Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням та стягнути моральну шкоду. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона являється власником квартири за [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 11 жовтня 2018 року. Проживає вона в цій квартирі разом з малолітнім сином [PERSON] , 2014 року народження. Розташована її квартира на 5-му поверсі п`ятиповерхового будинку і має централізовану систему теплопостачання, послуга з якої надається ТОВ «Тепловодпостач». У опалювальний сезон 2019-2020 років, який почався з 15 жовтня 2019 року, вона стала помічати різке зниження температури повітря у своїй квартирі, особливо таке зниження відбувалося у вечірній та нічний час. У зв`язку з низькою температурою вона та члени її родини вимушені були надягати на себе додатковий одяг, a ll грудня 2019 року її малолітній син навіть захворів на застудне захворювання і знаходився на лікуванні під наглядом лікаря КП «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка М.Давидова». Вони довгий час не розуміли, чому опалювальні батареї у їх квартирі ледве жевріють. Зважаючи на таку ситуацію вона та її сусіди у листопаді 2019 року зверталися з письмовими заявами до Конотопського міського голови, до ТОВ «Тепловордпостач» та ЖРЕП «Житлосервіс», але отримали 25 листопада 2019 року відповідь міської ради про те, що працівниками ЖРЕП «Житлосервіс» були проведені налагоджувальні роботи і система опалення працює задовільно. Але температурний режим у її квартирі не поліпшився, вони знову страждали від холоду, і вона продовжувала звертатися у ТОВ «Тепловодпостач» зі скаргами на незадовільні роботи системи опалювання. 27 грудня 2019 року комісією ЖРЕП «Житлосервіс» та ТОВ «Тепловодпостач» було виявлено, що відповідачі [PERSON] , які проживають у квартирі [ADDRESS] на третьому поверсі їхнього будинку, у 2019 році провели ремонт своєї квартири і влаштували у ній водяну «теплу підлогу», приєднавшись до системи теплопостачання їхнього будинку. У зв`язку з цим у квартирі її сусіда [PERSON] , який є по справі третьою особою без самостійних вимог та який проживає у квартирі [ADDRESS] на четвертому поверсі будинку, і у її квартирі знизився тиск у трубах, що зробило їх батареї опалення менш гарячими або ледве теплими. Від низького температурного режиму у квартирі її малолітній син [PERSON] 11 лютого 2020 року знову захворів на ГРВІ. Своїм листом за № 74 від 03 березня 2020 року ТОВ «Тепловодпостач» повідомило, що відповідачі до теплопостачаючої організації з заявою про влаштування «теплої підлоги» у своїй квартирі до них не зверталися, технічних умов для цього влаштування не отримували, а самовільно приєдналися до системи теплопостачання їхнього будинку, встановивши запірну арматуру на стояках внутрішньобудинкової системи опалення, що призвело до порушення гідравлічного режиму теплозабезпечення їхніх помешкань. В той же час відповідно до п.8 Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України за № 1198 від 3 жовтня 2007 року (зі змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України за № 1082 від 24 грудня 2019 року) для приєднання до системи теплопостачання повинна бути подана заявка до теплопостачальної організації, яка видає відповідні технічні умови. А пункт 11 цих же Правил., гласить, що самовільне втручання в діючі системи теплопостачання та тепло споживання забороняється. Таким чином, відповідач грубо порушив законодавчу заборону самостійного внесення змін у схеми інженерних комунікацій і завдає їй перешкоди у нормальному користуванні своєю власністю-житловим приміщенням. Крім того, своїми незаконними діями відповідач також завдав їй значної моральної шкоди, оскільки вона купила свою квартиру нещодавно, вклала у її придбання великі кошти, а коли стала жити у холодній квартирі, то сильно переживала за те, що купила непридатну для життя житлову нерухомість, в той час, коли в неї були й інші варіанти. За період опалювального сезону 2019-2020 років її малолітній син, перебуваючи у холодній квартирі, двічі хворів на застудні захворювання, що додавало їй додаткових страждань і переживань за здоров`я сина. Душевних страждань їй завдали і її тривалі ходіння по різним інстанціям для точного встановлення причини відсутності тепла в батареях опалення її квартири. Морально принизила її також і поведінка відповідачів: коли вона дізналась про їх неправомірні дії і запропонувала їм припинити порушення і відновити нормальне теплопостачання її та квартири сусіда, вони у грубій формі, та ще й нецензурно, принижуючи її честь та гідність, відмовили їй у її вимогах. Частина 3 ст.386 ЦК України передбачає, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування моральної шкоди. Ніякими грошима неможливо виміряти перенесені нею переживання у зв`язку з діями відповідачів, але оскільки ст.23 Цивільного кодексу України передбачає відшкодування моральної шкоди саме у грошовій формі, вона вважає, що завдана їй моральна шкода може бути оцінена у 4372,63 грн. До цього висновку вона приходить з того, що згідно довідки ТОВ «Тепловодпостач» за опалювальний період 2019-2020 років вона сплатила за тепло суму у 8745,26 грн., та оскільки в результаті неправомірних дій відповідачів вона не отримувала сплачену послугу у повному обсязі, то вони повинні заплатити їй в якості компенсації за моральну шкоду половину сплаченої нею ТОВ «Тепловодпостач» суми, а саме 4372,63 грн. В зв`язку з вищевикладеним вона вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку (а.с. 31,32,37,38,55,56,62,63,64,65,76,77,78), причини неявки не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не надходило, відзиву не подали. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог не заперечував та просив їх задовольнити. Представник ЖРЕП «Житлосервіс» Рябуха Н.В. та представник ТОВ «Тепловодпостач» Москаленко Г.В., кожен окремо, в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог не заперечували та просили їх задовольнити. Також пояснили, що відповідачі до теплопостачаючої та житлово-експлуатаційної організації з заявою про влаштування «теплої підлоги» у своїй квартирі не зверталися, технічних умов для цього влаштування не отримували, а самовільно приєдналися до системи теплопостачання будинку по [ADDRESS] , встановивши запірну арматуру на стояках внутрішньобудинкової системи опалення, що призвело до порушення гідравлічного режиму теплозабезпечення помешкань позивачки. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Конотопська міська рада Сумської області в судове засідання засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі її представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.72). Оскільки, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, та не подали відзив, а позивач не заперечує заочному розгляду справи, про що зазначив у поданому клопотанні, суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних доказів. Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від 16.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 03.08.2020 року (а.с.24). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.09.2020 року (а.с.44). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07.10.2020 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ЖРЕП «Житлосервіс» (а.с.69). Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON] , третьої особи [PERSON] , представників третіх осіб [PERSON] та [PERSON] , вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником квартири за [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 11 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Конотопського нотаріального округу Засоріним А.І. за реєстровим № 2791 (а.с.8-9,10). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ? частини квартири [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] (а.с.19). Згідно листа виконавчого комітету Конотопської міської ради щодо звернення про неякісне теплопостачання в квартирах [ADDRESS],[ADDRESS],[ADDRESS],[ADDRESS] встановлено, що працівниками ЖРЕП «Житлосервіс» 12.11.2019 року були проведені налагоджувальні роботи внутрішньобудинкової системи теплопостачання будинку по [ADDRESS] , система опалення будинку в задовільному стані (а.с.11,12,13,14). Відповідно акту комісії представників ЖРЕП «Житлосервіс» та ТОВ «Тепловодпостач» підтверджено факт існування в [ADDRESS] самовільно змонтованої, законодавчо не врегульованої «теплої підлоги» та запірної арматури на стояках внутрішньобудинкової системи опалення, що призвело до порушення гідравлічного режиму теплозабезпечення споживачів (а.с.15). Також, судом встановлено, що відповідачі до теплопостачаючої та житлово-експлуатаційної організації з заявою про влаштування «теплої підлоги» у своїй квартирі не зверталися, технічних умов для цього влаштування не отримували, а самовільно приєдналися до системи теплопостачання будинку по [ADDRESS] . Так, ч. 2 ст. 382 ЦК України передбачено, що власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. У відповідності до вимог «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 N 76 (надалі Правила N 76), переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Підпункт 1.4.1. Правила N 76 передбачає: переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Підпункт 1.4.5. Правила N 76 передбачає: серед інших умов одержання згоди власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Стаття 152 ЖК України встановлює обмеження в переобладнанні та переплануванні, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування. Судом встановлено, що виконати таке переобладнання без забезпечення дозволу та сприяння балансоутримувача ЖРЕП «Житлосервіс» та виконавчого комітету місцевої Ради відповідачі не могли. У відповідності до вимог п. 5.7.9. «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж», затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 N 71 (надалі Правила N 71 ), конструктивні зміни устаткування тепловикористовувальних установок і принципові зміни теплових схем під час ремонтів можуть допускатися тільки відповідно до затвердженого проекту. У відповідності до вимог п. 5.8.4. Правила N 71 теплові установки та теплові мережі, виконані без проекту або поза проектом і з порушенням чинних НД, до експлуатації не допускаються. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищевикладеного, позов [PERSON] в частині усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням підлягає задоволенню. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, а також внаслідок ушкодження здоров`я. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, суд дійшов переконання, що позивачу була завдана і моральна шкода, яка виразилась в тому, що внаслідок перебування у холодній кваритирі, відмови відповідачів добровільно усунути перешкоди, необхідності захисту своїх прав у судовому порядку, незручностей, що вимагали від позивача додаткових зусиль для захисту свого права, був порушений звичайний уклад життя позивача, що спричинило виникнення у неї переживань з цього приводу. З урахуванням зазначених обставин та значною тривалістю часу, який був необхідний для захисту свого права позивачем, упродовж якого вона була змушена терпіти незручності у побуті та докладати зусиль для відновлення свого права у судовому порядку, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди 1500 гривень та задовольняє позов у цій частині. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 780,60 грн. (а.с. 1,2).

Outcome: partial