Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі ПФУ), держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, в обгрунтування якого вказала, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.04.2018, яке набуло законної сили 22.05.2018, визнано протиправною бездіяльність Красноармійського ПФУ щодо невиплати їй пенсії з 01.05.2017. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 Красноармійське ПФУ реорганізовано шляхом злиття та утворено Покровське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області. В результаті протиправної бездіяльності щодо невиплати їй пенсії органом державної влади порушено гарантовані Конституцією України та законами України право на соціальний захист, право на достатній життєвий рівень, право на державне пенсійне забезпечення. Вона вважає, що у зв'язку з порушенням її прав їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, що виражається у відчутті тривоги, розпачі, стресу, повязаного з тим, що вона, будучи особою з інвалідністю 2 групи, була позбавлена єдиного джерела для існування пенсії по інвалідності на протязі тривалого часу з 01.05.2017 по червень 2018 року (у червін 2018 року виплачена заборгованість по пенсії). Тобто більше року вона була позбавлена права на соціальний захист та будь-яких засобів для існування. Протиправною бездіяльністю [PERSON] ПФУ були порушені її звичайні життєві зв'язки, оскільки вона була вимушена звертатися за консультаціями до юристів, а потім до судових органів та до виконавчої служби за захистом своїх прав, тобто докладати додаткових зусиль для відновлення її прав. Вона відчула пригнічення та глибоке розчарування в існуючій системі соціального та пенсійного захисту, оскільки вона має постійну потребу у коштах, які необхідні їй для систематичного підтримання свого здоров'я. Рішення суду від 19.04.2018 виконано в частині виплати заборгованості по пенсії, проте, до теперішнього часу не виплачена компенсація втрати частини доходів. Крім того, з вересня 2018 року до теперішнього часу пенсію їй знову не виплачують, тобто протиправна поведінка ПФУ щодо неї продовжується, обмеження у виплаті належних їй коштів тримає і далі. Порушення її прав органом державної влади, яке так і не припинено, а також подальше невиконання рішення суду у передбачені законом строки спричинило їй душевні страждання, розпач і неспокій, які продовжуються до теперішнього часу. Оцінюючи моральну шкоду, позивач виходить з мінімальної заробітної плати, опираючись на аналогію закону, а саме: Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». З огляду на порушені діями органу державної влади гарантовані Коституцієї та законами України її права, позивач просить стгнути з держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету на її користь 11169,00 грн ((3723 грн х 3) на відшкодування заподіяної органом державної влади моральної шкоди шляхом списання коштів Державного бюджету з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Ухвалою судді від 12.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомила суд про розгляд справи без її участі, інших заяв по суті справи суду не надала. Представник відповідача [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи без його участі, надав до суду відзив на позовну заяву, яким позов не визнав та зазначив, що [PERSON] перебуває на обліку [PERSON] ПФУ та\~отримує пенсію\~за віком\~за матеріалами\~електронної пенсійної\~справи як\~внутрішньо переміщена\~особа.\~Рішенням Донецького\~окружного адміністративного\~суду від\~19.04.2018\~у справі\~№ 805/1892/18-а\~визнано протиправною\~бездіяльність Красноармійського\~ПФУ щодо\~невиплати пенсії\~[PERSON]\~з 01.05.2017. На звернення позивача від 05.06.2018 ПФУ повідомило, що управлінням проведено зарахування грошових коштів за період з 10.05.2017 по 01.07.2018 у сумі 58311,35 грн на відділення поштового звязку за місцем реєстрації позивача. Тобто, вказане рішення суду виконано у повному обсязі. Повідомлення про нарахування пенсійних виплат було направлено позивачу 17.05.2018 за місцем реєстрації та проживання. Пенсію обчислено та виплачується на підставі документів, наявних у пенсійній справі. Вказуючи на відсутність законних підстав для задоволення позовної вимоги, просить відмовити [PERSON] у відшкодуванні моральної шкоди у повному обсязі. Представник відповідача держави Україна в особі Державної казначейської служби України до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяв по суті справи суду не подав. Дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 22.10.2012 є особою з інвалідністю другої групи за загальним захворюванням безстроково з рекомендаціями праці в професії без значних психоемоційних навантажень, потребує нагляду та лікування у невролога, терапевта, офтальмолога, медикаментозне та стаціонарне лікування, санаторно-курортне лікування, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 25.10.2012 (а.с.7). Згідно із довідкою [PERSON] ПФУ від 21.12.2018 [PERSON] знаходиться на обліку вказаного ПФУ та отримує пенсію по інвалідності. Відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.04.2018 визнано протиправною бездіяльність Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати [PERSON] пенсії, починаючи з 01 травня 2017 року; зобов'язано Красноармійське ПФУ відновити [PERSON] виплату пенсії та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01.05.2017, а також нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати з 01.05.2017 (а.с.9-11). Вказаним судовим рішенням встановлено, що листом відповідача від 20.02.2017 позивачу відмовлено на її звернення у виплати пенсії з огляду на те, що особа, яка прописалася на території, підконтрольній українській владі після початку антитерористичної операції, вважається внутрішньо переміщеною особою, а тому позивачу запропоновано для відновлення випалти пенсії особисто звернутися до управління за місцем реєстрації та надати документи, зокрема, довідку внутрішньо переміщеної особи (а.с.9). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі даного рішення суду, яке набрало законної сили 22.05.2018, Донецьким окружним адміністративним судом 29.05.2018 видано два виконавчі листи та державним виконавцем 22.06.2018 відкриті виконавчі провадження щодо їх виконання (а.с.12, 13, 15, 16). Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 № 821 Красноармійське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області реорганізовано шляхом злиття та утворено Покровське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області. У заяві від 05.06.2018 [PERSON] звернулася до [PERSON] ПФУ з проханням повідомити їй підстави невиконання вказаного рішення суду (а.с.14). У відповідь на звернення позивача (дата звернення не зазначена) Покровське ПФУ у листі від 04.10.2018 повідомило, що під час виплати пенсії за вересень 2018 року виникли технічні ускладнення в електронній системі ІКІС ПФУ: ППВП, тому пенсію буде виплачено у жовтні 2018 року (а.с.17). Згідно з довідкою [PERSON] ПФУ від 21.12.2018 розмір пенсії позивача по інвалідності становив з 01.05.2017 3416,56 грн, а з 01.10.2017 4580, 95 грн. Також судом із заяв сторін по суті справи встановлено, що [PERSON] ПФУ проведено зарахування грошових коштів за період з 01.05.2017 по 01.07.2018 в сумі 58311,35 грн на відділення звязку за місцем реєстрації позивача. Факт виплати заборгованості по пенсії за вказаний період позивачем не заперечується. Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування - пенсійне страхування. За приписами ч.1 ст.107 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення та (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обовязків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до\~ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно із п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» суди мають суворо додержувати передбаченого\~ст.56 Конституції\~права особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, здійснюється за правилами\~ ст.1173 ЦК України \~з урахуванням вимог ст.23 ЦК України\~та роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Так, ст.1173 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до \~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна та інше. Моральна шкода відшкодовується одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й розміру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у його житті та інше. Як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Покровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області є органом державної влади (а.с.8). Судом встановлено, що протиправна бездіяльність відповідача [PERSON] ПФУ щодо невиплати їй пенсії з 01.05.2017 доведена вищезазначеним судовим рішенням, яке набрало чинності 22.05.2018, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній та юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державною у порядку, визначеному законом. Таким чином, спричинена протиправною бездіяльністю органом державної влади моральна шкода має бути відшкодована шляхом безспірного списання коштів державного бюджету Державною казначейською службою України. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, обсяг, тривалість зазнаваних позивачем страждань, а саме те, що протягом року вона не отримувала пенсію, будучи особою з інвалідністю, що беззаперечно викликало в неї душевні страждання, заважало їй вести сталий для неї спосіб життя та вимагало від неї додаткових зусиль для його організації. При цьому\~суд не\~приймає доводи\~позивача в\~обгрутнування своїх\~вимог щодо\~душевних страждань,\~які були\~викликані \~подальшим невиконанням\~вищевказаного рішення\~суду \~у передбачені\~законом строки,\~оскільки предметом\~спору є\~завдання моральної\~шкоди протиправною бездіяльністю органу державної влади щодо припинення виплати пенсії з 01.05.2017. Доводи позивача щодо розрахунку розміру моральної шкоди у співвідношенні до мінімальної заробітної плати, який передбачено ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та суду» також є неприйнятними, оскільки правила ч.3 ст.13 вказаного Закону, якими передбачено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, ніяким чином не відносяться до предмету даного спору. Тому, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивача 3000 грн. На підставі ст.ст.46, 56 Конституції України, ст.ст.23, 1173 ЦК України, ст.25 БК України,

Outcome: partial