Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], уточненим під час розгляду справи, просила суд: визнати за нею право власності на спадкове майно, що відкрилося після смерті чоловіка [PERSON], який помер , [INFO], у вигляді 91/100 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], площею 0,0573 га. та визначити в спільній сумісній власності розмір частки земельної ділянки [PERSON], розташованої за наведеною адресою, що складає 9/100 частини вказаної земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила наступне. З приводу прийняття спадщини чоловіка вона своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою, інші спадкоємці, її діти [PERSON]., [PERSON] відмовились від належної їм частки у спадщині батька на її користь. 21.07.2015 року їй видали свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається з 91/100 частини житлового будинку за номером [ADDRESS]. Інша 9/100 частина вказаного будинку належить дочці [PERSON] на підставі договору дарування будинку від 28.12.1998 року. Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 21.07.2015 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 91/100 частини земельної ділянки, оскільки в державному акті на право приватної власності на землю [NUMBER] та в додатку до нього зазначено два власника земельної ділянки, а саме спадкодавець [PERSON] та [PERSON], але в документах не визначено, яка форма власності існує на земельну ділянку, спільна сумісна або спільна часткова. За захистом права власності на спадщину вимушена звернутися до суду, який просить позов задовольнити. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час, місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надала заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї мається заява адресована Жовтневому районному суду м.Маріуполя, посвідчена нотаріусом, в якій вона визнала позов, просила суд справу розглянути у її відсутності. Суд, враховуючи позицію сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правові відносини. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], зареєстрований 16.10.1971 року шлюб між [PERSON] та [PERSON]. (а.с.8) За час шлюбу у подружжя [PERSON] народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження відповідно серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.5,9,68) На підставі біржового контракту (договору купівлі-продажу) від 12.11.1998 року, укладеного на Маріупольській універсальній товарній біржі, за реєстровим номером 23418-98, [PERSON] придбав у власність житловий будинок за номером [ADDRESS]. (а.с.104) Згідно реєстраційного свідоцтва Маріупольське бюро технічної інвентаризації 13.11.1998 року, за реєстровим номером 31556, на підставі вказаного біржового контракту, зареєструвало право власності [PERSON] на будинок за номером [ADDRESS]. (а.с.105) За договором дарування будинку серії ААР №057138, посвідченого нотаріусом 28.12.1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6-2525, [PERSON] подарував [PERSON] у дар 9/100 частини будинку за номером [ADDRESS]. (а.с.101) Право власності [PERSON] на 9/100 частини вказаного будинку зареєстроване Маріупольським бюро технічної інвентаризації 28.12.1998 року, за реєстровим номером 31556. (а.с.103) Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] власником земельної ділянки, площею 0,0573 га., розташованої за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]), площею 0,0573 га. є [PERSON], одночасно в додатку до нього серії [NUMBER] співвласником земельної ділянки зазначена [PERSON]. (а.с.16-17) Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] власником земельної ділянки, площею 0,0573 га., розташованої за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]), площею 0,0573 га. є [PERSON], одночасно в додатку до нього серії [NUMBER] співвласником земельної ділянки зазначений [PERSON]. (а.с.18-19) Оскільки у вказаних актах на право власності на земельну ділянку зазначені її співвласники [PERSON] та [PERSON], без визначення часок, земельна ділянка належить їм на праві спільної сумісної власності. [INFO] помер [PERSON], про що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] складено відповідний актовий запис №2354. (а.с.7) Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України в першу чергу право на успадкування за законом має один з подружжя та діти спадкодавця. За ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Спадкоємці за законом мають право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч.2 ст.1274 ЦК України). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня її відкриття, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Комітету самоорганізації населення «Новоселівка» та облікової книги реєстрації громадян, що проживають у будинку [ADDRESS], на час відкриття спадщини, за вказаною адресою значилися зареєстрованими: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с.52-60) За заявою [PERSON] від 14.05.2015 року про прийняття спадщини померлого чоловіка, нотаріусом Бодягіною І.І. відкрита спадкова справа №40/2015. (а.с.47-49) Спадкоємці [PERSON], [PERSON]. звернулися до нотаріуса із заявами за якими відмовились від належної їм частки у спадщині батька [PERSON] на користь їх матері [PERSON] (а.с.67, 72-73) 21.07.2015 року [PERSON] нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається з 91/100 частини житлового будинку за номером [ADDRESS]. (а.с.106) Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 21.07.2015 року нотаріус Бодягіна І.І. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 91/100 частини земельної ділянки, оскільки в державному акті на право приватної власності на землю [NUMBER] та в додатку до нього зазначено два власника земельної ділянки, а саме спадкодавець [PERSON] та [PERSON], але в документах не визначено, яка форма власності існує на земельну ділянку, спільна сумісна або спільна часткова. (а.с.117) Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У даному випадку таким правом скористався позивач [PERSON] , звернувшись до суду з позовною заявою. Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п. 12 роз'яснено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Розглядаючи спори, пов'язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Частиною 4 ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Оскільки [PERSON], що є власником 91/100 частини житлового будинку за номером [ADDRESS], як спадкоємиця за законом після смерті [PERSON] та [PERSON], що є власником іншої 9/100 частини вказаного будинку, погодили та визначили між собою частки земельної ділянки, площею 0,0573 га., на якій знаходиться будинок, пропорційно до їх часток у праві власності на будинок, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно у вигляді 91/100 частини земельної ділянки та визначити в спільній сумісній власності розмір частки земельної ділянки [PERSON], що складає 9/100 частини земельної ділянки. Отже, враховуючи наведений висновок, земельна ділянка, площею 0,0573 га., розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]) є спільною частковою власністю [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved