Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач повідомила, що сторони перебували шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість її надавати. Позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина в розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву відповідно до якої просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.08.2009 року. Шлюб між сторонами розірваний відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2013 року по справі №127/1435/13-ц. Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач проживає окремо, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість її надавати. Протилежного судом не встановлено. Позивачу важко самій утримувати дитину, нести всі витрати з цього приводу. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов'язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання матеріальної допомоги та неможливості утримувати дитину суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, встановлені обставини в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі про який клопоче позивач. Суд звертає увагу, що відповідно до ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом в твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто в даній справі з 17.03.2016 року. На підставі ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved