Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - будинком по [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником будинку по [ADDRESS], який отримала у спадок після смерті матері. З 17.05.1995 року в даному будинку зареєстрована відповідач по справі [PERSON], яка є колишньою дружиною її племінника. З 2006 року відповідачка у даному житлі не проживає, а виїхала проживати до батька у Івано-Франківську область. На підставі наведеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком на підставі ч.2 ст.405 ЦКУ у зв'язку з непроживанням у ньому більше одного року. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просили позов задовольнити. В подальшому представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи без її участі чи про відкладення розгляду справи не подала. Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вимоги ЦПК України, враховуючи думку представника позивача про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.07.2013 року, виданим державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за №982. Відповідно до домової книги для прописки громадян, що проживають у будинку по [ADDRESS] у вказаному житлі з 17.05.1995 року зареєстрована відповідачка [PERSON] В червні 2014 року позивачка звернулася до Старосинявського РС УДМС України в Хмельницькій області з заявою про зняття з реєстраційного обліку [PERSON], однак її було відмовлено, що стало підставою звернення до суду. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON], будучи зареєстрованою в спірному будинку не проживає у ньому без поважних на те причин з 2006 року, тобто більше одного року, як і встановлено, що відповідач залишила спірне помешкання добровільно. Факт непроживання та відсутності відповідача в будинку по [ADDRESS] без поважних причин підтверджено поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, шо вона проживає у с.Іванківці у сусідньому будинку щодо будинку позивача протягом останніх нести років та за весь цей час одного разу не бучила відповідачку, оскільки вона там не проживає. Свідок [PERSON] також підтвердила факт не проживання відповідачки у будинку по [ADDRESS] більше 5-6 років, так як вона переїхала проживати до батька, з цього часу вона не поверталась у будинок, її жодного разу не бачили за місцем проживання, перешкод їй ніхто не чинив. У відповідності до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлено, що [PERSON] відсутня за місцем своєї реєстрації понад один рік та фактично проживає в іншому місці, перешкод у користуванні житлом за місцем реєстрації їй ніхто не чинив. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved