Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про стягнення моральної шкоди. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 травня 2018 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 04 червня 2018 року за клопотанням представника відповідача розгляд вище вказаної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона працював на підприємстві відповідача - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з 25.07.1978 року по 09.10.1981 року машиністом крану металургійного виробництва на конвертному цеху № 2, з 09.10.1981 року по 21.11.2003 року працювала машиністом крану (керівником) зайнятим на ремонту підземного устаткування в карєрі. Потім, після 21.11.2003 року працювала на інших підприємствах не звязаних зі шкідливими умовами праці, 27.01.2012 року звільнилась з роботи і по теперішній час не працює, знаходиться на пенсії. У листопаді 2015 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 1490 промислової медицини їй було встановлене професійне захворювання: Пневмоконіоз (синдром Коліне-Каплана), ремватоїдний артрит, деформуючий артроз між фалангових, міжзапясткових і лівого променево - запясткового суглобів 1 ст., правого променево - запястного суглобу 2 ст. По факту професійного захворювання було проведене розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що було складено акт розслідування професійного захворювання № 33 від 03.11.2016 року де вказано, що позивач працюючи машиністом конвеєра на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» підпадала під дію пилу, переважно фібро генної дії, показники яких перевищували норматив значення через недосконалість робочих місць. У відповідності до ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умові праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування ті інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що І використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати! вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган] повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизму, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. У разі неможливості повного усунення небезпечних і шкідливих для здоров'я умов праці власник або уповноважений ним орган зобов'язаний повідомити про це орган державного нагляду за охороною праці, який може дати тимчасову згоду на роботу в таких умовах. У відповідності до ст. 158 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Аналогічні вимоги передбачені ст. 21 ЗУ «Про охорону праці». Вина підприємства полягає в тому, що згідно діючого законодавства - статті 13 Закону України «Про охорону праці», підприємство зобов'язано було створити безпечні і нешкідливі умови праці. Вказаною нормою, передбачено, що роботодавець за невиконання вимог ст. 13 несе безпосередню відповідальність. Оскільки позивач втратив своє здоров'я, та працездатність з вини підприємства, позивач вважаю, що відповідач по справі повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, наявність якої полягає у наступному: Винним у заподіянні позивачу фізичної і моральної шкоди є підприємство - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», що у порушенні діючого на той час законодавства не створило не шкідливі і безпечні умови праці, не виконувало передбачені законом і нормативними актами норми і права охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не приймало заходів для облегшення або зменшення впливу шкідливих факторів на робочих місцях. Факт провини підприємства підтверджується актом розслідування профзахворювання, висновками Українського НДІ пром. медицини № 1490 від 10.11.2015 р., виписками з амбулаторної картки позивача. Вказані документи свідчать про зв'язок противоправної поведінки і шкоди, яка завдана позивачу як суб'єкту трудових правовідносин. За висновком\~МСЕК від\~24.04.2017\~року серії\~12\~ААА позивачу\~була встановлена\~первинно стійка втрата професійної працездатності в розмірі 25% з переоглядом 10.04.2017 року по 01.05.2018 року. Таким чином внаслідок отримання професійних захворювань позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушена постійно лікуватися, бути не вдома, витрачати значну частину свого вільного часу на лікування. У звязку з чим, просить суд стягнути на її користь 170\~000 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обовязкових платежів. Позивач у судовому засідання присутня не була, через канцелярію суду, поза межами судового засідання від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд вказаної справи без їх участі та проси позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання позов не визнала та зазначила, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те що, відповідно до ч. 1 - 4 ст. 153, ст. 158 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган зобовязаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничий приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Відповідно до п. З Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України від 08.04.2014 р. №248., робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів (3 клас) дозволена тільки за умови застосування засобів колективного та індивідуального захисту і скороченим часу дії шкідливих виробничих факторів (захист часом). В даному конкретному випадку, при укладенні трудового договору між Сторонами, відповідно до ст. 29 КЗпП України, Позивачу було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, повідомлено про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоровя, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Тож Позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. В свою чергу, Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Більше того, на ПАТ «АМКР» відповідне до вимог законодавства постійно застосовуються заходи щодо полегшення і оздоровленню умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, позитивного досвіду з охорони праці. Окрім цього, представник відповідача зазначила, що відповідно до п.16 - більше 4-х років (з 15.06.1982 по 13.10.1986) Позивач працювала на іншому підприємстві - на ПАТ «Південний ГЗК» машиністом електромостового крана (кранівником) з тих же причин підпадала під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони. відповідно до п.17 - причини виникнення професійного захворювання : пил, переважно фібро генної дії. Відповідно до п.19 акту розслідування хронічного професійного захворювання №12 від 21.11.2017 зазначено, що у звязку з тим, що Позивач працювала 16 років 8 місяців в умовах впливу шкідливих факторів визначити конкретних відповідальних осіб за виникнення професійного захворювання неможливо. До позовної заяви від 23.04.2018 Позивачем додано копію довідки Обласної МСЕК №6 серія 12 ААА, з якої вбачається дата наступного переогляду 01.04.2018. Оскільки дата підписання позовної заяви та звернення до суду - 23.04.2018, тобто після закінчення строку дії довідки Обласної МСЕК №6 серія 12 ААА а, отже, наявність саме 25% втрати працездатності у Позивача, на думку Відповідача, не є підтвердженою, оскільки стан здоровя може змінюватися. У звязку з чим, просила суд, відмовити у задоволенні позову. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці БТ-1 № 3525651 на імя [PERSON], остання працювала на ПАТ\~«АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з 25.07.1978 року по 09.10.1981 року машиністом крану металургійного виробництва, дробарка фабрика № 4, з 15.06.1982 року по 13.10.1986 року машиністом електромостового карну (кранівником) на ПАТ «Південний ГЗК», з 06.05.1994 року по 05.12.1995 року машиністом крана (кранівником), зайнятим на ремонт підземного устаткування в карєрі, дробарка фабрика гірничого департаменту з 05.12.1995 року по 19.02.1997 року машиністом крану (кранівником) (а.с. 6-9). Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук» від 16 березня 2017 року № 522 [PERSON] було встановлене професійне захворювання: Пневмоконіоз (синдром Коліне-Каплана), ремватоїдний артрит, деформуючий артроз між фалангових, міжзапясткових і лівого променево - запясткового суглобів 1 ст., правого променево - запястного суглобу 2 ст., професійне захворювання встановлено 27.09.2016 року клінікою професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини парці НАМН України». Окрім цього, зазначено, що останнє місце роботи, де мало місце вплив небезпечних виробничих чинників ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». Підставою для встановлення професійної етіології пневмоконіозу послужили: клініко-рентгенологічні та діагностичні дані, проф.. маршрут більше 7,5 р., стажу в умовах впливу значно підвищених концентрацій пилу (3,4 -38,6 мг./м3 при ГДК 2 -4 мг/м3 на протязі 78,2-94,79 % робочої зміни з концентрацією вільного SiO2 10-70 % за даними інформаційної довідки про умови праці №2/2 -11 3/3680 від 26.08.2015 року, динаміки та перебігу захворювання. (а.с.15) [PERSON] форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 03.11.2016 року № 33 вбачається, що позивач працюючи машиністом конвеєра на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» підпадала під дію пилу, переважно фібро генної дії, показники яких перевищували норматив значення через недосконалість робочих місць. [PERSON] пункту 17 вказаного [PERSON] вбачається, що причини виникнення професійного захворювання, є пил, переважно фіброгенної дії, запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вміст вільної двоокису кремнію складає: 9,8 -31,76 мг/м3 при гранично допустимій концентрації 2,0 мг/м3 згідно з вимогами ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санітарно-гигиенические требование к воздуху рабочей зоны». На інших підприємствах запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вільно двоокису кремнію складає: 3,4 11,9 мг/м3 при гранично допустимій концентрації, 2,0 мг/м3, 31,6-38,6 мг/м3 при гранично допустимій концентрації 4,0 мг/м3 згідно з вимогами ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санітарно-гигиенические требование к воздуху рабочей зоны». (а.с. 10-12) [PERSON] з довідки МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА від 24.04.2017 року позивачу [PERSON] первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності на 15%, з 10 квітня 2017 року по 01 травня 2018 року, дата перегляду 01.04.2018 року. (а.с. 13, зворот). До суду позивач звернулась 26 квітня 2018 року, не надавши суду відомостей про повторне звернення для перегляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги». Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоровя, а саме: КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 9» та КЗ « Криворізька міська лікарня № 4» (а.с. 16-23). Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем [PERSON] професійної працездатності, в зв'язку з отриманим ушкодженням здоровя на підприємстві відповідача, їй спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1\~КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача [PERSON] до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. [PERSON] зі ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд вважає безпідставними, оскільки ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на відповідача в силу ст. 1172 ЦК України, та виходячи зі змісту ст.ст. 153 КЗпП України, Закону України «Про охорону праці». З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися не лише на підставі норм КЗпП України, а й у відповідності до ст. 1172 ЦК України, яка в даному випадку є спеціальною нормою. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу [PERSON] моральної шкоди, яку їй повинен відшкодувати відповідач, - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». З матеріалів справи вбачається, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачу [PERSON] була заподіяна шкода, вона втратив працездатність в розмірі 15%. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого каліцтва, позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у звязку з чим останній переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає компенсації саме за рахунок відповідача, - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням розяснень, наданих у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, та з урахуванням встановлених обставин характеру спричиненої шкоди, віку позивача, встановлення третьої групи інвалідності, вжиття відповідачем заходів для невідкладного надання медичної допомоги позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи незворотність наслідків від отриманого каліцтва, суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] з ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» 15000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переносить на теперішній час, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. [PERSON] ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial