Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на її утримання до досягнення малолітньою донькою [PERSON] [INFO] , трьох років в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, та аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Допустити негайне виконання рішення суду, судові витрати покласти на відповідача. На обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 2015 року по 2019 рік перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від їх стосунків у них народилася донька - [PERSON] [INFO] . Наразі вона з донькою проживає окремо від відповідача. Відповідач ухиляється від надання їй матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини, хоча має змогу її надавати. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, згідно якої прохає розглядати справу без її участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Враховуючи, клопотання сторін по справі, суд вирішив на підставі ст. 247 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що під час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах у них народилася донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06.07.2017 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1015. Наразі позивач з донькою проживає окремо від відповідача. Відповідач належним чином не приймає участі в утриманні позивача та їх спільної дитини. Дитина фактично знаходиться на утриманні позивача. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.2 ч.3. ст.. 91 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу. Положеннями ст. 84 Сімейного кодексу України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, зокрема, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.2, ч.3 ст.. 77 Сімейного Кодексу України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Згідно ст. 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно вказаних норм відповідач має обов`язок по утриманню дитини, до досягнення дитиною повноліття, та матері дитини, до досягнення дитиною трьох років. При цьому, позивач має право на її утримання відповідачем до досягнення дитиною трьох років та отримання аліментів на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, який згідно матеріалів справи, в тому числі і визнання ним позову, має можливість надавати таку матеріальну допомогу позивачеві. Враховуючи вище викладене, а також визнання позову відповідачем в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трьох років та на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, згідно положень ст.. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768, 40 грн. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України, суд, вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved