Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики у розмірі 15600,00 доларів США, що складатиме на день ухвалена рішення за НБУ; стягнення гривневий еквівалент процентів за користування позикою у розмірі 8892,00 доларів США, що складатиме на день ухвалена рішення за НБУ, а також судові витрати, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 20\~січня 2015\~рокупозивач\~ [PERSON] позичила\~відповідачу [PERSON] грошову\~суму в\~розмірі 15600,0\~доларів США.\~Сторони при\~цьому домовились,\~що позичальник\~прийняв на\~себе зобов`язання\~повернути одержану\~позику готівкою\~шляхом передачі\~позикодавцю грошової\~суми позики\~до 01\~липня 2015\~року. У вказаний у розписці та у договору позики термін відповідач не повернув позивачу грошову суму позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідав їй відмовою. Відповідно до п. 1 Договору позики розмір процентів за користування грошовими коштами складає 3% від суми, щомісяця. Відповідач користувався позикою протягом 19 (дев`ятнадцяти) місяців, починаючи з 20 січня 2015 року по 12 вересня 2016 року, розмір процентів за увесь час користування грошовими коштами які були надані у якості позики за договором складає 8892,00 доларів. Тому позивач вимушена звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2016 року позов [PERSON] задоволений. Стягнуто з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~паспорт громадянина\~України серії\~ [NUMBER] \~виданого Малиновським\~РВ м.\~Одеси 23\~грудня 2010\~року,\~зареєстрованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~на користь\~ [PERSON] суму\~боргу у\~розмірі 15600,00 доларів США\~(п`ятнадцять\~тисяч шістсот\~доларів США\~00\~цент.), що складає на день ухвалення рішення 412932,0 грн. (чотириста дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві грн. 00 коп.) за курсом НБУ. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] ,\~паспорт громадянина\~України серії\~ [NUMBER] \~виданого Малиновським\~РВ м.\~Одеси 23\~грудня 2010\~року,\~зареєстрованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] , на користь [PERSON] гривневий еквівалент процентів за користування позикою у розмірі 8892,00 доларів США (вісім тисяч вісімсот дев`яносто два долара США 00 цент.), що складає на день ухвалення рішення 235371,24 грн. (двісті тридцять п`ять тисяч триста сімдесят одна грн. 24 коп.) за курсом НБУ. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданого Малиновським РВ м. Одеси 23 грудня 2010 року, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 6532,03 гривень (шість тисяч п`ятсот тридцять дві грн. 03 коп.). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 липня 2018 року заяву [PERSON] п [PERSON] перегляд\~заочного рішення\~Малиновського районного\~суду м.\~Одеси від\~21\~грудня 2016\~року у\~цивільній справі\~за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості задоволено.\~Заочне рішення\~Малиновського районного\~суду м.\~Одеси від\~21\~грудня 2016\~року у\~цивільній справі\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості скасувати і призначити підготовче судове засідання на 12 вересня 2018 року о 10 годині 30 хвилин в залі судового засідання № 218 у приміщенні суду. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову. Відповідач позов визнав частково, надав відзив на позов, за яким посилався на такі обставини. Позов визнав частково у сумі 1600,0 доларів США , виходячи з того, що з усіх договорів позики, представлених у справі, відповідач визнаю лише договір позики, який був укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем від 15.02.2013 року, оригіналу цього договору немає. Відповідач повернув позивачу суму боргу в розмірі 14000,0 доларів США. Коли відповідач повернув суму боргу 14000,0 доларів позивачу [PERSON] , вони разом з позивачем [PERSON] знищили оригінал договору, що був укладений між відповідачем та позивачем від 05 лютого 2013 року на суму 15600,0 доларів США. Після знищення цього договору вони уклали новий договір позики і розписку від 16 грудня 2014 року на суму залишку боргу 1600,0 доларів США. Тому позивач [PERSON] посилається на договір позики від 20.01.2015 року, так як основний договір позики, укладений між сторонами на суму 15600,0 доларів США був знищений. [PERSON] надала позов до суду 28.09.2016 року, строк повернення грошей згідно вказаного договору 04.08.2013 року, тому відповідач вважає, що у позивача сплив строк позовної давності у три роки для стягнення з нього боргу згідно договору від 05.02.2013 року. Крім того, позивач [PERSON] , скориставшись його довірою, під різними підставами примусила відповідача підписати чисті листи бланків договорів, які потім подала до суду під різними датами. Дана обставина свідчить про шахрайські дії з боку позивачки. Представник позивач наполягав на задоволенні позову, оскільки у позивача наявний оригінал договору та розписки, вади договору та розписки, на які посилається відповідач, не впливають на сам факт укладення договору та передачі коштів, твердження про те, що відповідач на вимогу позивача підписував декілька листів різних договорів нічим не підтверджено. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 20\~січня 2015\~рокупозивач\~ [PERSON] позичила\~відповідачу [PERSON] \~суму в\~розмірі 15600,0\~доларів США.\~Сторони при\~цьому домовились,\~що позичальник\~прийняв на\~себе зобов`язання\~повернути одержану\~позику готівкою\~шляхом передачі\~позикодавцю грошової\~суми позики\~до 01\~липня 2015\~року. У вказаний у розписці та у договору позики термін відповідач не повернув позивачу грошову суму позики. Факт передачі\~грошових коштів\~відповідачу та\~його обов`язок\~повернути їх\~підтверджується оригіналом\~розписки від\~20\~січня 2015\~року та\~договором позики\~від 20\~січня 2015 року. Тобто договір позики укладений у письмовій формі та його зміст підтверджує факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику та отримання останнім цих коштів, обов`язковість складання розписки, яка підтверджує цей факт, не є обов`язковим, хоча вона існує в матеріалах справи. У порушення прийнятих на себе зобов`язань до 01 липня 2015 року відповідач не повернув суми позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідав їй відмовою. Стосовно тверджень відповідача щодо визнання лише договору позики, який був укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем від 15.02.2013 року, оригінал якого відсутній, що відповідач повернув позивачу суму боргу в розмірі 14000,0 доларів США. Коли відповідач повернув суму боргу 14000,0 доларів позивачу [PERSON] , вони разом з позивачем [PERSON] знищили оригінал договору, що був укладений між відповідачем та позивачем від 05 лютого 2013 року на суму 15600,0 доларів США. Після знищення цього договору вони уклали новий договір позики і розписку від 16 грудня 2014 року на суму залишку боргу 1600,0 доларів США. У суду відсутні будь-які докази, надані відповідачем, на підтвердження того, що боргові зобов`язання за договором позики від 15.02.2013 року є тими самими відносинами згідно договору від 20 січня 2015 року з відрахуванням 14000,0 доларів США. Відсутні розписки щодо часткового погашення боргу, зарахування боргу тощо. За викладених обставин суд не може застосувати строки позовної давності за копією боргового документа від 15.02.2013 року. Посилання відповідача, що позивач [PERSON] , скориставшись його довірою, під різними підставами примусила відповідача підписати чисті листи бланків договорів, які потім подала до суду під різними датами, критично оцінюється судом, оскільки навіть якщо такі дії відповідача і мали місце при підписанні декількох чистих листів бланків договорів позики, то це свідчить про те, що відповідач діяв у власних інтересах і на власний ризик. Доказів протиправної поведінки позивача до суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов`язання свідчить про невиконання останнього. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку\~з тим,\~що позичальник\~належним чином\~свої обов`язки\~не виконує,\~станом на 28 вересня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 15600,00 доларів США (п`ятнадцять тисяч шістсот доларів 00 центів). Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1 Договору позики розмір процентів за користування грошовими коштами складає 3% від суми, щомісяця. Враховуючи те, що відповідач користувався позикою протягом 19 (дев`ятнадцяти) місяців, починаючи з 20 січня 2015 року по 12 вересня 2016 року, розмір процентів за увесь час користування грошовими коштами які були надані у якості позики за договором складає 8892,00 доларів. За викладених\~обставин суд\~вважає за\~необхідне визнати\~позов обґрунтованим\~та стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача грошові\~кошти у\~розмірі 15600,00 доларів США, що складає на день ухвалення рішення 411372,0 грн. (чотириста одинадцять тисяч триста сімдесят дві грн. 00 коп.) за курсом НБУ (на 16.05.2019 р. 1 долар США 26,37 грн.); відсотки за користування позикою у розмірі 8892,00 доларів США, що складає на день ухвалення рішення 234482,04 грн. (двісті тридцять чотири тисячі чотириста вісімдесят дві грн. 04 коп.) за курсом НБУ та суму судового збору у розмірі 6532,03 гривень. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ч. 1. ч 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved