Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона 26 липня 2013 року купила будинок в [ADDRESS] , що стверджується договором купівлі-продажу житлового будинку. Цього ж дня вона купила земельну ділянку під цим будинком, та зареєструвала своє право власності на неї, що стверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 26.07.2013 року та відповідним витягом з Державного реєстру. 18 січня 2011 року відповідач [PERSON] вселився у будинок [ADDRESS] , що стверджується будинковою книгою. Відповідач не є членом сім`ї позивача, без згоди власника будинку безкоштовно користується будинком та всіма благами, які позивач в ньому облаштувала та забезпечила. Сторони не пов`язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов`язків. 08 лютого 2021 року було надіслано відповідачу вимогу про добровільне виселення, однак останній жодним чином не прореагував на неї, наразі продовжує проживати в даному будинку, що стверджено вимогою від 08.02.2021 року, довідкою виконавчого комітету Дубриницької сільської ради Ужгородського району від 23.02.2021 року №27. Наразі весь будинок займає відповідач, який не є членом сім`ї позивача. Вона має намір вселитись до даного будинку з членами своєї сім`ї ( чоловіком та малолітньою дитиною). Будинок є невеликим й проживання разом з особою, яка не є членом сім`ї позивача, стане дискомфортним й неможливим. А тому позивачка змушена звернутися до суду з заявою про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом; визнання припиненим права [PERSON] на користування житловим будинком з надвірними будовами та спорудами, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] ; - виселення [PERSON] з житлового будинку з надвірними будовами та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі та участі представника, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, однак надіслав до суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована, за адресою [ADDRESS] , що стверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Дубриницької сільської ради. З копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що власником житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . Копією свідоцтва про шлюб убачається, що [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб 14.02.2015 року та після державної реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON] . З довідки, що видана виконавчим комітетом Дубриницької сільської ради слідує, що за адресою [ADDRESS] зареєстрований та проживає [PERSON] .Також в матеріалах справи наявна заява [PERSON] , нотаріально посвідчена, з якої слідує, що він 18.01.2011 року самовільно вселився у будинок [ADDRESS] , наразі самовільно та безпідставно проживає в даному будинку, не є членом сімї позивача,позовні вимоги визнає повністю, й не заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. У зв`язку з його виїздом за кордон, просить суд розглянути справу без його участі. Статтею 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 116 Житлового кодексу Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Статтею 109 Житлового кодексу Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Завданням житлового законодавства Української РСР є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією СРСР і Конституцією Української РСР права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду , а також зміцнення законності в галузі житлових відносин, ст. 2 Житлового кодексу Української РСР. Конституцією України гарантується кожному громадянину право власності. Стаття 41 Конституції України вказує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод в здійсненні права власності є підставними та підлягають задоволенню, оскільки відповідач, будучи зареєстрованим в житловому будинку, який належить на праві приватної власності позивачеві, не є членом сімї позивача,проживає в ньому тривалий час самовільно , чим чинить перешкоди в здійсненні права власності, а тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на наведені обставини, враховуючи те, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача, позов визнав повністю, суд вважає, що позов є обгрунтований та таким ,що підлягає до задоволення.

Outcome: approved