Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ спільного нажитого майна з відповідачем [PERSON] та визнання за нею права власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач зазначила, що з листопада 1999 року вона стала проживати однією сім'єю з відповідачем [PERSON], перебуваючи з ним в фактичних шлюбних відносинах. Починаючи з серпня 2014 року фактичні шлюбні відносини між нею і відповідачем були припинені, відповідач пішов з сім'ї і з того часу вони проживають окремо один від одного. За час спільного проживання з відповідачем вони купили 29.11.2011 року ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку. Купивши дану частину будинку, право власності зареєстрували за відповідачем, що підтверджується довідкою КПТІ «Інвентаризатор» від 11.11.2014 року. Вартість купленого житлового будинку становить 103095, 50 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшла заява, в якій вона позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного винесення рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи сторони по справі з листопада 1999 року проживали однією сім'єю, перебуваючи в фактичних шлюбних відносинах. Починаючи з серпня 2014 року фактичні шлюбні відносини між ними були припинені. За час спільного проживання з відповідачем вони купили 29.11.2011 року ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку та копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с. 7-9). З довідки Красноградського житлово-будівельного кооперативу № 372 від 20.11.2014 року витікає, що [PERSON] проживає разом з співмешканцем [PERSON] та сином [PERSON] (а.с. 6) Відповідно до довідки КПТІ «Інвентаризатор» № 21 від 11.12.2014 року вбачається, що інвентаризаційна вартість ? частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] складає 103095, 50 грн. (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Частина 2 ст. 60 Сімейного кодексу України встановлює, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до частини 2 статті 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При зверненні до суду позивачкою були сплачені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 515, 48 грн., що підтверджено квитанцією про сплату. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України: стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судові витрати покласти на відповідача

Outcome: approved