Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, стягнути щомісячно з відповідача на її користь кошти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою трирічного віку. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що 24.09.2011 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 639. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Останнім часом відповідач не приймає участі в утриманні дітей та позивача. Позивач в свою чергу знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та не має додаткових коштів окрім соціальної виплати у розмірі 880 грн., яких не вистачає на належне утримання двох дітей. Відповідач знаходиться у працездатному віці, офіційно працює на виробництві та отримує приблизно 5000 грн. заробітку. Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутися з позовом до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходів, та позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання дружини визнав частково при цьому зазначивши, що загальний розмір стягнення з нього аліментів не повинен перебільшувати ? частину його доходів. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER], виданого Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі (а.с. 7). Згідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 22 лютого 2012 року та свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 08.09.2015 року батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 6). Відповідно довідки фізичної особи-підприємця [PERSON] № 5 від 03.10.2016 [PERSON] дійсно працює з 17 травня у фізичної особи-підприємця [PERSON] за основним місцем роботи та займає посаду механіка виробництва, його заробітна плата за період з травня 2016 по вересень 2016 склала 22 124,47 грн. (а.с. 18). Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави - учасниці, так і за кордоном. У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов'язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків, та враховує, що відповідач у справі є працездатною особою, працює та має постійний дохід. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір на одну дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини аліменти до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача грунтуються на законі та підлягають частковому задоволенню, та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12 вересня 2016 року до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трьох років. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Outcome: partial