Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ФОП [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за невиконання договору ВА/SР-0099 від 26.11.2016 р. по виготовленню та установці ПВХ конструкцій WINKHAUS, проценти річних від простроченої суми за період з 09.09.2017 р. по 11.03.2019 р. в сумі 853,82 грн. та інфляційні нарахування на суму боргу за вказаний період в сумі 3147,55 грн., посилаючись на порушення відповідачем зобов`язань по виконання умов зазначеного договору. так. 26 листопада 2016 року на виконання умов зазначеного договору вона здійснила перший платіж в сумі 1000,00 гр., потім на виконання умов договору в період з 29.11.2016 р. по 08.09.2017 р. включно сплатила залишок коштів, загальна сума сплачених відповідачем коштів складає 18922,00 грн. На момент виплати останнього платежу відповідачем зобов`язань не виконано, навіть жодних підготовчих робіт проведено не було, на її повідомлення відповідач не реагував, повідомивши про порушення п. 3.1.1. договору. Разом з тим, відповідач протягом року отримував від неї кошти, запевняючи, що установка відкладається з різних причин. При зверненні її до районного відділу захисту прав споживачів та складанні претензії, відповідач запевнила її у виконанні робіт, ввівши знову таки в оману та змінивши назву фірми. При зверненні до поліції їй було повідомлено про відсутність ознак кримінального правопорушення. оскільки мають місце цивільно-правові відносини, тому рекомендовано звернутися до суду у приватному порядку. В зв`язку з викладеним наполягає на задоволенні позову. Ухвалою суду від 14 березня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач ФОП [PERSON] неодноразово про дату, час та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, відзиву не подала. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, 26 листопада 2016 року між [PERSON] як споживачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як виконавцем, було укладено договір ВА/SР-0099 від 26.11.2016 р. по виготовленню та установці ПВХ конструкцій WINKHAUS (а.с. 33-34 копія договору з додатком). Вартість виробу 18922,00 грн. (пункт 2.1. договору). При укладенні договору відповідно до п. 2.2. договору, позивачем було внесено завдаток в сумі 1000,00 грн. На виконання умов пункту 3.1.1. договору [PERSON] сплатила залишок суми. Відповідно до положень пункту 3.2. договору, відповідач зобов`язувався після виконання умов 3.1. передати позивачу у власність виготовлені вироби протягом 31 робочого дня з моменту укладення договору. Пунктом 3.9. договору сторони погодили, що виконання своїх зобов`язань виконавцем вважається з моменту підписання замовником акту приймання-передачі. Однак в зазначені строки відповідач належним чином погоджені в договорі умови не виконав. Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. За правилами частиною першою статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою та належну якість продукції та обслуговування. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Зазначене кореспондується положеннями статті 849 ЦК України, відповідно до якої якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту. Отже, позивач має право звернутись до суду із даним позовом для захисту порушеного права, тому зважаючи на викладені обставини суд вважає, що відповідачем порушенні істотні умови договору щодо термінів поставки та передачі у власність позивача виробів із ПВХ, а тому заявлені вимоги про стягнення коштів, сплачених на виконання договору ВА/SР-0099 від 26.11.2016 р. є обґрунтованими. Разом з тим, з наданих суду позивачем копій чеків вбачається сплата відповідачу лише завдатку на суму 1000,00 грн., що підтверджується як умовами договору про його сплату, так і копією чеку (а.с. 24), та сум в розмірі 1000,00 грн. 11 серпня 2017 р. (а.с. 16) та 2492,00 грн. 08 вересня 2017 року (а.с.15). В решті чеків одержувачем коштів зазначений [PERSON] (замість ФОП [PERSON] ), який не є стороною договору ВА/SР-0099 від 26.11.2016 р., відомості про нього та його причетність до спірних правовідносин між сторонами та розгляду вказаної справи суду взагалі невідомі. Докази вчинення платежу на суму 8500,00 грн. в матеріалах справи відсутній, наданий позивачем доказ (а.с.23) суд не бере до уваги, оскільки він є неналежним запис на простому аркуші паперу щодо вчинення платежу без зазначення необхідних банківських реквізитів. Таким чином доведеною є лише сума в розмірі 4492,00 грн. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 901 та частини першої статті 903 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, що узгоджується з положеннями частини другої статті 625 ЦК України. Виходячи з періоду жовтень 2017 р. (через 31 день з моменту останнього платежу згідно п. 3.2. договору) по січень 2019 року (згідно заявлених вимог) та доведеної позивачем суми збитків 4492,00 грн., виходячи із встановлених індексів Державним комітетом статистики України та формули розрахунку, 3% річних становить 180,00 грн., а інфляційне збільшення боргу становить 644,48 грн. Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву до суду та доказів на його підтвердження, не надав, тому враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивач положеннями статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підстави викладеного,

Outcome: partial