Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Свій позов мотивувала тим, що вони спільно проживали з відповідачем. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони спільно не проживають, донька проживає разом з нею. На даний час позивач не має можливості працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною. Єдиним джерелом доходу є соціальна виплата та аліменти на утримання дитини, які були стягнуто з відповідача на підставі рішення суду від 04 травня 2020 року в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідач є працездатною особою, отримує пенсію, здає нерухомість в оренду та має додатковий дохід. За таких обставин просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення донькою трьох років. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2021 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Користуючись своїм правом, [PERSON] через свого представника адвоката Слізяка Н. Р. подав відзив на позовну заяву, де просив позов задовольнити частково, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/40 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою трьох років, зважаючи на відсутність у нього можливості надати допомогу в розмірі в якому клопоче позивач. Свою позицію обґрунтовував тим, що розмір його доходу складає 23801,72 грн щомісячно, з яких відповідач сплачує аліменти на утримання дітей в загальному розмірі 11900,86 грн та 3000 грн за договором оренди житла, а також він несе витрати пов`язані з оплатою комунальних послуг в орендованому житлі та має заборгованість по аліментам в загальному розмірі 46224,38 грн. Крім того, на його утриманні знаходиться хвора мати, яка є інвалідом другої групи та потребує постійного лікування. На думку відповідача, викладені обставини вказують на його скрутне матеріальне становище, а тому просив позов задовольнити частково. Також звертав увагу, що стягнення аліментів на дружину в його випадку суперечитиме ст.70 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач своїм правом на відповідь на відзив не скористалася. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом установлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 грудня 2019 року (а.с.6). Сторони проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 липня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Загальна сума заборгованості за вищевказаним рішенням суду станом на 31 травня 2021 року становить 6067,43 грн. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною та аліментів призначених за рішенням суду, не має. Відповідач також є батьком [PERSON] , [INFO] . Як слідує з постанови державного виконавця Замостянського ВДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Остапенко В. В. про арешт майна у виконавчому провадженні №38280524, на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-1201/09, виданий 03 червня 2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Загальна сума заборгованості за вищевказаним рішенням суду станом на 26 травня 2021 року становить 40157,00 грн. Відповідач є інвалідом 3 групи та учасником бойових дій про, що свідчить довідка МСЕК серії 12ААВ №249061 та посвідчення серії [NUMBER] від 22 лютого 2021 року. У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що останній отримує пенсійні виплати та грошове забезпечення, однак на підтвердження викладених обставин жодного доказу до суду не надав. Розрахунок заборгованості із сплати аліментів по виконавчому провадженні №63970962 проведений із розміру пенсії та заробітної плати, що за період з січня по травень 2021 року в цілому становить 23802,71 грн в місяць. Відповідач надав договір оренди від 05 лютого 2021 року, укладений ним з [PERSON] , яка є його матір`ю, відповідно до якого відповідач [PERSON] орендує житло, що знаходиться в [ADDRESS] , та сплачує оренду плату за користуванням майном в розмірі 3000 грн щомісячно та комунальні послуги. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині виконання обов`язку по утриманню одного з них у разі проживання з нею ( ним ) дитини. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положеннями ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). У відповідності до статті 80 СК України, у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Сторони не заперечують, що вони мають спільну дитину, яка проживає з матір`ю. Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини відповідно до рішення суду по справі №127/9699/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Судом не встановлено виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дружини, а тому відповідне право позивача є порушене та підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дружини. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує потребу дружини в наданні матеріальної допомоги, часткове визнання відповідачем позову, а також те, що відповідач має достатній рівень доходів, в зв`язку з чим має можливість надавати матеріальну допомогу, виходячи із загальних положень обов`язку по взаємоутриманню. Щодо твердження відповідача про його скрутне матеріальне становище на що вказує заборгованість зі сплати аліментів, то суд зважає, що вказана заборгованість виникла за тривалий період внаслідок несплати в повному розмірі визначеного розміру аліментів. При цьому звертає увагу, що відповідач, вказуючи на свою неспроможність, протягом всього часу своїм правом на зменшення розміру аліментів не скористався. Слід також відмітити, що середньомісячний дохід відповідача, зокрема з січня по травень 2021 року становить 23802,71 грн, а тому витрати відповідача, в тому числі і сплата аліментів на дітей, на думку суду, не створює надмірний тягар для платника аліментів та в свою чергу не свідчить про скрутне матеріальне становище відповідача. При\~визначені розміру\~аліментів,\~суд також\~враховує,\~що у\~відповідача наявний\~обов`язок щодо\~утримання спільної\~дитини.\~До того\~ж суд\~зважає на\~наявність у\~відповідача дитини\~від іншого\~шлюбу на\~користь якої\~за рішенням\~суду сплачуються\~аліменти.\~Відтак,\~з огляду\~на встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає справедливим встановити аліменти на утримання дружини в розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років, що, забезпечуватиме потреби позивачки в її утриманні, зокрема в межах прожиткового мінімуму. При визначені розміру аліментів суд не взяв до уваги посилання відповідача про перебування на його утриманні хворої матері, оскільки жодних належних та допустимих доказів щодо цього відповідач не надав. Копія виписки із її медичної картки стаціонарного хворого не є доказом перебування особи на утриманні відповідача. Щодо його посилання відповідача, що стягнення з нього аліментів на утримання дружини суперечить положенням ст. 128 КЗпП України та ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», то суд зауважує, що при розгляді справ щодо способу виконання особою обов`язку утримувати дитину, дружину та визначення розміру аліментів, їх зміну суд керується положеннями\~Сімейного кодексу України, зокрема\~Глав 9, 15. Положення ж КЗпП України регулюють трудові відносини працівників та не мітять положень щодо максимально допустимого розміру аліментних зобов`язань, Законом України «Про виконавче провадження» визначено сукупність дій, спрямованих на примусове виконання прийнятих судом рішень, та не встановлено максимального чи мінімального розміру аліментів, які можуть бути стягнуті за такими рішеннями. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 79 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 16 червня 2021 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 363,20 грн судового збору (пропорційно розміру задоволених вимог). Що стосується витрат відповідача на правничу допомогу, то суд зважає, що відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з врахуванням чинників по фактичним обставинам, визначеним частиною четвертою вказаної статті. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, суд враховує, що відповідач скористався допомогою адвоката, про що свідчить договір про надання правової допомоги від 27 квітня 2021 року № LE-32 з актом №1 здачі-приймання правничої допомоги, який доданий до вказаного договору та містить детальний опис витрат, сплатив за його послуги кошти в розмірі 3600 грн, що підтверджується квитанцією №ПН609 від 05 серпня 2021 року на суму 3600 грн. Вказані витрати відповідача на правничу допомогу пов`язані з розглядом справи, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, про їх не співмірність інша сторона заяв не заявляла, а тому при їх розподілі суд враховує результат розгляду справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи, що в позов задоволений частково з позивача на користь відповідача за підлягає стягненню 2160,00 грн витрат на правничу допомогу (пропорційно розміру задоволених вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial