Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом (в подальшому уточненим в редакції від 04.03.2020) до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.02.2018 між нею та відповідачем - [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану. Від шлюбу ми мають сина - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що протягом останнього часу сімейне життя між нами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено. Їхній спільний син - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , який після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Просить не надавати строк для примирення, шлюб між ними розірвати, а після розірвання шлюбу - залишити їй прізвище « [PERSON] ». Крім того, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зазначає, що грошові кошти, які вона отримує утруднює можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини. На її неодноразові прохання до відповідача надати матеріальну допомогу останній не реагує. А тому вона змушена звернутися до суду та просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] після розірвання шлюбу - залишити їй прізвище « [PERSON] ». А також просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 10.03.2020 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, до початку надала заяву, в якій справу просила розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Судові витрати просила стягнути з відповідача. Крім того, просила стягувати аліменти на утримання сина та на її утримання з 01 травня 2020 року, а не з дня подачі позову до суду, оскільки протягом цього часу відповідач надавав їй кошти на її утримання та дитини. Відповідач в судове зсідання не з`явився, до початку надав заяву, в якій справу просив розглядати без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то свою позицію не виклав у заяві і відзив на позов подано не було. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків: встановлено, що 17.02.2018 року, згідно даних свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] ), - сторони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 159. За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.06.2018 сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , батьком дитини записаний відповідач. Крім того, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами немає. В судовому засіданні також встановлено, що сторони разом не проживають і їхня спільна дитина проживає з матір`ю, що підтверджується даними довідок, наданих Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 27.02.2020р. На даний час мати [PERSON] не має можливості самостійно утримувати неповнолітню дитину, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Як вбачається з довідок, наданих ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» 25.02.2020р. №№ 50, 51, [PERSON] як працівник підприємства протягом часу з серпня 2019р. по січень 2020р. доходів не отримувала. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, проживають окремо, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, враховуючи позицію кожної із сторін. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вимоги позивача, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог про залишення після розірвання шлюбу позивачеві прізвища [PERSON] . Крім того, аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Також, при визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». За положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. До того ж, відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до роз`яснень, висвітлених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, неповнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Отже, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу, чоловік зобов`язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років. Крім того, суд вважає, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу Встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази дають суду підстави для задоволення заявлених позовних вимог в цій частині. Враховуючи позицію позивачки, відсутність даних про неможливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, а також обов`язок щодо утримання дружини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у заявленому позивачкою розмірі, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та дружини. До того ж, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, в тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом враховуються також ті обставини, що дитина проживає разом з позивачкою, яка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, відсутність даних, які б свідчили про неможливість відповідача утримувати дитину та саму позивачку. При цьому, суд погоджується із думкою позивача, що викладена у її заяві від 18.05.2020р., про те, що підлягають до стягнення аліменти на утримання дитини та на її утримання з 01 травня 2020р., оскільки вона підтвердила той факт, що з часу подачі позову (10.02.2020р.) до кінця квітня 2020 року відповідач надавав їм матеріальну допомогу. На думку суду, таке рішення не буде порушувати права та інтереси дитини та позивачки. Вирішення даного спору, у частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, узгоджується із висновками ВС/КЦС у справі № 750/9224/16-ц (постанова від 13.06.2018). На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в цій частині - а саме, - слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.05.2020 і до досягнення дитиною повноліття; а також стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі - 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.05.2020 року та продовжувати до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини та матері до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави в сумі 840 грн. 80 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від справи таких витрат, відповідно до ст. 5 цього Закону. Крім того, судові витрати, сплачені за подачу позову за вимоги про розірвання шлюбу у розмірі 840грн. 80коп., слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved