Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа старший державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції [PERSON], посилаючись на те, що 05.08.2008 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», був укладений кредитний договір №227-011/ФКВ-08, згідно умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 105000,00 доларів США на строк до 04.08.2021 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між позивачем та ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», був укладений іпотечний договір №227-011/Zфкіп від 05.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №2597, за яким [PERSON] передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS]. 02.12.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] здійснено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, зареєстрований в реєстрі за №3485, згідно з яким було запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору №227-011/Zфкіп від 05.08.2008 року, а саме на квартиру, за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] У звязку з тим, що при вчинення виконавчого напису були порушені вимоги Закону України «Про нотаріат», Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», Закону України «Про іпотеку», позивач просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], вчинений 02.12.2013 року та зареєстрований в реєстрі за №3485, таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні позивач просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові, а також пояснила, що нотаріусом не було зясовано питання безспірності заборгованості, зокрема, розміру основної суми боргу та процентів, а також комісії. З дня виникнення права вимоги та примусового стягнення минуло більше трьох років. Крім того, вона не отримувала вимогу про усунення порушень, яка мала б бути одержана нею за 30 днів до вчинення відповідного виконавчого напису. Статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, але серед зазначеного відсутній такий спосіб, як вчинення виконавчого напису. Щодо стягнення з неї суми витрат за вчинення виконавчого напису, що складає 2500 гривень, позивач також заперечувала, оскільки вказана сума значно перевищує розмір гранично встановленого Декретом КМУ «Про державне мито». Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, вказуючи на те, що виконавчий напис нотаріуса зроблений у відповідності до вимог діючого законодавства. Так, нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє можливості спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], будучи належним чином повідомленою судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що нотаріус відповідно до абз.2 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» не може бути відповідачем по зазначених справах, боржник може звернутися до суду із позовом до стягувача, а не нотаріуса. Третя особа старший державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції [PERSON], будучи належним чином повідомленою судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надав суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до вимог ст.169 Цивільного процесуального кодексу України неявка відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи. Заслухавши позивача, представника відповідача ПАТ «Дельта Банк», вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05 серпня 2008 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», був укладений кредитний договір №227-011/ФКВ-08, згідно умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 105000,00 доларів США на строк до 04.08.2021 року (а.с.65-68). З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», був укладений іпотечний договір №227-011/Zфкіп від 05.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №2597, за яким [PERSON] передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.59-60). Відповідно до досудової вимоги вих.№31.4-08/9191/13 від 04.10.2013 року, направленої ПАТ «Дельта Банк» на адресу проживання [PERSON], станом на 01.10.2013 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» складає 148735,16 доларів США, Будь-яка конкретизації складових заборгованості у вимозі відсутня (а.с.76). У зв'язку з невиконанням позивачем зазначеної вимоги, відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису. 02 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] здійснено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, зареєстрований в реєстрі за №3485, згідно з яким було запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору №227-011/Zфкіп від 05.08.2008 року, а саме на квартиру, за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] Оспорюваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений з метою задоволення вимог за кредитним договором №227-011/ФКВ-08 від 05.08.2008 року (а.с.58). За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезазначеної квартири, запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за період з 01.07.2010 року по 12.09.2013 року, у розмірі 1226099,42 гривень, які складаються: - заборгованість за кредитом 102797,41 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 821659,70 гривень; - заборгованість за відсотками 45937,75 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 367180,44 гривень; - заборгованість за комісією 37259,29 гривень (а.с.58). Порядок вчинення виконавчих написів визначається, зокрема, положеннями Закону України «Про нотаріат», відповідно до якого, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості і для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. За правилами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно ч.1 ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися, зокрема, суми, що підлягають стягненню. Як вбачається з матеріалів справи у письмовій вимозі ПАТ «Дельта Банк» на імя [PERSON], сума простроченої заборгованості за кредитним договором зазначена в розмірі 148735,16 доларів США. При цьому, згідно вчиненого виконавчого напису за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири, запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за період з 01.07.2010 року по 12.09.2013 року, у розмірі 148735,16 доларів США (заборгованість за кредитом і процентами) та 37259,29 гривень (заборгованість за комісією). Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (в редакції, чинній на день вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Тобто, виконавчий напис це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов'язань боржника. Судом встановлено, що сума заборгованості у виконавчому написі відрізняється від суми заборгованості, зазначеної у повідомленні, що свідчить про відсутність доказів її безспірності, а тому є підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, як вбачається з матеріалів справи, виконавчий напис вчинено поза межами строків, визначених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки у виконавчому написі строк, за який проведено стягнення визначено з 01.07.2010 року по 12.09.2013 року, тоді як виконавчий напис вчинено 02.12.2013 року. Крім того, на момент укладення кредитного договору (05 серпня 2008 року) у ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. При цьому, згідно розяснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», в п.6 зазначено, що відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на права та обовязки нотаріусів. Оскільки, нотаріус, який вчинив виконавчий напис, не може бути відповідачем за даним позовом, а дійсним відповідачем може бути лише кредитор, у якого виникло право на звернення стягнення на предмет застави та який звернувся за виконанням такого напису, а тому вимоги до нотаріуса як відповідача є безпідставним. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, а саме: у межах вимог до ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, так як судове рішення в частині позовних вимог до ПАТ «Дельта Банк» ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача ПАТ «Дельта Банк». У звязку із відмовою у задоволенні позову в частині вимог до відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], враховуючи положення ст.88 ЦПК України, суд вбачає за необхідне не стягувати з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] на користь позивача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial