Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилалася на те, що 05 жовтня 2002 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. За час шлюбу [INFO] року у них народився син - [PERSON]. Після одруження вони проживали разом з її батьками в селі Городниця Підволочиського району Тернопільської області. Спочатку вони жили добре, однак, коли сину виповнилося сім місяців, чоловік поїхав на заробітки до Росії і з того часу перестав з ними спілкуватися. Більше дванадцяти років їй невідомо де знаходиться відповідач, який взагалі не цікавиться сином, ніякої участі в його утриманні та вихованні не приймає: не телефонує ні до неї ні до сина; не цікавиться здоров'ям дитини, не надсилає грошей на утримання дитини. Від спільних знайомих вона дізналася, що у нього є інша жінка. За наведених обставин очевидно, що шлюб давно розпався, носить формальний характер, примирення з відповідачем неможливе, оскільки вони давно не є подружжям, таке примирення буде неможливе і буде мати лише формальний характер, тому настоює на розірванні шлюбу. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала і пояснила, що її донька [PERSON] в 2002 році вийшла заміж за [PERSON] і після одруження, близько двох років проживали разом з ними в селі Городниця Підволочиського району Тернопільської області. Так як роботи в селі не було, коли дитині виповнилося сім місяців зять поїхав на заробітки в Росію. З того часу додому не повертався. З часу виїзду за кордон, зразу після виїзду всього один раз зателефонував додому, повідомив що заїхав добре, шукає роботу. Після того, припинив спілкування ніяких зв'язків ні з донькою, ні з онуком не підтримує. Близько року доньці стало відомо що в нього є друга сім'я, а тому вона вирішила розірвати даний формальний шлюб. Відповідач, який про день, час і місце розгляду справи був повідомлений через оголошення в пресі (газета « Свобода» № 71 (3109 ) від 14 вересня 2016 року) в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, одної заяви не подав, а тому, вислухавши думку представника позивачки, яка просить справу вирішувати в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Позивач, [PERSON] 25 жовтня 2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] видане 25.10.2002 року Городницькою сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 7. Від спільного проживання в них [INFO] року народився син - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Городницькою сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 10 жовтня 2003 року . Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися. Сторони разом прожили всього близько двох років. В квітні 2004 року відповідач поїхав на заробітки за межі України і з того часу вони з позивачкою разом не проживають, ніяких зв'язків не підтримують, що свідчить про формальне існування даної сім'ї . Позивач і її представник настоюють на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved