Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вона 21.02.1998 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Малокучурівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №3. У вказаному шлюбі у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що їх спільне сімейне життя не склалось, протягом останніх 5 років вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В звязку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.02.1998 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-МИ №279844 від 21.02.1998 року (а.с. 8). У вказаному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтв про їх народження (а.с. 16-19, 22). Причиною розпаду сімї є відсутність між сторонами протягом тривалого часу будь-яких відносин, спільного проживання. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа,\~яка змінила\~своє прізвище\~у зв'язку\~з реєстрацією\~шлюбу,\~має право\~після розірвання\~шлюбу надалі\~іменуватися цим\~прізвищем або\~відновити своє\~дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, її прізвище слід відновити на дошлюбне. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved