Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно посилаючись на те, що остання являється її дочкою, яка добровільно не надає їй матеріальної допомоги, хоча відповідно до ст. 202 СК України остання зобов'язана утримувати непрацездатних батьків. У судовому засіданні позивач позов підтримала і просила його задовольнити, пояснивши, що підставою для звернення її до суду із зазначеною позовною заявою стало те, що у 2011 році [PERSON] не віддала їй 14\~000 грн по мировій угоді суду по цей день, а також те що вона є непрацездатною за віком, має поганий стан здоровя, отримує мінімальну пенсію, якої не вистачає на проживання, багато коштів витрачає на ліки, при цьому проживає у чужих людей, оскільки її дочка [PERSON] проживає в її будинку, в який її не допускає, а остання є працездатною, має регулярний матеріальний дохід, тому повинна утримувати її як матір. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала пояснивши, що у 2008 році вона з чоловіком та дітьми, за пропозицією батьків, переїхали з с. Плоскозабузьке Вільшанського району Кіровоградської області до м. Ічня. Спочатку у них з матір»ю були нормальні відносини, однак після 2011 року, коли вони уклали з останньою мирову угоду по продажу будинку № 17 по вул. Журавлиній в м. Ічня Чернігівської області, та після продажу останньою у 2012 році свого будинку по вул. Залізничній, 10 в м. Ічня Чернігівської області, мати почала дуже прискіпливо ставитись до неї та її сім»ї. Після чого остання виїхала проживати у [INFO] до іншої дочки [PERSON], з якою також не знайшла спільної мови, у зв»язку з чим остання купила їй там будинок. До 2011 року ніяких претензій матеріального характеру з боку матері до неї не було. Вважає, що причиною звернення позивача з даним позовом до суду міг стати спір про зазначений вище будинок, за який вони сплатили [PERSON] 14\~000 грн, однак остання вимагає за нього на сьогоднішній день більшої суми. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що всі негаразди [PERSON] зробила сама і безпідставно просить стягнути аліменти з [PERSON], враховуючи також те, що доказів у потребі матеріальної допомоги саме з відповідача [PERSON] суду не надала. Співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за відсутності. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] є матірю відповідачів [PERSON] та [PERSON], що підтверджується також копіями свідоцтв про їх народження та одруження. Частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, проте даний обов»язок не є абсолютним. \~\~ Так згідно\~ст. 205 СК України\~\~суд\~\~визначає\~\~розмір\~\~аліментів на батьків\~\~у твердій грошовій\~\~сумі\~\~і (або)\~\~у частці від\~\~заробітку (доходу) з урахуванням\~\~матеріального\~\~та сімейного\~\~стану сторін. Таким чином, цією нормою закону встановлено, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, що є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними за законом вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Потреба в матеріальній допомозі визначається залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. Позивач є непрацездатною, однак, що стосується такої підстави як потреба матеріальної допомоги на утримання матері, то в судовому засіданні останньою вона не доведена. Так, позивач отримує пенсію у розмірі більшому ніж прожитковий мінімум на місяць (а.с. 3, 29), в той час, коли у відповідності до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2015 року встановлений у розмірі 1 218 грн, а для осіб, які втратили працездатність у розмірі 994 грн. Позивач посилається на те, що вона багато коштів витрачає на ліки, при цьому проживає у чужих людей, оскільки її дочка [PERSON] проживає в її будинку, в який її не допускає, однак доказів цьому суду не надала, хоча з довідки Ічнянської ЦРЛ вбачається, що остання у 2015 році двічі перебувала на стаціонарному лікуванні з приводу дифузного кардіосклерозу з гіпертонією (а.с. 30). Суд також враховує і ту обставину, що у сторін, починаючи з 2011 року виникли неприязні відносини з приводу продажу належного позивачу будинку № 17 по вул. Журавлиній в м. Ічня Чернігівської області. При цьому суд бере до уваги пояснення самого позивача, яка у судовому засіданні зазначила, що підставою звернення її до суду з позовною заявою про стягнення аліментів стало те, що [PERSON] не віддала їй у 2011 році кошти у розмірі 14\~000 грн за продаж їй по мировій угоді суду будинку № 17 по вул. Журавлиній в м. Ічня Чернігівської області. Таким чином позивач у судовому засіданні не навела доказів потреби у матеріальній допомозі у зв»язку з чим її позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed