Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві [PERSON] вказано, що з вересня 2012 року по грудень 2012 року позивач та відповідач перебували у цивільному шлюбі та мають спільну дитину: дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що з часу припинення шлюбних відносин відповідач почав ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки [PERSON] , жодного разу не відвідав дитину, не цікавиться її життям та поведінкою, належної матеріальної допомоги не надавав. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] свідомо ухилявся і ухиляється від виховання дочки, не виявляє бажання зустрічатися з дитиною і приймати участь у її вихованні, позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, у своїх поясненнях посилалася на обставини, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо позбавлення його батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , вказав, що він бажає зустрічатися з дочкою та брати участь у її вихованні, однак, позивачка чинила перешкоди для його спілкування з дитиною, несплату аліментів відповідач пояснив тим, що він тривалий час не міг знайти роботу, тому, не мав коштів на сплату аліментів. Відповідач вказав, що він влаштовується на роботу і тепер буде сплачувати аліменти на утримання доньки, крім того, відповідач зазначив, що тепер матиме змогу брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини. Представник третьої особи орган опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, направив лист в якому вказав, що не заперечує щодо задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.\~7).\~Дитина проживає разом з позивачем в м. Олевськ Житомирської області, відповідач зареєстрований та проживає за іншою адресою (а.с. 9, 30). З відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.11.2019 року становила 86458,25 грн. (а.с. 11). У акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , який складено 04.12.2019 року зазначено, що остання проживає за адресою [ADDRESS] у будинку, який належить [PERSON] разом із співмешканцем [PERSON] та дочкою [PERSON] , порушень не виявлено, дитина забезпечена всім необхідним (а.с. 12). У довідці Олевської гімназії Житомирської області зазначено, що батько учениці [PERSON] не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не відвідує батьківські збори. У висновку органу опіки\~та піклуванняОлевської міської ради Житомирської області вказано на доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-14). Згідно інформації Комунальної установи «Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Олевської міської ради» сім`я [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] на обліку сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах не перебуває, соціальний супровід не здійснювався (а.с. 46). Відповідно до повідомлення Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області сім`я [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] на обліку Оржицького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, під соціальним супроводом спеціалістів Центру не перебувала (а.с. 47). Статтею 164 СК України\~передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого\~\~1991 року № 789-ХІІ\~передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді цієї категорії справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.\~Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). В матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо дочки. Факт невизнання відповідачем позову про позбавлення його батьківських прав, свідчить про його інтерес до дитини. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Позивачем не\~надано належних\~та допустимих\~доказів на\~спростування пояснень\~відповідача про\~те,\~що позивач\~не давала\~можливості спілкуватися\~з дитиною.\~При цьому\~суд враховує\~і значну\~віддаленість місця\~проживання відповідача\~від місця\~проживання позивача\~і дитини,\~що створює\~певні об`єктивні\~перешкоди у\~питанні регулярного\~особистого спілкування\~відповідача і\~його дочки,\~пояснення відповідача\~про свій\~тяжкий майновий\~стан,\~спричинений відсутністю\~відповідної роботи\~в місцевості,\~де він\~проживає.\~Пояснення позивача\~про те,\~що відповідач\~ухиляється від\~виконання своїх\~обов`язків\~по вихованню\~дитини не\~підтверджується належними\~та допустимими\~доказами. Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не\~приймає до\~уваги висновок\~органу опіки\~та піклуванняОлевської міської ради Житомирської області, у якому вказано про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки він є необґрунтованим, складеним без з`ясування всіх обставин, які мають суттєве значення, а саме складений без спілкування з відповідачем,\~ не врахована значна віддаленість місця проживання відповідача від місця проживання позивача і дитини, не врахований матеріальний стан відповідача. Проаналізувавши встановлені обставини у справі та матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надані безспірні та достатні докази винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які б свідчили про ухилення від виховання доньки, і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України, тому позбавлення батьківських прав не буде відповідати меті цього заходу: захист інтересів дитини та стимулювання батька до належного виконання своїх обов`язків. Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у їх задоволенні, такий висновок узгоджується з висновками, наведеними у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 356/642/18 (провадження № 61-12661св19), у постанові Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). При цьому суд констатує, що відповідачеві необхідно змінити ставлення до виховання своєї дитини [PERSON] , належним чином виконувати обов`язки, передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України. Статтею 150 Сімейного кодексу України, крім іншого, передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, в той час як відповідач або третя особа не повідомили про наявність у них документально підтверджених судових витрат. Отже судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed