Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення повноліття, посилаючись на не досягнення домовленості щодо участі відповідача, який проживає окремо з квітня 2018 року, в утриманні дитини. Сторони, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримала з підстав зазначених у ньому. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2015 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ИД №119012, видане виконкомом Камянківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. У шлюбі у сторін 19 листопада 2016 року народилася донька [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серія І-ИД №245464, видане 22 листопада 2016 року Підволочиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Згідно з довідкою виконкому Підволочиської селищної ради №340 та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання №б/н від 29 травня 2018 року, [PERSON] проживає у [INFO]. До складу сімї входять: [PERSON], [INFO], - бабуся; [PERSON], [INFO] дідусь; [PERSON], [INFO]; - мати; [PERSON], [INFO], - донька. Будинок належить [PERSON] Сімя має у власності земельні ділянки: для обслуговування житлового будинку, для ведення особистого селянського господарства; займається тваринництвом. Крім того, в акті зазначено, що позивач виховує доньку одна, відповідач проживає окремо, коштів на утримання доньки не надає, участі у вихованні не приймає. З довідки №724, виданої Підволочиським РУСЗН, вбачається, що позивач за листопада 2017 року квітень 2018 року отримала 5160 (пять тисяч сто шістдесят гривень) грн. допомоги при народженні 1-єї дитини. Судом встановлено, що Відповідач, не зареєстрований і проживає разом з сімєю, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання дитини Відповідач не надає. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів на малолітнього, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня становить 1492 гривень. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання неповнолітньої дитини, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дітей. Враховуючи, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дітей, потреби у їх розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, у розмірі 900 (девятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 184 СК України позовні вимоги належить задовольнити.

Outcome: approved