Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29.03.2021 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.10.2017, позивач по справі - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи № 2617313 та № 2629059 в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані та проживають треті особи по справі - [PERSON] (дочка позивача по справі) та її син [PERSON] (онук позивача по справі). Відповідач по справі [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . 18 квітня 2018 року мало місце залиття квартири позивача. Як встановлено Актом про залиття квартири [ADDRESS] , причиною залиття квартири стало халатне відношення мешканців квартири [ADDRESS] до сантехнічного обладнання. Відповідно до Звіту № 85/18 про оцінку збитків від 29.06.2018, виконаного оцінювачем ФОП « [PERSON] », розмір матеріальних збитків, заподіяний оздобленню квартири внаслідок залиття, за адресою: [ADDRESS] , становить 93258,00грн. В тексті даного Звіту оцінювачем зазначено, що вартість ремонтно - будівельних робіт (розмір матеріальних збитків), які необхідно виконати для усунення встановлених на момент обстеження пошкоджень в приміщеннях квартири [ADDRESS] , що виникли в результаті залиття, з врахуванням технічного стану конструктивних елементів та опоряджувальних покриттів до залиття, визначена відповідно даних обстеження з врахуванням вимог нормативно - правових документів, в цінах діючих на момент проведення дослідження. Позивач вважає, що з урахуванням Акту про залиття квартири від 25.04.2018, залиття квартири [ADDRESS] відбулося з вини відповідача, яка є власником квартири [ADDRESS] , зокрема з причини халатного відношення до сантехнічного обладнання. Також, позивач зазнала моральних страждань внаслідок дій відповідача, які виразились у душевних стражданнях, спричинених залиттям належного позивачу на праві власності майна та, з урахуванням розміру заподіяння шкоди, а саме затоплення всіх приміщень квартири, позбавленні останньої належних санітарних умов для користування квартирою, а також у небажанні відповідача в добровільному порядку відшкодовувати завдані нею збитки. З даного приводу - залиття квартири, позивач постійно нервувала, що є небезпечним для її здоров`я, оскільки остання є особою пенсійного віку та дані обставини відобразились на її звичайному ритмі життя. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки, спричинені залиттям квартири в розмірі 93 258, 00грн, моральну шкоду в розмірі 10000,00грн, 2000,00грн на послуги, пов`язані з проведенням звіту визначення розміру майнової шкоди та судовий збір. В матеріалах справи міститься відзив від представника відповідача - адвоката Луньової Наталії Юріївни відповідно до якого зазначено, що обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на Акт б/н, складений 25.04.2018 комісією ЖЕД-302 у складі: майстрів технічної дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] . Затверджений Акт Начальником ЖЕД-302 О.Пчілка. Причиною залиття в цьому Акті вказується халатне відношення мешканців [ADDRESS] до сантехнічного обладнання. Даний акт не можна приймати до уваги, як належний та допустимий доказ по справі, оскільки він складений з порушенням вимог чинного законодавства. Акт про залиття повинен відповідати вимогам, які зазначені в листі Міністерства з питань з житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 N 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття», проте оскаржуваний акт їм не відповідає. При огляді квартири чітко встановлюються причини залиття, але в Акті від 25.04.2018, чітко причину залиття встановлено не було, а лише зазначено про те, що сталося у зв`язку з халатним відношенням мешканців квартири до сантехнічного обладнання. Як стверджує сама позивач, залиття мало місце 18 квітня 2018 року, дата Акту 25 квітня 2018 року між цими датами - тиждень. За тиждень могло статися ще декілька залиттів. Також звертаю увагу суду, що між квартирою позивача та відповідача є ще одна квартира (на 4 поверсі) - звідти також могло бути залиття. Також сумнів чи дійсно виходила комісія на огляд квартири, чи дійсно він складався про залиття. В самому Акті б/н від 25.04.2018 немає дати, коли мало місце залиття квартири позивача. Стоїть тільки одна дата - дата складання та підписання Акту. З Актом повинні бути ознайомлені мешканці квартир, проте мешканці присутніми не були при складанні Акту, власницю квартири [ADDRESS] для огляду и не запрошували, зі складеним Актом навіть не ознайомили, чим позбавили відповідача оскаржити даний Акт у встановленому законом порядку. Будь-яких відомостей про відмову відповідачки від підписання зазначеного акту він не містить, не міститься в акті відомостей про її відмову в наданні доступу до належної їй квартири з метою її обстеження. Відсутні відомості про проведення обстеження квартири відповідачки. Висновок комісії, який зафіксований в акті про залиття про те, що залиття сталося з причини халатного ставлення мешканців квартири [ADDRESS] до сантехнічного обладнання, взагалі не містить жодного обґрунтування, та є безпідставним. Відсутні відомості про те, в якому саме місці в належній відповідачу квартири, був виявлений дефект, який саме був виявлений дефект сантехнічного обладнання і звідки сталося залиття квартири [ADDRESS] . З Акту не вбачається внаслідок яких саме фактично вчинених комісією дій та досліджень, об`єктивно встановлених обставин, члени комісії прийшли до висновку про причини залиття, враховуючи, що окрім квартири [ADDRESS] , жодна квартира, зокрема квартира, яка знаходиться над квартирою позивачки ( [ADDRESS] на 4 поверсі), а також квартира відповідачки обстежені не були ані 18.04.2018 (в момент безпосереднього залиття) ані 25.04.2018. За таких умов, очевидним є те, що Акт б/н від 25.04.2018 складений комісією у майстра тех..дільниці [PERSON] , [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] у відсутність мешканців квартири [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] та затверджений Начальником ЖЕД-302, складений з порушенням п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкової територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005. Акт б/н від 25.04.2018, на який позивач посилається як на основний доказ в даній справі, не може прийматися судом як достовірний, належний та допустимий доказ на підтвердження підстав для покладення на відповідачку відповідальності за шкоду, що завдала майну позивача. Разом з тим, акт від 25.04.2018, поданий позивачем як доказ, не містить такої інформації. З відомостей, що містяться в ньому неможливо встановити, що стало дійсною причиною залиття квартири [ADDRESS] . Інформація, що міститься в ньому, має суперечливий характер і не підтверджує факту залиття квартири [ADDRESS] мешканцями вище розташованої квартири [ADDRESS] . Крім того, очевидно, що підписи в цьому Акті не є справжніми. Також, в провадженні судді Деснянського районного суду м. Києва знаходилась справа № 754/9212/19 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття. В матеріалах справи міститься Акт від 25.04.2018 складений комісією у складі майстра тех..дільниці [PERSON] , [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] у відсутність мешканців квартири [ADDRESS] та затверджений Начальником ЖЕД-302 О.Пічка. Але підписи в цих Актах зі текст також відрізняється. Тобто виникає питання: дві копії одного й того ж документа, але зовсім різні. Тому вважаю необхідним викликати в судове засідання Начальника ЖЕД-302 О.Пічку, майстрів тех..дільниці [PERSON] , [PERSON] , слюсаря - сантехніка [PERSON] та опитати в якості свідків з приводу встановлення істини по страві. У зв`язку з викладеним представник відповідача-адвокат Луньова Наталія Юріївна просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. 18.05.2021 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача -адвоката Яцюк Марини Володимирівни відповідно до якої зазначено, що факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідача підтверджується Актом обстеження квартири від 25.04.2018, затвердженим начальником ЖЕД-302 Пічка О., складеним комісією у складі представників ЖЕД- 302 майстрів технічної дільниці [PERSON], [PERSON], слюсаря - сантехніка [PERSON] . Даним Актом встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося з вище розташованої квартири [ADDRESS] . Причиною залиття квартири стало халатне відношення мешканців квартири [ADDRESS] до сантехнічного обладнання. У Акті, складеному комісією у складі представників ЖЕД-302 майстрів технічної дільниці [PERSON], [PERSON] , слюсаря - сантехніка [PERSON] зазначена дата його складення - 25.04.2018. Обов`язкового складення актів безпосередньо у момент залиття Правила не вимагають. Також, Акт від 25.04.2018 складено за відсутності відповідача з тих причин, що вона відмовилася надати доступ до своєї квартири і прийняти участь у обстеженні, а у відповідності до вимог ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість його житла. Доводи сторони відповідача на те, що Акт комісії від 25.04.2018 є неналежним доказом наявності вини відповідача у залитті квартири позивача безпідставні, оскільки він відповідає основним критеріям його форми, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», та в ньому містяться такі вихідні дані як: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилось залиття; подія, що трапилась; наслідки залиття; а також причини залиття. Крім того, посилання відповідача на те, що складення Акту від 25.04.2018 членами комісії відбулося без обстеження квартири позивача, не відповідає дійсності, оскільки в тексті даного Акту чітко зазначено, що його складено на предмет обстеження квартири [ADDRESS] стосовно залиття з вище розташованої квартири [ADDRESS] . В Акті від 25.04.2018 членами комісії ЖЕД- 302 чітко зазначено, що залиття квартири позивача сталося з розташованої вище квартири [ADDRESS] , а у відповідності до Договору купівлі - продажу від 21.10.2002 власником квартири [ADDRESS] є відповідач по справі [PERSON] . Також, допущення відповідачем по справі залиття, що призвело до завдання матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири позивача підтверджується фото, з яких чітко вбачається, що верхній бачок унітазу в квартирі відповідача деформований, підлога містить вологі сліди. Окрім того, 19.06.2018 о 08:30год. оцінювачем ФОП [PERSON] було проведено огляд квартири позивача, як об`єкту дослідження з метою становлення розміру матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття, про що складено відповідний акт огляду, який долучено до Звіту № 85/18 про оцінку збитків від 29.06.2018. Визначений у акті огляду оцінювача ФОП [PERSON] , долученому до Звіту №85/18 від 29.06.2018, обсяг та характер пошкоджень внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , відповідає встановленому в Акті про залиття від 25.04.2018. Крім того, посилання відповідача у своєму відзиві на позовну заяву на ту обставину, що відповідачку не запрошували при складенні Акту від 25.04.2018, з даним Актом її не ознайомили, чим позбавили її права оскаржити даний Акт у встановленому законом порядку не відповідає реальним обставинам. Оскільки у відзиві сторона відповідача вказує на те, що у провадженні судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. перебувала цивільна справа № 754/9212/19, в матеріалах якої містився Акт про залиття від 25.04.2018, копію якого було долучено представником відповідача до свого відзиву, що вказує на ту обставину, що про існування Акту від 25.04.2018 відповідачці було добре відомо та вона не була обмежена скористатися своїм правом щодо оскарження, у встановленому законом порядку, даного Акту, що останнього відповідачкою вчинено не було. З урахуванням викладеного, сторона позивача повністю підтримує викладене в позовній заяві про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, та викладені в даній Відповіді на Відзив доводи та обставини. Представник позивача-адвокат Яцюк М.В. в судових засіданнях підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 20.10.2021 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представника відповідача - адвокат Луньова Н.Ю. в судових засіданнях заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на докази та обставини які викладені відзиві. 20.10.2021 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника, просили суд відмовити в задоволені позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судові засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. Третя особа [PERSON] в судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. Третіми особами у встановлений законом строк до суду не подано заперечень на позовну заяву. 07.09.2021 в судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] є майстром технічної ділянки, зазначила, що була присутня в комісії при складанні акту, інших відомостей не зазначила, оскільки не пам`ятає, до квартири [PERSON] не заходили. Свідок [PERSON] є майстром технічної ділянки, зазначила, що була присутня в комісії при складанні актів, з першим актом позивачка була не згодна, а тому склали другий акт. Причини залиття не знає, оскільки про причину зазначав слюсар, до квартири [PERSON] не заходили. Свідок [PERSON] є сусідкою сторін по справі, зазначила, що в 2018 році була разом з [PERSON] , яка проживає в квартирі [ADDRESS] . На запитання, чи пам`ятає дату залиття, свідок зазначила, що не пам`ятає дату залиття, але впевнена, що причина залиття саме квартира [ADDRESS] . Свідок [PERSON] є сусідкою сторін по справі, зазначила, що дату залиття не пам`ятає, здається восени 2018 року. Також, зазначила, що з 5 поверху тільки квартира [ADDRESS] не відкривала двері, а тому впевнена, що причина залиття саме квартира [ADDRESS] . Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.10.2017, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.10.2017, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.10.2017. Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи № 2617313 та №2629059 в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані та проживають: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.10.2002, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меліховою О.В.. 18 квітня 2018 року було залито квартиру [ADDRESS] . Згідно Актом від 25.04.2019, затвердженим Начальником ЖЕД-302 Пічка О., складеним комісією у складі представників ЖЕД-302 майстрів технічної дільниці [PERSON], [PERSON] , слюсаря - сантехніка [PERSON] , встановлено, що в однокімнатній квартирі [ADDRESS] , розташованої на 3-му поверсі дев`яти поверхового будинку виявлено наступні сліди залиття: коридор: стіни накладені рельєфною декоративною штукатуркою з покриттям глазурі (люміан), де спостерігаються руді вологі плями. Перегородка в коридорі в якій вбудований холодильник деформувалася, лінолеум на підлозі піддувся; ванна: стіни пофарбовані фарбою з покриттям глазурі, де спостерігаються руді вологі плями; кухня: на кухні стеля підвісна, де спостерігаються вологі плями, стіна на обложена кахельною плиткою, плитка відшарується від стіни, кухонні меблі, які вбудовані під навісну стелю під дією води набухли та провисли; кладова: стіни пофарбовані фарбою, де спостерігаються руді вологі плями, полки від залиття піддулися; кімната: стіни поклеєні шпалерами, шпалери частково відшаруються, арка в кімнаті від залиття деформувалася (дерево); ковролін на підлозі від залиття піддувся. Згідно ч.4 ст. 319 ЦК України та ст. 151 Житлового кодексу України, власність зобов`язує, громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно із статті 323 ЦК України передбачено, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що на споживача покладені наступні обов`язки: своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини та за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини. Відповідно до статті 319, 322 ЦК України власність зобов`язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить. Згідно із ст. 383 ЦК України, передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартири, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до частини 1 та 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. З положення ч. 3 ст. 386 ЦК України убачається, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір. Представник відповідача - адвокат Луньова Наталія Юріївна заперечувала проти позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що акт, складений комісією ЖЕД-303 від 25.04.2018 не відповідає Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарствавід 17 травня 2005 року № 76, оскільки відповідача не було повідомлено про обстеження квартири позивача, акт складено 25.04.2018, а залиття мало місце 18.04.2018, відсутні відомості про проведення обстеження квартири відповідача, висновок комісії, який зафіксований в акті про залиття про те, що залиття сталося з причини халатного ставлення мешканців квартири [ADDRESS] до сантехнічного обладнання, взагалі не містить обґрунтування, відсутні відомості про те, в якому саме місці в належній відповідачу квартирі, був виявлений дефект, який саме був виявлений дефект санітарного обладнання. Порядок складання акту про залиття, аварії квартир регулюється Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 №76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207. Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибуткової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті повинно бути відображено: дата його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, з вини якого сталося залиття; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність і у такому випадку в акті має бути зазначено, що такі особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. З додатку №4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій вбачається, що в Акті про залиття обов`язково описується, що трапилося і які наслідки (що залите, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено, чітко зазначається причини залиття (несанкціоноване втручання мешканців квартири у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.) В акті повинен міститися висновок про те, хто заподіяв шкоду. Однак, в даному акті зазначена причина залиття, а саме, що халатне відношення мешканців квартири [ADDRESS] до сантехнічного обладнання, однак відсутня конкретна причина, яка призвела до залиття, передбачена вимогами Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій та наведена як приклад в додатку № 4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій. Крім того, з типової форми Акту про залиття вбачається, що такий складається комісійно, комісія складається з головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсара - сантехніка, представника організації, яка обслуговує внутрішньобудинкові системи водопостачання, представника власника будинку. Також з актом мають бути ознайомлені мешканці квартир, про що проставляється їх підпис внизу форми акту. Разом з тим, наданий позивачем Акт про залиття від 25.04.2018, не повністю відповідає вказаним встановленим вимогам до таких актів, зокрема, невідповідним є склад підписантів, відсутнє ознайомлення з Актом про залиття мешканців квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . В акті відсутні посилання, що акт складено за відсутності відповідачки [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] , не містить указаний акт і відомостей про те, що відповідачка запрошувалась комісією для обстеження квартири позивача, а також не містить відомостей про те, що комісією було обстежено квартиру відповідача. Крім того даний акт був складений не в день залиття 18 квітня 20218 року, що було встановлено судом та не заперечувалось сторонами по справі, а 25 квітня 2018 року. Таким чином, Акт про залиття, який знаходиться в матеріалах справи, не підтверджує протиправності дій відповідачки, як власниці квартири [ADDRESS] та її вини у завданні шкоди позивачці, не відповідає вимогам, встановленим до складання таких актів, та не містить всіх необхідних відомостей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] в 2019 році зверталась до суду щодо відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, з тих самих обставин та підстав, посилаючись на акт про залиття від 25.04.2018. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15.04.2021 справу залишено без розгляд. Дослідивши, акт про залиття від 25.04.2018, який знаходиться в матеріалах справи 754/4645/21 та акт про залиття від 25.04.20218, який перебував в провадженні 754/9212/19, у суду виникли сумніви щодо достовірності актів, оскільки обидва акти складено про залиття квартири [ADDRESS] , яке мало місце 18 квітня 2018 року, однак текст викладений в актах відрізняється, що викликає сумніви в достовірності акта від 25.04.2018, який знаходиться в провадженні 754/4645/21. Представник позивача - адвокат Яцюк Марина Володимирівна, в обґрунтуванні позових вимог та факту залиття, яке мало місце 18 квітня 2018 року, посилається на звіт № 85/18 про оцінку збитків від 29.06.2018. 11.06.2018 [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , було укладено Договір № 11-06/18 на проведення робіт з незалежної експертної оцінки вартості матеріального збитку майна з фізичною особою - підприємцем « [PERSON] » в особі [PERSON] , який згідно свідоцтва МФ№635 від 04.10.2008 є оцінювачем за напрямком оцінки майна: «Оцінка об`єктів у матеріальній формі». Оцінка вартості майнової шкоди завданої після залиття квартири [ADDRESS] склала 2 000,00грн. Відповідно до Звіту № 85/18 про оцінку збитків від 29.06.2018, виконаного оцінювачем ФОП « [PERSON] », розмір матеріальних збитків, заподіяний оздобленню квартири внаслідок залиття, за адресою: [ADDRESS] , складає 93 258,00грн. Однак, Звіт про оцінку збитку/майна не є первинним доказом на підтвердження технічних причин аварійної ситуації, мета Звіту про оцінку та оціночної діяльності є оцінка величини майнового збитку, звіт про оцінку містить професійну думку оцінювача щодо вартості об`єкта оцінки. Відтак, Звіт № 85/18 про оцінку збитків від 29.06.2018 є неналежним доказом на предмет підтвердження причин залиття, такий звіт береться до уваги при встановленні розміру збитків. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що 18 квітня 2018 року квартиру [ADDRESS] було залито водою з вини мешканців квартири [ADDRESS] , а отже відсутні підстави вважати, що дії відповідача були неправомірними. Щодо відшкодування моральної шкоди суд дійшов до такого. Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини. Отже в обґрунтуваннях позовних вимог, якими саме діями позивачки завдано моральної шкоди, в чому вона полягає, не містить жодних доказів, що підтверджують наявність шкоди, неправомірність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями, з яких міркувань позивачка виходила, визначаючи розмір шкоди, а тому суд вважає, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди необґрунтовані і не знайшли свого підтвердження, та задоволенню не підлягають. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed