Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки із майна, що є спільною частковою власністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Його спадкоємцями першої черги за законом є вона, їх дочка [PERSON] та донька померлого [PERSON] . Після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі, у вигляді 1/2 частини нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , яка складається із: А-І нежитлової будівлі магазину « [INFO] », А-ІІ добудови до нежитлової будівлі. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 2-79/11 від 13 грудня 2011 року за нею було визнано право власності на 1/4 та 1/6 (загалом 1/3) частку нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Таким чином 1/3 частину нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , вона успадкувала, як дружина померлого, і оформила на цю частку правовстановлюючі документи. Вищевказана 1/3 частина згідно рішення суду складається із 1/4 частини спільно нажитого зі спадкодавцем майна та 1/6 частини в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , ця 1/6 частина складається із 2/12 частин - 1/12, яка належить їй за законом, та 1/12 їх доньки [PERSON] , яка відмовилась від неї на її користь. В свою чергу остання 1/12 частка, яка мала належати [PERSON] , також визнана за нею на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.05.2020 по справі № 191/4652/19, із виплатою відповідної грошової компенсації [PERSON] . Таким чином, її загальна частка у нежитловій будівлі складає 1/2. Інша 1/2 частина будівлі на підставі договору дарування ВСТ № 234031 р. № 713 від 15.05.2006 належить відповідачу [PERSON] . Як законний власник 1/2 частки нежитлової будівлі позивач бажає на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, як це визначено у ст. 317 ЦК України. Із відповідачем [PERSON] вони не можуть домовитися та дійти згоди про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Вважає, що дану нежитлову будівлю можливо поділити у натурі на 1/2 та 1/2 частини відповідно, без втрати її цільового призначення. Загальна площа даної будівлі становить 184,4 кв.м. 02.12.2020 КП «Синельниківське МБТІ» було проведено технічне обстеження даної нежитлової будівлі №1276, на підставі якого наданий висновок, що об`єкт нерухомого майна створено шляхом виділу, без проведення будівельних робіт. Просить виділити у натурі належну їй на праві приватної власності 1/2 частку нежитлової будівлі А1-1, загальною площею 79,6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка складається із: - службового приміщення 1-1 площею 48,8 кв.м.; - службового приміщення 1-2 площею 11,8 кв.м.; - службового приміщення 1-3 площею 19 кв.м. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання надав суду заяву, якою просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не надав. У зв`язку з тим, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2011 року по справі № 2-79/11 за [PERSON] визнано право власності на 1/4 та 1/6 частку нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Рішення набрало законної сили 26 березня 2012 року. Відповідно до рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року по справі № 191/4652/19 припинено право власності на 1/6 частину нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , та 1/12 частину нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , які зареєстровані за померлим [PERSON] та прийняті у спадщину відповідачем [PERSON] ; визнано за [PERSON] , [INFO] , і.н.н [NUMBER] , право приватної власності на 1/12 частину нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] , [INFO] , і.н.н [NUMBER] , право приватної власності на 1/6 частину нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] ; стягнуто з [PERSON] , і.н.н [NUMBER] , на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/6 частину нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , та 1/12 частину нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 47809 грн. 40 коп. шляхом стягнення цієї суми на користь [PERSON] з депозитного рахунку ТУ ДСА в Дніпропетровській області. Тобто, загальна частка [PERSON] у нежитловій будівлі за адресою: [ADDRESS] складає 1/2 частка. Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26 жовтня 2009 року [PERSON] на підставі договору дарування ВСТ №234031 р.№713 від 15 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Харченко О.А.,на праві приватної власності належить 1/2 частка комплексу Державного підприємства у сфері послуг «Агро», який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Технічного паспорту на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (нежитлова будівля), виготовленого КП «Синельниківське МБТІ» 23 листопада 2020 року, 1/2 частка нежитлової будівлі А1-1, яка належить [PERSON] , складається з: службового приміщення 1-1 площею 48,8 кв.м.; службового приміщення 1-2 площею 11,8 кв.м.; службового приміщення 1-3 площею 19 кв.м, а всього загальною площею 79,6 кв.м. Згідно висновку КП «Синельникіське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02 грудня 2020 року №1275, щодо технічної можливості виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна, виданої [PERSON] , 1/2 частина нежитлової будівлі літ.А1-1, яка складається з:службового приміщення 1-1-пл.48.8 кв.м., службового приміщення 1-2-пл.11.9 кв.м., службового приміщення 1-3-пл.19.0 кв.м. (загальною площею 79,6 кв.м.), що розташована за адресою: [ADDRESS] , відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Відповідно до висновку технічного обстеження КП «Синельникіське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02 грудня 2020 року №1276, нежитлова будівлі літ.А1-1, яка складається з: службового приміщення 1-1-пл.48.8 кв.м., службового приміщення 1-2-пл.11.9 кв.м., службового приміщення 1-3-пл.19.0 кв.м. (загальною площею 79,6 кв.м.), що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] зроблено висновок, що до складу приміщення не входять самочинно побудовані (реконструйовані, переплановані) будівлі та споруди, та за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1) наслідками і відповідають державним будівельним нормам, та встановлено їх можливим безпечної експлуатації; нерухоме майно має окремий вхід, індивідуальне підведення комунікацій; приміщення загального користування не входять до складу нерухомого майна, а тому даний об`єкт нерухомого майна створено шляхом виділу, без проведення будівельних робіт. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Відповідно до ст.317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст.356ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ч. 3ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч. 1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно зі ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Як роз`яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до п.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Зазначена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Суд, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що частка позивача у спільній частковій власності на нерухоме майно складає Ѕ частину, має окремий вхід, індивідуальне підведення комунікацій, створена шляхом виділу, без проведення будівельних робіт, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved