Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «АЗОТ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.05.2017 вона була звільнена з ПАТ «АЗОТ» за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення розрахунок з позивачем проведений не був. 20.04.2018 придніпровським районним судом м. Черкаси був виданий судовий наказ, яким з відповідача на користь позивача була стягнену та заборгованість нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати у сумі 11677,73 грн.. Судовий наказ був виконаний приватним нотаріусом [PERSON] шляхом стягнення з ПАТ «АЗОТ» на користь позивача грошових коштів, які одним платежем були перераховані на картковий банківський рахунок позивача 08.08.2018. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Фактичний розрахунок з позивачем відбувся 08.08.2018. Таким чином сума середнього заробітку за період невиплати заробітної плати становить 148251,80 грн. (302 робочі дні Ч 491,90 грн.). На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути із ПАТ «АЗОТ» на її користь середній заробіток за період затримки виплати заробітної плати в сумі 148251,80 грн.. Судові витрати просить стягнути з відповідача на її користь. Представник ПАТ\~«АЗОТ» за\~довіреністю [PERSON]\~подав до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~просив відмовити\~в задоволенні\~позовних вимог.\~Мотивував тим,\~що невиплата\~заробітної плати\~при звільненні\~позивача сталася\~не з\~вини ПАТ\~«Азот»,\~а через\~відсутність обєктивної\~можливості здійснити\~таку виплату.\~В листопаді\~2016\~року,\~в звязку\~зі значними\~змінами в\~конюнктурі ринку,\~відповідач був\~вимушений зупинити\~виробництво.\~07.03.2017\~відбулася повна\~зупинка виробництва\~в результаті\~пониження тиску\~природного газу\~з подальшим\~повним його\~перекриттям на\~ГРС постачальника,\~яка тривала\~до 17.06.2017.\~З червня\~2017\~підприємство почало\~відновлювати свою\~роботу,\~проте наслідком\~майже піврічного\~простою є\~гостра нестача\~оборотних коштів.\~Постановою головного\~державного виконавця\~відділу примусового\~виконання Департаменту\~державної виконавчої\~служби Міністерства\~юстиції України\~було накладено\~арешт на\~все рухоме\~та нерухоме\~майно,\~що належить\~ПАТ «Азот».\~Вказаною постановою\~державного виконавця\~було арештовано\~всі грошові\~кошти на\~банківських рахунках\~ПАТ «Азот».\~При цьому\~жодному з\~рахунків ПАТ\~«Азот» ані\~чинним законодавством,\~ані постановою\~державного виконавця\~не було\~надано статусу\~«захищеного»,\~що унеможливило\~виплату заробітної\~плати з\~цих рахунків.\~Крім цього\~органами державної\~виконавчої служби\~було накладено\~ряд інших\~арештів на\~грошові кошти\~ПАТ «Азот»,\~що також\~унеможливило здійснення\~будь-яких\~банківських операцій,\~втому числі\~і виплату\~заробітної плати.\~Крім того,\~позивачем невірно\~вирахувано середньоденний\~заробіток.\~Так,\~позивач зазначає,\~що середня\~заробітна плата\~становить 491,90\~грн.,\~однак фактично\~її середньоденний\~заробіток становить\~241,27\~грн. Позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, в якому пояснила, що відсутність грошових коштів на підприємстві не є підставою для невиплати працівнику при звільненні нарахованої заробітної плати. Вона не отримала разом з відзивом довідку про нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату та довідку про середньоденну заробітну плату за два останніх перед звільненням місяці, а тому не мала можливості перевірити правильність названої відповідачем суми середнього заробітку. 19.12.2018 позивач подала до суду уточнені позовні вимоги та заяву про повернення надмірно сплаченого судового збору. Просила стягнути суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 72863,54 грн. (241,27 грн. х 302 робочих дні) та повернути надмірно сплачений судовий збір у розмірі 753,88 грн., у звязку з зменшенням позовних вимог. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Також просила повернути їй надмірно сплачений судовий збір в розмірі 753,88 грн., та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в розмірі 728,64 грн. Представник ПАТ «АЗОТ» в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомила, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу № 525-ВК від 17.05.2017, [PERSON] 19.05.2017 звільнена з посади інженера-технолога 2 категорії ПАТ «АЗОТ» за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. \~ \~ \~ \~Згідно судового наказу, виданого суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.04.2018, стягнуто з ПАТ «АЗОТ» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 11677,73 грн. Відповідно до виписки за картковим рахунком від 17.08.2018, проведено розрахунок з [PERSON] 08.08.2018 та виплачено заборгованість із заробітної плати в сумі 11677,72 грн.. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. Згідно статті 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. ПАТ «АЗОТ» не заперечувало наявність заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] на момент звільнення та факт затримки розрахунку із позивачем в період з 20.05.2017 по 08.08.2018. За таких обставин стягненню з ПАТ «АЗОТ» на користь [PERSON] підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.05.2017 по 08.08.2018. Визначаючи розмір середнього заробітку [PERSON] за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.05.2017 по 08.08.2018 суд виходить з наступного. Згідно довідки ПАТ «АЗОТ» № 497 від 10.09.2018, розмір заробітної плати [PERSON] за два місяці, які передували звільненню і враховується в середньоденну зарплату становить: березень 2017 року 5307,85 грн. за 22 робочих днів; квітень 2017 року 0 грн.. Таким чином, з урахуванням «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою № 100 від 08.02.1995 Кабінету Міністрів України, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 241,27 грн. (5307,85 грн./ 22 дні). Отже розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] за період з 20.05.2017 по 08.08.2018 становить 72863,54 грн. (241,27 грн. х 302 дні), який і підлягає стягненню з ПАТ «АЗОТ» на користь [PERSON] Оскільки розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обовязкових платежів, то при виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, роботодавець має право здійснити відрахування податків та обовязкових платежів передбачених законодавством України. Суд вважає, що доводи представника відповідача щодо відсутності у підприємства достатнього фінансового ресурсу, як підстава для звільнення від відповідальності за порушення строків розрахунку по заробітній платі, є необґрунтованими. У своїй практиці Верховний Суд України неодноразово зазначав, що аналіз змісту ст.ст.116,\~117 КЗпП\~України, дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України\~(постанова №6-2163цс16 від 31 травня 2017 року, №6-259цс17 від 13 березня 2017 року). Аналогічні розяснення викладені і в п.20\~Постанови пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Наявність арешту на рахунках відповідача, що накладений постановою державного виконавця від 29.05.2017 не виправдовує затримку розрахунку при звільненні. До того ж відповідачем не надано доказів відсутності у відповідача коштів, що перевищують обсяг фінансового ресурсу, який був арештований. Згідно п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог, а тому сума судового збору в розмірі 753,88 грн. підлягає поверненню позивачу за рахунок Державного бюджету України як надмірно сплачений. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 728,64 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved