Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, у них відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги, шлюбні відносини фактично припиненні, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї відсутності не повідомив, відзиву на позов не подав, що згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі доказів, наявних у справі та ухвалення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечила позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області з 06.08.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №096694 від 06.08.2013 року, актовий запис №31. За час шлюбу у сторін народилися: син [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії І-ИД №170896 від 04.11.2013 року), дочка [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії І-ИД №211360 від 10.02.2015 року). Як убачається зі змісту позовної заяви, у сторін відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги, шлюбні відносини фактично припиненні, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа,\~\~яка\~\~змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,\~\~має право після розірвання шлюбу\~\~надалі\~\~іменуватися\~\~цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому позовна вимога [PERSON] щодо відновлення її дошлюбного прізвища\~«Громак» підлягає задоволенню. Також позивач просить стягнути із відповідача в її користь понесені судові витрати, зокрема 704,80 грн., сплаченого при зверненні до суду із позовною заявою судового збору. У силу ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача в користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved