Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на її утримання в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не манше встановленого законодавством мінімального розміру, починаючи з дня подачі заяви до суду і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення позивачем 23-річного віку. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.11.2018 року з відповідача було стягнуто аліменти на її утримання на період навчання, до 30.06.2019 року. Згідно із довідкою Черкаського Державного технологічного університету, вона є студентом 1 курсу денного відділення на бакалаврському освітньому рівні за спеціальністю 002 «дизайн», за кошти фізичних осіб, форма навчання - денна, період навчання - з 01.09.2019 року до 30.06.2021 року. Вона проживає у гуртожитку, має нести витрати на своє утримання. Заробітку не має. Єдиним джерелом існування є допомога матері. Відповідач є працездатним, інших утриманців не має, працює та отримує доходи, тому має можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення проти заявлених позовних вимог обґрунтував тим, що після закінчення строку сплати аліментів на період навчання, визначеного попереднім судовим рішенням - до 30.06.2019 року, він продовжував у добровільному порядку надавати щомісячну допомогу донці, що підтверджується чеками про надсилання коштів. З травня 2020 року з об`єктивних поважних причин він не має можливості надавати матеріальну допомогу, що й стало причиною звернення позивача до суду. Крім обов`язку по утриманню повнолітньої дитини він також має обов`язки по утриманню свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 04.09.2012 року. На утримання сина [PERSON] з нього щомісячно стягується 1/6 частина від його доходу. Крім того, [INFO] у нього народився син [PERSON] . Таким чином, на даний час на його утриманні перебуває двоє дітей, а також дружина - [PERSON] , яка наразі є непрацездатною через вагітність та пологи, а надалі буде перебувати у відпустці по догляду за дитиною та не зможе працювати і не матиме самостійного заробітку. Він є приватним підприємцем і його дохід є нестабільним. Останнім часом, у зв`язку з пандемією коронавірусу в Україні, з об`єктивних причин, підприємницька діяльність ним майже не здійснювалась, розмір його доходу коливається від 4000 до 5000 грн на місяць. При цьому він несе обов`язок по допомозі своїй матері, яка є людиною похилого віку та має ряд захворювань, які потребують постійного лікування. Враховуючи розмір її пенсії, який становить 1796,52 грн та є недостатнім для забезпечення прожиткового мінімуму та покриття її витрат на придбання медикаментів, вона потребує допомоги від нього і він повинен її надавати. На даний час він не має об`єктивної можливості надавати систематичну матеріальну допомогу донці. Покладення на нього такого обов`язку неминуче призведе до виникнення заборгованості та поставить його на межу виживання. Оскільки утримання двох неповнолітніх дітей, дружини, що доглядає за новонародженим сином, повнолітньої доньки, що продовжує навчання та надаючи допомогу матері, він не зможе забезпечити собі навіть мінімальний прожитковий мінімум, не зможе оплачувати комунальні послуги. Позивач на даний час є повнолітньою, вже має спеціальність, оскільки закінчила технікум, тож має можливість перейти на заочну форму навчання та почати трудову діяльність і забезпечувати себе самостійно. Це не виключає підтримки від батька і він як батько, по мірі своїх фінансових можливостей, обов`язково буде їй допомагати, однак на даний час такої можливості не має. Позивач у судовому засіданні вимоги за позовом підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що її батько має достойний заробіток, адже винаймає квартиру у м.Черкаси, його бізнес працює і тому він має можливість сплачувати аліменти на її навчання. Наразі всі витрати на її утримання несе мати. Вона, позивач, не заміжня, не має можливості працевлаштуватись, адже якість освіти, яку вона здобуває стаціонарно є набагато кращою ніж на заочній формі навчання, стипендію не отримує. Оскільки під час навчання вона проживає у м. Черкаси їй необхідно сплачувати кошти за гуртожиток. Також вона несе витрати на придбання одягу та їжі, вартість освіти постійно зростає і тому коштів категорично не вистачає. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] , являється батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.11.2018 року з відповідача на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 18 червня 2018 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2019 року. Відповідно копії довідки виданої 27.04.2020 року Черкаським державним технологічним університетом № 69/20, [PERSON] дійсно здобуває вищу освіту у Черкаському державному технологічному університеті на бакалаврському освітньому рівні за спеціальністю 002 «Дизайн» за кошти фізичних осіб, форма навчання - денна, період навчання - з 01.09.2019 року до 30.06.2021 року (наказ на зарахування № 233 - с від 02.08.2018 року). З копії договору про надання освітніх послуг від 27.08.2019 року укладеного між Черкаським державним технологічним університетом та [PERSON] для [PERSON] вбачається, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2021 року становить 32400 грн. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.09.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку та всіх видів доходів, щомісячно до повноліття дочки, тобто [INFO] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 31.07.2011 року. Також судом було вирішено, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються на інших дітей за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, і до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Відповідач також являється батьком [PERSON] , [INFO] . Доказів того, що [PERSON] та [PERSON] проживають із відповідачем та знаходяться на його утриманні суду не надано. Також суду не надано належних доказів того, що [PERSON] являється матір`ю відповідача, тому надані суду довідки про стан здоров`я [PERSON] та розмір її пенсії, судом до уваги не приймаються. У судовому засіданні [PERSON] вказала, що вона проживає у гуртожитку, заробітку не має, незаміжня, стипендію не отримає. Оскільки повнолітня дитина продовжує навчання, вона потребує матеріальної допомоги, так як несе витрати на проїзд до місця навчання, витрати на придбання підручників, зошитів та інших канцелярських товарів, одягу та харчування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Подаючи до суду відзив на позов, відповідач не надав належних доказів того , що він не має можливості утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а як вбачається з матеріалів справи [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з продовженням навчання. Більш того, відповідач не надав суду доказів, що він є непрацездатним, а тому не має можливості утримувати дитину, яка продовжує навчання. Із наданих відповідачем копій квитанцій вбачається, що він , 09.12.2019 року, 15.10.2019року, 12.11.2019 року, 02.03.2020 року перераховував кошти своїй донці у розмірі 1500 грн. Ураховуючи наведені обставини та положення закону, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню на утримання дитини, що продовжує навчання, суд виходить з наступного. За змістом статей 199, 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 від всіх видів доходів (заробітку) відповідач, та поряд з цим на обгрунтування своїх вимог не надала до суду належних доказів. Матеріали справи не містять доказів щодо розміру заробітку (доходу) відповідача - платника аліментів. Натомість з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на момент звернення до суду з позовом (12.05.2020 року) виповнилося 20 років, вона продовжує навчання на платній основі та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати батько позивачки. За вказаних обставин, суд вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, необхідно встановити у розмірі 1/6 частки від всіх доходів (заробітку) відповідача, щомісяця. Визначаючи такий розмір аліментів, судом враховано положення ст. 180, 200 СК України за приписами яких обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно довідки №69/20 від 27.04.2020 року термін навчання [PERSON] до 30.06.2021 року. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, необхідно встановити у розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.05.2020 року до закінчення навчання - 30 червня 2021 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі суд покладає на рахунок відповідача.

Outcome: partial