Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 20 серпня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 116. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя, що фактично є основною проблемою у веденні спільного господарства та проживанні однією сімєю. На протязі тривалого часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільно не проживають з листопада 2014 року. Мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам. Між сторонами досягнута угода щодо проживання дитини з позивачем. У звязку з цим позивач просить розірвати з відповідачем шлюб. До початку судового засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила залишити їй прізвище : «Новицька». До початку судового засідання відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність малолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб серія 1-КИ № 198829, згідно якого 20 серпня 2011 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу: «Новицька»; копією свідоцтва про народження сина [PERSON], серія І-КИ № 383572, згідно якого батьками зазначені сторони у справі; копіями паспортів [PERSON], серія АН № 992952 та [PERSON] серія АМ № 519132. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved