Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 06 березня 1993 року Відділом ЗАГСу Ужгородської міської управи. Свої вимоги мотивувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу наявності різних поглядів на життя та сім'ю. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. У звязку з наведеним, просить суд розірвати їхній шлюб. В судове засідання позивач не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, з урахуванням вищевикладеного, приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06 березня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Турянчик) [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом ЗАГСу Ужгородської міської управи, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 160, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] ІІ-ФМ № 282352 від 06.03.1993 року. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. У шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою. Як встановлено судом, подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося в силу наявності різних поглядів на життя та сім'ю. Спору про поділ майна не має. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 24 жовтня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 28 жовтня 2016 року. На підставі ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved