Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 03 серпня 2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить ? частина будинковолодіння № 3 по вул.Зелена, що в с.Верхняківці Борщівського району Тернопільської області, на яку вона претендує як спадкоємець за законом. Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на частину спірного будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на ? частину будинковолодіння, яке розташоване в с.Верхняківці по вул.Зелена, 3 Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилася. До суду подала заяву, згідно якої просила розгляд справи провести без її участі, при цьому, позов просила задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився. В поданій до суду заяві, міський голова [PERSON] просив справу слухати у відсутності їх представника, при цьому зазначив, що відповідач позов визнає. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися. В поданих до суду заявах просили справу слухати у їх відсутності, при цьому зазначили, що не заперечують щодо задоволення позовних вимог. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 03 серпня 2015 року в с.Верхняківці Борщівського району Тернопільської області помер чоловік позивача [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 190920, виданого 03 серпня 2015 року Верхняківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить ? частина будинковолодіння №3 по вул.Зелена, що в с.Верхняківці Борщівського району Тернопільської області, і яку позивач фактично прийняла, оскільки проживала разом з ним на день його смерті, а також подала заяву до [PERSON] державної нотаріальної контори про прийняття такої, однак через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, та рекомендовано звернутися в суд. Наведене вбачається з листа приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] №659/02-31 від 14 вересня 2017 року, довідки [PERSON] міської ради №350 від 06.09.2017 року. Судом встановлено, що будинковолодіння, в якому проживав померлий [PERSON], відносилося до двору робітника, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власніть) він та його дружина позивач [PERSON], були його членами. Наведене стверджено копією особового рахунку № 920 з погосподарської книги по с.Верхняківці за 1991-1995 роки на імя [PERSON] Факт перебування [PERSON] та позивача [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ИД №052773, повторно виданого 05.05.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Тернопільської області, з якого вбачається що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 липня 1958 року у Верхняківській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №06 і після реєстрації шлюбу їм обом присвоєно прізвище Мантика. Як вбачається із копій заяв про видачу паспорта громадянина України та паспорта громадянина колишнього СРСР, зразка 1974 року, позивач так і не поміняла прізвище з [PERSON] на Мантика. Отже, спірне будинковолодіння являлося майном подружжя [PERSON] та [PERSON] і кожному із них належала ? його частина. Рішенням №15 Верхняківської сільської ради 8 ї сесії 23 го скликання від 20.10.1998 року, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 60 га. З них 0, 25 га. для обслуговування житлового будинку та 0, 35 га. для ведення особистого підсобного господарства, що вбачається з виписки з даного рішення. Судом встановлено, що окрім позивача, спадкоємцями за законом майна померлого [PERSON] є їхні діти [PERSON] та [PERSON], які спадщину не приймали. Інші особи щодо своїх прав на майно померлого не заявляли. Зазначене випливає з інформації приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] № 659/02-31 від 14.09.2017 року. Крім того, вказані обставини, також стверджені матеріалами спадкової справи № 350/2017, відкритої щодо майна померлого [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 30 серпня 2017 року, виготовленого КП «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 3 по вул. Зелена в с.Верхняківці Борщівського району становить 261243 грн. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, аналізуючи всі досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що [PERSON], як спадкоємець за законом, має право на спадщину, яка відкрилась після смерті чоловіка [PERSON] і за нею слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд, по вул. Зелена, 3 в с.Верхняківці Борщівського району Тернопільської області. Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України та

Outcome: approved