Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів (аліментів) на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на час навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 1600грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, щошлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] розірвано в судовому порядку згідно рішення Бориславського міського суду Львівської області від 27 червня 2014 року. Від шлюбу мають двоє дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] Аліменти на утримання дітей з відповідача в примусовому порядку не стягувалися. Донька [PERSON] навчається в Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника в м.Івано-Франківськ денної форми навчання на другому курсі спеціальності «право». Згідно договору про надання освітніх послуг, укладеного між університетом та позивачем, вартість освітньої послуги 16400 грн., термін дії договору з 01.09.2017 до 01.07.2021. Вона працює в ТзОВ «Стельмах ВГ» та її середньомісячний дохід становить 5000 грн. Тому їй одній важко утримувати дітей на свою заробітну плату. Місце роботи та дохід відповідача їй не відомий, але вважає що достатній для утримання доньки на час навчання. Тому, посилаючись на норму ст. 199 СК України, просить стягувати аліменти. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити, щодо ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Крім того, відповідач повідомлялася про день та час розгляду справи в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Таким чином, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибув до суду без поважних причин, відзиву на позовну заяву на пропозицію суду, що викладена в ухвалі про відкриття провадження у справі не подавав. Згідно із вимогами ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідач без поважних причин повторно не з`явився в судове засідання, не надав відзив на позов, у зв`язку із чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та з врахуванням вимог ст.280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 27 червня 2014 року розірвано. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що стверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м.Борислава Львівської області від 02 лютого 2000 року. Після досягнення повноліття донька сторін [PERSON] продовжує навчання в Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника в м.Івано-Франківськ денної форми навчання на другому курсі спеціальності «право». Згідно договору про надання освітніх послуг, укладеного між університетом та позивачем, вартість освітньої послуги 16400 грн., термін дії договору з 01.09.2017 до 01.07.2021. Вказана обставина стверджується довідкою навчального закладу від 10 травня 2019 року № 06-03/09-13/849 та світлокопією договору про надання освітніх послуг (а.с.13-14). Донька сторін перебуває на утриманні позивача, аліменти в примусовому порядку з відповідача не стягуються. При вирішенні спору, суд враховує вимоги ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд дійшов висновку про те, що подані позивачем докази, визнані судом належними, допустимими та достовірними, у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, а тому є достатніми для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягувати аліменти з [PERSON] на користь позивача утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на час навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 1600грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved