Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача\~ [PERSON] про\~ стягнення грошових коштів за договором позики. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31 серпня 2011 року між нею та відповідачем у справі було укладено договір позики, за яким нею було передано відповідачу готівкові кошти, про що було зазначено в п.1 цього договору. Згідно умов даного договору позичальник [PERSON] зобовязувався повернути позикодавцеві, тобто їй вказану суму грошових коштів у строк до 15 жовтня 2011 року. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики між сторонами був укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений. Згідно п.2 вказаного договору позики грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору. Позивач зазначає, що після настання строку повернення грошових коштів вона неодноразово зверталася до відповідача з усною вимогою повернути їй кошти. Але відповідач, без будь-яких пояснень, повернути борг відмовився, від зустрічей ухиляється. В результаті чого борг їй до цього часу не повернуто. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, при цьому направила до суду копію договору позики від 31.08.2011 року, засвідчену належним чином приватним нотаріусом згідно оригіналу вказаного договору. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частиною п'ятою абз.4 статті 74 ЦК України передбачено, що «У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [INFO] з 29.03.2011 р. (є підтвердженням довідка адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 07.10.2015 р.), але вручити поштове повідомлення не надалось можливості, що підтверджується поштовими конвертами, повернутими поштовим вузлом зв'язку. Таким чином, судова повістка вважається врученою відповідачу належним чином. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 31.08.2011 року між сторонами у справі було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 600, за яким позивач (Позикодавець) передає у власність на умовах Договору відповідачу (Позичальнику) грошові кошти готівкою в розмірі 71736,30 грн., що за курсом, встановленим НБУ на день укладення цього договору, є еквівалентом 9000,00 (девять тисяч доларів США), а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів згідно п.п.1,3 договору в строк до 15 жовтня 2011 року, що підтверджується доданим договором позики. Відповідно до п.2 вказаного договору вказані кошти відповідачем були одержані до підписання договору, що підтверджується доданим договором позики. \~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Пунктом 17 цього договору передбачено, що право примусового стягнення боргу (суми позики) виникає у Позикодавця з наступного дня, після закінчення строку встановленого цим договором для повернення позики. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. При цьому пунктом 8 Договору позики передбачено, що цей договір за домовленістю сторін є безпроцентним та укладається без встановлення забезпечення виконання зобовязання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до мов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Тому за таких обставин, враховуючи положення ст. 1046 ЦК України, суд приходить до висновку, що вказаний договір позики є укладеним, оскільки грошові кошти дійсно передавались, тобто позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, при цьому відповідач не надав до суду заперечення проти даного позову. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Суд також вважає за необхідне відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений позивачем при зверненні до суду в сумі 717,36 грн.\~ \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved