Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Мирноградської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за законом, в обгрунтування якого вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказана нерухомість належала батькові на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою 29.06.1962, реєстр. № 4582. Її мати [PERSON] прийняла спадщину згідно чинній на той час ст.549 ЦК УРСР, оскільки на момент смерті батька була зареєстрована за цією адресою та постійно там проживала. Із заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк її мати не звернулася, оскільки вважала достатньою підставою фактичне прийняття спадщини, свідоцтво на спадщину остання не отримала. [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на вказане домоволодіння. Вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Вона фактично прийняла спадщину, оскільки сплачувала всі комунальні послуги за утримання житлового будинку, робила в ньому ремонт, фактично управляла цим будинком та володіла ним. Проте, в отриманні свідоцтва про право на спадщину, яка складається зі наведеного житлового будинку, їй було відмовлено з тих підстав, що нею не поданий правовстановлюючий документ в оригіналі, який було втрачено. З цих обставин вона не має можливості нотаріально оформити спадкові права, тому просить встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася [INFO] після сметрі [PERSON] та визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на зазначений житловий будинок. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні наполягала на позові з урахуванням його уточнень, обґрунтовуючи його обставинами, викладеними у позові. Представник відповідача Мирноградської міської ради також до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними у справі доказами та про те, що відповідач проти позовних вимог не заперечує. За ухвалою судді від 08.02.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання, під час якого позивачем подана заява про уточнення позовних вимог. За ухвалою суду від 10.04.2019 справу призначено до судового розгляду, задоволені клопотання представника позивача про витребування інформації у державного нотаріуса та про виклик свідків. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать копії свідоцтв про народження та укладення шлюбу позивача (а.с.6, 7). [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про його смерть (а.с.18). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про її смерть (а.с.19). Відповідно до наданої комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Мирноградської міської ради» копії договору купівлі-продажу від 29.06.1962, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою Донецької області за реєстровим № 4582, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зі всіма надвірними побудовами, на земельній дільниці площею 534, 9 м2 , належав на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується відповідним договором, домовою книгою, технічним паспортом, виготовленим за станом на 17.09.1990 (а.с.8-13, 14-17, 20). За нформацією комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Мирноградської міської ради» від 19.12.2018 договір купівлі-продажу вказаного домоволодіння було зареєстровано у БТІ 30.07.1962, реєстр. № 1904 (а.с.40). За постановою Верховної Ради України від 12.05.2016 № 1352-УШ «Про перейменування деяких населених пунктів» у Донецькій області м.Димитров перейменовано на м.Мирноград. Відповідно до записів домової книги [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , як на момент смерті свого чоловіка [PERSON] , так і на момент своєї смерті (а.с.8-13). Відповідно до акту координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 20.11.2018 [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , доглядала матір [PERSON] до дня смерті та фактично доглядала за будівлею за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері та по день складання акту (а.с.38). Згідно з довідками КП «Компанія «Вола Лонбасу», АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» заборгованість по сплаті за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS], відсутня. З позивачем [PERSON] укладені договори на постачання електричної енергії (від 10.03.2011) та водопостачанняи (від 25.07.2013) за вказаною адресою (а.с.69, 70, 71-72). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона з 1982 року проживає по [ADDRESS] , де проживали батьки та рідний брат [PERSON] [PERSON] Першим у 1982 році помер брат позивача, у 1988 році помер батько а у 90-х роках - мати позивача. Інших дітей у батьків [PERSON] не було, її брат був неодруженим, дітей не мав. Після смерті матері позивач з першого дня разом із своїм чоловіком опікувалася будинком батьків, прибирала та саджала город, білила, робила ремон у будинку, годувала тварин, що там залишилися, часто ночувала у будинку, щоб його не розтягли. Цим будинком окрім позивача ніхто не займався. Свідок [PERSON] також суду пояснила, що вона проживає поряд з будинком, де виросла позивач, з якою вона ходила до школи, розташованим по вул [ADDRESS] Мирнограді, де проживали батьки позивача [PERSON] та її брат [PERSON]. Першим помер [PERSON] , будучи неодруженим. Потім померли по черзі через п`ять років в одному місяці у вересні батьки позивача. Після смерті матері [PERSON] весь час управлялась як господарка у будинку своїх батьків, доглядала город, вбирала у дворі, білила будинок, з чоловіком ремонтувала забор, доглядала собаку і кота. Будинок ніколи не був покинутим і порожнім. За даними Мирноградської державної нотаріальної контори від 15.04.2019 на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , згідно даних Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 55852508 від 15.04.2019 спадкова справа не відкривалася, заповіти від імені померлого не посвідчувалися; на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , 10.01.2019 була відкрита спадкова справа № 1/2019 за заявою № 3 від 10.01.2019 про прийняття спадщини від імені доньки померлої [PERSON] , інших заяв не було, заповіти від імені померлої не посвідчувалися. У судовому засіданні позивач пояснила, що її рідний брат [PERSON] помер у віці 26 років [INFO] , про що свідчить свідоцтво про його смерть (а.с.75), сім`ї в нього не було. За приписами ст.3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п.1 с.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] - матері заявниці яка померла у 1993 році, відкрилася спадщина у вигляді жилового будинку, який на праві власності належав чоловікові [PERSON] [PERSON] , який помер у 1988 році. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] та [PERSON] , відкрилася до 01.01.2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Згідно за ст.549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління та володіння майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. З огляду на приведене [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно мешкала та була зареєстрована у вищевказаному будинку, після смерті останнього продовжувала проживати у спадковому будинку, в неї зберігалася ощадна книжка на ім`я спадкодавця. Інших спадкоємців, що окрім позивача, яка є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 року судом не встановлено. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори від 10.01.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок, який належав її батьку [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки [PERSON] не надано ніякого документа, який підтверджує право власності на житловий будинок (а.с.39). Отже, наведені суду докази, їх аналіз, дають суду підстави вважати доведеним той факт, що позивач прийняла спадщину у той спосіб, на який вона послалася, а саме: у шестимісячний строк після смерті своєї матері фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - будинком, доглядаючи та ремонтуючи його. Оскільки позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка у свою чергу прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , беручи до уваги відсутність інших спадкоємців, які б приймали спадщину після померлих, те, що неможливість надати оригінал правовстановлюючого документу є перешкодою в оформленні позивачем її спадкових прав згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого 22.02.2012 за № 282/20595, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.524, 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved