Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. У судовому засіданні позивч [PERSON] в обґрунтування заявлених вимог вказала, що 17.07.2011 року померла її тітка [PERSON], з якою вона постійно мешкала однією сім’єю за адресою: Донецька область, м.Димитров, пров.Ворошилова[ADDRESS]. Після смерті тітки залишилось спадкове майно, яке складається з ? частини вказаної житлової квартири, яка належала померлій на праві спільної сумісної власності. Інша частина вказаної квартири на праві спільної сумісної власності належала [PERSON], який помер 10.01.2002 року і являвся цивільним чоловіком [PERSON] За життя [PERSON] склала на неї заповіт на ?? частину вищезазначеної квартири. Після смерті [PERSON]Є, тобто з січня 2002 року, вона стала проживати разом з тіткою, доглядала її, користувалася зазначеною нерухомістю та подовжує там проживати по теперішній час. Окрім неї ніхто не виявляє наміру визнати ? частину квартири померлого своїм майном. Оскільки вона понад десяти років відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, позивач просить суд визнати за нею право власності на ? частину квартири за адресою: Донецька область, м.Димитров, пров.Ворошилова[ADDRESS], за набувальною давністю та встановити факт її проживання в зазначеній квартирі з січня 2002 року. Представник відповідача [PERSON] міської ради до суду не з’явився, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність та про своє незаперечення проти позову. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 17 липня 2011 року у віці 85 років померла [PERSON], про що у книзі реєстрації смертей 18.07.2011 року зроблений відповідний актовий запис за № 471 (а.с.6). 10.01.2002 року у віці 73 роки помер [PERSON], про що у книзі реєстрації смертей 11.01.2002 року зроблений відповідний актовий запис за № 38 (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 травня 1995 року за № 3/7-238 виробничим об,єднанням «Красноармійськвугілля», зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м.Димитров 03 липня 1995 року у реєстровій книзі № 20 за реєстровим № 12, житлова квартира загальною площею 38,7 кв.м, жилою – 23,6 кв.м, розташована за адресою: Донецька область, м.Димитров, пров.Ворошилова[ADDRESS], належала на праві приватної спільної сумісної власності померлим [PERSON] та [PERSON] (а.с.10, 15, 19-20). За рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 09.10.2013 року визначені частки померлих [PERSON] та [PERSON] у їх праві спільної сумісної власності на вказану квартиру, які становлять по ? частині квартири (а.с.12-13). Позивач [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Новогродівської державної нотаріальної контори 18.12.1996 року за реєстровим № 4128, успадкувала належну [PERSON] частину вказаної квартири, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори 06.12.2013 року, реєстровий номер 722 (а.с.8). Померла [PERSON] за життя була зареєстрована і постійно мешкала за адресою: Донецька область, м.Димитров, пров.Ворошилова[ADDRESS], разом з нею з січня 2002 року до смерті [PERSON] проживала [PERSON], яка продовжує користуватися даним приміщенням і по цей час, що підтверджується актом з місця проживання від 28.01.2014 року, технічним паспортом, показами свідків (а.с.18, 19-20). Так свідок [PERSON] суду прояснила, що вона мешкає по сусідству з позивачем [PERSON] на одній площадці у будинку № 12 пров.Ворошилова в м.Димитров: її квартира № 15, а у позивача № 16. У свою квартиру вона заселилася в 2008 році, на той час позивач вже мешкала у вказаній квартирі разом з бабусею [PERSON], жінки проживали удвох. Чоловік [PERSON] на той час вже помер, дітей у них не було. [PERSON] приходилася племінницею [PERSON] Ховали бабусю [PERSON] та інші родичі. Після смерті [PERSON] квартирою опікується позивач, яка оплачує усі комунальні послуги. Їй, як члену ревізійної комісії ОСББ «Калина», відомо про відсутність заборгованості за комунальними послугами по квартирі, у якій мешкає позивач. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає у квартирі № 17 будинку № 12 пров.Ворошилова в м.Димитров на третьому поверсі будинку. На другому поверсі у квартирі № 16 проживає [PERSON] Ця квартира належала [PERSON], яка померла приблизно два роки тому і яку ховала позивач. Бабуся [PERSON] колись проживала із своїм чоловіком дядьком [PERSON], якого також ховала [PERSON] Після смерті [PERSON] [PERSON] переїхала жити до [PERSON], так як та була вже стара і хворіла. Більше ніхто в цій квартирі не мешкав, дітей у [PERSON] та [PERSON] не було, вона ніколи їх не бачила. Зараз квартирою продовжує користуватися позивач, яка постійно оплачує комунальні послуги, оскільки там проживає. З 29.01.2014 року позивач [PERSON] зареєструвалася за адресою: Донецька область, м.Димитров, пров.Ворошилова[ADDRESS], що підтверджується довідкою приватного підприємства «Домінант-Сервіс» (а.с.11). Відповідно до листів [PERSON] державної нотаріальної контори від 21.02.2012 року та від 03.07.2013 року видати позивачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на майно померлого 10.01.2002 року [PERSON] не має можливості, оскільки позивач не надала жодних документів у підтвердження родинних зв’язків із померлим., заповіт або інші підстави для закликання до спадкування (а.с.16, 17). За інформацією [PERSON] державної нотаріальної контори від 22.05.2014 року на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлого 10.01.2002 року, згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22.05.2014 року спадкова справа не відкривалася, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. Відповідно до листа [PERSON] державної нотаріальної контори від 22.05.2014 року на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлої 17.07.2011 року, згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22.05.2014 року відкрита спадкова справа за заявою про прийняття спадщини за заповітом від імені [PERSON], якій 06.12.2013 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину квартири. Заповіт від імені [PERSON] посвідчено державним нотаріусом Новогродівської державної нотаріальної контори 18.12.1996 року за реєстровим № 4128. Досліджені у суді докази в їх сукупності дають судові підставу вважати доведеним факт, що [PERSON] з січня 2002 року проживає у квартирі № 16 будинку № 12 пров.Ворошилова в м.Димитров Донецької області. Встановлення даного факту [PERSON] необхідно для оформлення права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] – цивільного чоловіка її тітки [PERSON], після смерті якої позивач успадкувала частину спадкової квартири. Спадкоємців за законом судом не встановлено. Згідно за ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ст.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила про набувальну давність можуть поширюватися також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто відлік цього строку може починатися з 1 січня 2001 року. З огляду на ст.392 ЦК України, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права. Проаналізувавши досліджені у суді письмові докази та пояснення свідків, що підтверджують добросовісне заволодіння позивачем майном і її відкрите, постійне та безперервне володіння спірною квартирою з січня 2002 року, тобто більше 10 років після смерті [PERSON], який був добросовісним співвласником цього жилого приміщення, та після смерті якого судом не встановлено спадкоємців, суд вважає, що є всі підстави для задоволення вимог позивача щодо набуття нею права власності на частину спірної квартири, співвласником якої є також і вона, за набувальною давністю. Суд також при задоволенні вимог позивача бере до уваги роз’яснення, викладені у п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, згідно якого не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Тобто [PERSON] увесь час володіла ? частиною квартири, яка належала [PERSON], позивач же, успадкувавши її право володіння, відповідно має право на приєднання до часу свого володіння час, протягом якого цією частиною володіла [PERSON], чиїм спадкоємцем є [PERSON] На підставі ст.ст.344, 392, ст.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved