Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд: шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати; після розірвання шлюбу змінити прізвище [PERSON] на дівоче [PERSON] ; стягнути з [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 1409,6 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 вересня 2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, зроблено актовий запис № 1675. [INFO] від шлюбу народився син - [PERSON] Втім , сімейне життя не склалося, оскільки між ними виявились суттєві протиріччя з приводу існування сім`ї, постійні конфлікти, які негативно впливають на їх дитину, призвели до втрати поваги, почуття любові та будь-яких фізичних чи психологічних зв`язків між ними. Тому, з середини листопада 2017 року, вони не проживають разом. Крім того, вона має об`єктивні побоювання, що у їх дитини може виникнути хибне уявлення про сім`ю. Тому збереження шлюбу є недоцільним та таким, що протирічить її інтересам та їх спільної дитини. Син проживає з позивачем. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, справа призначена до підготовчого судового засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Відповідно до ч.3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї 16 вересня 2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1675. Сторони від шлюбу мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з листопада 2017 року, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач просить розірвати шлюб, переконана, що подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу є неможливим. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, їх шлюб носить формальний характер, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у поданій до суду заяві просить змінити її прізвище на дівоче [PERSON] . В той же час, відповідно до свідоцтва про шлюб, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». За вказаних обставин, суд позбавлений можливості вирішити питання про відновлення дошлюбного прізвища позивача. В порядку ст. 141 Цивільного процессуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 704,80 гривень, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial