Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 травня 2015 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області було стягнуто аліменти з [PERSON] в розмірі 400 гривень на її користь на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття. На даний час неповнолітня донька [PERSON] потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. З 20.07.2017 року вона не працює і на сьогоднішній день за станом здоров'я не може працевлаштуватися, тому вони з донькою живуть за рахунок підтримки своїх батьків. Відповідач офіційно не працевлаштований, але має постійний прибуток, тому вважає що відсутність офіційного місця працевлаштування не повинна звільняти батька від обов'язку допомагати власній дитині. Позивач надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2015 року позов задоволено, стягнуто аліменти з [PERSON] в розмірі 400 гривень на її користь на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Нормою ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, якщо стягуються аліменти на двох і більше Стр. 2 із 2 дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При прийнятті рішення щодо збільшення розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік», який на період з 1 липня 2018 року становить для дитини віком вiд 6 дo 18 рокiв 1944 гpивень, а тому прохання позивача про збільшення розміру аліментів до 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є співрозмірним до того, що встановлений законом. Таким чином, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову про збільшення розміру аліментів і необхідність його задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved