Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому з урахування уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 100000,00 грн. боргу, пені 56 778, 23 грн., 3 % річних від простроченої заборгованості у сумі 367, 21 грн., індексу інфляції в сумі 2\~727, 30 грн., а всього разом 159\~872, 74 грн.; стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 1658 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.05.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 3970 доларів США, відповідач зобовязався повернути кошти відповідно до графіку погашення заборгованості. Однак, відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконує. Грошові кошти відповідно до графіка не повертає, у звязку з чим позивач звернулася до суду. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, позивачем надано суду заяву про підтримання позову та розгляд справи без участі позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про слухання справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах цивільної справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 3970 доларів США, а [PERSON] зобовязався повернути борг в національні валюті в еквіваленті до долара США, відповідно до визначеного договором позики графіку погашення заборгованості. На підтвердження укладання договору та отримання грошових коштів в розмірі 3970 доларів США від [PERSON] у повному обсязі [PERSON] надав відповідну боргову розписку від 30 травня 2016 року. [PERSON] зобовязався повертати борг згідно договору займу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики надається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, наш посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, зазначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач жодного разу не повертав грошові кошти позивачу, чим істотно порушив взяті на себе зобовязання. Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача дострокового повернення коштів. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки Національного банку України (далі НБУ) за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 вересня 2015 р. у справі № 6-369цс15). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 1 Закону України від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 січня 2016 р. у справі № 6-771цс15). Враховуючи, що зобовязання виражене в іноземній валюті, з відповідача підлягає стягненню тільки 3% річних, згідно розрахунку в загальній сумі 367,21 грн. Крім того, відповідно до договору займу у випадку порушення строків та/або суми повернення коштів [PERSON] зобовязався сплатити неустойку у розмірі 1% в день від неповерненої своєчасно суми. Таким чином, згідно розрахунку наданого позивачем, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка в сумі 56778,23 грн. За таких обставин, перевіривши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позивачем доведені обставини на які він посилається та позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики обгрунтований та підлягає частковому задоволенню про стягнення основної суми боргу, пені та трьох відсотків річних. В частині вимоги про стягнення індексу інфляції належить відмовити. Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 88 ЦПК України. Стягнення з відповідача підлягають витрати по сплаті судового збору в сумі, згідно квитанції, у розмірі 1643,84 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн., що розраховано у відповідності до вимог ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову у цивільних та адміністративних справах». На підставі викладеного та

Outcome: partial