Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до суду з позовом до [NUMBER] , третя особа на боці відповідача [PERSON] , третя особа на боці позивача [PERSON] про стягнення шкоди від ДТП. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 03 березня 2015 року о 11 годині 45 хвилин в м. Старобільськ на перехресті проїжджої частини вул. Леніна та вул. Трудової трапилася автотранспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-2108» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Форд Ренджер» військовий номер [NUMBER] , під керуванням\~ військовослужбовця [NUMBER] батальйону територіальної оборони ВЧ [NUMBER] [PERSON] . В наслідок зіткнення вищезазначених транспортних засобів водій автомобілю ВАЗ 2108 [PERSON] не впорався з керуванням, виїхав на праву обочину вулиці Леніна м. Старобільськ та зштовхнувся з автомобілем марки «Шевроле Лачетті» належний [PERSON] , державний номер [NUMBER] , припаркованим біля бару «Тет а тет». В наслідок ДТП водій автомобіля ВАЗ 2108 [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, а транспортний засіб механічні пошкодження. За даним фактом СВ Старобільського РВ УМВС в Луганській області 03.03.2015 року було відкрито кримінальне провадження №12015130580000282 за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 26.03.2015 року старший слідчий СВ Старобільського РВ УМВС України в Луганській області Коротун К.А. за висновком судово-медичної експертизи потерпілого [PERSON] від 19.03.2015 року, прийшов до висновку про відсутність в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, наявності в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124,126 КУпАП та закрив кримінальне провадження. Винним у скоєнні ДТП, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 26.03.2015 року, винесеного слідчим СВ Старобільського РВ УМВС України в Луганській області Коротун К.А. визнаний відповідач [PERSON] який порушив вимоги п.2.1 а), б), п.2.3 б), п.16.11 Правил дорожнього руху України. Орган досудового слідства визнав [PERSON] , порушившим вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України, у відповідності з якими: «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху». Свою вину визнав також і [PERSON] , котрий у своєму письмову поясненні на ім`я начальника Старобільського РВ УМВС України в Луганській області вказав, що він не впевнився в безпеці свого маневру. В наслідок ДТП позивачу спричинена, відповідно висновка експертного автотоварознавчого дослідження №79 від 20.04.2015 року, виконаного ТОВ «Ленкор», майнова шкода у сумі 25469,00 гривень. У зв`язку з тим, що належний позивачу автомобіль в наслідок ДТП отримав ушкодження, виключаючи можливість його безпечного використання та переміщення до місця ремонту, позивач була змушена оплатити послуги ЧП «Кобельнюк А.А» за евакуацію автомобіля із м. Старобільськ до м. Сєвєродонецьк у сумі 2044,00 гривень. В поясненнях [PERSON] на ім`я\~ начальника Старобільського РВ УМВС України в Луганської області, відібраних від нього в день ДТП, вказано, що автомобіль «Форд Ренджер» був наданий ВЧ [NUMBER] волонтерами та на балансі військової частини він не стоїть. Також позивачу спричинена моральна шкода, протиправними діями відповідача, а саме на момент ДТП, він знаходився в автомобілі, який стояв без руху, припаркований в спеціально відведеному для цього місці, з дотриманням вимог ПДР України. Крім того, по віні відповідача, позивач тривалий час був позбавлений можливості розпоряджатися належним їй транспортним засобом. Додатково моральні страждання позивача посилювалися не бажанням відповідача в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду. Тому позивач, вважає, шо з відповідача ВЧ [NUMBER] підлягає стягненню моральна шкода у сумі 10\~000 гривень. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, надивши заяву про слухання справи без їх участі, позов підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ВЧ [NUMBER] Ревуцький В.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с.44), про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У попередніх судових засіданнях було надано заперечення на позов. Представник третьої особи на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. 16 червня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 03 березня 2015 року о 11 годині 45 хвилин в м. Старобільськ на перехресті проїжджої частини вул. Леніна та вул. Трудової трапилася автотранспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-2108» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Форд Ренджер» військовий номер [NUMBER] , під керуванням\~ військовослужбовця [NUMBER] батальйону територіальної оборони ВЧ [NUMBER] [PERSON] . В наслідок зіткнення вищезазначених транспортних засобів водій автомобілю ВАЗ 2108 [PERSON] не впорався з керуванням, виїхав на праву обочину вулиці Леніна м. Старобільськ та зштовхнувся з автомобілем марки «Шевроле Лачетті» належний [PERSON] , державний номер [NUMBER] , припаркованим біля бару «Тет а тет». В наслідок ДТП водій автомобіля ВАЗ 2108 [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, а транспортний засіб механічні пошкодження. За даним фактом СВ Старобільського РВ УМВС в Луганській області 03.03.2015 року було відкрито кримінальне провадження №12015130580000282 за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 26.03.2015 року старший слідчий СВ Старобільського РВ УМВС України в Луганській області Коротун К.А. за висновком судово-медичної експертизи потерпілого [PERSON] від 19.03.2015 року, прийшов до висновку про відсутність в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, наявності в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124,126 КУпАП та закрив кримінальне провадження. Винним у скоєнні ДТП, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 26.03.2015 року, винесеного слідчим СВ Старобільського РВ УМВС України в Луганській області Коротун К.А. визнаний відповідач [PERSON] який порушив вимоги п.2.1 а), б), п.2.3 б), п.16.11 Правил дорожнього руху України (а.с.5). Орган досудового слідства визнав [PERSON] , порушившим вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України, у відповідності з якими: «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху». У копії письмового пояснення на ім`я начальника Старобільського РВ УМВС України в Луганській області [PERSON] вказав, що він визнає себе винним в даному ДТП, так як він не впевнився в безпеці свого маневру, а також пояснив, що автомобіль «Форд Ренджер» був наданий ВЧ [NUMBER] волонтерами та на балансі військової частини він не стоїть (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 28.02.2015 року, позивач [PERSON] є власником автомобілю «Chevrolet Lacetti» державний номер [NUMBER] (а.с.6). В наслідок ДТП позивачу спричинена, відповідно до висновка експертного автотоварознавчого дослідження №79 від 20.04.2015 року, виконаного ТОВ «Ленкор», майнова шкода у сумі 25469,00 гривень (а.с.10-14). Згідно заперечення та довідок наданими ВЧ [NUMBER] , автомобіль «Форд Ренджер» в користуванні (на балансі) військової частини не перебував. [PERSON] на момент скоєння ДТП дійсно проходив військову службу у військовій частині польова пошта [NUMBER] на посаді головного сержанта командира 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти та повинен був знаходитися за місцем дислокації 3 мотопіхотної роти у смт. Станиця Луганська, Луганської області. Крім того за [PERSON] ні якого автомобілю не значилось та ніякого дозволу ні в письмовому, ні в усному розпорядженні на пересування штатним автотранспортом ВЧ [NUMBER] йому ніхто не надавав (а.с.33, 49-51). Відповідно до вимог\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Вимогами\~ст. 58 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідачем, у відповідності з вимогами цивільно-процесуального законодавства не надані докази щодо документального підтвердження відсутності у користуванні (на балансі) військової частини автомобілю «Форд Ренджер» та не наданні письмового чи усного розпорядження колишньому військовослужбовцю [NUMBER] ОМПБ ВЧ пп [NUMBER] , [PERSON] дозволу на пересування штатним автотранспортом ВЧ [NUMBER] . Згідно\~ст. 1166 ЦК України\~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншім об`єктом використання, зберігання, або утримання, якого створює підвищену небезпеку. Згідно\~ст. 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Враховуючи, що винним у ДТП визнаний [PERSON] , який був військовослужбовцем ВЧ [NUMBER] , відповідальність за завдану шкоду повинна нести\~\~військова частина\~ - польова пошта [NUMBER] . Суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріального збитку, як власнику пошкодженого автомобілю, слід стягнути\~\~25469 грн. 00 коп. У стягненні витрат на переміщення автомобілю позивача із м. Старобільськ до м. Сєвєродонецьк у розмірі 2044 грн. 00 коп. слід відмовити за необґрунтованістю, так як позивачем не доведена сплата вказаної суми. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2\~ст. 23 ЦК України, моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Внаслідок ДТП позивачу [PERSON] \~ була завдана моральна шкода, яка полягає в тому що на момент ДТП вона знаходилась в автомобілі, котрий стояв без руху, припаркований у спеціально відведеному для цього місці, з дотриманням вимог ПДР, та менш сприятливих умовах могла втратити здоров`я або життя, позбавлення можливості використовувати пошкоджений автомобіль та небажанням відповідача в добровільному порядку відшкодувати спричинену шкоду. Всі ці обставини порушили звичний спосіб життя позивачки та потребували від неї додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. На підставі викладеного, з урахування принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, у розмірі 1500 грн. Згідно ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору при подачі позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плат, що станом з 01.01.2016 року становить 551,20 грн., але позивачем надано до суду квитанцію про сплату судового збору у сумі 375,13 грн., тому підлягає стягненню з позивача різниця у розмірі 176,07 грн. На підставі ст.ст.\~23,\~1166,\~1167, 1172, \~1187 ЦК України,

Outcome: partial