Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, за яким просить суд: -стягнути з громадянина [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS] на свою користь, аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 3 000 грн. з часу подання заяви і до виповнення дитиною повноліття; -позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову позивач зазначила наступне. Позивач, [PERSON] проживала у громадянському шлюбі з громадянином [PERSON] з лютого 2013 року до січня 2015 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Малолітній зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України, про що зроблено актовий запис про народження за № 821 від 18.07.2013 року та видано свідоцтво про народження [NUMBER]. Фактично з 2015 року, гр. [PERSON] не мав постійного місця роботи, коштів на утримання сина не надавав. Весь час батько ухилявся від його виховання, його не цікавила доля сім'ї та дитини. Все це стало причиною розірвання між ними відносин. Згідно характеристики, виданої дирекцією ДНЗ № 19 м. Ужгорода вихованням сина займається мати - громадянка [PERSON], батько жодного разу протягом всього періоду перебування дитини в закладі не відвідував батьківські збори та не цікавився фізичним та духовним розвитком сина. Ухилення громадянина [PERSON] від виховання сина підтверджується письмовими заявами громадян: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] На неодноразові звернення позивача до батька дитини, про участь у його вихованні, він не з'являться, позитивних рішень не приймає, не цікавиться його здоров'ям та духовним розвитком, не приймає участі у вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Все це, на думку позивача, свідчить про те, що батько малолітнього сина повністю ухилився від його виховання, матеріально його не забезпечує, вихованням та фізичним розвитком не цікавиться, своїм відношенням ставить позивача та сина в тяжке матеріальне становище. Неодноразові спроби залучити батька до виховання дитини не дали результатів. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання сина батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Згідно висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 26.03.2018 року за №153/34-25, виконавчий комітет Ужгородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача визнав позов в частині стягнення аліментів в сумі 1 876,00 грн., в частині позбавлення батьківських прав свого довірителя позов не визнав, пояснив суду, що позивач не дає відповідачеві спілкуватися із дитиною, він бажає приймати участь у його вихованні, у подальшому ним будуть вжиті всі заходи щодо вирішення цього питання через відповідний орган опіки і піклування. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON] від батьків: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Педагогічною характеристикою [PERSON] підтверджується, що з червня 2015 року батько у д/з не з'являвся жодного разу. За висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 26.03.2018 року за №153/34-25, Виконавчий комітет Ужгородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] При цьому органом у справах дітей було встановлено, що батько дитини гр. [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], участі у вихованні сина не приймає з січня 2015 року, здоров'ям його не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Ухилення гр. [PERSON] від виховання дитини також підтверджується заявами гр. [PERSON] від 05.02.2018 року, гр. [PERSON] від 05.02.2018 року, гр. [PERSON] від 05.02.2018 року, педагогічною характеристикою на вихованця ДНЗ №19 малолітнього [PERSON] від 01.02.2018 року. Мати приділяє належну увагу вихованню дитини. Це підтверджується: всіма вищенаведеними документами. Суду надані копії вищезазначених заяв гр. [PERSON] від 05.02.2018 року, гр. [PERSON] від 05.02.2018 року, гр. [PERSON] від 05.02.2018 року, проте будь - яких клопотань про їх допит у якості свідків до суду не надходило, тому суд оцінює критично письмові покази цих осіб. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що зазначений висновок був наданий службою у справах дітей без жодного виклику [PERSON] на засідання та без врахування його думки. Наданими суду представником відповідача доказами, а саме характеристикою сільського голови Кальницької сільської ради Мукачівського району підтверджується, що [PERSON] має спокійний характер, врівноважений. За час проживання в селі зарекомендував себе з позитивної точки зору, алкогольними напоями не зловживає, не схильний до правопорушень. Скарг на його поведінку не було. Актом обстеження матеріально - побутових умов [PERSON], проведеним комісією від Кальницької сільської ради Мукачівського району було встановлено, що він має будинок загальною площею 91 кв.м. та земельну ділянку розміром 0,60 га, умови проживання - задовільні. Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально її не забезпечує. Службою у справах дітей в ході розгляду питання щодо доцільності позбавлення батька батьківських прав також всебічно не було вивчено зазначене питання за участі батька дитини - [PERSON], відповідач позов не визнав, його представник пояснив суду, що він бажає приймати участь у вихованні дитини, але позивач не дає відповідачеві спілкуватися із дитиною, це питання також не було з'ясовано службою у справах дітей. Слід зазначити, що інтересам дитини відповідає саме наявність у нього і батька і матері, батько бажає приймати участь у його вихованні, відтак суд не вбачає на цей час обґрунтованих підстав для задоволення позову в цій частині. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2018 рік для дітей віком до 6 років з 01.07.2018 року становить 1944 грн. Згідно цього ж закону визначений розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 року у розмірі 3723 грн. Тобто мінімальний розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років складає 972,00 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 2 606,10 грн. З урахуванням викладеного та того факту, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами стан здоров'я та матеріальне становище дитини; з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, а також визнання ним позов в цій частині у сумі 1 876,00 грн., суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1 876,00 грн. (одна тисяча вісімсот сімдесят шість гривень 00 копійок) щомісячно з дня звернення до суду з відповідним позовом - 30.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід покласти на позивача, оскільки судом відмолено у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача.

Outcome: partial