Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів фізичної особи-підприємця [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів та просила стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] гроші в сумі 14562,50 грн., що по курсу НБУ ствновить 1250 доларів США; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] гроші в сумі 8737,50 грн., що по курсу НБУ становить 750 доларів США; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 23300,00 грн., що по курсу НБУ становить 2000 доларів США; судові витрати покласти на відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що договір купівлі-продажу квартири [NUMBER] у комунальній квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що становить 7/100 часток секції № 6, не було укладено не з її вини, а у зв'язку з непідготовкою відповідачами усіх необхідних документів для відчуження житла до 15 березня 2012 року, тобто у зв'язку з неналежним виконанням та простроченням зобов'язань за Договором про надання послуг № 95 від 18 грудня 2011 року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити. Відповідачі ФОП [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та оголошення про виклик відповідача [PERSON] до суду (газета «Вінниччина», № 45 від 11 червня 2014 року), а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач та її представник не заперечували проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, показання допитаної у судовому засіданні як свідка позивача [PERSON], оцінивши докази у їх сукупності суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 18 грудня 2011 року між Агентством нерухомості «Благовест» в особі ФОП [PERSON] (далі - «Виконавець»), громадянкою [PERSON] (далі - «Відчуджувач») та громадянкою [PERSON] (далі - «Набувач») було укладено Договір про надання послуг № 95 (далі - «Договір»), згідно умов якого Сторони зобов'язалися у майбутньому (в строк до 15 березня 2012 року) укласти договір купівлі-продажу (далі - «Основний договір») між Відчужувачем та Набувачем приміщення квартири [NUMBER] у комунальній квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що становить 7/100 часток секції № 6 (далі - «Предмет договору»). Згідно п. 4.7 Договору ціна Предмету договору визначається Сторонами у 100 000 грн., що є еквівалентом 12500 доларів США. Відповідно до п. 5 Договору, оцінене зобов'язання, яке вносить Набувач в підтвердження належного виконання зобов'язань, передбачених даним Договором складає 16 000 грн., що є еквівалентом 2000 доларів США, а згідно п. 9 Договору Сторони досягли взаємної згоди, що для забезпечення належного виконання Сторонами умов Договору грошові кошти в сумі розміру зобов'язання, вказаного в пункті 5 даного Договору залишаються на зберіганні у Відчуджувача до укладення між Сторонами Основного договору. Відповідно до п. 10 Договору Сторони домовилися, що у разі укладання Основного договору, відповідно до умов цього Договору, сума оціненого зобов'язання, яка указана в пункті 5 цього Договору, передається Відчуджувачу та зараховується як частина виплати за Предмет договору за мінусом винагороди Агентству нерухомості «Благовест» в особі ФОП [PERSON], яка по цьому договору складає суму 4000 грн., що є еквівалентом 500 доларів США. Згідно п. 4.9 Договору Відчуджувач зобов'язаний підготувати за свій рахунок та в строк до укладення Основного договору документи, необхідні для нотаріального посвідчення Основного договору. 28 лютого 2012 року між Агентством нерухомості «Благовест» в особі ФОП [PERSON] (далі - «Виконавець») та громадянкою [PERSON] (далі - «Набувач») було укладено Додаткову угоду № 101 до Договору про надання послуг № 95 від 18 грудня 2011 року, згідно умов якої було збільшено суму оціненого зобов'язання та внесено Набувачем кошти у розмірі 10000 грн., що є еквівалентом 1250 доларів США, для належного виконання Сторонами своїх зобов'язань; суму коштів вказану вище приймає на зберігання Виконавець, а саме Агентство нерухомості «Благовест» в особі ФОП [PERSON]. 25 квітня 2012 року між Агентством нерухомості «Благовест» в особі ФОП [PERSON] («Виконавець»)та громадянкою [PERSON] («Набувач») було укладено Додаткову угоду № 102 до Договору про надання послуг № 95 від 18 грудня 2011 року, згідно умов якої було збільшено суму оціненого зобов'язання та внесено Набувачем кошти у розмірі 6000 грн., що є еквівалентом 750 доларів США, для належного виконання Сторонами своїх зобов'язань; суму коштів вказану вище приймає на зберігання Виконавець, а саме Агентство нерухомості «Благовест» в особі ФОП [PERSON]. Як вбачається з Заяв на видачу готівки від 19 грудня 2011 року (на 16 100 грн.), від 28 лютого 2012 року (на 10 000 грн.) та від 25 квітня 2012 року (на 6 100 грн.), [PERSON] було отримано готівку з поточного рахунку. Згідно умов Договору про надання послуг № 95 від 18 грудня 2011 року (з додатковими угодами) за рахунок вказаних коштів фізичній особі-підприємцю [PERSON] було передано 16 000 грн. та [PERSON] було передано 16 000 грн. Як вбачається з п. 4.5 Договору, Відчуджувач стверджувала, що Предмет договору не перебуває в користуванні малолітніх та неповнолітніх, однак у подальшому було з'ясовано, що у кв. [ADDRESS] станом на 18 грудня 2011 року (дата укладення Договору про надання послуг № 95) та станом на 15 березня 2012 року (передбачена Договором дата укладення Основного договору) були зареєстровані неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] року, яких було знято з реєстрації лише 21.08.2013 року (підтверджується довідкою «ЖЕК № 5» від 10.02.2014 року № 544), що перешкоджало відчудженню нерухомого майна. Отже, Основний договір не було укладено у зв'язку з невиконанням Відчуджувачем п. 4.9 Договору, тобто непідготовкою та неподанням в строк до укладення Основного договору документів, необхідних для нотаріального посвідчення Основного договору. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] що підтверджується рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23 травня 2012 року у цивільній справі № 221/2138/2012. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. З огляду на викладене, 24.03.2014 року [PERSON] було направлено відповідні вимоги від 21.03.2014 року фізичній особі-підприємцю [PERSON] та [PERSON], однак жодної відповіді одержано не було. Вказані обставини також підтверджуються показаннями допитаної у судовому засіданні як свідка позивача [PERSON] Отже, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для стягнення сплачених [PERSON] коштів з відповідачів фізичної особи-підприємця [PERSON] (16 000 грн. за надання послуг) та [PERSON] (16 000 грн. як аванс). При цьому, фізична особа-підприємець [PERSON] не позбавлений права вимагати у порядку, передбаченому п. 8 Договору, оплати послуг [PERSON]. Разом з тим, підстави для стягнення на користь [PERSON] доларового еквіваленту сплачених коштів за офіційним курсом станом на час розгляду справи судом відсутні, оскільки рішенням 6 сесії Тростянецької селищної ради 11 скликання від 5 жовтня 2011 року № 174 їй було виділено 130 442 грн.; з поточного рахунку готівку було отримано також у гривні; у долари США кошти не конвертувалися. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 160 грн. судового збору та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 160 грн. судового збору, тобто пропорційно до задоволених до позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial