Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 18 липня 2002 року між ним та [PERSON] було укладено домашню угоду. Згідно даної угоди він придбав у власність гараж, який розташований у м. Дніпродзержинську у дворі будинку № 61. Продавець [PERSON] помер. З дня його смерті і по сьогоднішній день ніхто із спадкоємців померлого [PERSON] не звертався до нього з вимогою повернути гараж. З дня покупки та по сьогоднішній день він тривалий час, тобто більше 10 років, добросовісно відкрито і безперервно володіє спірним гаражем після смерті власника. Просив визнати за ним право власності на зазначений гараж. У судове засідання позивач та представник відповідача не зявилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно листів, які є в матеріалах справи прохають розглянути справу у їх відсутності, позивач позов підтримує, представник відповідача проти задоволення позову заперечує. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 липня 2002 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено домашню угоду. Згідно даної угоди позивач придбав у власність гараж, який розташований у м. Дніпродзержинську у дворі будинку № 61. Гараж був збудований у 1969 році продавцем [PERSON] на підставі рішення міського відділу комунального господарства Дніпродзержинської міської Ради депутатів трудящих № 221 від 24.05.1976 року. Продавець [PERSON] помер. З дня його смерті і по сьогоднішній день ніхто із спадкоємців померлого [PERSON] не звертався до позивача з вимогою повернути гараж. З дня покупки та по сьогоднішній день позивач продовжує користуватися купленим гаражем. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за гаражем та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. В листопаді 2015 року позивач звернувся до державного підприємства «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та отримав технічний паспорт на гараж та технічний висновок за результатами обстеження стану будівельних конструкцій гаражу. Згідно технічного паспорту гараж має загальну площу 17,6 кв. м, стіни побудовані із шлакоблоку. Гараж має оглядову яму. Згідно технічного висновку, в цілому конструкція гаражу, який розташований в дворі будинку № 61 по пр-ту Леніна в м. Дніпродзержинську, знаходиться в задовільному стані та придатна до подальшої експлуатації. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Частиною 1 ст. 344 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ч. 4 ст. 344 Цивільного Кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди враховують, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. Можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК україни, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Позивач добросовісно володіє гаражем, розташованим в дворі будинку № 61 по пр-ту Леніна в м. Дніпродзержинську з 18 липня 2002 року, тобто більше 10 років. Позивач не приховував факту володіння гаражем, користувався ним відкрито, оскільки гараж знаходиться в дворі житлового будинку. Ніхто не заявляв прав на даний гараж, не намагався забрати його у позивача. Ніхто не оспорював укладений з [PERSON] договір купівлі-продажу гаражу та після його смерті не заявляв права на спадщину на даний гараж. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved