Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що 22.06.2015 року, між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у Сторожинецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №103. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з чоловіком не склалося. Позивач дійшла висновку, що шлюб носить формальний характер і просила його розірвати та стягувати на утримання дитини аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Справа до суду надійшла 23.12.2020 року та була призначена до підготовчого судового засідання на 22.01.2021 року. Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. В судовому засіданні було встановлено, що 22.06.2015 року, між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у Сторожинецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №103, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9) Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сім`ї, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матір`ю, що він не здійснює і що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, який не приймає участі в утриманні дитини, аліментів на її утримання. При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи з цього та зважаючи на визнання позову відповідачем та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька і з урахуванням матеріального становища батьків суд знаходить, що таке, належне утримання можливе в розмірі який просить позивач. Аліменти на утримання дитини, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 23.12.2020 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача, у зв`язку з тим, що дитина сторін проживає з матір`ю, яка до суду зверталась для захисту інтересів неповнолітньої дитини, а будь-які інші грошові, а також аліментні обов`язки у відповідача відсутні. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача належить також стягнути судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved