Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свою вимогу обґрунтувала тим, що з 06.02.2010 року по 06.03.2012 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [INFO]. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20.04.2012 року з [PERSON] стягнені аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з грудня 2014 року по грудень 2015 року в сумі 4002,30 гривень. За її розрахунками станом на серпень 2016 року сума неустойки, яку відповідач повинен сплатити їй за прострочення сплати аліментів, складає 21\~568 гривень, яку вона й просила стягнути з [PERSON] на її користь. В ході судового розгляду позивач зменшила позовні вимоги, зазначила, що за уточненими нею відомостями заборгованість відповідача з аліментів за період з грудня 2015 року по грудень 2015 року складає 3702,30 гривень, з яких: -за грудень 2014 року 832,33 гривень; -за січень 2015 року 1531,97 гривень; -за травень 2015 року 565,75 гривень; -за червень 2015 року 469,50 гривень; -за серпень 2015 року 153,75 гривень; -за вересень 2015 року 3,75 гривень; -за жовтень 2015 року 3,75 гривень; -за листопад 2015 року 141,50 гривень. В вересні 2016 року відповідач частково сплатив заборгованість в сумі 2644 гривні поштовим переказом, таким чином, на день уточнення позовних вимог 21.10.2016 року його заборгованість складає 1058,30 гривень. За її підрахунками, сума неустойки (пені) за період з грудня 2014 року по серпень 2016 року складає 19493 гривні 89 копійок. Просить стягнути ці кошти з відповідача на її користь та стягнути з нього на її користь понесені нею судові витрати в сумі 551,20 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, обґрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Додатково пояснила, що вона брала дублікат виконавчого листа, оскільки підприємство «Донецькшахтопрохідка», на якому працював відповідач, було зареєстроване в [INFO], виконавчий лист був там та вона не могла поїхати забрати його. Однак фактично відповідач працював в м. Покровську, йому нічого не заважало сплачувати аліменти вчасно та повністю. Просила задовольнити позов. Представник позивача на підставі договору адвокат [PERSON] в судовому засіданні також підтримав вимоги і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги [PERSON] щодо стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не визнав, хоча не заперечував факт наявності заборгованості з аліментів у вказаній позивачкою сумі. Пояснив, що його вини у виникненні заборгованості за грудень 2014 року січень 2015 року немає, оскільки з 01.12.2014 року він працював в ПАТ «ШУ «Покровське», куди був переведений з ТОВ ШПСУ «Донецькшахтопрохідка», бухгалтерія повинна була передати туди виконавчий лист, він не був обізнаний про те, що виконавчий лист не передався до нового місця роботи, і дізнався про це від позивача наприкінці січня 2015 року. З травня по листопад 2015 року він не ухилявся від сплати аліментів, у той час він намагався працевлаштуватися після звільнення з ПАТ «ШУ «Покровське» та сплачував аліменти в тій сумі, в якій міг це робити. З березня 2015 року по серпень 2015 року він перебував у Білорусі, хотів там працювати, але повернувся до м. Мирнограду. Крім того, на його утриманні перебувають дружина [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та дитина [INFO]. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Представник відповідача за договором адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію [PERSON] та просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Третя особа на боці відповідача [PERSON] в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Вислухавши сторін та дослідивши інші докази у справі окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі обставини. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20.04.2012 року у справі № 2/513/361/2012 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до довідки № 6-1138 від 17.10.2016 року, виданої Мирноградським міським ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, заборгованість по сплаті аліментів згідно з виконавчим листом № 6/226/32/2015, виданим Димитровським міським судом Донецької області 05.05.2015 року, за період з 02.12.2014 року по 12.11.2015 року складає 3702,30 гривень. При цьому, як вказує відповідач і підтверджує позивач, [PERSON] була частково погашена зазначена заборгованість перед [PERSON] в сумі 2644 гривні, але це було зроблено лише у вересні 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови № 3 від 15.05.2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відтак, у відповідності до ст. 549 ЦК України, пеня нараховується за кожен день прострочення до повного погашення заборгованості. У відповідності до ст. 12 СК України строки, встановлені у цьому Кодексі, обчислюються відповідно до Цивільного кодексу України. З цими правилами обчислення строків також кореспондуються і вимоги щодо обчислення процесуальних строків, визначені главою 6 ЦПК України. Виходячи з контекстного аналізу вищенаведених норм законодавства строком, з якого належить здійснювати розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, є наступний день після останнього дня місяця, в якому слід було сплатити щомісячний платіж по аліментам. Нарахування 1% неустойки (пені) від суми несплачених аліментів має проводитись на суму заборгованості за місяць (щомісячного платежу) за кожен день прострочення за весь період прострочення до повного погашення боргу, або до дня звернення в суд особи, права якої порушені. При розгляді справи 11.09.2013 року за результатом касаційного перегляду судового рішення у справі № 6-81цс13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів, Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.10.2014 року у справі №6-149цс14. Крім того, у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-94цс15 щодо стягнення заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини та пені за прострочення сплати аліментів констатована правильність застосування судом касаційної інстанції наступних норм матеріального права при вирахуванні пені від суми несплачених кожного місяця аліментів за кожен день прострочення та при її обчисленні в межах одного місяця. Так, у згаданій постанові зазначено, що за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За розясненням Верховного Суду України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов'язання, виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, а її завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Суд констатує, що [PERSON] був обізнаний про обовязок сплати аліментів, навіть більшою частиною сплачував їх, не посилався в судовому засіданні на несвоєчасну виплату заробітної плати або затримку перерахування аліментів банком. Доказів того, що виконавчий лист не був переданий з м. Донецька до м. Мирнограду та відповідач не знав про це, суду надано не було, як само й доказів перебування відповідача за межами України у період, за який була наявна заборгованість. Таким чином, [PERSON] допустив з власної вини виникнення заборгованості з аліментів з грудня 2014 року по листопад 2015 року, при цьому наявність заборгованості підтверджена довідкою ВДВС Мирноградського МУЮ в Донецькій області від 17.10.2016 року. З матеріалів справи вбачається, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виконаний Мирноградським міським ВДВС ГТУЮ в Донецькій області 17.10.2016 року, відображає заборгованість по сплаті аліментів з 02.12.2014 року по 12.11.2015 року в сумі 3702,30 гривень. З огляду на це кінцевою датою нарахування неустойки за щомісячними платежами є 12.11.2015 року (а.с. 47). Вказаний розрахунок заборгованості встановлює, що загальна сума заборгованості 3702,30 гривень складається з: -за грудень 2014 року 832,33 гривень; -за січень 2015 року 1531,97 гривень; -за травень 2015 року 565,75 гривень; -за червень 2015 року 469,50 гривень; -за серпень 2015 року 153,75 гривень; -за вересень 2015 року 3,75 гривень; -за жовтень 2015 року 3,75 гривень; -за листопад 2015 року 141,50 гривень. Суд відхиляє розрахунок пені позивача, оскільки останній є помилковим, не відповідає нормам матеріального права та суперечить правовим висновкам Верховного Суду України, оскільки здійснений з наростаючим підсумком. У відповідності до скоригованого судом розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з грудня 2014 року по листопад 2015 року, неустойка (пеня) за: - грудень 2014 року щодо несплати 832,33 гривень аліментів з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів складає (832,33 гривень/100 %) х 30 днів = 249,70 гривень; - січень 2015 року щодо несплати 1531,97 гривень аліментів з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів складає (1531,97 гривень/100 %) х 31 день = 474,91 гривень; - травень 2015 року щодо несплати 565,75 гривень аліментів з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів складає (565,75 гривень/100 %) х 31 день = 175,38 гривень; - червень 2015 року щодо несплати 469,50 гривень аліментів з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів складає (469,50 гривень/100 %) х 30 днів = 140,85 гривень; - серпень 2015 року щодо несплати 153,75 гривень аліментів з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів складає (153,75 гривень/100 %) х 31 день = 47,66 гривень; - вересень 2015 року щодо несплати 3,75 гривень аліментів з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів складає (3,75 гривень/100 %) х 30 днів = 1,12 гривень; - жовтень 2015 року щодо несплати 3,75 гривень аліментів з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів складає (3,75 гривень/100 %) х 31 день = 1,16 гривень; - листопад 2015 року щодо несплати 141,50 гривень аліментів з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів складає (141,50 гривень/100 %) х 30 днів = 42,45 гривень. Таким чином, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів, загальний розмір неустойки (пені) за невиконання зобовязань по сплаті аліментів за період з грудня 2014 року по листопад 2015 року склав 1107 гривень 76 копійок. Суд, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи надані сторонами пояснення, вважає, що уточнений згідно із заявою про зменшення розміру позовних вимог від 21.10.2016 року позов підлягає задоволенню частково, а в решті вимог належить відмовити. Вирішуючи у відповідності до ст. 88 ЦПК України питання щодо судових витрат у справі, суд зазначає, що судові витрати підлягають покладенню на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 31 гривня 31 копійка, які мають бути стягнені з [PERSON] на користь [PERSON] На підставі вищевикладеного та ст. 196 СК України,

Outcome: partial