Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що сімейне життя між сторонами склалося, через що вони припинили спільне життя та фактичні шлюбні відносини, а тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 15.02.2019р. провадження у даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовному засіданні. Позивач [PERSON] у підготовче судове засіданні не з'явилася, проте надала суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Також позивач просила не відшкодовувати їй понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони 06 вересня 2014 року зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис - №1453 (а.с.). Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], яка народилась [INFO] (а.с. 8). Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред'явити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, разом сторони не проживають, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила після розірвання шлюбу не відновлювати їй дошлюбне прізвище і залишити їй прізвище - [PERSON]. При вирішенні питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує клопотання позивача про покладення судових витрат на неї, а тому судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 768,40грн відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача не підлягають.

Outcome: approved