Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 04 серпня 2001 року між нею і відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №305. Від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно аліменти не сплачує, жодним іншим чином допомоги по утриманню дитини не надає, свою відмову нічим не пояснює. Тому просила суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти. Між тим, щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину Позивач просила суд взяти до уваги те, що їх спільний з відповідачем син з п'яти років має хронічний ларинготрахіт, і доволі часто відбувається загострення цього захворювання. Фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем розірвані пів року тому. На теперішній час останні проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. Збереження шлюбу будуть суперечити інтересам Позивача та Відповідача. Тому просила розірвати шлюб та залишити за нею дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що між сторонами по справі - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], 04 серпня 2001 року Дзержинськом відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, було укладено шлюб, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено відповідний актовий запис під № 305 (а.с.7). Також під час судового розгляду справи встановлено, що від спільно шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого сторони записані батьками дитини, та який на даний момент проживає разом з позивачем (а.с.8). У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги наявність малолітніх дітей, ті обставини, що Відповідач спільно з дружиною тривалий час не проживає, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам Позивача, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так позивачем у позовній заяві зазначено про залишення після розірвання шлюбу за нею дошлюбного прізвища - [PERSON]. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить: з 01.01.2013року по 30.11.2013р. - 972грн., а з 01.12.2013р. по 31.12.2013р. - 1 032,00грн.; на дитину у віці від 6 до 18 років - 1210грн. та 1286грн. відповідно. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі. Судом встановлено, що відповідач дійсно не утримує своїх дітей, які знаходиться на утриманні позивача, отримує нерегулярний дохід, відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі в сумі 1000 грн.. З урахуванням наведеного, згідно з до ч. 1 ст. 182 СК України, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, та відповідно до ст.ст. 180 СК України, суд вважає необхідним з відповідача стягувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини [PERSON] [INFO], до досягнення ним повноліття у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді спарв щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за змістом ст. 185 СК України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, що визначається у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або витребувані витрати. Враховуючи положення ст. 185 СК України, щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, приймаючи до уваги, що відповідно до довідки від 06.12.2013р. виданої «Центром первинної медико-санітарної допомоги №6» (а.с.13) у дитини позивача [PERSON] хронічний ларинготрахіт, окрім того з грудня 2013 року [PERSON] перебуває на «Д» обліку, про що свідчить довідка від 24.12.2013р. (а.с.14). тому доводи Позивача про стягнення з Відповідача додаткових витрат на розвиток дитини у твердій грошовій сумі розмірі 500 (п'ятсот) грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved