Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором найму (оренди) транспортного засобу, в обґрунтування вимог зазначивши, що вона є власником автомобіля марки «Volkswagen LT55», 1986 року випуску, тип - вантажний фургон, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . 02.06.2018 між нею та [PERSON] укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, за яким вона передала відповідачеві вказаний автомобіль у тимчасове користування із визначенням плати за місяць користування автомобілем в сумі 8000,00 гривень шляхом перерахування їх на картковий рахунок наймодавця щомісяця не пізніше 10 числа. Термін дії договору був узгоджений на 6 місяців зі спливом 02.12.2018, і по закінченню цього строку відповідач мав повернути автомобіль у технічно справному стані з урахуванням нормального зносу. В разі невиконання цього обов`язку наймодавець має право вимагати сплату неустойки у розмірі подвійної плати за користування транспортним засобом за час прострочення. З липня 2018 року [PERSON] перестав сплачувати орендну плату за договором, і 20.01.2019 вона забрала у нього автомобіль, який був у неробочому стані. Заборгованість з орендної плати складає 40000,00 гривень (8000,00 гривень х 5 місяців), а розмір неустойки за 1,5 місяці, на які відповідач прострочив повернення авто, становить 24000,00 гривень (1,5 місяці х (8000,00 гривень х 2). З урахуванням цього позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь вказані суми заборгованості і неустойки, а також сплачений нею судовий збір в сумі 769,00 гривень та витрати на адвокатські послуги в розмірі 1000,00 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій на задоволенні вимог наполягала та висловила згоду на ухвалення заочного рішення у справі у випадку неявки відповідача (а.с.26). Відповідач [PERSON] , виклик якого здійснювався у встановлений законом спосіб, до суду також не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, що надає суду підстави зі згоди позивача розглянути справу у заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що автомобіль «Volkswagen LT55», вантажний фургон, синього кольору, 1986 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.5). 02.06.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди (найму) вищевказаного транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Новіковою Н.А., про що до реєстру внесено запис за №1845 (а.с.6). На момент укладення договору автомобіль фактично був переданий [PERSON] у технічно справному стані разом із необхідною документацією та необхідним приладдям, претензій щодо цього відповідач до позивача не мав, що відображено у пункті 6 договору. В пункті 3 договору сторонами було узгоджено, що орендна плата сплачується наймачем наймодавцю щомісячно в розмірі 8000,00 гривень не пізніше 10-го числа кожного місяця в безготівковому порядку на картковий рахунок № [NUMBER] . Позивач обґрунтовує наявність заборгованості перед нею за укладеним з [PERSON] договором випискою по банківській карті № [NUMBER] , останні цифри якої співпадають із зазначеними в договорі оренди цифрами карти, на яку відповідач мав переводити кошти на сплату договору. Так, відповідно до змісту виписки (а.с.9-11), з 01.06.2018 по 29.01.2019 від [PERSON] на карту позивача надійшов лише один платіж - 02.06.2018 на суму 5472,50 гривень, і після цього жодних платежів від відповідача не надходило. Разом з тим, суд не бере до уваги надане позивачем роздруковане листування з абонентом «Аренда Авто Сер …», оскільки достовірно неможливо встановити, що воно відбувалося саме між позивачем і відповідачем. Відповідачем не надано суду жодних доказів щодо повного та своєчасного виконання зобов`язань за договором оренди транспортних засобів. В силу ст.14 ЦПК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина перша ст.579 ЦК України встановлює, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно з ч.1 ст.760 Цивільного Кодексу предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Як виходить з положень ч.1 ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Позивачем доведено укладення між нею та відповідачем [PERSON] 02.06.2018 договору оренди автомобіля, узгодження суттєвих умов цього договору скріплено підписами сторін, отже, [PERSON] , підписавши договір, взяв на себе зобов`язання сплачувати вартість оренди автомобіля і повернути автомобіль у строк, оговорений у договорі. Статтею 526 Цивільного Кодексу визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання відповідно до ст.610 ЦК є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач не виконав взятих на себе за умовами договору зобов`язань та судом встановлено, що його заборгованість зі сплати оренди авто складає 40000,00 гривень (несплата оренди з липня 2018 року по закінчення строку дії договору 02.12.2018, тобто за п`ять місяців (липень-листопад), 8000,00 гривень х 5), та доказів, які б спростовували розрахунок позивача, суду надано не було, отже, заборгованість має бути стягнена з відповідача. Крім того, відповідно до п.12 укладеного сторонами договору, якщо наймачем не виконано обов`язок своєчасного повернення автомобіля наймодавцеві, наймодавець має право вимагати сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування транспортним засобом за час прострочення. Враховуючи, що строк дії договору закінчився 02.12.2018, а автомобіль повернено позивачеві 20.01.2019, суд погоджується із обрахуванням позивачем строку прострочення як 1,5 місяці та вважає такою, що підлягає задоволенню, вимогу про стягнення з [PERSON] неустойки в розмірі 24000,00 гривень, яка обраховується таким чином: 1,5 х (8000,00 гривень х 2). Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 769,00 гривень. Що стосується вимоги про стягнення витрат на адвокатські послуги, на підтвердження яких позивачем надана квитанція адвоката Саргієвської А.Ю. на суму 1000,00 гривень (а.с.13), то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки згідно зі ст.133 ЦПК України витрати на адвокатські послуги не входять до витрат, пов`язаних із розглядом справи, а вважати надані послуги професійною правничою допомогою підстав не вбачається, оскільки на підтвердження надання такої допомоги суду не надано жодних доказів.

Outcome: approved