Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на відсутність домовленості щодо участі відповідача, який проживає окремо з червня 2015 року, в утриманні дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач працює на посаді інспектора у Національній академії внутрішніх справ, та, згідно декларації, його заробітна плата за минулий рік становила 139748 грн. Позивач зазначає, що як їй відомо, [PERSON] аліментів нікому не платить, інших неповнолітніх дітей немає, а також інших осіб на утриманні не має. З огляду на вказане, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою судді від 25 червня 2018 року по даній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов. Відповідач відзив на позов на надав, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді, причини його неявки суду не відомі, а тому у відповідності до ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалити заочне рішення по справі. Позивач подала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247,179 ЦПК України, виходячи з наступного: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2011 року, який розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року №2/759/2955/18. Рішення вступило в законну силу. У шлюбі у сторін [INFO] року народилася донька [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане 05 березня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Згідно з актами обстеження житлово-побутових умов проживання №717, 718 від 18 квітня 2018 року, [PERSON] проживає у с. Криве Підволочиського району Тернопільської області разом із малолітньою донькою [PERSON], 2013 р.н. Житловий будинок відповідає санітарно-гігієнічним умовам проживання. Для виховання і розвитку дитини створені необхідні умови. Батько дитини не утримує, матеріально не допомагає (зі слів позивача). Також у актах зазначено, що за даною адресою проживають батьки позивача: [PERSON] та [PERSON] Відсутність участі відповідача у вихованні малолітньої доньки сторін також підтверджується довідкою №б/н Кривенського дошкільного навчального закладу. З довідки про доходи №272 від 06 червня 2018 року вбачається, що позивач працює на посаді слідчого у ГУ НП в Тернопільській області. Загальна сума доходу за період з 01 червня 2017 року по 31 травня 2018 року, за винятком аліментів, становить 124 543, 17 (сто двадцять чотири тисячі п'ятсот сорок три гривні сімнадцять копійок) гривень. Судом встановлено, що Відповідач не проживає разом з сім'єю, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Таким чином в добровільному порядку коштів на утримання дитини Відповідач не надає. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» 01 липня2018 року становить 1559 грн. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків з утримання неповнолітньої дитини, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дітей. Враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дітей, потреби у їх розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на малолітню доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. Крім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з Відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) гривень судового збору. З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 184 СК України позовні вимоги належить задовольнити.

Outcome: approved