Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 19 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 63 Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалися, так як між ними постійно виникають сварки та суперечки, відповідач немає постійного місця роботи і не забезпечує сім'ю. Не мешкають разом з листопаду 2013 року і наміру зберегти сім'ю в подальшому не має. Стосунки, які склалися між нею та відповідачем, перешкоджають їх подальшому спільному проживанню, тому примирення між ними неможливо. Подальша наявність юридичного факту реєстрації шлюбу суперечить її інтересам, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач надала заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги у повному обсязі . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи сповіщався належним чином, заперечень не надав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 63 ( свідоцтво від 19.09.2009 р., серія [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як встановлено у судовому засіданні, згідно з викладеним у позові, причиною розірвання шлюбу сталі різні погляди на життя. Позивач втратив до відповідача почуття поваги та кохання та не має наміру в подальшому проживати з ним однією сім'єю. На сьогоднішній час сторони мешкають окремо з листопаду 2013 р., не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе і тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Післяшлюбне прізвище позивача визначити як - «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved