Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22.12.2016. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], 10.01.2014 р. н. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити її шлюбне прізвище без змін, визначити місце проживання дитини з матірю, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. В судове засідання позивач не зявилася, але до суду надано заяву, в якій просить дану цивільну справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити вимоги. В останнє судове засідання відповідач не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомлялися, письмових клопотань на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 22 грудня 2016 року зареєстрували шлюб, про що Голопристанським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис за №146, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-КГ №114886 від 22.12.2016 (а. с. 4). Сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], 10.01.2014 р. н., (а. с. 4 на звороті). Судом встановлено, що на сьогоднішній день сторони фактично припинили шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Стосовно місця проживання дитини суд вважає, що місце проживання дитини повинне бути з матірю, виходячи з того, що [PERSON] не досяг шестирічного віку і потребує постійного догляду з боку матері, яка має постійний заробіток, має належні умови для проживання і виховання сина. Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку про те, що вимога позивача про встановлення місця проживання дитини з матірю також підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, понесені у звязку зі сплатою судового збору в сумі 1280,00 грн., що підтверджується наданою до суду квитанцією від 13.10.2017 за №92 (а. с. 1).

Outcome: approved