Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що 22.06. 2001 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем у подальшому не склалось, шлюбні відносини було припинено з 20.01.2016 року , спільне господарство не ведеться. Позивач вважає спільне сімейне життя з відповідачем неможливим, що є підставою його звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.06. 2001 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб від якого вони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем у подальшому не склалось, шлюбні відносини було припинено з 20.01.2016 року , спільне господарство не ведеться. Позивач вважає спільне сімейне життя з відповідачем неможливим, що є підставою його звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У зв'язку з вище викладеним позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved