Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу подання даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем [PERSON] з жовтня 2002 року по серпень 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Вказує, що після розірвання шлюбу дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, тому вона змушена звернутися до суду. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області 21 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином від неї до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з»явився, без повідомлення причин, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що вбачається з поштових повідомлень від 18.10.2018 року, 25.09.2018 року та 07.11.2018 року (а.с. 30, 31, 38), крім цього з 08.11.2018 року на офіційному сайті Бобринецького районного суду Кіровоградської області розміщено оголошення про виклик відповідача [PERSON] до Бобринецького районного суду Кіровоградської області для розгляду вказаної справи (а.с. 37). За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, повідомлень про причини неявки та відзиву на позов від відповідача також не надходило, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України враховуючи думку позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з жовтня 2002 року по серпень 2010 року перебували в шлюбі, який розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області 30 серпня 2010 року, актовий запис № 35 (а.с. 6). Від вказаного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], батьком у свідоцтві про народження якої, записаний [PERSON], свідоцтво про народження, серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області 25.02.2003 року (а.с.8). З свідоцтва про шлюб виданого 28.11.2017 року Новгородківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, встановлено, що позивачка [PERSON], після укладення шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 7). Згідно довідки Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області № 150 від 12.03.2018 року, встановлено, що до складу сім'ї позивача входить дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 9). Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивачка позов підтримує, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання дитини, яка знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved