Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок А-1, а також нежилу мансарду Ам, прибудову а, сарай Б, душ В, вбиральню Г, ворота №1, хвіртку №2, огорожі №3-5, яму зливну №6, колодязь №7 1990 року забудови по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона дитина війни, бо народилася [INFO] . Наразі позивач є інвалідом 3-ї групи. Її батьком був [PERSON] - інвалід Вітчизняної війни 2-ї групи, який помер [INFO] . За життя він був членом колгоспу ім. Т.Г.Шевченка Песочінської посилкової Ради Дергачівського району Харківської області. Рішенням загальних зборів колгоспників від 18.08.1964 року йому була надана земельна ділянка під забудову житлового будинку розміром 0,07 га. у с. Ледне, Жовтневого району м. Харкова. Наразі це [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці існував житловий будинок 1939 року забудови. У цьому будинку мешкала родина [PERSON] . Старий будинок з часом став непридатним для життя і був знесений. За життя батька, з його дозволу, позивач зі своїм чоловіком [PERSON] , на власні кошти побудували новий житловий будинок, на який був виготовлений Технічний паспорт станом на 05.11.2015 року. Згідно даного паспорту житловий будинок А-1, а також нежила мансарда Ам, прибудова а, сарай Б, душ В, вбиральня Г, ворота № 1, хвіртка № 2, огорожі № 3-5, яма зливна № 6, колодязь №7 1990 року забудови має інвентаризаційну вартість 157 024 грн. Позивач зазначає, що питання введення в експлуатацію будівель та споруд вперше було врегульовано Постановою Кабінету міністрів України №449 від 05.08.1992 року. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом Індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992 року є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Також позивач посилається на положення ч.5 ст. 376 ЦК України, відповідно до якої на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, яка призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Разом з тим, 07.08.2019 року представником відповідача Харківської міської ради надано на адресу суду відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі, вважаючи звернення позивача до суду передчасним, оскільки нею не вжито заходів щодо досудового врегулювання спору і не доведено, що її право порушено. 19.09.2019\~року ухвалою\~Жовтневого районного\~суду м.\~Харкова підготовче\~провадження у\~цивільній справі за позовом\~ [PERSON] до\~Харківської міської\~ради про\~визнання права\~власності на\~житловий будинок закрито. Призначена справа до судового розгляду по суті. 12.08.2020 року позивачем [PERSON] надана відповідь на відзив, в якій позивач позов підтримує у повному обсязі, просить суд його задовольнити і підтверджує, що вона просить визнати право власності не в порядку спадкування після померлого батька, а в порядку, передбаченому законодавством для визнання права власності на самочинно збудоване майно. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Бражніков Г.Г. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Судом задоволено клопотання позивача про долучення до матеріалів справи листів з приводу звернення позивача для досудового врегулювання спору. Представник відповідача Харківської міської ради - Грічаніченко В.О. просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що « [PERSON] » (російською мовою) народилася [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №4 та підтверджується копією посвідки про народження серії [NUMBER] . Батьками зазначені « [PERSON] , [PERSON] » (російською мовою) (а.с.9). 15.11.1964 року [PERSON] та [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис №182 і вбачається з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 15.11.1964 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 9). Згідно з випискою із протоколу №2 Загальних зборів колгоспників колгоспу імені Шевченко Пісочинської селищної ради, Дергачівського району, Харківської області від 18.08.1964 року « [PERSON] » (російською мовою) надана земельна ділянка під забудову житлового будинку розміром 0,07 га. у с. Ледне, Жовтневого району м. Харкова (а.с. 11). Точна адреса розташування земельної ділянки у вказаному документі відсутня. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.12.1991 року вбачається, що « [PERSON] » (російською мовою) помер [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №17052 (а.с.10). Позивач [PERSON] є інвалідом 3-ї групи безстроково, що підтверджується копією довідки [NUMBER] (а.с. 8) та має пенсійне посвідчення № [NUMBER] (а.с.7). Позивачем надано суду виготовлений КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 05.11.2015 року технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою [ADDRESS] з технічними характеристиками та планом приміщень і прибудов, а саме - житлового будинку літ. А-1 (1990 року побудови), нежилої мансарди літ. Ам (1990 року побудови), прибудови літ. А (1990 року побудови), сараю літ. Б (1990 року побудови), душу В, вбиральні Г, воріт № 1, хвіртки № 2, огорожі № 3-5, ями зливної № 6, колодязю №7 (а.с.12-16). Надану позивачем ксерокопію частини технічного висновку про стан будівельних конструкцій житлового будинку літ. А-1 та прибудови літ. а та визначення можливості подальшого надійного використання за адресою [ADDRESS] суд вважає недопустимим доказом, оскільки зазначена ксерокопія не відповідає вимогам, що ставляться до письмового документу, не завірена належним чином, а також не містить повного тексту. 04.08.2017 року [PERSON] звернулась до Харківського міського голови із заявою щодо надання дозволу на збереження самочинно збудованого житлового будинку літ. А-1 та прибудови літ. а за адресою [ADDRESS] (а.с.97). 10.08.2017 року позивачу надано відповідь заступником начальника Управління містобудування та архітектури з переліком документів, які необхідно подати позивачу для подальшого розгляду цього питання (а.с.98-99). 17.08.2018 року на усне звернення [PERSON] до в.о. директора Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану з питання оформлення права власності на земельну ділянку та житловий будинок по [ADDRESS] , позивачу надано відповідь, в якій роз`яснено спрощену процедуру державної реєстрації прав на індивідуальні (садибні) житлові будинки, збудовані у період до 05.08.1992 року, передбачену п.п.42, 43 Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а.с.100-102). 28.07.2020 року на звернення [PERSON] від 03.07.2020 року щодо узаконення будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] заступником директора Департаменту містобудування та архітектури роз`яснено, що, рішенням 20 сесії Харківської міської ради скликання від 20.06.2018 р. №113/18 внесені зміни до рішення 9 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 17.08.2011 №390/11 «Про затвердження Порядку вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом», який на теперішній час регулює процедуру вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом на території міста Харкова, з метою визначення можливості збереження самочинного будівництва, надання земельних ділянок під самочинно побудовані об`єкти та будівництво яких розпочато самочинно. Також заявнику роз`яснено, що згідно з п.3.1 Порядку від 20.06.2018 для збереження об`єкта самочинного будівництва забудовником подається клопотання на ім`я міського голови за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, до якого додається відповідний пакет документів (а.с.95-96). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України та ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В частині 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~право приватної\~власності набувається\~в порядку,\~визначеному законом,\~крім того,\~право приватної\~власності є\~непорушним. Порядок будівництва\~нерухомого майна,\~прийняття його\~в експлуатацію\~врегульовано відповідними\~нормативними актами,\~в тому\~числі:\~Земельним кодексом\~України,\~Цивільним кодексом\~України,\~Законом України\~«Про регулювання\~містобудівної діяльності»,Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року За змістом ст.26\~Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»,\~право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до положень, закріплених у п.4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до положень ч.ч.4, 5 ст.376 ЦК України, предметом доказування у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно є відсутність факту порушення прав інших осіб та істотних порушень будівельних норм і правил при здійсненні самочинної забудови. Крім того, мають бути з`ясовані підстави відмови компетентного органу у оформленні права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості, оскільки право на захист цивільного права та право на позов відповідно до приписів ст.15 ЦК України, виникає лише в разі його порушення. На законодавчому рівні порядок та умови прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель та споруд були встановлені постановою КМУ від 05.08.1992 року №449, такі будівлі та споруди збудовані до 05.08.1992 року, не підлягають проходження процедури прийняття в експлуатацію Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 05 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 02 червня 2011 року. Законом України \~\~від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об`єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. На даний час спрощену процедуру державної реєстрації прав на індивідуальні (садибні) житлові будинки, збудовані у період до 05.08.1992 року, передбачено п.п.42, 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Рішенням 20 сесії Харківської міської ради скликання від 20.06.2018 р. №113/18 внесені зміни до рішення 9 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 17.08.2011 №390/11 «Про затвердження Порядку вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом», який на теперішній час регулює процедуру вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом на території міста Харкова, з метою визначення можливості збереження самочинного будівництва, надання земельних ділянок під самочинно побудовані об`єкти та будівництво яких розпочато самочинно. Зазначеним порядком передбачено необхідний перелік документів. Позивачем до позову та в судовому засіданні не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що на її звернення, яке відповідало вимогам зазначених вище нормативних актів, вона отримала відмову в оформленні прав на самочинно збудоване майно, яке є предметом даного позову. Отже позивачем не доведено, що її право, за захистом якого вона звернулась до суду, знаходиться у стані порушення та підлягає судовому захисту. Оскільки суд не має права підміняти відповідні визначені законодавством державні процедури, позов [PERSON] задоволенню не підлягає у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю належними доказами факту порушення прав позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір на користь позивача не стягується. З огляду на викладене та

Outcome: dismissed