Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання їх доньки [PERSON], в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу. При визначенні вказаного розміру аліментів суд керувався тим, що з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. Однак вважає, що на даний час старший син відповідача досяг повноліття, тому розмір аліментів повинен бути збільшений, оскільки збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому їх доньки, вона не в змозі забезпечити дитину всім необхідним, матеріальне становище відповідача дозволяє збільшити розмір аліментів, оскільки він офіційно працює та отримує значну заробітну плату, має у власності значну кількість нерухомого майна, тому просить суд збільшити розмір аліментів з 1/6 частки до1/2 частки від його всіх видів доходу щомісячно, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримала з підстав, зазначених у позові. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, відзиву на позов не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони та є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5 копія свідоцтва про народження). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2012 року стягнуто аліменти з [PERSON], [INFO] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, користь [PERSON] (а.с. 4 копія рішення суду). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. На дані правовідносини поширюються норми ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з розясненнями , що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як випливає зі змісту ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже зміна матеріального чи сімейного становища батька чи матері, може бути підставою для їх вимог про зменшення чи збільшення розміру аліментів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки позивачем не надано доказів зміни матеріального становища відповідача після винесення судового рішення: нерухомість йому належить на підставі свідоцтв про право власності від 1996 р., про право на спадщину від 2010 р. чи придбана ним в 2010 р. Син відповідача сина [PERSON], [INFO], досяг повноліття, даних про те, що він продовжує навчання і з огляду на це відповідач платить аліменти на повнолітню дитину немає. Однак з врахуванням ст.ст. 2,12 ЦПК України, виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з'ясування обставин справи, розумності та справедливості, враховуючи вікові потреби дитини, вважає за можливе збільшити розмір аліментів з 1/6 частки до 1/4 частки доходів (заробітку) відповідача, що буде відповідати інтересам обох батьків та дитини. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судовий витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України) На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial