Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, що знаходиться у спільній частковій власності. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що\~ вона є власником 2/3 частин квартири [ADDRESS] , яка складається з чотирьох кімнат загальною площею 83. 11 кв. м. житловою площею 51, 2 кв.м., відповідно до технічного паспорту. Право власності на зазначене майно набуто нею на підставі договору дарування від 04 лютого 2003 року, реєстровий № 2-319. Крім неї співвласником 1/3 частки спірної квартири є її брат, [PERSON] , право власності якого набуто на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням міського майна, реєстраційний номер 15577 від 03.12.1999 року. Між ними, як співвласниками цього майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу утримання та збереження цього майна, угоди про спосіб\~ виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. Вони є сторонніми\~ один для одного особами, що унеможливлює їх спільне мешкання у спірній квартирі з огляду на побутово-соціальні сторони. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на зазначену квартиру, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуватися спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені\~ обома співвласниками. Як вбачається з технічного паспорту квартири, її конструктивні елементи збудовані таким чином, що кожній із сторін не може бути виділено відокремлену частину квартири із самостійним виходом, оскільки немає технічної можливості переобладнання квартири в ізольовані квартири. Таким чином, установлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень\~ у натурі\~ не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного\~ з них. Відповідно до технічного паспорту\~ на квартиру [ADDRESS] , загальна площа вказаної квартири складає 83,11 кв.м, а житлова площа 51, 2 кв.м. Таким чином,\~\~ на співвласників спірної квартири приходиться з належного їм на праві власності житла відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності, [PERSON] . 55,4 кв.м загальної площі квартири, житлової 34, 13 кв.м., а [PERSON] 27,7 кв.м загальної площі та 17,06 кв.м. житлової площі квартири. Просила визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] шляхом надання у користування їй, [PERSON] кімнат\~ № 1, 2, 3,\~ а [PERSON] кімнати № 4. Вважає, що надання в користування відповідачу [PERSON] зазначеної кімнати в спірній квартирі, жодним чином не обмежує його право власності та такий порядок користування не порушить житлових умов відповідача, оскільки відповідає фактичному користуванню спірною квартирою. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, від якої на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала.\~\~ Відповідач [PERSON] \~ у судові засідання неодноразово не з`являвся,\~ про дату слухання справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалює рішення у заочному порядку. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, доходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з інформаційної довідки Маріупольського БТІ № 353 від 06 березня 2018 року, [PERSON] належить на праві власності 2/3 частини квартири [ADDRESS] \~ на підставі договору дарування від 04 лютого 2003 року, посвідченого Другою маріупольською державною нотаріальною конторою, та зареєстрованого в реєстрі за № 2-319; [PERSON] \~ належить на праві власності 1/3 частина квартири [ADDRESS] \~ на підставі свідоцтва про право власності № 15577 від 08.12.1999 року, виданого Управлінням міського майна. Як вбачається з технічного паспорту на спірну квартиру, загальна площа квартири [ADDRESS] \~ складає 83,11 кв.м., житлова 51,2 кв.м Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 26 січня 2017 року у справі № 265/4780/16, що набрало законної сили 20 лютого 2017 року,\~ розділено особові рахунки з оплати витрат по утриманню будинку та прибудинкової території на квартиру [ADDRESS] між співвласниками квартири, [PERSON] та [PERSON] , виходячи із співвідношення частки права власності на квартиру кожного співвласника. Закріплено за [PERSON] особовий рахунок, виходячи із 55,4 кв.м. загальної площі належної їй частки вказаної квартири, а також за\~ [PERSON] особовий рахунок, виходячи із 27,7 кв.м загальної площі належної йому частки вказаної квартири. Розділено особові рахунки з оплати витрат з централізованого опалення на квартиру [ADDRESS] між співвласниками квартири, [PERSON] та [PERSON] , виходячи із співвідношення частки права власності на квартиру кожного співвласника. Закріплено за [PERSON] особовий рахунок, виходячи із 34,13 кв.м. опалювальної площі належної їй частки вказаної квартири, а також за\~ [PERSON] особовий рахунок, виходячи із 17,06 кв.м загальної площі належної йому частки вказаної квартири. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовлятися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки в спільному майна в натурі, яка відповідає його частці у справі спільної часткової власності. У разі неможливості цього , він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, обов`язкових платежів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам за позовами про захист прав приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо не можливо відлити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд праві за заявленим про це позовом встановити порядок користування приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає можливим виділити позивачу у користування частку в спільному майні, яка відповідає її частці у справі спільної часткової власності та визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] \~ за запропонованим позивачем [PERSON] варіантом згідно із технічною документацією на квартиру. На підставі наведеного,

Outcome: approved