Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину [PERSON] до закінчення навчання у розмірі 1051,00 грн., а також 1/2 вартості навчання: за 2019-2020 р.р. - 12250,00 грн., за 2020-2021 р.р. - 12850,00 грн., за 2021-2022 р.р. - 13000,00 грн. Окрім того, також просить стягнути 1/2 вартості додаткової оплати за навчання в сумі 1971,00 грн. В обґрунтування вимог позивач вказує на наступні обставини. Сторони перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2001 року, який було розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2017 року. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час є повнолітнім, але навчається у Тернопільському національному медичному університеті ім. Горбачевського на денній платній формі навчання та не має змоги працювати, щоб отримувати заробіток для свого забезпечення та оплати освітніх послуг. Згідно договору про надання освітніх послуг №1 від 19.08.2019 року вартість навчання становить 99600 грн. 00 коп. Окрім того, необхідно сплатити вартість академічної різниці, оскільки [PERSON] зарахований на навчання на 2-й курс після успішного закінчення навчання у коледжі. Вартість додаткової оплати за навчання відповідно до протоколу № 3 від 30 вересня 2019 року становить 3942 грн. 00 коп. Одночасно [PERSON] потребує коштів на утримання. З врахуванням наведеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою судді від 10 квітня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем 18 травня 2020 року подано відзив на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Відповідач також пояснив, що у нього немає можливості сплачувати аліменти у такому розмірі. Згідно довідки про доходи, виданої ТОВ «ДІЄСА», середній дохід [PERSON] складає 5747,00 грн. Із зазначеної суми йому потрібно сплатити аліменти, відповідно до судового наказу, а також щомісячні платежі, в розмірі 5750,00 грн. на виконання Договору №72 від 03.03.2020 року, дольової участі у фінансуванні житлового будинку та Додатку №1 до даного Договору. Окрім того, відповідач винаймає житло, за оренду якого також потрібно платити. На вищевказаний відзив від позивача надійшла відповідь на відзив у якій вона посилається на те, що відповідач не регулярно надавав кошти на утримання дітей, яких було не достатньо для забезпечення належного рівня життя. З врахуванням наведеного просить задовольнити повністю заявлені позовні вимоги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому відомо зі слів брата [PERSON] , що він передавав колишній дружині [PERSON] гроші по 100, 200 євро, речі дітям, передавав на навчання сина в медичному коледжі кошти в сумі 1000 євро. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2017 року. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09 вересня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Як вбачається з довідки ПМП «СОВР» №10/01 від 10.04.2020 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані в [ADDRESS] . Згідно довідки про доходи № 10-14/9, яка видана Тернопільською класичною гімназією 18.05.2020 року, загальна сума доходу [PERSON] за період з січня 2020 року по квітень 2020 року без урахування аліментів становить 30316,91 грн. Згідно договору про надання освітніх послуг між Тернопільським національним медичним університетом імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України та фізичною особою №1 від 19.08.2019 року вартість навчання [PERSON] становить 99600 грн. 00 коп. Також, вартість додаткової оплати за навчання [PERSON] відповідно до протоколу № 3 від 30 вересня 2019 року становить 3942 грн. 00 коп Судом встановлено, що у відповідача на утриманні перебуває малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/4503/20 від 30.03.2020 року, з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки про доходи № [NUMBER] , яка видана ТзОВ «ДІЄСА» 23.04.2020 року, загальна сума доходу [PERSON] за період з лютого 2020 року по березень 2020 року без урахування аліментів становить 7818,69 грн. Відповідно до Договору №72 від 03.03.2020 року, дольової участі у фінансуванні житлового будинку та Додатку № 1 до даного Договору, [PERSON] необхідно кожного місяця проводити платіж на суму 5750,00 грн. Згідно із ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 51 Конституції України, яка кореспондує ч.1 ст.180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 185 СК України встановлений обов`язок батька брати участь у додаткових витратах на неповнолітню дитину, викликаних розвитком її здібностей в певній сфері. У відповідності з ч. 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У відповідності з вимогами п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Стаття 199 СК України встановлює обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз положень Сімейного кодексу України дозволяє дійти висновку, що стаття 199 Сімейного кодексу України на відміну від ст. 180 Сімейного кодексу України не презюмує безспірного обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей. Відповідно до вимог ч. 1ст. 199 Сімейного кодексу України однією із умов виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітню дочку або сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги є умова, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що син [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим позбавлений можливості працювати та матеріально себе повністю забезпечувати. Окрім того, суд враховує матеріальне становище повнолітньої дитини - [PERSON] вік та потреби повнолітнього [PERSON] та вважає, позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку зі навчанням сина. При визначенні розміру аліментів суд також враховує задовільний майновий стан відповідача, який з лютого 2020 року працює вантажником в ТОВ «ДІЄСА», 03 березня 2020 року уклав договір дольової участі у фінансуванні житлового будинку вартістю 469730 грн., відсутність підтвердження про незадовільний стан його здоров`я, тому вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину [PERSON] . Суд не бере уваги заперечення відповідача щодо незадовільного майнового стану як такі, що спростовані доказами, здобутими у судовому засіданні. Крім того суд відкидає доводи відповідача та пояснення свідка [PERSON] щодо передання коштів позивачу на утримання повнолітнього сина, оскільки вони не підтверджені позивачем та жодними іншими доказами. Також, суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина, тому вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача слід визначити у розмірі 1051,00 грн., оскільки саме такий розмір аліментів буде відповідати фінансовим можливостям батька. Поряд з тим, вирішуючи вимоги позивача про стягнення додаткових витрат, що складається із витрат на оплату навчання, суд враховує вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України, згідно яких при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у Постанові Верхового Суду від 29 січня 2018 року у справі №622/373/16-ц був зроблений висновок, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Крім того, саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15. Із врахуванням вищезазначеного правового висновку, суд наголошує, що вартість навчання було врахована судом під час вирішення питання про розмір аліментів, а обов`язку відповідача брати участь у додаткових витратах на сина, що викликані особливими обставинами судом не встановлено, тому окремо заявлені позивачем вимоги про стягнення вартості навчання до задоволення не підлягають. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial