Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивувала тим, що відповідач [PERSON] є батьком її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Після того, як вони припинили проживати разом, відповідач ніякої допомоги на утримання доньки не надає, хоча має можливість це робити, оскільки він офіційно працює. Позивачка не має можливості на даний час працювати, оскільки доглядає дитину. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності позов просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 722617, виданого виконкомом Валерянівської сільської ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 3 (а.с. 5). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Аналізуючи надані та досліджені докази, у суду є достатні підстави вважати, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки відповідач добровільно не допомагає позивачці, а позивачка сама не в змозі надати повної та необхідної допомоги своїй доньці, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. до спеціального фонду Державного Бюджету України. На підставі ст. ст.ст. 180, 183 СК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved