Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути на її користь на утримання неповнолітніх дітей дочки - [PERSON] , [INFO] та дочки - [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 22.09.2020 року. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29.10.2020 року позов [PERSON] було задоволено у повному обсязі. 05.02.2021 року відповідачем [PERSON] до суду було подано заяву про перегляд заочного рішення суду по вказаній справі. Ухвалою суду від 06.04.2021 року заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29.10.2020 року у справі №686/23614/20 було скасовано та призначено судове засідання по даній справі. 12.05.2021 року до суду було подано відзив, в якому відповідачем заперечуються позовні вимоги з тих підстав, що 06.11.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про поділ майна подружжя, відповідно до умов якого відповідач відмовився на користь позивача в інтересах їх малолітніх дочок щодо частки першого у спільному сумісному майні. Вказаний договір був укладений з метою припинення права на аліменти на утримання двох малолітніх дочок. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог у повному обсязі посилаючись на обставини, викладені у відзиві. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та постановити у справі заочне рішення. Суд, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі на підставі рішення суду від 21.12.2015 року. Від шлюбу у них народилися діти: дочка - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] виданих відповідно 13.06.2009 року та 02.11.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Суд рахує, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей. 06.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] дійсно було укладено договір про поділ майна подружжя, згідно якого відповідач відмовився від частки у спільному сумісному майні на користь позивача в інтересах їх малолітніх дочок. На підставі вказаного договору позивачем 06.11.2014 року було складено нотаріально посвідчену заяву, яка зареєстрована в реєстрі за №3-2964, з наступною умовою: «Одночасно повідомляю, що звертатися до суду із заявою про стягнення аліментів наміру не маю і мати не буду.» Однак, суд не бере до уваги вищезазначену заяву позивача з огляду на наступне. Статтею 190 Сімейного кодексу України передбачено припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно. Це означає, що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. [PERSON] було складено заяву про те, що вона не має наміру звертатися до суду із заявою про стягнення аліментів, яка не може бути розцінена судом як договір про припинення права на аліменти, оскільки не відповідає його вимогам. Відповідачем не наведено жодних доказів того, що між сторонами було укладено договір про припинення права на аліменти для дитини, а також надання на це згоди органу опіки та піклування, яка в даному випадку є обов`язковою умовою укладення зазначеного договору. Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які документи щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, передане відповідачем на користь позивача згідно договору про поділ майна подружжя від 06.11.2014 року. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 грн., з 01 липня 2020 року - 1859 грн., для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн.,01 липня 2020 року - 2318 грн. Таким чином, розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення. На підставі вище викладеного суд вважає, визначити розмір аліментів які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] [INFO] та дочки - [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 22 вересня 2020 року. Судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved