Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Семикозівської сільської ради Біловодського району Луганської області, третіх осіб [PERSON], Відділу Держгеокадастру у Біловодському районі Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку посилаючись на наступне. 05 грудня 2014 року померла її мати [PERSON], якій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЛГ №4020001696 належала земельна ділянка площею 0,56 га. В установленому законом порядку позивач прийняла \~ спадщину після смерті матері\~\~шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Крім того, 10 липня 2015 року, між нею та її рідний братом третя особа по справі [PERSON], був укладений договір про розподіл спадщини, згідно якого позивачу [PERSON] розподілена спірна земельна ділянка, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку А тому, оскільки позивач не може оформити спадкові права у позасудовому порядку, так як оригінал держакту втрачений спадкодавцем, вона вимушена звернутися до суду з наявним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач голова Семикозівської сільської ради Біловодського району Луганської області в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог. Представник третьої особи Відділ Держгеокадастру у Біловодському районі Луганської області у судовому засіданні не заперечувала проти заявлених вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, вислухавши позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~\~Спадкуванням, згідно зі\~ст.1216 Цивільного кодексу України, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~\~Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. \~\~За\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Зі свідоцтва про смерть серія І-ЕД №417320, виданого 08.12.2014 року вбачається, що [PERSON] померла 05 грудня 2014 року /а.с.08/. Свідоцтвом про народження від 14.04.1950 року, виданим Біловодським райРАГСом, підтверджується, що позивачка є донькою померлої [PERSON] /а.с.07/. Згідно Свідоцтва про одруження серія І-АБ №340616, виданого 09.08.1970 року Біловодським райРАГСом Луганської області, позивач уклала шлюб з [PERSON]Д та змінила прізвище на «Дацко» /а.с.79/. Заявою про прийняття спадщини підтверджується, що позивачка [PERSON] звернулася до Біловодської державної нотаріальної контори та прийняла спадщину після смерті [PERSON] /а.с.45/. Договором про розподіл спадщини від 10.07.2015 року підтверджується, що позивачка та її рідний брат третя особа по справі [PERSON], домовилися про розподіл спадщини піся смерті [PERSON] та їй припадає спірна земельна ділянка, площею 0,5600 га /а.с.12/. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №42190939 від 20.11.2015 року, виданою Біловодською державною нотаріальною конторою підтверджується, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 114/2015, за номером у Спадковому реєстрі 57512118 /а.с.40/. Отже, з наведеного слідує, що оскільки позивач звернулася до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, вона вважається такою, що прийняли спадщину. З ксерокопії державного акту на право приватної власності на землю серія ЛГ №4020001696, який зареєстрований в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 00208 від 04 травня 1998 року вбачається, що його видано на імя померлої [PERSON] /а.с. 10/. Книгою записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Семикозівської ради підтверджується, що державний акт на право приватної власності на землю, який виданий [PERSON], серія ЛГ №4020001696, дійсно був зареєстрований 04 травня 1998 року за номером - 00208 /а.с.80/. Витягом з техничної документації про нормативну грошову оцінку ділянки від 03.12.2015 року підтверджується, що власником земельної ділянки площею 5600 м2, яка розташована на території Семикозівської сільської ради Біловодського району Луганської області с. Семикозівка, вул.. Щорса, 17 Біловодського району Луганської області, є [PERSON] та її грошова оцінка складає 46185 грн. 93 коп. /а.с.77-78/. Довідкою № 76 від 14.07.2015 року, виданою землевпорядником Семикозівської сільської ради Біловодського району Луганської області, підтверджується нормативно-грошова оцінка спірної земельної ділянки площею 0,5600 га, яка розташована за адресою Луганська область, Біловодський район, с. Семикозівка, вул.. Щорса, 17 /а.с.17/. Оголошенням до газети «Вісті Біловодщини» від 10.05.2014 року підтверджується, що державний акт на права приватної власності на землю серія ЛГ № [NUMBER], виданий на імя [PERSON] дійсно втрачений та його слід вважати недійсним /а.с.18/. З Відповіді Відділу Держгеокадастру у Біловодському районі Луганської області №0-28-0.5-427/2-15 від 02.12.2015 року вбачається, що [PERSON] відмовлено в видачі дублікату державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на імя померлої [PERSON] /а.с.76/. З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 467/02-31 від 10.07.2015 року, вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку /а.с.11/. [PERSON], право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення - ч.1ст.1225 ЦК України. Відповідно до\~ст.125 Земельного кодексу\~(далі\~ЗК) України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. \~ \~Згідно зі\~ст.126 ЗК України\~(в редакції, що діяла до 01 січня 2013 року), право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. \~\~\~\~ Відповідно до п. «г» ч.1\~ст.81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.3.1 Листа спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року\~«Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»\~право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року\~«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч.1 ст.15\~та ст.392 ЦК\~власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Отже, оскільки позивач є такою, що прийняла спадщину, але оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку втрачений, суд вважає, що є законні підстави для визнання за позивачем в порядку спадкування за законом права власності на зазначену земельну ділянку.

Outcome: approved