Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Територіальна громада м. Запоріжжя в особі ЗМР про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказала, що в 1993 році виконавчим комітетом Шевченківської районної Ради народних депутатів [PERSON] (та його родині в складі : дружина [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] ) було надано в користування житлове приміщення (квартира) за адресою - [ADDRESS] , виданий ордер на житлове приміщення № 3204 серії Ш . У 2009 році [PERSON] було визнано головним квартиронаймачем, у зв`язку зі зняттям з реєстрації попереднього головного квартиронаймача [PERSON] . На даний момент у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] У 1999 році відповідач у зв`язку з одруженням виїхав з квартири за адресою [ADDRESS] , після чого ні він, ні члени його родини в квартирі з позивачем не мешкали. Відповідач житлово-комунальні послуги не сплачує, оплата яких нараховується з урахуванням кількості зареєстрованих осіб. Разом з тим, відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі, чим порушує права позивача. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2019 року провадження по справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2019 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Територіальну громаду м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги. Суду пояснила, що відповідач є її сином, з 1999 року він одружився та виїхав з квартири. З цього часу її син в квартирі не проживає, речей його в квартирі не має, за комунальні послуги не сплачує, з 2017 року зв`язку з ним не має. У зв`язку з його реєстрацією в квартирі вона не може оформити субсидію. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки більше двох років він не мешкає в спірній квартирі без поважних причин. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Просила визнати відповідача таким що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідач більше двох років відсутній за місцем реєстрації. В подальшому позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за наявними в ній матеріалами без позивача та її представника, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав. Як вбачається з довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР №01-17/02/5098, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 09.12.1997 року по теперішній час. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення засобами поштового зв`язку рекомендованих листів з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання. Як вбачаться з повідомлення, що повернувся на адресу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 27.04.2020 р., його було повернуто з відміткою поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Відповідач повторно повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення рекомендованого листа за його зареєстрованим місцем проживання, який було повернуто 29.04.2020 р. з відміткою поштового зв`язку «адресат відсутній», а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України від 16.04.2020 року. Представник третьої особи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, питання задоволення позову залишає на розсуд суду. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надав, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 31.12.1993 року [PERSON] виконавчим комітетом Шевченківської районної Ради народних депутатів м. Запоріжжя було видано ордер на житлове приміщення № 3204 серії «Ш» на сім`ю з 4 осіб: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - донька, на право зайняття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2004 року, [PERSON] визнано втративши право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , зобов`язано житлові органи Жовтневого району м. Запоріжжя та відділ по справам громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області здійснити виписку [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради № 382-р від 12.06.2009 року, визнано головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] - [PERSON] , у зв`язку зі зняттям з реєстрації попереднього головного квартиронаймача [PERSON] . Як вбачається з довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР №01-17/02/5098 від 03.09.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 09.12.1997 року по теперішній час. В матеріалах справи наявна довідка Голови правління ЖСК-373 «Машиностроитель-37» від 08.07.2015 року, в якій зазначено, що [PERSON] , 1977 року народження, мешкає без реєстрації з 01.03.2015 року за адресою: [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є знайомою позивачки, часто буває у неї вдома. Їй відомо, що у [PERSON] є син та донька. Проживає позивачка сама, однак періодично в неї у квартирі живе донька з двома онуками. Сина позивачка вона жодного разу не бачила. Зі слів [PERSON] їй відомо, що з сином останні два роки вони взагалі не спілкуються та він не з`являвся у спірній квартирі. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки [PERSON] вони проживають в одному під`їзді з 1995 року. Їй відомо, що відповідач є сином [PERSON] , який одружився та після цього виїхав з квартири, іноді приходив до [PERSON] , однак з 2017 року відповідача жодного разу вона не бачила, його речі у квартирі відсутні. Зі слів [PERSON] їй відомо, що син за комунальні послуги не сплачує. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , повідомила суду, що відповідач є її братом. В 1999 році він одружився та з цього часу за адресою реєстрації: [ADDRESS] не проживає, в квартирі поживає її мати [PERSON] та інколи вона разом з дітьми. Відповідач після одруження інколи навідувався до матері, але останні три роки жодного разу не приходив та на зв`язок не виходив, за житлово-комунальні послуги не сплачує, має сім`ю з якою проживає окремо. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом статей 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом. Як роз`яснено у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, належності та допустимості, суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщення - квартирою [ADDRESS] . При цьому, суд виходить з того, що відповідач за власним бажанням та волевиявленням виїхав зі спірної квартири на інше місце мешкання, ніяких перешкод йому в користуванні спірним житлом з боку позивача чи інших осіб не чинилось, умов, щоб унеможливлювали його проживання, не створювалось, тривалий час він ним не користується з власної волі, його особистих речей в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує, що відповідачем не спростовано, але з реєстраційного обліку у квартирі відповідач не знявся. Вказані обставини підтверджуються належними та допустимими доказами - довідкою про реєстрацію відповідача за вказаною адресою, довідкою голови правління ЖСК-373 «Машиностроитель-37» від 08.07.2015 року, показами свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З`ясувавши всебічно, повно та об`єктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність, допустимість та достовірність, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. При цьому, суд вважає, що відповідач обґрунтованого заперечення та відзиву на позов не подав, в судове засідання не з`явився і жодним чином позовні вимоги не спростував. Належних та допустимих доказів тому, що він не втратив інтерес до спірної квартири, бажає там мешкати, але з поважних причин не може цього зробити, суду не надав. Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved