Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 05.05.2015 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №182. В обґрунтування позову зазначає, що з 05.05.2015 року вони із відповідачем [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №182. Від шлюбу спільних дітей вони не мають. Позивач стверджує, що шлюбні відносини з відповідачем у неї не склалися, оскільки при спільному проживанні виявились неузгодженості їх характерів, через що вони постійно конфліктували. За цих обставин, вони з відповідачем прийшли до висновку, що їх шлюб в подальшому існувати не може,і вони за взаємною згодою припинили подружні стосунки та перестали вести спільне господарство. [PERSON] вказує, що вона разом з відповідачем мешкали в Ізраїлі, але після того, як сім`я остаточно розпалася, вона повернулася проживати в Україну. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і повернення до шлюбних відносин з відповідачем неможливе. Вважає, що шлюб між ним та відповідачем носить формальний характер, поновлювати подружні стосунки вона наміру не має. В зв`язку з викладеним, позивач змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила розглядати за своєї відсутності. Відповідач, у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, засвідчену нотаріусом Ізраїлю - Слава Онег , в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України. Спір про розірвання шлюбу в силу ч.1 ст.3 ЦПК України, ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право», ч.2 ст.28, ч.2 ст.29 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах підлягає вирішенню із застосуванням національного законодавства України як Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу, та чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05.05.2015 року, який зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №182, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу подружжя спільних дітей не мають. Шлюбні стосунки між сторонами припинено у зв`язку з відсутністю взаємопорозуміння, протилежними поглядами на життя. Сторони спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Як видно з положень ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Положеннями ст.112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В ході судового провадження судом не застосовувались положення ст.111 СК України шляхом надання сторонам строку на примирення з метою збереження їх сім`ї, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Таким чином, в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення із задоволенням позовних вимог [PERSON] та розірванням шлюбу, зареєстрованого між нею та [PERSON] 05.05.2015 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №182. Згідно з ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.05.2015 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе відновити, з урахуванням поданої позивачем заяви. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 384,20 грн., а інші 50% (384,20 грн. відповідно) - повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved