Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до свого чоловіка [PERSON] і просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований у Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 08 жовтня 2003 року, актовий запис № 482. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Вказує, що спору між сторонами щодо місця проживання їх спільної дитини а також щодо поділу їх спільного майна немає. Крім того, [PERSON] просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 30 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін чи відзив на позов суду не подав, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання ухвали про відкриття провадження та позовною заявою з додатками. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 03 жовтня 2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 482. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, у них відсутні спільні інтереси, спільного господарства вони не ведуть, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем подано: квитанцію (розписку) від 01 липня 2021 року, надруковану адвокатом Чепурною Н.В. про отримання від [PERSON] коштів в сумі 1000 грн., акт виконаних робіт б/н від 01 липня 2021 року. Проте, позивачем не надано самого договору про надання правничої допомоги, укладеного з адвокатом Чепурною Н.В., з якого би суд міг встановити наявність домовленості між сторонами про оплату послуг адвоката та тариф. Також позивачем не надано документу встановленого зразка, а саме квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу на підтвердження сплати гонорару адвокату. Надрукована розписка від імені адвоката не є належним доказом фактичної здійснення оплати у такому випадку. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відсутні. Згідно положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 908.00 грн. Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 - 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 110 - 112, 141 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: partial