Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. У позовній заяві, з урахуванням уточнень, позивач посилалася на те, що 20.06.2013 року о 17 годині [PERSON], керуючи транспортним засобом ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], по пр. Ленінському в районі ТЦ «Золоте кільце» в Ворошиловському районі м. Донецька, при русі не вибрав безпечну дистанцію, чим порушив Правила Дорожнього руху України та скоїв зіткнення з попереду рухомим у попутному напрямку автомобілем HYUNDAI ELANTRA реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності ЄАО 900128, в наслідок чого автомобіль позивача отримав значні механічні ушкодження. Транспортний засіб ВАЗ реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], йому не належить, страховий поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на експлуатований ним автомобіль відповідач не мав. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ реєстраційний номер [NUMBER], яким він керував відповідач, належить [PERSON]. На місце дорожньо-транспортної пригоди через деякий час прибула [PERSON], яка всім надала пояснення, що поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на день скоєння [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди вона також не має, тобто належний їй транспортний засіб ВАЗ реєстраційний номер [NUMBER] не має обов'язкового поліса цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою судді Калінінського районного суду від 12 серпня 2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави. Постанову суду від 12 серпня 2013 року [PERSON] не оскаржував, і постанова набрала законної сили. 12.07.2013 року фахівцем науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру Головного управління МВС України в Донецькій області було проведено автотоварознавче дослідження ушкоджень автомобіля HYUNDAI ELANTRA реєстраційний номер [NUMBER] за результатами дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку фахівця № 10 від 12.07.2012 року загальна величина матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] у зв'язку з пошкодженнями автомобіля HYUNDAI ELANTRA реєстраційний номер [NUMBER], у результаті ДТП становить 18028,76 гривень. Крім того, внаслідок ДТП позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням її власності - автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, що спричинило порушення життєвого укладу, порушення нормальних життєвих зв'язків. Просила суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 18 028,76 гривень; моральну шкоду в розмірі 6000 гривень; судові витрати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримала і дала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з'явився. Про день, час і місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку, що підтверджується представленими в матеріалах справи документами. У справі мається досить матеріалів про права і взаємини сторін, тому суд вважає можливим розглянути дану справу заочно під час відсутності відповідача на підставі наявних досліджених у судовому засіданні доказів відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи № 256/6050/13-п, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно до вимог ст. 60 ч.ч. 1, 4 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадяни, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або на інших підставах (договору оренди, довіреності, тощо). Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, якщо вона не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, заподіяна унаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, заподіяна одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 4 Постанови №4 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що 20.06.2013 року о 17 годині відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом ВАЗ реєстраційний номер [NUMBER] по пр. Ленінському в районі ТЦ «Золоте кільце» в Ворошиловському районі м. Донецька, при русі не вибрав безпечну дистанцію, чим порушив Правила Дорожнього руху України та скоїв зіткнення з попереду рухомим у попутному напрямку автомобілем HYUNDAI ELANTRA реєстраційний номер [NUMBER], в наслідок чого автомобіль позивача отримав значні механічні ушкодження. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № 900128 власником автомобіля HYUNDAI ELANTRA реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON]. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] власником автомобіля ВАЗ реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON]. Постановою Калінінського районного суду міста Донецька від 12.08.2013 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні ДТП, яке мало місце 20.06.2013 року, та за ст. 124 КУпАП притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425 гривень. Вказані обставини встановлені судовим рішенням по адміністративній справі, що набрало законної сили, тому через ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені самою цією особою. Як встановлено у судовому засіданні поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на день скоєння [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди не має, тобто транспортний засіб ВАЗ реєстраційний номер [NUMBER], належний [PERSON], не має обов'язкового поліса цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно висновку фахівця № 10 від 12.07.2012 року загальна величина матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] у зв'язку з пошкодженнями автомобіля HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер [NUMBER], у результаті ДТП становить 18028,76 гривень. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в результаті порушення [PERSON] п.п. 12.1,13.1 Правил дорожнього руху в Україні виникло зіткнення з автомобілем HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що з відповідача [PERSON], який володів джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем ВАЗ реєстраційний номер [NUMBER] на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, необхідно стягнути матеріальний збиток, заподіяний позивачу [PERSON] у розмірі 18028,76 гривень, оскільки настання матеріальної шкоди знаходиться в причинному зв'язку з порушенням [PERSON], який керував автомобілем марки ВАЗ реєстраційний номер [NUMBER], вимог Правил дорожнього руху в Україні. У відповідності зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, при наявності її провини. У відповідності зі ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом у залежності від глибини фізичних і душевних страждань, ступеня провини особи, що причинили моральну шкоду, а також інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відшкодування моральної шкоди позивачу слід покласти на відповідача [PERSON] Вирішуючи питання про розмір заподіяної моральної шкоди, з огляду на доводи позивача, суд при визначенні розміру моральної шкоди виходить із характеру, обсягу та тривалості страждань, яких зазнав позивач, принципу розумності та справедливості, тому суд вважає, що розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню на користь позивача, не може перевищувати 6000 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача [PERSON], тому сплачена позивачем сума судового збору в доход держави у сумі 243,60 гривень за позовні вимоги матеріального характеру підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved