Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд постановити рішення і встановити факт належності її батька - [PERSON] до національності «поляк», шляхом зобов'язання Житомирського міськвідділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області внести зміни до актового запису № 235, складеного 30.09.1952 р. про народження [INFO] р. [PERSON], змінивши в графі «національність» запис з «українець» на «поляк». Встановити факт належності її, [PERSON] до національності «полька», шляхом зобов'язання Житомирського міськвідділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, внести зміни в актовий запис № 3154 про народження [INFO] року [PERSON] змінивши у графі «національність» її батька [PERSON] з «українець» на «поляк». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона та її батько дотримувалися традицій та свят польської національності, ідентифікували себе поляками. Її син [PERSON], [INFO], також відносить себе до польської національності, опановує польську мову має намір продовжувати навчання у Польщі. У подальшому вона та син планують більш глибоко ознайомитися із культурними традиціями Польщі, звернутися до дипломатичних установ Республіки Польща, відвідати цю країну, інтегруватися у неї на правах поляків. А тому вона змушена привести у відповідність свої документи, в тому числі відновити національність свого батька. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про його державну реєстрацію народжень від 30.01.2018 року № 00019484733 та свідоцтва про шлюб батьків її батька (діда та баби позивача) його матір'ю була [PERSON] за національністю полька. Також поляки за національністю були і її батьки, [PERSON] та [PERSON]. Але в актовому записі № 235, складеному 30.09.1952 року про народження [INFO] року її батька [PERSON] його національність вказана, як «українець». Також в актовому записі № 3154 про народження [INFO] року її, [PERSON] у графі «національність» батька [PERSON] вказано «українець», що вона пов'язує із особливостями періоду у якій складалися актові записи про народження. На даний позивач прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду, відповідно до Закону України «Про національні меншини» та скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження, а тому звернулася до суду. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, проте представник подав до суду заяву, у якій він підтримав позовні вимоги і просив розглядати справу за його відсутності за наявних письмових доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона позовні вимоги визнає та просить розглядати справу за її відсутності. Від Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надійшла заява у якій керівник просив розглянути справу без присутності представника відділу, виходячи з матеріалів справи згідно чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] року у м. Житомир, про що було складено актовий запис № 3154 про народження, за яким її батьком є [PERSON], національність якого записана як «українець». В актовому записі № 235, складеному 30.09.1952 року про народження [INFO] року її батька [PERSON] його національність вказана «українець». Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про його державну реєстрацію народжень від 30.01.2018 року № 00019484733 та свідоцтва про шлюб батьків її батька [PERSON] (діда та баби позивача) його матір'ю була [PERSON] за національністю полька. Також поляки за національністю були і батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]. Вказане доводить приналежність позивачки та її батька до польської національності. На даний позивач [PERSON] прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду, відповідно до Закону України «Про національні меншини» та скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження, а тому вона змушена привести у відповідність свої документи, в тому числі відновити національність свого батька. На звернення позивачки до Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області для внесення змін у актові записи, їй була надана відповідь за № 758/36/8.26-95 від 16.02.2018 року, в якій відповідач рекомендував звернутись до суду щодо внесення відповідних змін. Тому вона і звернулася до суду, а її вимоги узгоджуються із положеннями законодавства України. Так, згідно із ст.1 Закону України «Про національні меншини в Україні», Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. За ст.13 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання. Враховуючи викладене, положення Закону України «Про національні меншини в Україні», надають позивачці [PERSON] право внести зміни до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності. Згідно ч.1 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. За ч.2 цієї ж статті фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. У ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та задовольняє його.

Outcome: approved