Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що на підставі договору купівлі-продажу від 29 квітня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №159, їй належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] в якій зареєстрована, але не проживає [PERSON], яка, відповідно до п.4.1.3 договору купівлі-продажу за домовленістю з покупцем зобов'язувалася знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою до 01 червня 2016 року. Позивач також вважає, що після переходу до неї права власності на зазначену квартиру, відповідач втратила право користування квартирою. Крім того, позивач зазначила, що відповідач є сторонньою для неї особою, не є членом її сім'ї, правових підстав на користування належним їй (позивачу) майном відповідач не має, так як не є членом її сім'ї, договору оренди або іншого договору, який би надавав відповідачу право користування житлом між ними не укладався; реєстрація відповідача за вказаною вище адресою порушує її (позивача) права як власника квартири, зокрема, у здійсненні права розпорядження майном, необхідністю нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів за відсутньої особи, неможливістю оформити субсидію. З огляду на зазначене та з посиланням на ст.ст. 317, 321, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивач [PERSON] просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивач надала суду заяву за вх. № 30221 від 25.11.2016 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим у встановленому Законом порядку місцем її проживання, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч. 1 ст. 225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 159, належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Сторонами за даним договором є продавець [PERSON] та покупець [PERSON] Крім того, відповідно до п.4.1.3 Договору Продавець [PERSON] за домовленістю із Покупцем зобов'язувалася знятися з реєстраційного обліку у квартирі до 01 червня 2016 року. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.04.2015 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру, об'єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки №1218 від 08.08.2016 року, виданої КП «ЖЕО №9 Кіровоградської міської ради», [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] в квартирі також зареєстрована, але не проживає [PERSON], [INFO]. Факт реєстрації відповідача [PERSON] за вказаною вище адресою підтверджується також інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 19.08.2016 року, за якою [PERSON], [INFO], з 27.11.1993 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] Відповідно до акту від 24.05.2016 року, складеного за участю сусідів [PERSON], який мешкає [ADDRESS] та [PERSON], яка мешкає [ADDRESS], [PERSON], [INFO] року, не проживає за адресою [ADDRESS] з травня, 2016 року. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство ( ч.2 ст.64 ЖК України). Таким чином, ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку (квартири), при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач [PERSON], як власник квартири [ADDRESS] має право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, у тому числі, шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом колишнього власника у випадку зміни власника майна. Таким чином, встановивши під час судового розгляду справи, що з припиненням права власності попереднього власника [PERSON] на квартиру, остання втратила право користування житловим приміщенням, власником квартири з 29.04.2015 року є позивач [PERSON], крім того, відповідно до умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу квартири від 29.04.2015 року, відповідач [PERSON] зобов'язувалася знятися з реєстраційного обліку у квартирі до 01.06.2016 року, крім того, судом не встановлено, що відповідач, набула права на користування квартирою з інших правових підстав, суд дійшов до висновку про обгрунтованість та доведеність позивачем позовних вимог про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], та їх задоволення. Крім того, згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідно до ст.ст.15, 16, 316, 317, 319 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved