Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що вона постійно, добросовісно, відкрито, безперервно та безперешкодно з 27 грудня 2006 року по теперішній час володіє та користується чужим нерухомим майном, а саме квартирою загальною площею 36,0 кв.м, житловою площею 19,4 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Власниками вказаної квартири по 1/4 частині є відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] У 2005 році до [PERSON] звернулась родичка відповідачів на ім`я [PERSON] та повідомила, що відповідачі планують продати зазначену квартиру і дали їй відповідне доручення. [PERSON] на той час не мала житла і вирішила придбати цю квартиру. [PERSON] віддала їй документи на квартиру і повідомила, що вона має право надати [PERSON] у користування цю квартиру, так як її на це уповноважили власники. Погодившись із такими умовами, [PERSON] зробила ремонт у квартирі, переоформила на себе договори по комунальним послугам, зареєструвалась у квартирі та з грудня 2006 року почала повноцінно користуватися квартирою, робити у ній поточні ремонти, сплачувати комунальні послуги, утримувати квартиру в належному стані. З 2006 року власники квартири своїх прав на неї не заявляли та не цікавилися нею, вони не займаються утриманням квартири, не сплачують комунальні послуги. Точне місце перебування та проживання відповідачів [PERSON] не відоме, тому вона змушена подати позов до суду за місцем розташування нерухомого майна про визнання за собою за набувальною давністю права власності на квартиру [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Богдан В.М. підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх з зазначених у позові підстав. Позивач пояснила суду, що родичці відповідачів [PERSON] вона передала гроші за квартиру, а та, в свою чергу, передала їй технічну документацію на квартиру. Вона, позивач, чекала на приїзд власників квартири, щоб переоформити квартиру нотаріально, але ті так і не приїхали до України, щоб юридично переоформити квартиру. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відомості щодо реєстрації яких за адресою, зазначеною в позові, згідно відповіді органу місцевого самоврядування, на території Воскресенської сільської ради не зареєстровані (а.с.55-58), будучи належним чином повідомленими про місце, дату і час підготовчих засідань, а також про місце, дату і час судових засідань - в порядку ст.128 ч.11 ЦПК України шляхом завчасного оприлюднення на офіційному веб-сайті Пологівського районного суду Запорізької області оголошень про їх виклик як відповідачів в судові засідання (а.с.82), повторно в судове засідання не явились, причину неявки суду не повідомили, з заявами про розгляд справи в їх відсутність або про відкладення судового розгляду справи з певних підстав до суду не звертались, у зв`язку з чим суд розглядає справу у відсутність відповідачів відповідно до вимог ст.223 ЦПК України. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області, за підписом сільського голови Гузенка М. надійшла заява, в якій позовні вимоги [PERSON] визнано в повному обсязі, не заперечувалось проти їх задоволення. Справу просили розглянути без участи їх представника (а.с.66). У судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що вони постійно проживають у с.Воскресенка Пологівського району Запорізької області. Вони добре знають мешканку свого села [PERSON] , позивача у справі. [PERSON] постійно проживає і працює в с.Воскресенка, яке раніше мало назву Чапаєвка). Приблизно в 2006 році [PERSON] придбала однокімнатну квартиру, яка розташована в [ADDRESS] Попередні господарі цієї квартири наприкінці 90-х років виїхали з села і відтоді вони в селі не з`являлися. [PERSON] привела квартиру до ладу, бо на момент її купівлі у квартирі не було не опалення, не електрики, відремонтувала квартиру і стала в ній постійно проживати. [PERSON] проживає у зазначеній квартирі з 2006 року до цих пір, здійснює ремонти у квартирі, сплачує комунальні послуги. Жодних претензій щодо проживання і відкритого володіння нею квартирою з боку попередніх власників квартири або з боку сільської ради не надходило. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем [PERSON] та її представником, відсутність заперечень з боку відповідачів, враховуючи думку третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, заслухавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З копії довідок №1750, 1571, 1752, 1753, виданих 19 квітня 2019 року виконавчим комітетом Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області, судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дійсно були прописані за адресою: [ADDRESS] . 28 грудня 1998 року вони виписались з квартири (а.с.9-12). З копії довідки КП «Імпульс» Пологівської районної ради встановлено, що право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано по 1/4 частині за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 16 грудня 1998 року. Загальна площа об`єкта станом на 15 квітня 2019 року становить 36 кв.м, житлова площа - 19,4 кв.м. З примітки 1 вбачається, що назва вулиці «Горького» змінено на «Українська» на підставі розпорядження сільського голови Чапаєвської сільської ради від 16 лютого 2016 року №6 «Про перейменування вулиць сільської ради». З примітки 2 вбачається, що назва села «Чапаєвка» змінено на село «Воскресенка» на підставі постанови Верховної ради України від 19 травня 2016 року №1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» (а.с.13). З копії довідки №1730, виданої 16 квітня 2019 року виконавчим комітетом Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області, судом встановлено, що [PERSON] [INFO] дійсно з 27 грудня 2006 року по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . З 27 грудня 2006 року вона безперешкодно користується квартирою, сплачує комунальні послуги, проводить поточні ремонти та утримує її в належному стані. З грудня 2006 року власники квартиру не відвідували та ніяких претензій стосовно неї не заявляли (а.с.14). З копії звіту з незалежної оцінки майна на а.с.15 від 22 квітня 2019 року встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] має ринкову вартість в розмірі 84559 грн. З цієї суми позивачем сплачено судовий збір згідно квитанції на а.с.1. Як вбачається з копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , виготовленого станом на 15 квітня 2019 року, власниками вказаної квартири зазначено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). З копій договорів про надання послуг по забезпеченню водою №26 від 04 січня 2005 року на а.с.19, про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 03 липня 2017 року на а.с.44, про надання послуг електрозв`язку №205356/1 за 2007 рік на а.с.46, про користування електричною енергією №1108087 за 2005 рік на а.с.47, встановлено, що [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , заключила ці договори на оплату житлово-комунальних послуг, які добросовісно сплачувала, що підтверджується копіями відповідних квитанцій та копіями книг обліку по водопостачанню на а.с.20-43. На теперішній час позивач [PERSON] бажає набути право власності на квартиру за набувальною давністю, оскільки вона з грудня 2006 року, тобто понад 10 років, відкрито, безперервно володіє спірною квартирою, яку зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , здійснює догляд, поточний ремонт, сплачує комунальні послуги. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заперечень щодо задоволення позову не надали. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Зміст даної статті визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння має бути добросовісним; володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці другому пункту 9 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набувальна давність - один із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Виходячи з викладеного, вбачається, що позивач більше десяти останніх років добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується квартирою, тому суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки, по-перше, тривалість, добросовісність, відкритість, безперервність володіння зазначеною жилою нерухомістю підтверджено матеріалами справи, і, по-друге, даний засіб набуття права власності можна віднести до первісного, через те, що права набувача не ґрунтуються на попередній власності, а залежать тільки від сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 Цивільного Кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого, безперервного володіння майном як своїм. З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved