Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 29.11.2003 у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (актовий запис № 2283). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що прожили у спільному шлюбі 14 років. Останні роки сторони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують одне одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності їхніх дітей, що впливає на їх психічний стан. Діти на даний час проживають та будуть проживати разом з позивачем. Питання щодо поділу майна, набутого в період шлюбу, будуть вирішуватися на даний час в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач участі у вихованні дітей не приймає. Між сторонами не досягнуто згоди про матеріальне утримання дітей. Відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними. Враховуючи вищевикладене, позивач просить шлюб, укладений між нею і відповідачем розірвати та стягнути на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Строк на примирення просила не надавати. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити - [PERSON]. В підготовчому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 29.11.2003 між сторонами укладений та зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження відповідно серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. На теперішній час сім'я фактично розпалася, оскільки подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя. Шлюб між ними носить формальний характер. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі та особистим інтересам сторін. На момент розгляду справи перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 СК України, судом не встановлені. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами на даний час немає. Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає, що прізвище після розірвання шлюбу останній залишити [PERSON]. На теперішній час сторони фактично не ведуть спільного господарства. Діти перебувають на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги задля належного забезпечення потреб їх дітей. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 06 до 18 років з 01.01.2018 по 30.06.2018 в розмірі 1 860 грн. Отже, з урахуванням вимог ст. 182 СК України та обставин встановлених під час судового розгляду, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та стягнути із відповідача на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] аліменти у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.12.2017 (дата звернення із позовом до суду) і до повноліття дітей. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню: з відповідача на користь держави в сумі 640 грн.; з відповідача на корить позивача в сумі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved