Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . З дня укладення шлюбу по день смерті чоловіка вони проживали разом. З 26.01.1990 року проживали за адресою: [ADDRESS] . Сумська обласна МСЕК встановила, що причиною смерті [PERSON] є професійне захворювання, що підтверджує довідка серія 10 AAA №001045. [PERSON] пропрацював 26 років у відповідача в умовах впливу шкідливих факторів. Про це свідчить акт розслідування хронічного професійного захворювання №25. Харківський науково-дослідний інститут гігієни праці та професійних захворювань за результатами обстеження встановив йому діагноз: хронічне обструктивне захворювання легенів токсико-пилової етіології 2 ст., емфізема легенів 1 ст., легенева недостатність 2 ст.; нейросенсорна приглухуватість. ДП НДІ ГП і ПЗ визнав дані захворювання професійними і пов`язав їхній розвиток з роботою у відповідача. Зазначені вище обставини підтверджуються повідомленням про професійне захворювання (отруєння) від 05.04.2006 року №15106. Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання професійне захворювання виникло у [PERSON] внаслідок недосконалості технологій, неефективності застосування засобів індивідуального захисту. Причиною захворювань названо проведення робіт в умовах підвищення рівнів запиленості та інтенсивного шуму. Згідно акту розслідування, винуватцем є відповідач, який порушив вимоги законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. Сумською обласною МСЕК [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати працездатності безтерміново. Смертю [PERSON] їй завдана моральна шкода, яка полягає в наступному. Вона залишилась без чоловіка, його фізичної та моральної підтримки. Вона зосталася самотньою, а в її віці - це дуже тяжке випробування. Смерть чоловіка спричинила душевні страждання, які доводиться їй переживати та постійно відчувати втрату близької людини. Вона втратила рідну людину - чоловіка. Всі ці обставини пригнічують її емоційний стан. Вона переживає нервові потрясіння, пов`язані зі смертю чоловіка, втратою його турботи та підтримки. Переживання, пов`язані зі смертю чоловік, відображаються на стані її здоров`я. Зважаючи на те, що смерть чоловіка настала у зв`язку з грубим порушенням роботодавцем вимог щодо безпеки праці, враховуючи глибину, тривалість, характер та обсяг страждань, стан здоров`я, вимушених змін у її житті, заподіяну їй моральну шкоду оцінює в 500000грн. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на її користь моральну шкоду в розмірі 500000грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Тумка В.А., позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підтримав повністю з зазначених в позові підстав, просив суд їх задовольнити. Від позивача [PERSON] до суду надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач не навів обставин і не надав доказів у спростування вимог позивача. Акт №85 визначення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом від 24.03.2021 року та довідка серія 10 AAA №001045 Сумської обласної МСЕК №1 Сумського обласного центру медико-соціальної експертизи свідчать про причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. З акту розслідування хронічного професійного захворювання №25 слідує, що професійне захворювання виникло у [PERSON] внаслідок недосконалості технологій, неефективності застосування засобів індивідуального захисту. Причиною захворювань названо проведення робіт в умовах підвищення рівнів запиленості та інтенсивного шуму. Згідно акту розслідування, винуватцем є відповідач, який порушив вимоги законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. У позовній заяві докладно описано в чому саме полягає завдана позивачу моральна шкода, з яких міркувань вона виходила, визначаючи її розмір, а також містяться посилання на відповідні докази. Представник відповідача Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» Похилько Л.В. позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову. В відзиві на позовну заяву зазначила, що Товариство на виконання вимог ст.29 КЗпП України повідомляло [PERSON] про недосконалість технологій та наявність у зв`язку з цим шкідливих виробничих факторів на робочому місці, а також про його права та пільги і компенсації за роботу в шкідливих умовах праці. Погоджуючись на доведені (запропоновані) [PERSON] умови праці, працюючи тривалий час у шкідливих умовах, останній усвідомлював можливі негативні наслідки для свого здоров`я. Так, за роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці [PERSON] отримував: додаткову щомісячну доплату; щорічну додаткову відпустку; право на отримання молока; право на вихід на пільгову пенсію за списком №2 за рахунок Товариства. Товариство у зв`язку із звільненням [PERSON] і виходом на пенсію на пільгових умовах, здійснювало повне відшкодування пільгової пенсії Пенсійному фонду України, який її виплачував. Чинне законодавство не забороняє наявність шкідливих умов праці, однак, зобов`язує власника або уповноважений ним орган усувати шкідливі виробничі фактори шляхом надання засобів індивідуального захисту. В свою чергу, Товариство забезпечувало [PERSON] засобами індивідуального захисту, що підтверджується санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці, які, при їх належному використанні, усували загрозу нанесення шкоди здоров`ю тобто, виконало вимоги законодавства про охорону праці. На виконання вимог законодавства про страхування Товариство застрахувало [PERSON] в Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні. Саме за рахунок страхових внесків Товариства Фонд соціального страхування виплатив [PERSON] одноразову допомогу, виплачував щомісячну допомогу. Таким чином, оскільки Товариство повністю виконало свої зобов`язання передбачені законодавством щодо інформування [PERSON] про шкідливі умови праці, забезпечення засобами індивідуального захисту, здійснення додаткових виплат та надання соціальних гарантій, то, враховуючи положення ч.2 ст.1168 ЦК України, відсутні підстави для покладення на Товариство обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди. Також зазначають, що позивачкою не доведено факту спричинення моральної шкоди. Позивачем при визначені розміру суми відшкодування моральної шкоди не було враховано принципи справедливості та розумності. Зазначена позивачем сума відшкодування моральної шкоди є не обґрунтованою. Просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Ухвалою суду від 27.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки Тумка В.А. , представника відповідача Похилько Л.В. , перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом установлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] з 22 вересня 1979 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). З дня укладення шлюбу по день смерті чоловіка позивач [PERSON] та [PERSON] , проживали разом, остання адреса їх проживання - [ADDRESS] (а.с.4). З 21.07.1976 року по 30.04.2013 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до акту розслідування професійного захворювання №25 від 06.05.2006 року, умови праці [PERSON] відносяться до 111 класу 2 ступеня шкідливих та небезпечних умов праці. Професійне захворювання виникло через неефективність застосування засобів індивідуального захисту, недосконалість технології. Причина професійного захворювання: проведення робіт в умовах підвищеного рівня інтенсивного шуму і пилу (а.с.8). Згідно з п.19 акту розслідування професійного захворювання адміністрація Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» порушила санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони, державно-санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку, загальні вимоги до повітря робочої зони, інструкцію по утриманню виробничих приміщень. З 2009 року [PERSON] була встановлена 3 група інвалідності і 60% втрати професійної працездатності. В 2013 році відсоток втрати працездатності підвищено до 65%, що підтверджується Актом №85 від 24.03.2021 року (а.с.35-36). Згідно довідки МСЕК від 17.06.2015 року ступінь втрати працездатності [PERSON] становила 65% та йому було встановлено третю групу інвалідності безтерміново (а.с.9). [INFO] [PERSON] помер у віці 62 роки (а.с.2). Відповідно до довідки про причину смерті від 14.11.2020 року вбачається, що [PERSON] помер від хронічної обструктивної хвороби легенів; хронічне легеневе серце (а.с.10). 24.03.2021 року Сумською обласною МСЕК №1 загального профілю встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням (а.с.35-36). За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров`я або смерті фізичної особи. Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Оскільки судом встановлено, що позивачка є дружиною померлого, то вона має право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що позивач зазнала душевних страждань у зв`язку з смертю чоловіка, що втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, позивач позбавлена можливості моральної підтримки чоловіка у подальшому своєму житті, відновити попередній стан життя позивача неможливо. Позивач проживала разом з чоловіком, тому втрата чоловіка для неї відчувається дуже гострим болем, пригнічує її емоційний стан, відображається на стані її здоров`я. Позивач передчасно втратила рідну людину - чоловіка, що спричинило тяжкі моральні страждання, необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи глибину, тривалість та обсяг моральних страждань позивачки, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 120000грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1200грн. (1% ціни позову, але не менше 840,80грн.). За правовим висновком Верховного Суду позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. На підставі викладеного,

Outcome: partial