Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 79, між нею та її чоловіком [PERSON]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позивач обґрунтувала свої позовні вимоги тими обставинами, що сімейні стосунки не склалися через несумісність характерів, різні погляди на життя, непорозуміння. Наміру зберігати сімю вона не має, а тому просила розірвати укладений шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зясувавши позиції сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без зясування обставин справи. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 006342, виданим 20 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 79. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження: серії 1-ОК № 022740, виданим 30 листопада 2005 року Маслівською сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис № 13, серії І-ОК № 260020, виданим 19 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 28. Між позивачем та відповідачем, внаслідок різних характерів, поглядів на життя виникають суперечки та сварки. Ці суперечки і сварки руйнують міжособистісні відносин, викликаючи не сприйняття один одного як члена сімї. Розглядаючи спір про розірвання шлюбу, суд повинен виходити з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Сторони не мають наміру зберігати шлюб, у звязку із втратою взаємної любові та поваги, почуття сімейної єдності. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин і звернення позивача до суду є те, що між сторонами фактично не існує сімейних стосунків. Сімейні відносини розладились через несумісність характерів та не готовність подружжя вести спільне життя. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги одне до одного, сторони наміру примирятися не мають, шлюб сторін носить формальний характер. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено підстави припинення шлюбу, зокрема, припинення шлюбу шляхом розірвання. Згідно з ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 2 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди як позивача так і відповідача на примирення, згоду сторін на розірвання шлюбу, проживання сторін окремо одна від одної, малолітні діти проживають з позивачем окремо від відповідача, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вказала, що після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Бахімова». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 109-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved