Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. про стягнення матеріальних збитків. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування від 03.01.2001, укладеного між позивачем та [PERSON] , посвідченого у встановленому законодавством порядку приватним нотаріусом Дудкою Г.І., позивач є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . [ADDRESS] своє право власності, влітку 2017 року позивач домовилась з [PERSON] щодо продажу вказаного домоволодіння за 24000 євро та уклала з останнім попередній договір від 16.07.2017, за умовами якого укладення основного договору купівлі-продажу нерухомого майна мало бути проведено до 28.12.2017 і отримала завдаток в розмірі 50% від суми правочину -12000,00 євро. Для виконання умов попереднього договору позивач повинна була зареєструвати своє право власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки після укладення договору дарування така реєстрація ні в органах технічної інвентаризації (відповідно до законодавства, чинного на той час), ні у згаданому реєстрі (з 01.01.2013), не була проведена. Проте, коли позивач звернулась до державного реєстратора речових прав Мошнівської сільської ради Черкаського району Кожухаря С.А. із заявою про реєстрацію права власності на згадане домоволодіння, останній відмовив у вчиненні відповідних реєстраційних дій через наявність арешту, накладеного приватним виконавцем Плесюком\~О.С., в рамках виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь Кредитної спілки «Кредит-Агро» за виконавчим листом, виданим Черкаським районним судом 16.04.2013 №2/707/303/13. \~ \~ \~ \~Підставою накладення арешту відповідач визначив той факт, що за колишньою дружиною боржника [PERSON] - [PERSON] обліковується нерухоме майно у виді домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.1988, а оскільки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1975 року, то вказане нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і на частку боржника може бути звернуто стягнення. Накладенням арешту, який був знятий лише 08.01.2018, відповідач унеможливив виконання умов попереднього договору купівлі-продажу домоволодіння в частині своєчасного укладення основного договору. Згідно з\~умовами попереднього\~договору від\~16.07.2017\~(розділ\~III,\~п.2\~«г»),\~в разі\~виникнення ситуацій,\~які унеможливлюють\~укладення основного\~договору (порушення терміну укладення) та передачу домоволодіння від продавця до покупця, продавець сплачує покупцеві штраф в сумі шестикратного розміру завдатку - 12000,00 євро х 6=72000,00 євро або в гривнях по курсу НБУ на час платежу. 16.02.2018 позивач отримала претензію від [PERSON] про невиконання попереднього договору від 16.07.2017 та вимогу про виплату штрафних санкцій в шестикратному розмірі завдатку (завдаток відповідно до договору від покупця до продавця складає 12000,00 євро. З метою уникнення додаткових витрат, пов`язаних з невиконанням умов договору та претензії від 16.02.2018 (судовий збір, оплата професійної правничої допомоги), позивач оплатила 72000,00 євро штрафу [PERSON] 16.03.2018, що підтверджується відповідною розпискою. Таким чином, збитки, понесені позивачем в зв`язку з невиконанням умов договору купівлі-продажу домоволодіння від 16.07.2017 складають 60 000,00 євро (72000,00 - 12000,00 євро, що в гривнях по курсу НБУ на час платежу склало 1944048,00грн. При цьому, вказані збитки понесені позивачем з вини відповідача, системні неправомірні дії та бездіяльність якого перешкодили виконанню зобов`язань позивача перед покупцем домоволодіння та зумовили настання відповідальності у вигляді штрафу. 09.11.2017 приватний виконавець Плесюк О.С. за заявою Кредитної спілки «Кредит-Агро» відкрив виконавче провадження № 55126442 за виконавчим листом, виданим Черкаським районним судом 16.04.2013 №2/707/303/13 щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 140132,00 грн. по тілу кредиту, 21145,86 грн. за відсотками та судовий збір у розмірі 1612,78грн. 06.12.2017 відповідач виніс постанову про арешт домоволодіння, яке належить позивачу, а не боржнику. Станом на час винесення вказаної постанови, відповідач мав передбачений законом обов`язок з`ясувати належність майна для запобігання порушень прав осіб, що не є боржниками. При цьому, у відповідача - приватного виконавця, який за законом наділений відповідними повноваженнями, має належну фахову компетенцію, були всі можливості та механізми для цього. Виконавчий лист з 28.06.2013 знаходився на виконанні у відділі державної виконавчої служби Черкаського районного відділу юстиції. З інформації, що міститься у виконавчому листі, 28.12.2015 виконавче провадження було закінчене за п.10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», 29.06.2017 виконавчий лист повернуто стягувачу за п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» ( у боржника відсутнє майно). Відтак, приватний виконавець, приймаючи виконавчий лист до виконання, вже знав про відсутність майна, але поставив під сумнів кваліфікацію державних виконавців, що фахово займались даним питанням, не виявили майна боржника (і не могли виявити, бо його не було). Виносячи постанову про арепгг майна, відповідач безпосередньо послався на договір купівлі-продажу, укладений [PERSON] з продавцем, але не звернув уваги на те, що договір не містить посилання на згоду чоловіка - [PERSON] , що свідчить про придбання майна за особисті кошти та належність його лише [PERSON] Матеріали виконавчого провадження щодо стягнення боргу з [PERSON] (та судового провадження Черкаського районного суду № 6/707/2/18, де учасником (заявником є [PERSON] ) містять також і договір дарування від 03.01.2001, за змістом якого також не отримувалась згода подружжя на вчинення правочину дарування та, який свідчить про відсутність прав боржника на домоволодіння. В ході усного та письмового спілкування з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідачу також неодноразово вказувалось на належність майна не боржнику, а іншій особі. Ще до накладення арешту - 24.11.2017 - [PERSON] відповідачу надана інформація про наявність договору дарування домоволодіння в 2001 році [PERSON] . 20.12.2017 та 21.12.2017 відповідачу та КС «Кредит Агро» надана письмова інформація від [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про неналежність домоволодіння [PERSON] та про можливість нанесення законному власнику моральної та матеріальної шкоди незаконними діями приватного виконавця. Проте, з самого початку виконавчих дій, відповідач та представник КС «Кредит Агро»- [PERSON] П., мотивовані бажанням виконати судове рішення та отримати відповідні бонуси, зайняли невиважену та упереджену - типово «колекторську» позицію. Так, без попередження власника (користувача) про мету їхнього візиту, вдерлися на територію домоволодіння, вдалися до фільмування об`єкта та осіб, які там знаходились, не зважаючи на заперечення особи, яку знімали на відео ( [PERSON] ). Ігноруючи інформацію, яку остання надала щодо права власності на домоволодіння, відповідач та представник КС продовжували моральний тиск на [PERSON] , погрожуючи, що вона: «залишиться гола і боса, та піде з торбою». Дані дії згаданих осіб призвели [PERSON] до гіпертонічного кризу (лікарняний). Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області по справі № 707/337/13-ц (провадження № 6/707/2/18) від 09.01.2018 (вступна та резолютивна частина проголошені 04.01.2018 (в присутності приватного виконавця Плеюка О.С.)) відмовлено в задоволенні подання відповідача про визнання частки [PERSON] у праві спільної власності на домоволодіння, в розмірі 1/2. \~ \~ \~ \~Судом констатовано, що «відповідно до договору дарування житлового будинку АВО №077746 домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] 03.01.2001 року було подароване [PERSON] своїй доньці [PERSON] , відповідно до ЦК УРСР, норми якого були чинні \~ \~ \~ \~на виникнення даних правовідносин. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому та підлягає нотаріальному посвідченню. Дані вимоги були виконані. Жодних доказів того, що даний договір є скасованим чи не чинним, суду не надано. Отже, відповідно до досліджених письмових доказів вбачається, що відчуження спірного майна відбулося за одинадцять років до укладення кредитного договору між [PERSON] та КС «Кредит-Агро», тобто не під час заборон, накладених судом та приватним виконавцем, а відтак, правочин (договір дарування) укладений правомірно. Тому стверджувати, що домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] на даний час є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , не вбачається можливим». Таким чином, подання приватного виконавця визнано повністю безпідставним. Ухвала сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили 25.01.2018. \~ \~ \~ \~Виходячи з загальних норм права, приватний виконавець відповідає усім своїм майном за нанесену третім особам шкоду. Разом з тим, відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень, рішень інших органів», він зобов`язаний до початку здійснення діяльності застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами. Тобто, страховка забезпечує належну виплату третім особам (божнику, стягувачу, іншим особам) внаслідок заподіяної шкоди через неправомірні дії приватного виконавця. Наразі приватний виконавець (виконавчий округ - Черкаська область) Плесюк О.С застрахований від випадкових неправомірних дій та бездіяльності у своїй роботі в страховій компанії «Рідна» (м.Київ, вул. Ігоревська, 12-А). Договір страхування цивільно-правової відповідальності №ВТО/045/І7, дата початку дії 01.08.2017, дата закінчення 31.07.2018. Сума страховки 3400000,00 грн. В зв`язку з тим, що позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, також було укладено угоду № 98 від 27.03.2018 року про надавання адвокатських послуг (професійної правничої допомоги) з адвокатом Ступніком С.В. та оплачено послуги останнього в розмірі 23800,00 грн. \~ \~ \~ \~Таким чином, позивач, посилаючись на ст.ст. 1166 ЦК України, просить суд, - стягнути з приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича на свою користь збитки в сумі 60000 євро, що по курсу НБУ на час виплати складало 1944048,00грн., понесені в результаті неправомірних дій та бездіяльності приватного виконавця Плесюка О.С.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 18.05.2018р. прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 11.07.2018р. закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті. \~ \~ \~ \~06.06.2018р. відповідачем подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що постановою приватного виконавця Плесюка О.С. від 09.11.2017 відкрито виконавче провадження № 55126442 на виконання виконавчого листа Черкаського районного суду Черкаської області від 16.04.2013 у справі № 2/707/303/13 щодо стягнення з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Кредит-Агро» заборгованості. В ході вчинення виконавчих дій встановлено, що у [PERSON] на праві власності перебуває жилий будинок в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 24.11.2017 №2384 виконавчого комітету Яснозірської сільської ради, листом КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 24.11.2017 № 7048о, листом виконавчого комітету Яснозірської сільської ради від 14.11.2017 № 374/02-25, листом виконавчого комітету Яснозірської сільської ради від 01.12.2017 № 401/02-25, обліковою карткою об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки. Згідно з листом КП «ЧООБТІ» від 24.11.2017 № 7048о право власності [PERSON] виникло на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.1988 № 103, посвідченого Яснозірською сільською радою. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 08911742 відомості про право власності на жилий будинок в [ADDRESS] внесені не були (окрім обтяжень на нього), що свідчить про те, що відчуження нерухомого майна після 01.01.2013 не відбувалося. Відповідно до листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану правління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 30.11.2017 № 2540/3.1-04-05 «Про надання інформації», [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі в період з 22.06.1975 по 18.04.2012. Отже, вказане нерухоме майно, як вважає відповідач, було придбане [PERSON] у шлюбі із [PERSON] З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №115020228, інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було встановлено, що 02.11.2007 державний реєстратор Черкаського районного управління юстиції Мацепа О.С. вніс до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження № 1986508 на підставі ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 11.10.2006, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №\~4690279 від 01.08.2013 арешт нерухомого майна жилий будинок в [ADDRESS] та як особу, майно якої обтяжується, та як власника майна зазначено: [PERSON] . Враховуючи вказані обставини, приватний виконавець Плесюк О.С. звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із поданням про визначення частки боржника [PERSON] у спільному майні подружжя у справі №\~707/337/13-ц. Черкаський районний суд Черкаської області прийняв вказане подання до розгляду, про що надіслав на адресу приватного виконавця повістку від 01.12.2017 у справі №\~707/337/13-ц. Після прийняття зазначеного подання приватного виконавця до розгляду постановою приватного виконавця Плесюка О.С. від 06.12.2017 ВП № 55126442 накладено арешт на вказане нерухоме майно. В ході судового розгляду подання по справі № 707/337/13-ц боржник [PERSON] відстоював позицію про те, що його частка у спільному майні відсутня, оскільки вказане нерухоме майно було предмет мирової угоди між ним та [PERSON] , яка укладалася під час їх розлучення, на підтвердження чого надав копію мирової угоди Черкаському районному суду Черкаської області. Також [PERSON] зазначав про те, що вказане нерухоме майно подароване, проте ніяких доказів не надавав. Копію нотаріально посвідченого договору дарування [PERSON] надав лише 04.01.2018, що підтверджується протоколом судового засідання у справі № 707/337/13-ц. Про вказаний договір дарування, про право власності [PERSON] ніхто не знав та не міг знати, оскільки вказаний договір в порушення частини другої ст. 227 Цивільного кодексу УРСР не був переданий на реєстрацію до виконавчого комітету. Позивач [PERSON] жодного разу в усній чи письмовій формі, безпосередньо чи через представників до приватного виконавця Плесюка О.С. не зверталася, жодних документів, в тому числі договору дарування, не надавала. До звернень рідних [PERSON] , [PERSON] , які не були у встановленому порядку уповноважені на представництво інтересів [PERSON] , не було додано жодного документа на підтвердження того, кому саме належить дане нерухоме майно та не було зазначено жодного слова про попередній договір чи інші правочини. На вказані звернення приватним виконавцем Плесюком О.С. були надані відповіді у встановленому Законом України «Про звернення громадян» порядку. Після отримання в судовому засіданні договору дарування від 03.01.2001 та ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 04.01.2018 у справі № 707/337/13-ц приватним виконавцем [PERSON] була винесена постанова від 08.01.2018 про зняття арешту з майна. Таким чином, відповідач вказує про те, що він не знав та не міг знати про укладений за участю позивача договір дарування, оскільки згідно даних БТІ власником рахувалась [PERSON] , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про власника [PERSON] були відсутні, а договір дарування на реєстрацію до уповноважених органів не надавався. Відповідач заявляє про нікчемність попереднього договору від 16.07.2017, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , оскільки відповідно до посвідчувального напису, зареєстрованого за № 38, на тексті попереднього договору секретар Хмільнянської сільської ради Канівського району Черкаської області засвідчив «справжність підпису», а не сам попередній договір. Посвідчення договору та посвідчення справжності підпису на договорі є різними нотаріальними діями. Посадова особа Хмільнянської сільської ради не наділена чинним законодавством повноваженнями посвідчувати правочини щодо купівлі-продажу нерухомого майна. Нікчемний попередній договір не потребує визнання його недійсним та не створює ніяких правових наслідків, а є недійсним в силу Закону; невиконання позивачем умов нікчемного правочину не може бути обґрунтованою підставою для стягнення збитків з відповідача. Посадова особа\~органу місцевого\~самоврядування,\~засвідчуючи справжність\~підпису,\~не посвідчує\~факти,\~викладені в\~документі,\~а лише\~підтверджує,\~що підпис\~зроблено певною\~особою. В позовній заяві позивач стверджує, що внаслідок накладення арешту вона не змогла: зареєструвати за собою право власності на нерухоме майно; укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна. В якості доказу позивач надає «реквізити» для сплати адміністративного збору та квитанцію про його сплату. Однак, як на думку відповідача, з вказаних документів неможливо встановити: по якому саме нерухомому майну зверталася позивач; коли саме зверталася; з якими документами зверталася; який результат розгляду її заяви та документів. Позивач не надає жодного документу на підтвердження того, що сторони попереднього правочину з`являлися до конкретного нотаріуса, у конкретні дату та час і, що саме з підстав наявності обтяження приватного виконавця Плесюка О.С. їм відмовив нотаріус, про що виніс постанову. Крім того,\~відповідач зазначає,\~що земельна\~ділянка,\~що знаходиться\~під жилим\~будинком за\~адресою [ADDRESS] ,\~не має\~кадастрового номера,\~що є\~самостійною перепоною\~в укладенні\~договору купівлі-продажу. Позивачем не додано звіту про експертну оцінку жилого будинку (який підлягає обов`язковому включенню до реєстру Фонду державного майна України), який є обов`язковим при відчуженні об`єкту нерухомості. Позивач не навів належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не уклав договір купівлі-продажу нерухомого майна тільки з підстав наявності арешту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як вказує відповідач, позивач впродовж 17 років не реєструвала за собою право власності на жилий будинок та не планувала його відчужувати, а потім, раптово, вирішила продати жилий будинок та саме в ті дати, коли на майно було накладено арешт приватним виконавцем. При оцінці вказаної обставини в сукупності з іншими доказами у даній справі відповідач ставить під сумнів той факт, що позивач дійсно мала намір продати будинок, а не переслідувала мету штучно створити борг з метою вимагання коштів у приватного виконавця. \~ \~ \~ \~Акт (розписку) від 16.07.2018 передачі суми завдатку та розписку від 16.03.2018, як документи, відповідач вважає недопустимими доказами, а тому вони не можуть підтверджувати обставину заподіяння збитків позивачу. 18.06.2018р. представником позивача адвокатом Ступнік С.В. подано відповідь на відзив, за яким просить задовольнити позов. Вважає, що відповідачем не було вжито заходів щодо отримання інформації про дійсного власника нерухомого майна. На його думку, попередній договір укладений належним чином; попередній договір не може бути оспорений приватним виконавцем; факт виплати неустойки та наявності збитків, підтверджено належними доказами; попередній договір укладений задовго до арешту майна, тобто у липні 2017 року; не погоджується з твердженнями відповідача про те, що позивач вимагає кошти у приватного виконавця. 02.07.2018р. представником відповідача адвокатом Василенко С.І. подано заперечення на відповідь на відзив, за якими просить відмовити у задоволенні позову. 10.07.2018р. представником позивача адвокатом Ступнік С.В. подані письмові пояснення по суті заперечень відповідача на відзив. Вважає, що доводи відповідача спростовуються позивачем у відповіді на відзив. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Ступнік С.В. повністю підтримав обставини, що викладені у позові та просив задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні відповідач приватний виконавець Плесюк О.С. та його представник адвокат Василенко С.І. просили відмовити у задоволенні позову, який є безпідставним. Свідок [PERSON] в судовому засдіанні показав, що мав намір придбати у [PERSON] будинок, що в [ADDRESS] . Крім того, 72000 євро він отримав готівкою від [PERSON] (довіреності у неї від імені [PERSON] , не було. В середині липня 2017р. він передав [PERSON] 12тис.євро і висунув умови виготовити документи на будинок до нового року. Ініціатором штрафних санкцій у попередньому договірі, був він. Для нього негативних наслідків не настало. У [PERSON] він не придбав нерухомість. [PERSON] представляла [PERSON] , але довіреності у неї, не бачив. Обставини складання розписки, він не пригадує. Перебуваючи у с. Яснозір`я, він оглянув лише договір дарування нерухомого майна. Умови щодо сплати штрафу передбачені договором від 16.07.2017р. Обставини складання розписки, не пам`ятає; в присутності голови сільради грошові кошти не перераховувались. Вважає, що основний договір не укладений, оскільки [PERSON] довірила Оксані оформляти документи, але та не впоралась з цим. Повідомив, що договір та розписку він викинув. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що у липні 2017р. йому зателефонував батько [PERSON] і повідомив, що його дочка хоче продати хату. Він був головою сільради. В одну з неділь липня приїхали [PERSON] та [PERSON] і в приміщенні сільради, він посвідчив справжність підписів цих осіб у документах. Потім, у березні 2018 року приїхали [PERSON] та [PERSON] (його знайомий, разом працювали), щоб посвідчити справжність підписів. Зазначив, що він не перевіряв, чи має повноваження сільський голова посвідчувати документи, зокрема розписку. Хто саме надав документи для посвідчення справжності підписів, він не пам`ятає. Розписка та договір носять один характер дії, а тому здійснено один запис у реєстраційній книзі. Може помилково у книзі після №36 вказано №38, за яким обліковано договір і не вказано №37. Зазначив, що є рішення сільради, за яким визначено, що секретар сільради вчиняє нотаріальні дії, але він також може їх вчиняти у випадках, коли відсутній секретар. Він не перевіряв, чи перебувала в селі секретар сільради, а сам погодився посвідчити справжність підписів у документах, хоча й зазначено «секретар». Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що відповідно до договору дарування жилого будинку, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріальнгоо округу Дудка Г.А. 03.01.2001р. (реєстр №17), [PERSON] прийняла в дар від [PERSON] . жилий будинок з надвірними спорудами, що в [ADDRESS] . При цьому, [PERSON] набула право власності на вказаний будинок за вказаною адресою, відповідно до договору купівлі-продажу від 17.11.1988р., який посвідчений секретарем виконкому Яснозірської ради народних депутатів Черкаського району, Черкаської області Пушенко Р.І. (реєстр №103). Постановою приватного виконавця Плесюка О.С. від 09.11.2017 відкрито виконавче провадження № 55126442 на виконання виконавчого листа Черкаського районного суду Черкаської області від 16.04.2013 у справі № 2/707/303/13 щодо стягнення з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Кредит-Агро» заборгованості. За даними довідки від 24.11.2017 № 2384 виконавчого комітету Яснозірської сільської ради, листа КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 24.11.2017 №7048о, листа виконавчого комітету Яснозірської сільської ради від 14.11.2017 № 374/02-25, листа виконавчого комітету Яснозірської сільської ради від 01.12.2017 № 401/02-25, облікової картки об`єкта по-господарського обліку на 2016-2020 роки, - за [PERSON] на праві власності рахується жилий будинок в [ADDRESS] . Згідно з листом КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 24.11.2017 № 7048о право власності [PERSON] виникло на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.1988 № 103, посвідченого Яснозірською сільською радою. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 08911742 відомості про право власності на жилий будинок в [ADDRESS] відсутні, крім обтяжень на нього, що свідчить про те, що відчуження нерухомого майна після 01.01.2013 не відбувалося. Відповідно до листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану правління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 30.11.2017 № 2540/3.1-04-05 «Про надання інформації», [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі в період з 22.06.1975 по 18.04.2012. За даними свідоцтва про розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, про що свідчить актовий запис №15 від 18.04.2012р. (свідоцтво серія [NUMBER] ). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №115020228, інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що 02.11.2007 державний реєстратор Черкаського районного управління юстиції Мацепа О.С. вніс до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження № 1986508 на підставі ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 11.10.2006, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №4690279 від 01.08.2013 арешт нерухомого майна жилий будинок в [ADDRESS] та як особу, майно якої обтяжується, та як власника майна зазначено: [PERSON] . Приватний виконавець [PERSON] звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із поданням про визначення частки боржника [PERSON] у спільному майні подружжя у справі №\~707/337/13-ц. Після прийняття зазначеного подання приватного виконавця до розгляду (справа №\~707/337/13-ц) постановою приватного виконавця Плесюка О.С. від 06.12.2017 ВП №55126442 накладено арешт на вказане нерухоме майно. Копію нотаріально посвідченого договору дарування [PERSON] надав 04.01.2018, що підтверджується протоколом судового засідання у справі № 707/337/13-ц. Після отримання в судовому засіданні договору дарування та ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 04.01.2018 у справі № 707/337/13-ц приватним виконавцем Плесюком О.С. винесена постанова від 08.01.2018 про зняття арешту з майна. Також позивачем надано до суду та досліджено попередній договір від 16.07.2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] про те, що предметом договору є купівля-продаж будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Сторони зобов?язалися в майбутньому 28.12.2017р. укласти й належним чином оформити договір купівлі-продажу домоволодіння. Договір (основний договір) укласти та посвідчити нотаріально. Ціна купівлі домоволодіння складає суму 24000 євро або в гривнях за курсом НБУ на дату укладання основного договору. Завдаток на час укладення попереднього договору складає 12000 євро. Завдаток оформляється актом-розпискою (розд. 1 п.п. 1-4 договору). Як передбачено розд. ІІІ п.2 п.п.г) попереднього договору, у разі виникнення ситуацій, які унеможливлюють укладення основного договору та передачу домоволодіння від продавця до покупця, в т.ч. порушення терміну укладення основного договору, продавець сплачує покупцеві штраф в сумі шестикратного розміру завдатку 12000 євро * 6 = 72000 євро або в гривнях за курсом НБУ на дату проведення даного платежу. Крім того, розд.ІІІ п.6 абз.2 містить посилання на те, що договір посвідчено Хмільнянською сільською радою Канівського району, Черкаської обл. Вказаний попередній договір підписаний [PERSON] та [PERSON] . Крім того, міститься запис: «2017 року 07 місяця 16 дня Хмільнянська сільська Рада депутатів трудящих Канівського району Черкаської області свідчить справжність підпису___________, який підписався в цьому документі. Стягнено державної пошлини __________крб. Зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій за №38, секретар підпис» та мається гербова печатка Хмільнянської сільської ради. До попереднього договору долучено акт (розписку) передачі суми завдатку за купівлю домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] від 16.07.2017р., за яким [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт передачі завдатку за домоволодіння в сумі 12000 євро від покупця до продавця відповідно до умов попереднього договору. Акт містить підписи [PERSON] та [PERSON] \~ \~ \~ \~Крім того, міститься запис: «2017 року 07 місяця 16 дня Хмільнянська сільська Рада депутатів трудящих Канівського району Черкаської області свідчить справжність підпису [PERSON] , Гаценко який підписався в цьому документі. Стягнено державної пошлини зв. крб. Зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій за №38, секретар підпис» та мається гербова печатка Хмільнянської сільської ради. [PERSON] 16.02.2018р. звертався з письмовою претензією до [PERSON] з пропозицією в 30ти денний термін, тобто до 17.03.2018 добровільно виконати зобов?язання відповідно до попереднього договору та сплатити штраф в сумі 72000 євро. Позивачем надано до суду розписку від 16.03.2018 року, за якою [PERSON] 16.03.2018 року отримав суму 72000 євро готівкою від [PERSON] у вигляді штрафних санкцій, отримано відповідно до попереднього договору від 16.07.2017 купівлі-продажу домоволодіння. Зазначено, що кошти в сумі 72000 євро в гривнях відповідає сумі 2234240грн. Крім того, міститься запис: «2018 року 03 місяця 16 дня Хмільнянська сільська Рада депутатів трудящих Канівського району Черкаської області свідчить справжність підпису [PERSON] , який підписався в цьому документі. Стягнено державної пошлини зв. крб. Зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій за №06, секретар підпис» та мається гербова печатка Хмільнянської сільської ради. В судовому засіданні були досліджені та оглянуті оригінали документів: попередній договір від 16.07.2017р., акт (розписка) від 16.07.2017р., розписка [PERSON] від 16.03.2018р., претензія від 16.02.2018р., які відповідають копіям, що маються у справі. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. Збитками\~є: 1)\~втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки); 2)доходи,\~які особа\~могла б\~реально одержати\~за звичайних\~обставин,\~якби її\~право не\~було порушене\~(упущена\~вигода). Збитки\~відшкодовуються у\~повному обсязі,\~якщо договором\~або законом\~не передбачено\~відшкодування у\~меншому або\~більшому розмірі. Якщо\~особа,\~яка порушила\~право,\~одержала у\~зв`язку\~з цим\~доходи,\~то розмір\~упущеної вигоди,\~що має\~відшкодовуватися особі,\~право якої\~порушено,\~не може\~бути меншим\~від доходів,\~одержаних особою,\~яка порушила\~право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Як передбачено\~частинами 1\~та 2\~статті 1166\~ЦК України,\~майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, за змістом ст.1166 ЦК, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Враховуючи обов?язки, які повинен виконувати виконавець під час здійснення виконавчого провадження, він зобов?язаний дотримуватись Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» тощо. Статтею 16\~ЗУ «Про\~органи та\~осіб,\~які здійснюють\~примусове виконання\~судових рішень\~і рішень\~інших органів»\~передбачено,\~що приватним\~виконавцем може\~бути громадянин\~України,\~уповноважений державою\~здійснювати діяльність\~з примусового\~виконання рішень\~у порядку,\~встановленому законом. Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності. Як передбачено\~статтями 36,\~37\~цього Закону,\~\~рішення,\~дії чи\~бездіяльність приватного\~виконавця можуть\~бути оскаржені\~у порядку,\~встановленому законом. Приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 статті 13 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. \~ \~ \~ \~Права і\~обов`язки виконавців,\~обов`язковість вимог\~виконавця визначені\~статтею 18\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження». \~Зокрема, за частиною 1 цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до\~частини 1\~ статті\~24\~ЗУ «Про\~органи та\~осіб,\~які здійснюють\~примусове виконання\~судових рішень\~і рішень\~інших органів» \~приватний виконавець зобов`язаний до початку здійснення діяльності застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами. Як передбачено ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. У населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Як передбачено\~статтею 37\~цього Закону,\~у сільських\~населених пунктах\~уповноважені на\~це посадові\~особи органу\~місцевого самоврядування\~вчиняють такі\~нотаріальні дії: 1)\~вживають заходів\~щодо охорони\~спадкового майна; 2)\~посвідчують заповіти\~(крім\~секретних); 3)\~видають дублікати\~посвідчених ними\~документів; 4)засвідчують\~вірність копій\~(фотокопій)\~документів і\~виписок з\~них; 5)\~засвідчують справжність\~підпису на\~документах; 6)\~видають свідоцтва\~про право\~на спадщину; 7)видають\~свідоцтва про\~право власності\~на частку\~в спільному\~майні подружжя\~в разі\~смерті одного\~з подружжя. Дії,\~передбачені пунктами\~6\~і 7\~частини першої\~цієї статті,\~вчиняють уповноважені\~посадові особи\~органу місцевого\~самоврядування,\~які мають\~вищу юридичну\~освіту,\~досвід роботи\~у галузі\~права не\~менше трьох\~років,\~пройшли протягом\~року стажування\~у державній\~нотаріальній конторі\~або приватного\~нотаріуса,\~завершили навчання\~щодо роботи\~з єдиними\~та державними\~реєстрами,\~що функціонують\~в системі\~Міністерства юстиції\~України,\~та склали\~іспит із\~спадкового права\~у порядку,\~встановленому Міністерством\~юстиції України. Контроль\~за організацією\~нотаріальної діяльності\~уповноважених на\~це посадових\~осіб органів\~місцевого самоврядування,\~дотриманням ними\~порядку вчинення\~нотаріальних дій\~та виконанням\~правил нотаріального\~діловодства здійснюється\~Міністерством юстиції\~України. Зазначені посадові особи органів місцевого самоврядування не мають права на оформлення документів, призначених для використання за межами державного кордону. Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може\~бути встановлено\~обмеження щодо\~строку (терміну),\~в який\~має бути\~укладений основний\~договір на\~підставі попереднього\~договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. (ч.ч.1, 3, 4 ст. 635 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. \~ \~ \~ \~Як визначено у статті 209 ЦК України, правочин,\~який вчинений\~у письмовій\~формі,\~підлягає нотаріальному\~посвідченню лише\~у випадках,\~встановлених законом\~або домовленістю\~сторін. Нотаріальне\~посвідчення правочину\~здійснюється нотаріусом\~або іншою\~посадовою особою,\~яка відповідно\~до закону\~має право\~на вчинення\~такої нотаріальної\~дії,\~шляхом вчинення\~на документі,\~в якому\~викладено текст\~правочину,\~посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим\~статтею 203\~цього Кодексу. \~ \~ \~ \~За результатами розгляду справи, суд приходить до висновку, що жодними належними, допустимими, достовірними та переконливими доказами позивачем [PERSON] не доведено вину відповідача приватного виконавця Плесюка О.С. у завданні їй майнової шкоди за тих обставин, що викладені у позовній заяві та в судовому засіданні її представником. Так, на думку суду, відсутні належним чином оформлені договірні відносини між [PERSON] та [PERSON] , оскільки попередній договір про укладення в майбутньому останніми договору купівлі-продажу вище вказаного будинку з надвірними спорудами, що в [ADDRESS] , укладений у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчений. Враховуючи норми ЗУ «Про нотаріат», не можна вважати, що попередній договір від 16.07.2017 року є правочином, який би був належним чином посвідчений, хоча про це й зазначено в абз.2 п.6 розд. ІІІ договору. Посадова особа органу місцевого самоврядування, а в даному випадку голова Хмільнянської сільської ради Канівського району Черкаської області, не уповноважений законом, зокрема, - ст. 37 згаданого Закону на здійснення таких повноважень. Судом не дається оцінка обставинам щодо посвідчення справжності підпису/підписів у цьому документі, акті(розписці) від 16.07.2017р. та розписці від 16.03.2018 року, враховуючи встановлені фактичні дані та показання свідка [PERSON] (староста з 08.01.2019р. с. Хмільна, Канівського району, а з 1994р. по 08.01.2019р. сільський голова), оскільки вони не мають значення для вирішення даної справи. Також, акт (розписка) від 16.07.2017р. та розписка від 16.03.2018р. про передачу грошових коштів між [PERSON] та [PERSON] на виконання попереднього договору від 16.07.2017р., як вказує позивач, не доводять наявність складу цивільного правопорушення приватного виконавця Плесюка О.С. та не дають підстав для застосування до нього цивільної відповідальності. \~ \~ \~ \~Крім того, [PERSON] не довела обставин про те, що нею та [PERSON] вчинялись будь-які дії, направлені на укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, а дії, рішення приватного виконавця, за викладених у позові обставин, призвели до порушення прав та інтересів позивача. \~ \~ \~ \~Отже, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed