overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 07 листопада 1993 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, подружжя проживає окремо, з лютого 2009 року [PERSON] працює та проживає за межами України. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАГС, тому позивачка просить розірвати шлюб за рішенням суду. Сторони у судове засідання не з'явилися, у письмових заявах просили справу розглянути без їх участі та розірвати шлюб, оскільки подружні стосунки між ними не підтримуються, кожен проживає окремо. Позивачка [PERSON] у письмовій заяві просила залишити їй набуте у шлюбі прізвище, вважає за неможливе примирення з чоловіком. Зважаючи на достатність письмових матеріалів для прийняття рішення, відсутність необхідності дачі особистих пояснень сторонами, суд розглянув справу без участі позивача та відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав: Спірне питання регулюється ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу і, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Сторони перебувають у шлюбі. Подружні стосунки між ними припинені з 2009 р., подружжя проживає окремо. Сторони не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим суд, зважаючи на тривалість не підтримання шлюбних стосунків, не вбачає підстав для надання строку на примирення. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам сторін, що є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 08 жовтня 1998 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Прибузькою сільською радою Доманівського району Миколаївської області. Від даного шлюбу мають неповнолітньою дочку [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя, між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, проживають окремо, між подружжям відсутні нормальні стосунки. Спору щодо місця проживання дитини немає. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. Ухвалою суду від 21.12.2020 року позовна заява прийнята та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 18 січня 2021 р. подружжю надано строк на примирення терміном 4 місяці. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, зазначила, що у наданий строк для примирення вона з відповідачем не примирилася. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З письмових матеріалів встановлено, що 08 жовтня 1998 р. між сторонами Прибузькою сільською радою Доманівського району Миколаївського району зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №10. Від даного шлюбу подружжя має неповнолітньою дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер, подружжя разом не проживають. У визначений ухвалою суду 4-х місячний строк для примирення, сторони не примирилися, що свідчить про те, що шлюб носить формальний характер. Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з`ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сім`ї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам позивача, що є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 08 серпня 2008 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрованийАкмечетською сільською радою Доманівського району Миколаївської області. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Причиною розпаду сім'ї є різні погляди на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. Ухвалою суду від 17 квітня 2018 року позовна заява прийнята та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 11.07.2018 року підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, у позовній заяві одночасно заявила клопотання про розгляд справи без її участі через неможливість явки до суду, пов'язану з доглядом дитини-інваліда, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] жодного разу у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Відповідно до п.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню з наступних підстав. Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, зясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. У засіданні встановлено, що сторони з 08.08.2008 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, примирення і подальше спільне життя суперечить\~ інтересам\~ позивача. Клопотання про надання\~ строку на примирення не заявлене. З часу подачі заяви 12.04.201 р. пройшло 6 місяців, проте примирення між подружжям не сталося, а тому суд не вбачає підстав для надання строку на примирення. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сімї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам позивача, що є підставою для розірвання шлюбу. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 09 березня 2010 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Олександрівською сільською радою Доманівського району Миколаївської області. Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, проживають окремо в різних населених пунктах більше року. Спору щодо місця проживання дітей немає. Причиною розпаду сім'ї є зловживання відповідачем алкоголем та застосування фізичної сили до дружини. Позивачка вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, у письмовій заяві позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглянути за її відсутності, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. Після розірвання шлюбу позивач просить повернути їй дошлюбне прізвище. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений шляхом публікації оголошення про виклик до суду в газеті «Рідне Прибужжя» від 18 серпня 2016 р. №33, про причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надсилав, а тому з письмової згоди позивача суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Спірне питання регулюється ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України. Згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу і, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. У засіданні встановлено, що сторони з 09 березня 2010 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають неповнолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На даний час подружжя проживає окремо, що підтверджене довідкою Мостівської сільської ради Доманівського району від 12.05.2016 р. Сторони не підтримують подружніх відносин. На даний час подружжя проживає окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Позивачка не бажає зберегти сім'ю, у зв'язку з чим суд, зважаючи на тривалість не підтримання шлюбних стосунків, не вбачає підстав для надання строку на примирення. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 09 квітня 2010 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Прибузької сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя, між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, проживають окремо. Спору щодо місця проживання дитини немає. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 09 квітня 2010 р. між сторонами виконкомом Прибузької сільської ради Доманівського району Миколаївської області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спірне питання регулюється ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з`ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинені. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливість їх відновлення відповідачем визнані безумовно, як вбачається з його письмової заяви. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Тривалість не підтримання шлюбних стосунків свідчить про відсутність підстав для надання строку на примирення. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 гривні 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 09 січня 1999 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя, між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, понад чотири роки проживають окремо, відповідач фактично створив іншу сім'ю. Спору щодо місця проживання дитини немає. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 09 січня 1999 р. між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, зясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинені, понад чотири роки проживають окремо. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, відповідачем визнані безумовно, як вбачається з його письмової заяви. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 10 квітня 1977 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Щасливською сільською радою Доманівського району Миколаївської області. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб носить лише формальний характер, а тому позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту та неповнолітніх дітей. Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи ДРАЦС, тому позивач просить розірвати шлюб за рішенням суду. Ухвалою суду від 26 червня 2020 року позовна заява прийнята та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 22 липня 2020 р.. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, одночасно з позовною заявою надала письмову заяву про розгляд справи без її участі та просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав. З письмових матеріалів встановлено, що 10 квітня 1977 р. між сторонами Щасливською сільською радою Доманівського району Миколаївської області зареєстрований шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №2. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Спірне питання регулюється ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з`ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя не підтримує шлюбні відносини, шлюб носить лише формальний характер, що свідчить про неможливість збереження шлюбу та вказує на відсутність підстав для надання сторонам строку на примирення. За такого суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 10 серпня 2011 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Маринівською сільською радою Доманівського району Миколаївській області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. Одруження з відповідачем виявилося невдалим через різні погляди на сумісне життя. З цієї причини між подружжям виникали постійні сварки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони проживають окремо в різних населених пунктах. Позивач вважає за неможливе примирення між подружжям, а тому просить шлюб розірвати. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 10 серпня 2011 р. між сторонами Маринівською сільською радою Доманівського району Миколаївській області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинені. Позов до суду надійшов 01 жовтня 2018 р., тобто майже два місяці тому. За цей період примирення між подружжям не сталося, що свідчить про відсутність підстав для надання сторонам строку для примирення. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, відповідачем визнані безумовно, як вбачається з його письмової заяви. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнала під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 11 червня 2011 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя, між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, з 2014 року проживають окремо. Спору щодо місця проживання дитини немає. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 11 червня 2011 р. між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинені, з 2014 р. проживають окремо. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, відповідачем визнані безумовно, як вбачається з його письмової заяви. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп.

Outcome: approved