Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб між сторонами та відновити дошлюбне прізвище Гавриліна. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 5 червня 2014 року між сторонами укладений шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з відсутністю взаєморозуміння між ними. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 25.11.2016 року. Спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання 26.10.2017 року, 06.11.2017 року не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, заперечення проти позову не надав. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив та підтвердив матеріалами справи, що 05.06.2014 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Токмаку реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №45. Після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «Гавриліна» на «Нікіфорова». Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Сторони припинили шлюбні відносини, що вони не оспорюють. Подружнє життя між сторонами не склалось у звязку з відсутністю взаєморозуміння, що суперечить інтересам подружжя. Шлюбні відносини сторони відновлювати намірів не мають. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст.51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне, за вимогою позивача, відновити її дошлюбне прізвище Гавриліна. Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, судові витрати в сумі 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved