Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вона 07.05.1993 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований міським відділом РАЦС м. Чернівці за актовим записом №577. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Позивач посилається на те, що їх сімя розпалася з тих причин, що вони перестали розуміти один одного, не могли дійти згоди щодо вирішення звичайних побутових питань, між ними часто виникали різного роду конфліктні ситуації через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до взаємного відчуження, а потім і до втрати почуття любові, поваги та довіри без чого сімейне життя неможливе. Остаточно вони припинили шлюбні стосунки у липні 2012 року, з того часу хоч і проживають в одній квартирі, однак спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети, мешкають в різних кімнатах. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином телефонограмою, крім того за місцем проживання йому надсилалась повістка про виклик до суду, однак він до суду не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності від нього також не надходило, а тому справу, зі згоди позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.05.1993 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-МИ №464466 від 07.05.1993 року (а.с.5). Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Причиною розпаду сімї є те, сторони не могли дійти згоди щодо вирішення звичайних побутових питань, між ними часто виникали різного роду конфліктні ситуації через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони припинили шлюбні стосунки у липні 2012 року, з того часу вони проживають в одній квартирі, однак спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети, мешкають в різних кімнатах. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить її інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача прізвище останньої слід змінити з «Івасюк» на «Спіца». На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved