Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позову покликається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який був зареєстрований 18.05.2007 року. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26.12.2014 року шлюб між ними розірвано. Ще у квітні 2012 року відповідачу було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Їй відомо, що у серпні 2016 року відповідач вийшов на волю та проживав у м. Новояворівську, на даний час він знову перебуває під вартою за обвинуваченням у вчиненні вбивства. Після розірвання шлюбу донька постійно проживає з нею, протягом останніх шести років відповідач не цікавиться нею, не спілкується з донькою, не дарує їй подарунки та не відвідує її, жодних коштів на утримання дитини не надавав. У січні минулого року вона вдруге одружилась і саме теперішнього її чоловіка дочка кличе татом, а відповідача навіть не згадує. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, є схильним до насильства, а тому не може позитивно впливати на фізичний, духовний і моральний розвиток доньки, просить позов задовольнити. Ухвалою від 07.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов з підстав, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити. Додатково пояснила, що коли відповідач вийшов з місць позбавлення волі у 2016 році, взяв дитину гуляти, донька сказала, що більше не хоче та не буде з ним гуляти, оскільки під час прогулянки вони зайшли в бар, де [PERSON] розпивав спиртні напої при дитині. Окрім цього відповідач прийшов на 1 вересня до школи та вчинив скандал, донька його боїться, не хоче з ним спілкуватись та називати його татом. Відповідач телефонує їй та погрожує, жодної допомоги на утримання дитини не надає. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 18.06.2018 року пояснила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у 2010 році у них народилась донька. Шлюб між ними розірвано у 2014 році. Відповідач участі у вихованні та забезпеченні дитини не бере, дитина боїться батька. Відповідач відбував та відбуває на даний час покарання у місцях позбавлення волі за тяжкі злочини. Враховуючи наведене просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив повністю та просив у задоволенні такого відмовити. Додатково пояснив, що протягом 4 років відбував покарання незаконно, а відтак не мав можливості допомогти доньці. Разом з тим донька на той момент жила з його батьками та саме вони займались її вихованням. Позивач та її сім`я налаштовує доньку проти його батьків та дитина їх боїться з невідомих причин. На 1 вересня дитини нічого поганого не робив. Одного разу він хотів взяти доньку на прогулянку, однак [PERSON] не виводила дитини та зателефонувала у поліцію. Щодо чинення перешкод у спілкуванні з дитиною не звертався. Після звільнення з місць позбавлення волі постійно надавав доньці матеріальну допомогу, його рідні також надавали кошти на її утримання. Окрім цього надав кошти і позивачу, однак коли вона вдруге одружилась перестала брати гроші. Донька хотіла та хоче з ним спілкуватись, однак позивач, її чоловік та свекруха не пускали його до дитини. Коли він з донькою зустрівся, то вони ходили по магазинах, в бар не заходили, алкогольних напоїв при дитині не вживав. Представник органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з`явилась, на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить при ухваленні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування. Свідок [PERSON] , мати позивача, в судовому засіданні 18.06.2018 року пояснила, що її донька та відповідач розписувалися в тюрмі. Коли відповідач перебував у місцях позбавлення волі, її донька працювала, а догляд за дитиною їй допомагали здійснювати його батьки. На даний час відповідач дитині ніяк не допомагає, бачився з нею один раз в 2016 році, коштів на її утримання не надає. Дівчинка сама не бажає спілкуватися з батьком, соромиться його. До батьків відповідача внучка також не хоче ходити, вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав. Свідок [PERSON] , теперішній чоловік позивачки, в судовому засіданні 18.06.2018 року пояснив, що він з дружиною здійснюють догляд за дитиною, утримують її, відповідач дитині не допомагає, коштів на утримання не надає, подарунки не дарує. Коли дівчинка потребувала лікування, кошти надавав він та його батько, відповідач не допомагав. Дитина не хоче спілкуватися з рідним батьком, натомість називає батьком його. Малолітня [PERSON] , [INFO] , донька позивача та відповідача, в судовому засіданні 13.07.2018 року пояснила, що з батьком спілкувалася один раз, коли він брав її гуляти. По телефону не спілкуються, бо вона не хоче з ним говорити. Проживає з мамою та татом [PERSON] . Відповідача вона боїться, бо мама їй розповідала, що він агресивний, її відповідач не ображав. Свідок [PERSON] , тітка відповідача, в судовому засіданні 13.07.2018 року зазначила, що не розуміє, чому позивач хоче позбавити батьківських прав її племінника, оскільки він дуже любить свою доньку. Його батьки допомагали у вихованні дівчинки, коли він перебував у місцях позбавлення волі. Він доньку ніколи не ображав, купував та передавав їй подарунки, по можливості допомагав. Дівчинку налаштовують проти батька, вважає недоцільним позбавляти його батьківських прав. Свідок [PERSON] , тітка відповідача, в судовому засіданні 13.07.2018 року пояснила, що коли відповідач перебував у місцях позбавлення волі, його мати водила дитину в садок, доглядала. Коли дитина йшла в перший клас, він купував подарунки та зі своїми батьками прийшов на перший дзвоник, однак їх до дитини не пустили. Відповідач любить свою доньку. Зазначила, що розлучення сторін - це їхня справа, але це не привід позбавляти батька батьківських прав. Свідок [PERSON] , мати відповідача, в судовому засіданні 13.07.2018 року пояснила, що її син намагався по мірі можливостей допомагати дитині, навіть перебуваючи в місцях позбавлення волі, передавав їй подарунки. Доньку не ображав, дуже її любить. Вони з чоловіком намагалися допомагати у вихованні дитини, вона доглядала онуку. Відповідач в присутності дитини агресивно себе не вів. Її син дзвонив до колишньої дружини, цікавився дитиною, однак йому не давали з нею спілкуватися. Купував подарунки на [PERSON] , день народження. В серпні 2016 року, коли вийшов на волю брав доньку один раз гуляти. Можливості утримувати дитину не мав, так як не працював, але допомагав чим міг. Вважає недоцільним позбавляти його батьківських прав. Свідок [PERSON] , батько відповідача, в судовому засіданні 13.07.2018 року зазначив, що його син допомагав дитині чим міг, допомагали також його друзі. Купував дитині подарунки та дуже любить свою доньку. З онукою їм не дають можливості спілкуватися, не бачились близько п`яти років. Приходили до дівчинки на перше вересня, коли вона йшла в перший клас, однак колишня невістка та її теперішня свекруха їх до дитини не допустили. Вважає, що дівчинку налаштовують проти батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 24.06.2019 року пояснила, що сторони справи розписувалися у тюрмі, коли відповідач був засуджений. Як батько він хороший, коли перебував на волі, приділяв дитині увагу, забезпечував та допомагав їй. Коли дитина йшла в перший клас, він приходив, однак їм не дали можливості поспілкуватися. Перебуваючи на волі, він з дитиною приходив до неї, дівчинка поводила себе добре з ним. На даний час їй невідомо про відносини батька і дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 24.06.2019 року зазначив, що відповідач перебував у місцях позбавлення волі. Дитину йому не давали, він приходив до школи декілька разів, однак йому не дали можливості поспілкуватися з донькою. На даний час він з відповідачем не спілкується. Заслухавши учасників судового засідання, оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що у позові слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області. Відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 26.12.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 18.05.2007 року Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 125 розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 12.01.2016 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до довідки від 07.04.2017 року № 248, виданої Яворівським районним судом Львівської області [PERSON] не зверталася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] . Дані про те, чи зверталася [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів до 2011 року відсутні, так як судова документація повністю знищена вогнем в результаті пожежі 11.03.2014 року в приміщенні Яворівського районного суду Львівської області. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики [PERSON] учениці 1-В класу Новояворівської ЗОШ І-ІІІ ст. № 2 за перший рік навчання дитина досягла значного рівня навчання. Виховується у повній сім`ї - мати - [PERSON] , вітчим - [PERSON] . Дівчинка охоче спілкується з вітчимом, батьки дбають про здоров`я та душевний спокій дитини, регулярно відвідують школу. Біологічний батько [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки. За час навчання дівчинки в школі жодного разу її не відвідував, навчанням доньки не цікавився. Відповідно до висновку від 23.01.2018 року № 307/19 Яворівська районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані серед іншого піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як роз`яснено у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд критично оцінює висновок органу опіки і піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки даний висновок є недостатньо обґрунтованим, а тому не може бути беззаперечним доказом для підтвердженням факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а також застосування до нього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. Органом опіки та піклування не з`ясовано відношення відповідача до дитини, даних, що характеризують особу батька, а висновок не містить переконливих даних про свідоме нехтування [PERSON] батьківськими обов`язками. При цьому, суд враховує, що такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно висновку ВС в постанові від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04), де наголошено на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним. Хоча [PERSON] і не в повній мірі виконував батьківські обов`язки по вихованню своєї малолітньої доньки, однак, враховуючи, що у зв`язку з відбуванням покарання, відповідач позбавлений можливості належним чином виконувати свої батьківські обов`язки з незалежних від нього обставин, його бажання налагодити зв`язок з дитиною, суд вважає за необхідне надати можливість відповідачу змінити, виправити своє ставлення до батьківських обов`язків по вихованню доньки та застерегти [PERSON] , що в подальшому, у разі його ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки - [PERSON] , [INFO] , його може бути позбавлено батьківських прав. Враховуючи встановлені обставини в справі, дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що достатні підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав в справі відсутні, в зв`язку із чим в позові про позбавлення батьківських прав слід відмовити. Окрім того, суд звертає увагу, що в разі, якщо відповідач не змінить свого ставлення до дитини, позивач не позбавлена можливості повторно звернутись до суду з аналогічним позовом. У порядку ст.141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 141, 164, 166, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: dismissed