Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що вони з відповідачем по справі перебувають у шлюбі з 13.06.1986 року, який був зареєстрований Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 316. Від шлюбу дітей не мають. Сторони не проживають разом, з 1987 року по теперішній час, де перебуває відповідач позивач не знає. Збереження шлюбу на теперішній час суперечить інтересам позивача, вважає, що поновлення шлюбних відносин у подальшому неможливо, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з\~\~ 13.06.1986 року, який був зареєстрований Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 316, даний факт підтверджується, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу від 14.07.1986 року Серія ІІІ-КИ № 360538 (а.с. 6). Від шлюбу дітей не мають. Нормами\~ст. 51 Конституції України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~\~Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню. Як встановлено з матеріалів справи, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, не проживають разом з 1987 року, спільне господарство не ведуть, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім'ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає можливим задовольнити клопотання позивача та звільнити її від сплати судового збору через скрутне матеріальне становище, так як позивач пенсіонер, а оскільки відповідач теж людина похилого віку [INFO] , суд вважає можливим судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved