Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Баришівське районне управління юстиції в Київській області про визнання права власності на садовий будинок, про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним та про виселення із садового будинку. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа Управління Держземагенства у Баришівському районі Київської області про визнання недійсним Державного акту на право власності на землю, 1-КВ №010238, виданий на ім,я [PERSON] від 14.07.2000 року на земельну ділянку №178 в СТ «Експрес» на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області. Позовні вимоги по первісному позову [PERSON] обґрунтовує тим, що її рідний батько [PERSON] разом з матір,ю [PERSON] в 1987-1088 роках отримав земельну ділянку №178 площею 0.060 га для садівництва в СТ «Експрес» с. Власівка і в Сезенківській сільській раді Баришівського району Київської області отримав Державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку на підставі рішення Сезенківської сільської ради №12 від 24.02.2000 року. Оригінал Державного акту знаходиться у неї, а другий екземпляр Сезенківська сільська рада передала по акту до управління земельних ресурсів Баришівського району. Батько [PERSON] з матір,ю [PERSON] в 1987-1988 роках на земельній ділянці №178 побудували садовий будинок, посадили сад, зробили свердловину скляну теплицю. В 1995 році садовий будинок був повністю побудований. В той період технічна документація в БТІ на садові будинки в СТ «Експрес» не оформлялася. 30.06.2000 року батько помер. 18.07.2000 року позивачка звернулася до 10-ї державної нотаріальної контори в м. Києві з заявою про прийняття спадщини, а саме на квартиру [ADDRESS], двох гаражів, автомобіля та садового будинку в СТ «Експрес». 26.09.2008 року після рішення Верховного суду України [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на спадкову квартиру в м. Києві, а потім приступила до одержання спадщини земельної ділянки та садового будинку №178 в СТ «Експрес» та з,ясувала, що [PERSON] самовільно заволодів без її дозволу земельною ділянкою та садовим будинком. [PERSON] було показано первісний Державний акт на землю на ім,я [PERSON] Проте [PERSON] заявив, що той акт є недійсним, так як у нього на його ім,я є інший державний акт на цю земельну ділянку. На пропозицію звільнити земельну ділянку та садовий будинок [PERSON] відмовився і з тих пір не допускає її до будинку. [PERSON] вважає не дійсним і свідоцтво про право власності на садовий будинок на ім,я [PERSON] З даного приводу позивач зверталася зі скаргою до прокурора та по її заяві Баришівським РВ міліції проводилось досудове розслідування, де 30.04.2015 року кримінальне провадження було закрите. Просить суд визнати за нею право власності на садовий будинок №178 в СТ «Експрес» площею 0.060 га для садівництва, що знаходиться на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області, про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане на ім,я [PERSON] - недійсним та про виселення [PERSON] із садового будинку №178 в СТ «Експрес», що на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити. [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав та заперечує проти їх задоволення, так як державний акт на земельну ділянку №178 в ст. «Експрес», виданий на [PERSON] після його смерті 14.07.2000 року і вважається нікчемним. Згідно журналу реєстрації державних актів №4 Сезенківської сільської ради за 1998-2000 роки, в журналі відсутні відомості про дату отримання державного акту на прізвище [PERSON] та підпис власника чи уповноваженої особи. Свій зустрічний позов до [PERSON] [PERSON] просить задовольнити та визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія 1-КВ №010238, виданий на ім,я [PERSON] від 14.07.2000 року на земельну ділянку №178 в СТ «Експрес» площею 0.060 га для садівництва на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області. В судовому засіданні позивач по первісному позову [PERSON] підтримала заявлений нею до суду позов. В задоволенні зустрічного позову просить відмовити. [PERSON] пояснила суду, що її батько [PERSON] в 1989 році отримав земельну ділянку №178 в СТ «Експрес» та державний акт на цю земельну ділянку для садівництва і будували з мамою будинок, але на час його хвороби будинок не був оформлений. 30.06.2000 року батько помер. У батька був ще оформлений фіктивний шлюб з [PERSON]. В 2007 році [PERSON] приїхала в СТ «Експрес», прийшла до будинку і побачила там [PERSON], який заявив їй що є власником, і що це його майно. Вона зверталась до голови СТ, який сказав, що її не знає, потім до прокурора з заявою про порушення кримінальної справи. Прокурор в її інтересах звернувся до суду з позовом і суд скасував державний акт на землю на [PERSON] До 2008 року у неї були інші судові процеси і у неї не було на той час ніяких документів на СТ «Експрес». Позивач ніколи не була членом СТ «Експрес». Державний акт на земельну ділянку №178 в СТ «Експрес» знаходився у [PERSON]. [PERSON] заперечує, що [PERSON] сплатив їй 2000 доларів США за садовий будинок. Представник позивача по первісному позову [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги [PERSON] та просив суд відмовити в задоволенні зустрічного позову. [PERSON] зазначив, що садовий будинок в СТ «Експрес» будував [PERSON], яким заволодів [PERSON] з дозволу голови СТ «Експрес» [PERSON]. [PERSON] прийняли в члени садового товариства 22.05.2004 року на загальних зборах товариства. Відповідач по первісному позову і позивач по зустрічному позову [PERSON] заявлений до нього позов не визнав та підтримав свій зустрічний позов. [PERSON] пояснив суду, що продавши будинок своїх батьків, він вирішив купити земельну ділянку в СТ «Експрес». Там йому порекомендували звернутися до другої дружини покійного [PERSON] або до його доньки [PERSON] [PERSON] звернувся до другої дружини покійного [PERSON], яка прожила з ним останніх 8 років. Приїхавши до неї в м. Переяслав-Хмельницький, запитав у неї чи продає вона земельну ділянку в садовому товаристві, де ключі від будівлі вона передала дочці покійного. [PERSON] взяв номер телефону мами [PERSON], зателефонував їй і та повідомила, що вони продають дачу та призначили йому зустріч. Перший раз на зустріч з ним приїздила мама [PERSON] - [PERSON]. Другий раз з дочкою і її мамою він зустрівся і обговорили ціну, де він віддав їм в присутності своєї дружини одну тисячу доларів США і в присутності голови садового товариства [PERSON] [PERSON] [PERSON] віддала йому ключі від садового будинку. Тими ключами від будинку він користується і по нині. Так, як будівля садового будинку була в аварійному стані була тріщина у стіні то він з 2002 року підливав фундамент під будинком, зробив відмостку кругом будинку, наніс шубу на цоколі кругом будиночку, зробив доріжки на території, збудував з цегли туалет, збудував літній душ. Всередині оббив штукатурку та зробив нову, поклеїв обої під дахом зробив дві кімнати. Від сусіда [PERSON] поставив огорожу. За п,ять років сплатив внески в садове товариство та сплачував внески всі послідуючі роки. В 2004 році на загальних зборах товариства була розглянута його заява щодо його членства в садовому товаристві, потім написав заяву до сільської ради на приватизацію земельної ділянки. Приватизацією займався бухгалтер СТ Щербак [PERSON]. В 2005 році отримав державний акт на землю, який був скасований судом в 2011 році. Після приватизації земельної ділянки він сам займався оформленням на себе садового будинку. В 2008 році піднялися ціни на землю і на дачу приїхали [PERSON] з відчимом [PERSON], який поліз до [PERSON] битись і на 2-й день [PERSON] в міліції зареєстрував заяву про злочин. На два роки все затихло. В 2010 році [PERSON]. викликали в прокуратуру та до нього був пред,явлений позов. В СТ є книга реєстрації актів на землю з 2000 по 2006 роки і у ній немає реєстрації акту на землю на померлого [PERSON]. Проводилось досудове слідство, але справа була закрита і всі питання до [PERSON] були зняті. [PERSON] зазначає, що хоче спростувати пояснення [PERSON] та її матері [PERSON], так як її мама розірвала шлюб з [PERSON] у 1990 році, та те, що мовляв вони будували будинок до 2002 року з батьком. У 1989 році земельні ділянки для садівництва тільки виділялась в користування садоводам. Так, як [PERSON] доглядала свого чоловіка, то він їй заповів своє майно, а не дочці, яка його не доглядала. Представник відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти первісного позову та підтримав зустрічний позов. [PERSON] зазначає, що [PERSON] купив у [PERSON] будівельні матеріали в садовому товаристві за одну тисячу доларів США, так як на час смерті її батька у нього не виникло права власності на садовий будинок і [PERSON] не змогла [PERSON] надати які-небудь документи на цю будову, і лише через 14 років звернулася безпідставно до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] з 2004 року вільно користується земельною ділянкою в садовому товаристві, платить платежі, вклав свої особисті кошти в будівлю. Державний акт на землю при житті [PERSON] не видавався і тому є нікчемним та не може бути доказом у справі. Висновок будівельно-технічної експертизи від 09.07.2013 року замовлявся експерту [PERSON] адвокатом [PERSON] за два роки до подачі в суд позовної заяви і не може бути доказом у справі. Представник третьої особи Баришівського районного управління юстиції в Київській області до суду на розгляд справи не з,явився. Надали суду листа про розгляд справи у їх відсутність. Представник третьої особи Управління Держземагенства у Баришівському районі Київської області [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти первісного позову [PERSON] та підтримала зустрічний позов [PERSON] В обґрунтування такої позиції [PERSON] пояснила суду, що державний акт на право власності на землю повинен бути отриманий особисто власником земельної ділянки. До 2004 року державні акти на землю видавались сільськими радами, а з 2004 року регіональними центрами ДЗК. Після смерті [PERSON] він автоматично перестав бути членом СТ, де садове товариство мало право передати земельну ділянку іншому члену садового товариства і [PERSON] відповідно, став членом садового товариства. Державний акт на [PERSON] видавався з порушенням законодавства і видача свідоцтва на [PERSON] про право власності на земельну ділянку площею 0.060 га, видане їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія 1-КВ №010238 з порушенням законодавства. [PERSON] вказує, що представник [PERSON] хоче довести право власності своєї клієнтки [PERSON] на земельну ділянку та на садовий будинок в садовому товаристві і не звертає увагу на те, яким чином вона отримала державний акт та свідоцтво на спірну земельну ділянку. Свідок [PERSON] пояснила суду, що 16.03.1989 року її покійний чоловік [PERSON] отримав в СТ «Експрес» земельну ділянку за №178 в с. Власівка, Баришівського району та розпочали будівництво садового будинку. В 1990 році вони розлучилися. [PERSON] вона вперше побачила в 2007 році. Коли [PERSON] заволодів земельною ділянкою та садовим будинком їй не відомо. [PERSON] не появлялась на земельній ділянці, так як у м. Києві йшли суди відносно київської квартири. Свідок [PERSON] пояснив суду, що після смерті [PERSON] на дачі в 2001 році він побачив [PERSON], який відкривав двері дачі ключем. [PERSON] проводив ремонтні роботи дачного будинку: піддомкратив стіну, та підливав бетоном і вирівняв її залив бетоном доріжки, поставив бесідку, туалет, душ, штукатурив відмостку, всередині будинку. Таким чином [PERSON] будинок доробляв. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є членом садового товариства «Експрес». [PERSON] звертався до нього за консультаціями по поводу ремонту садового будинку. Щодо купівлі-продажу даного садового будинку, то сусіди говорили, що [PERSON] купив цей будиночок. Свідок [PERSON] - [PERSON] пояснила суду, що вона була 2-ю дружиною у [PERSON], з яким прожила останніх вісім років його життя. Одного разу до неї в П-Хмельницький район приїздив [PERSON] та запитав, чине продає вона дачу. Вона пояснила йому що до дачі відношення не має і ключі від дачі вона віддала дочці свого покійного чоловіка [PERSON]. [PERSON] це той чоловік, який купував у них дачу. Державного акту на земельну ділянку вона не бачила. По факту на час смерті [PERSON] у дачному будинку проживати не можна було так як він не добудований. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] був її рідним братом. Він мріяв про дачний будинок. Хто займався приватизацією земельної ділянки її не цікавило. Брат помер 30.06.2000 року. Суд, заслухавши пояснення позивача по первісному позову [PERSON], його представника [PERSON], відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову [PERSON], його представника [PERSON], третю особу, свідків по справі, дослідивши матеріали даної цивільної справи, а також матеріали закритого кримінального провадження №42013100070000086, за ознаками кримінального провадження передбаченого ч.1 ст.367 КК України, матеріали цивільної справи №2-48/11 за позовом Баришівського міжрайонного прокурора Київської області до [PERSON], Баришівської райдержадміністрації Київської області про скасування розпорядження та державного акту на право власності на земельну ділянку, скаргу [PERSON] на постанову слідчого про закриття кримінального провадження (справа №355/914/14) вважає, що заявлений первісний позов [PERSON] не підлягає до задоволення, а зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити. Судом встановлено, що 30.06.2000 року помер [PERSON], який при житті отримав в СТ «Експрес» в с. Власівка Баришівського району Київської області земельну ділянку за №178, на якій почав будівництво садового будинку. Правовстанавлюючих документів на забудову не мав. Після його смерті 14.07.2000 року був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія 1-КВ №010238, на ім,я [PERSON] від 14.07.2000 року на земельну ділянку №178 в СТ «Експрес» площею 0.060 га для садівництва на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області. [PERSON] при житті не міг отримати цей документ. Хто і яким чином його отримав через 14 днів після смерті [PERSON] [PERSON] та її представник суду не пояснили. На підставі цього акту [PERSON] отримала 18.06.2009 року в десятій Київській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, яке суд не може вважати, як таке, що отримане на законних підставах, так як нотаріус при наявності свідоцтва про смерть на [PERSON], який помер 30.06.2000 року не вправі був видавати таке свідоцтво під документ (Державний акт серія 1-КВ №010238 від 14.07.2000 року). [PERSON] суду заявив, що [PERSON] отримала у нього грошові кошти за недобудований дачний будинок, без наявності відповідних документів на будинок і на протязі тривалого часу не мала до нього претензій, які появились у неї після підняття цін на нерухомість в тому числі і на землю. Про продаж дачного будинку прозвучало в судовому засіданні і із вуст двох свідків в судовому засіданні. Ряд свідків підтвердили твердження [PERSON] щодо ремонту ним дачного будинку. Суд не вбачає підстав для визнання права власності за [PERSON] на садовий будинок №178 в СТ «Експрес» площею 0.060 га для садівництва, що знаходиться на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області, про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане на ім,я [PERSON] - недійсним та про виселення [PERSON] із садового будинку №178 в СТ «Експрес», що на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області, так як вона не довела суду таке своє право на нерухоме майно та не спростувала належним чином наявну угоду між нею та [PERSON] стосовно передачі нею ключів від садового будинку [PERSON] та отримання коштів. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином, [PERSON] має право користуватися та розпоряджатися своїм майном - дачним будинком за №178 в СТ «Експрес» в селі Власвіка Баришівського району Київської області на власний розсуд. Суд критично ставиться до показів [PERSON] в частині отримання її батьком [PERSON] державного акту на землю, так як такі її пояснення не відповідають дійсності і суперечать матеріалам справи. Встановлені судом обставини також стверджуються: -ксерокопією паспорта позивача [PERSON] ; -ксерокопією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на [PERSON] на дачним будинком за №178 в СТ «Експрес» в селі Власівка Баришівського району Київської області. - ксерокопією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія 1-КВ №010238, виданий на ім,я [PERSON] від 14.07.2000 року на земельну ділянку №178 в СТ «Експрес» площею 0.060 га для садівництва на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області; - ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.2009 року зареєстрованого в реєстрі за №6-883 (10-та Київська державна нотаріальна контора), щодо отримання у спадок земельної ділянки №178 площею 0.0560 га для садівництва в СТ «Експрес» в селі Власівка Баришівського району Київської області; -іншими матеріалами справи. Статтею 344 ЦК України також передбачено, що особа набуває право власності на майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно , що підлягає реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Садовий будинок зареєстрований відповідним чином про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно на [PERSON] на дачним будинком за №178 в СТ «Експрес» в селі Власівка Баришівського району Київської області. Згідно ст. 13 ч. 3 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку встановленому законом. Так, згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, яке полягає у необхідності встановлення фактичної обставини і надання їй правового значення у зв'язку з неналежністю право встановлюваних документів.

Outcome: approved