Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратила право користування житловим приміщенням за наступними підставами: [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] в будинку зареєстровані, але з 2017 року в будинку не проживають, у добровільному порядку не виписуються, що й спонукало позивача звернутись до суду з зазначеною позовною заявою, так як вона не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд і на підставі чого просить суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком [ADDRESS] та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування на будинок [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є родичами колишньої власниці будинку. В 2017 році вона придбала будинок, однак відповідачі в ньому не проживали, речей, що їм належать в будинку не має, зв'язок з ними втрачений. Просить суд задовольнити позовні вимоги, так як реєстрація відповідачів в будинку ускладнює користування житловим будинком та оформлення субсидії. Також зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились без повідомлення причин неявки, хоча про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, відзив на позовну заяву не скористалися. Клопотань про відкладення слухання справи від них не надходило. Враховуючи, що відповідачі, які належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзив на позовну заяву, при тому, що згідно письмової заяви позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Дослідивши наявні докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно копій договорів купівлі-продажу частини будинку від 15.12.2017 року за зареєстрованих в реєстрі за №№ 001923 та 001924, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме № [NUMBER] та № [NUMBER] будинок [ADDRESS] на праві особистої власності належить [PERSON]. (а.с.8-11) Довідкою № 56, виданої 14.01.2019 року Боївською сільською радою Нікольського району Донецької області встановлено, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.12) З акту від 20.12.2018 року, складеного депутатом Боївської сільської ради [PERSON] в присутності свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], встановлено, що в будинку [ADDRESS] прописані [PERSON] та [PERSON], однак в будинку не проживає. (а.с. 13) Факт не проживання [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації підтверджений поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що в будинку позивача за адресою: [ADDRESS] прописані [PERSON] та [PERSON], які є родичами колишньої власниці будинку. Після продажу, в 2017 році будинку, вони в ньому не проживали, речей, що йому належать в будинку не має. В будинку проживає [PERSON] з чоловіком та дітьми. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які визначають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України особи можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умов, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад 6 місяців. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є членами сім'ї [PERSON], не проживають в будинку позивача з 2017 року, суду не представлено ніяких доказів про існування домовленостей між сторонами щодо реєстрації відповідачів в будинку, витрат на утримання будинку вони не несуть, їх реєстрація в будинку позивача перешкоджає [PERSON], як власнику, розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, користуватись субсидією. Таким чином, реєстрація місця проживання [PERSON] та [PERSON] не тягне за собою виникнення у них прав на житло, в якому вони зареєстровані, а лише посвідчують факт проживання особи в певному місці і то за умови згоди власника цього житла, а тому слід усунути перешкоди в користуванні [PERSON] будинком [ADDRESS], визнавши [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. Судовий збір по справі за подання позовної заяви немайнового характеру становить 1536,80 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене судовий збір слід розподілити між відповідача в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved