Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , де третя особа Буштинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Її син [PERSON] , [INFO] , проживав та був зареєстрований в даному будинку. Однак, після одруження її син переїхав проживати у власний будинок, що розташований в [ADDRESS] , в якому проживає і наданий час. Так, з 2002 року відповідач не проживає в її будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере та його особистих речей в будинку немає, однак відповідач вімовляється особисто подати заяву про зняття з реєстрації в добровільному порядку. Реєстрація відповідача [PERSON] у її будинку перешкоджає їй розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає у будинку позивача більше одного року, не оплачує комунальних послуг та не несе витрат по утриманню будинку, просить позбавити його права користування будинком [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Буштинської селищної ради в судове засідання не з`явився, позаяк подав заяву про розгляд справи у відсутності представника, вирішення справи залишає на розсуд суду. Заслухавши думку позивача [PERSON] , представника позивача - адвоката Бряника М.М. та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити , виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач являється власником житлового будинку [ADDRESS] , який їй належить на праві приватної власності згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №111494160 (а.с. 8,9) Відповідач [PERSON] також зареєстрований у вказаному будинку, проте не проживає у ньому з 2002 року, що також підтверджено довідкою Буштинської селищної ради від 20 березня 2019 року за № 689 (а.с. 5). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд. У розумінні цієї статті, реєстрація відповідача у будинку позивача є перешкодою для користування і розпорядження своєю власністю на свій розсуд позивачем. Таке становище є порушенням конституційних прав позивача на право вільного розпоряджання своєю власністю. З матеріалів справи вбачається, що відповідач, який являється сином позивачки з 2002 року не проживає у належному позивачці на праві приватної власності будинку [ADDRESS] . За таких обставин, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України [PERSON] є таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком. Враховуючи викладене, той факт, що відповідач, не проживає у спірному будинку понад один рік без поважних причин, втратив право на користування житловим приміщенням, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved