Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем по справі вони перебувають у шлюбі з 25 травня 2007 року. Шлюб був зареєстрований Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 224. Від вказаного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами були фактично припинені з квітня 2014 року. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, сторони мешкають окремо, не ведуть сумісного господарства, не мають спільного бюджету, спільних інтересів. Спору про спільне майно у сторін також немає. Позивачка вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем недоцільним. Просить винести рішення, яким розірвати цей шлюб та визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO] разом з матір'ю. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлялась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2007 року. Шлюб був зареєстрований Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 224 (а.с.7). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Шлюбні відносини між сторонами були фактично припинені з квітня 2014 року. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, сторони мешкають окремо, не ведуть сумісного господарства, не мають спільного бюджету, спільних інтересів. Спору про спільне майно у сторін також немає. Сторони обидва вважають подальше зберігання їх шлюбних відносин недоцільним. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Згідно ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинний бути розірваний. Відповідно до ст. 29 ч.4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Судом встановлено, що сторони разом дійшли згоди щодо визначення місця проживання та виховання їх сумісної малолітньої дитини - сина [PERSON], разом з матір'ю - [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченим договором від 16.05.2016 року зареєстрованим в реєстрі № 682 (а.с.9-10), а тому вважають необхідним закріпити вказану згоду додатково рішенням суду.

Outcome: approved