №3, що розташований за адресою: Харківська область, м. Купянськ, пров. Міцкевича, із зняттям його з реєстраційного обліку за цією адресою В обґрунтування позову позивач зазначила, що 03.09.2014 року шлюб з [PERSON], розірваний. [PERSON], володіє на праві приватної власності житловим будинком №3, що розташований за адресою: Харківська область, м. Купянськ, пров. Міцкевича. За цією адресою зареєстрований її колишній чоловік [PERSON]. З 2009 року позивач не проживає з відповідачем в одному будинку і не веде спільного господарства. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті послуг за електроенергію та газ, відповідач участі не приймає, чим завдає позивачу значних матеріальних збитків. Більше 8 років відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації. Враховуючи вище викладене, позивач вважає, що за можливо відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, із зняттям його з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, які просить суд задовольнити. Також не заперечує проти заочного розгляду справи і винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи: Купянської міської ради Харківської області у судове засідання також не зявився, надавши до суду письмові заперечення проти позову в частині зобовязання Купянської міської ради Харківської області зняти відповідача з реєстрації з належного позивачу приватного житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Купянськ, пров. Міцкевича, буд. 3. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, ухвалою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 26.10.2017 року за заявою заяву [PERSON] позов останньої в частині зобовязання Купянської міської ради Харківської області зняти відповідача [PERSON] з реєстрації з належного їй приватного житлового будинку №3, що розташований за адресою: Харківська область, м. Купянськ, пров. Міцкевича залишено без розгляду. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок №3, що розташований за адресою: Харківська область, м. Купянськ, пров. Міцкевича, що підтверджується: договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 03.07.2017 року (а.с. 6, 7); Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний №90973042) (а.с. 8); рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 19.11.2009 року у цивільній справі №2-2437/2009 р. (а.с. 12); Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24987275 від 06.01.2010 р. (а.с. 13). 03.09.2014 року шлюб між [PERSON] і [PERSON], розірвано про, що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії I-ВЛ №176148, видане 16.12.2016 року Купянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. (а.с. 10) За адресою: Харківська область, м. Купянськ, пров. Міцкевича, буд. №3, зареєстрований [PERSON], але фактично не проживає за адресою реєстрації, про що свідчить довідка, надана 09.10.2017 року адресно-довідковим підрозділом головного управління державної міграційної служби в Харківській області (а.с. 21), домова книга для прописки громадян, проживаючих в будинку №3, за адресою: Харківська область, м. Купянськ, пров. Міцкевича (а.с. 14, 15) та акт про не проживання громадянина за місцем реєстрації від 26.09.2017 року (а.с. 11). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином встановлено, що позивач набула право власності на нерухоме майно на законних підставах, між іншим не заборонених законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, що мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, які, окрім іншого, передбачають, що правовідносини, пов'язані зі створенням перешкод здійснення права користування своїм майном, регулюються ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право на жиле приміщення, якщо в місці проживання вона відсутня більш шести місяців без поважних причин. Підстави, передбачені ч.3 ст. 71 ЖК України, за якими зберігається право на житлове приміщення відсутні. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. В постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-57цс11 сформульована для всіх судів України правова позиція про те, що за змістом\~ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved