Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно з договором купівлі-продажу від 06.07.1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області № 1427 вона одноособово набула право приватної власності на дану квартиру. Дана квартира зареєстрована в БТІ м. Димитров на праві приватної власності за нею за реєстровим № 33.Відповідачі до теперішнього часу зареєстровані у вищезазначеній квартирі. Відповідач [PERSON] є її рідним сином і з травня 2006 року до теперішнього часу не проживає разом з нею за місцем своєї реєстрації. З сином вона не має ніяких відносин і місце його проживання їй не відомо. [PERSON] є її рідним онуком, який з липня 2014 року до теперішнього часу не проживає за місцем реєстрації. Місце проживання онука їй не відомо. Вона має на меті оформити субсидію та у повній мірі здійснювати право користування та розпорядження своїм майном. Їй необхідно рішення суду про позбавлення відповідачів права користування вказаним житловим приміщенням для зняття їх з реєстрації місця проживання. Просить суд визнати відповідачів [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Також пояснила, що квартиру вона придбала у 1995 році, коли вони з сім*єю переїхали з Туркменістану. Її син [PERSON] проживав у її квартирі до 2006 року, після чого поїхав до міста Маріуполя, на заробітки. Там зустрів свою майбутню дружину, одружився і до 2014 року проживав з сім*єю в місті Маріуполі, працюючи на заводі «Азовсталь». У 2014 році син виїхав з сім*єю у Росію до бабусі його дружини на постійне місце проживання. Коли син жив в місті Маріуполі, він інколи приїздив у гості на вихідні. З 2014 року вона його не бачила, інколи спілкується з ним телефоном. Її онук [PERSON] також в 2014 році виїхав у місто Нижній Ламов Пензенської області Російської Федерації до свого батька, який там його обіцяв влаштувати на роботу. Онук виїхав на постійне місце проживання, повертатись в Україну він не планує, оскільки вже отримав російське громадянство. Її син та онук не виписались з квартири пере від*їздом, а їх реєстрація в її квартирі створює для неї додаткові фінансові витрати. Просила суд визнати їх такими, що втратили право користування належною їй квартирою. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи або даних про поважність відсутності у судовому засіданні від відповідачів до суду не надходило. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона живе поряд з позивачем, вони дружать. Онук позивача не проживає в її квартирі з літа 2014 року, він виїхав до батька в Росію на постійне місце проживання. Син позивача також не проживає в квартирі позивача. Він спочатку виїхав в місто Маріуполь, а потім з сім*єю, вже день біля року тому, переїхав в Росію в місто Тамбов. І син, і онук позивача виїхали добровільно, за власною волею. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачем і багато років була знайома з її сином та онуком. Онук позивача [PERSON] не проживає у спірній квартирі з літа 2014 року, коли він виїхав до свого батька в Росію в місто Пензу. Їй це відомо зі слів самого [PERSON] та дочки позивача [PERSON], з якою вона дружить. Син позивача [PERSON] вона також знає з дитинства. Він приблизно 10 років тому поїхав в місто Маріуполь, там влаштувався на роботу. Пізніше познайомився з дівчиною, одружився і залишився проживати у місті Маріуполь. Останній раз вона бачила [PERSON] в 2013 році, коли він приїздив на похорон батька. З 2014 року вона ні [PERSON], ні [PERSON] не бачила. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS], зареєстрованими значаться: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою ПП ПЖФ «Гарант-Сервіс» від 12.04.2016р. (а.с. 11). Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.1995 року, зареєстрованого в реєстрі № 1427, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Бахуринською Л.О. (а.с.14). Квартира зареєстрована на ім'я позивача в бюро технічної інвентаризації в м. Димитров (а.с. 15). Відповідно до довідки Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шанс-33» міста Димитров відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS], однак фактично не проживає з травня 2006 року до теперішнього часу. (а.с. 12). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS], однак фактично не проживає з липня 2014 року до теперішнього часу. (а.с. 13). Згідно з ч. 2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З показів свідків, наданих суду матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] більше 1 року. Поважних причин не проживання відповідачів у даній квартирі судом не встановлено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved