Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнень, посилається на те, що вона з 23.01.1996 року є власником будинку [ADDRESS]. Заїзд до належного їй будинку здійснюється лише по проїзду загального користування, впродовж якого розташовані будинки №9?15,17. Відповідачі 08.12.2006 року успадкували домоволодіння [ADDRESS], розташоване на земельній ділянці площею 381 кв.м., по 1/3 частині домоволодіння кожна. Земельна ділянка відповідачів протизаконно збільшена до площі 485 кв.м., що на 104 кв.м. більше успадкованої ними, в наслідок самовільного зайняття частинами межуючих з домоволодінням [ADDRESS] разворотного майданчику тупикового проїзду та земельної ділянки, яка перебуває у їх користуванні для обслугування домоволодіння [ADDRESS], в наслідок чого проїзд значно звузився. Вказані порушення відповідачів перешкоджають їй користуватися за цільовим призначенням тупиковим проїздом, а зокрема для забезпечення будівельними, санітарно-гігієничними, протипожарними нормами, перешкоджає проведенню всіх необхідних комунікацій до будинку, забезпечення норм безпеки життя, здоров»я, майна, в»їзду та виїзду до будинку, забезпечення розвороту спецтранспорту на території поворотного майданчику даного тупикового проїзду в екстремальних ситуаціях. Також вона як власник домоволодіння [ADDRESS] позбавлена можливості користуватися у повному обсязі земельною ділянкою, відведеною для обслуговування належного їй домоволодіння [ADDRESS], та земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS], яка перебуває у її користування за домовленістю з власником домоволодіння. [PERSON] просить зобов»язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою, виділеною для обслуговування домоволодінь [ADDRESS], [ADDRESS], та в користуванні нею територією тупикового проїзду (поворотною площадкою тупикового проїзду) - земельною ділянкою загального користування, необхідною для експлуатації та обслуговування домоволодіння [ADDRESS]; а саме зобов»язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] звільнити за їх рахунок самовільну зайняту земельну ділянку, виділену в користування для обслуговування житлових будинків [ADDRESS] та [ADDRESS], а також звільнити за їх рахунок самовільно зайняту територію тупикового проїзду (поворотну площадку тупикового проїзду) , земельну ділянку загального користування, виділену для експлуатації домоволодінь, відділених від червоної лінії вул.Миколаївської, шляхом перенесення самовільно збудованої огорожі та будь-яких інших споруд та предметів в межі успадкованої ними земельної ділянки, площею 381 кв.м., в бік будинку [ADDRESS], а саме за шириною 12 м. від межі домоволодіння [ADDRESS] (від огорожі), довжиною 34,6 м. з боку домоволодінь [ADDRESS], [ADDRESS], та довжиною 29 м. з боку домоволодіння [ADDRESS], стягнути солідарно з відповідачів заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зустрічним позовом, в якому просили зобов»язати [PERSON] усунути порушення права користування земельною ділянкою, яка одночасно слугує проїздом (проходом), в тому числі до домоволодіння [ADDRESS] та знести металеві ворота, що перекривають проїзд з [ADDRESS] в м.Дніпропетровську; зобов»язати [PERSON] усунути порушення в праві користування ними домоволодінням [ADDRESS] та звільнити від самозахоплення земельну ділянку площею 0,007 га, яка розташована між домоволодінням [ADDRESS] та [ADDRESS] шляхом знесення огорожі земельної ділянки з металевого профільного листа. В обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що вони є співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS], яке залишилося їм у спадок за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Домоволодіння [ADDRESS] та [ADDRESS] межують між собою, у їх спільному користуванні є земельна ділянка, яка одночасно слугує і проїздом (проходом) до їх домоволодіння, вказаний проїзд виходить на вул.Миколаївську і в цьому місці його ширина становить 4,4 м. [PERSON]. перегородила вказаний проїзд з [ADDRESS], встановивши металеві ворота, котрі тримає на замку, чим створює незручності в користування проїздом та домоволодінням [ADDRESS]. Також, відповідачка на початку 2007 року встановила тимчасову огорожу з металевого профільованого листа, якою вона самозахопила земельну ділянку, площею 0,007 га, яка розташована між домоволодіннями [ADDRESS] та буд.[ADDRESS], чим ускладнила їм користування проходом (виїздом) з їх домоволодіння на [ADDRESS] в м.Дніпропетровську. Позивач Дніпропетровська міська рада звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить зобов»язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку в районі будинку [ADDRESS], площею 104 кв.м., шляхом перенесення паркану за власний рахунок; зобов»язати [PERSON] повернути самовільно зайняту земельну ділянку в районі будинку [ADDRESS] державі шляхом приведення у придатний для використання стан; зобов»язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку в районі [ADDRESS], площею 85 кв.м., шляхом перенесення паркану за власний рахунок; зобов»язати [PERSON] повернути самовільно зайняту земельну ділянку в районі будинку [ADDRESS] державі шляхом приведення у придатний для використання стан; зобов»язати [PERSON] повернути самовільно зайняту земельну ділянку в районі [ADDRESS], площею 70 кв.м., шляхом знесення металевих парканних листів; зобов»язати [PERSON] повернути самовільно зайняту земельну ділянку в районі будинку [ADDRESS] державі шляхом приведення у придатний для використання стан; зобов»язати [PERSON] демонтувати самовільно встановлені металеві ворота на в»їзді до проїзду біля домоволодінь №№ 13, 13, 13а, 15, 17 по [ADDRESS]. В обгрунтування своїх позовних вимог Дніпропетровська міська рада посилається на те, що домоволодіння, що знаходиться в м.Дніпропетровську по [ADDRESS] розташовано на земельній ділянці, площею 381 кв.м., та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.12.2006 року. Домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] розташовано на земельній ділянці, площею 276 кв.м., та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.01.1996 року. Працівниками відділу комунального господарства Бабушкінської районної у місті ради та відділу будівництва, архітектури та контролю за землекористуванням Бабушкінської районної у місті ради неодноразово було здійснено перевірки території вказаних домоволодінь та встановлено, що має місце факт самовільного заняття земельних ділянок суміжними користувачами, що підтверджено узгоджувальними комісіями виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті ради. Крім того, встановлено, що власник домоволодіння [ADDRESS] зайняв частину розворотного майданчика та частину земельної ділянки, що належить [PERSON] 06.04.2009 року самостійною державною пожежною частиною також встановлено, що власник домоволодіння [ADDRESS] самовільно зайняв значну частину розворотного майданчика проїзду, що унеможливлює розворот спеціальної пожежної авто техніки біля будинку [ADDRESS], що суперечить вимогам «Правил пожежної безпеки в Україні». Відповідно до листів Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради від 13.09.2010 року за вих. Е-008 та 16.11.2010 року вих.№18/29-606 згідно проекту відведення земельних ділянок від 1956 року тупіковий проїзд передбачено для обслуговування домоволодінь №№9, 11, 13, 15 по [ADDRESS], який є необхідним для забезпечення і дотримання протипожежних, санітарно-гігієничних та містобудівних вимог. Домоволодіння віддалені від червоної лінії по [ADDRESS] і на відміну від домоволодіння [ADDRESS], розташованого в середині тісно прилеглих до нього зазначених домоволодінь, на сьогоднішній день практично не користуються тупиковим проїздом, оскільки необхідні виходи та виїзди з цих домоволодінь організовані ними в сторону просп.Гагаріна, а тому встановлено, що [PERSON] займає самовільно зайняту земельну ділянку, площею 104 кв.м., порушивши вимоги Земельного Кодексу України шляхом захоплення частини загального проїзду до домоволодіння по [ADDRESS]. Позивач за цим позовом посилається на те, що зазначена земельна ділянка є державною власністю, її самовільне зайняття призводить до обмеження в правах власника - держави в особі Дніпропетровської міської ради, яка не може вільно розпоряджатися вказаною земельною ділянкою та використовувати її для своїх потреб. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, проти позовних вимог до неї [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дніпропетровської міської рад заперечувала, разом з цим вважала позовні вимоги Дніпропетровської міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON] обґрунтованими. В судовому засіданні [PERSON] з представниками, яка є представником [PERSON] та [PERSON], свої позовні вимоги підтримали, проти позовів [PERSON] та Дніпропетровської міської ради заперечували, посилаючись на їх необґрунтованість. [PERSON] в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування до вказаних вимог Дніпропетровської міської ради строку позовної давності. В судовому засіданні представник Дніпропетровської міської ради позовні вимоги підтримав, позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON]вважав обґрунтованими, позовні вимоги [PERSON] підтримав. Представники Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області та Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради в судове засідання не з»явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, представник Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відповідності до вимог чинного законодавства. Вислухавши осіб, які з»явилися, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню, позовні вимоги Дніпропетровської міської ради підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.83 Земельного Кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Згідно до ч.2 цієї статті ЦК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів , крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об»єкти комунальної власності. У відповідності до п.а ч.3 ст.83 Земельного Кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бльари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів, тощо). Відповідно до ч.1 ст. 84 Земельного Кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Згідно до ч.1 Земельного Кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Відповідно до ч.2 ст.95 Земельного Кодексу України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно до п. «г» ч.1 ст.96 Земельного Кодексу України землекористувачі зобов»язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно до ч.1 ст.103 Земельного Кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо). Відповідно до ч.2 цієї статті власники та землекористувачі земельних ділянок зобов»язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно ст.116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування Відповідно до п.1 ст.122 Земельного Кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 123 Земельного Кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до положень цієї статті, які діють на час розгляду даної справи, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує право на неї і його державної реєстрації. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При здійснені своїх прав та виконанні обов»язків власник зобов»язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.01.1996 року, розташованому на земельній ділянці, площею 300 кв.м., що підтверджується правовстановлюючими документами позивача на зазначене домоволодіння. На теперішній час власниками домоволодіння по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську, розташованого на земельній ділянці, площею 381 кв.м., є [PERSON], [PERSON], [PERSON], якім воно належить по 1/3 частині кожній та яке вони успадкували після смерті [PERSON] Власником домоволодіння [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці, площею 400,00 кв.м., є [PERSON], яка отримала його у спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Власником домоволодіння [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці, площею 457 кв.м., є [PERSON], який успадкував його після смерті [PERSON], померлої 08.06.2013 року. Судом встановлено, що земельні ділянки в домоволодіннях за адресами [ADDRESS], 13, 13а, 15, 17, 9 в м.Дніпропетровську на час розгляду даної справи є неприватизованими. Домоволодіння [ADDRESS] межує з домоволодінням [ADDRESS] і у їх спільному користуванні є земельна ділянка, яка є тупиковим проїздом з майданчиком для розвороту, який розташований в його кінці, та яка належить міській громаді і одночасно слугує і єдиним проїздом (проходом) до домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до листа КП «ДМБТІ» від 10.12.2008 року № 16138, інвентаризаційних справ на домоволодіння по [ADDRESS], 11, 13а, 15 (колишні адреси №№11, 13а, 13б), у планах відведення земельних ділянок та у довідках про землекористування в 1956 році був зазначений проїзд загального користування для експлуатації та обслуговування цих домоволодінь, які відділені від червоної лінії [ADDRESS]. В планах відведення земельних ділянок домоволодінь по [ADDRESS], 9 та 17 (колишні адреси №№7 та 15) за 1956 рік, які мають спільні межі з проїздом загального користування до домоволодінь №11, №?13а, №?15, даний проїзд не був зазначений. Домоволодіння №11 та №?15 мають самостійні виїзди до [ADDRESS] та додаткові виходи на [ADDRESS], а домоволодіння [ADDRESS] - лише вихід та виїзд по зазначеному проїзду. Земельні ділянки домоволодінь №9 та №17 розташовані по червоній лінії [ADDRESS], для яких умови експлуатації і обслуговування визначені їх місцезнаходженням. Таким чином, домоволодіння [ADDRESS] по [ADDRESS] розташоване в середині тісно прилеглих до нього вказаних домоволодінь, зазначений проїзд виходить на [ADDRESS] і в цьому місці його ширина становить 4,4 м. В судовому засіданні встановлено, що володільцями домоволодінь №?15, 9 була самовільно зайнята частина вказаного тупікового проїзду. Згідно проекту відведення земельних ділянок від 1956 року земельна ділянка у вигляді тупикового проїзду передбачена для обслуговування трьох домоволодінь №11, 13, 15 по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську, яка є необхідною для забезпечення і дотримання необхідних протипожежних, санітарно-гігієничних та містобудівних вимог, що підтверджується листом Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради від 22.01.2008 року № Е-001. Встановлено, що забудова по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську була розпочата у 1956 році. Рішенням виконкому Жовтневої райради були виділені земельні ділянки забудовникам п»ятьох домоволодінь - №№9, 11, 13, 15, 17. В 1956 році [PERSON] (в спадщину вступив [PERSON].) була надана земельна ділянка, площею 381 кв.м., проте по даним технічного паспорту від 20.05.1977 року площа земельної ділянки у домоволодінні [ADDRESS] становить 485 кв.м., розміри земельної ділянки змінилися за рахунок зайняття частки ділянки у домоволодінні [ADDRESS], 13а, а також проїзду. [PERSON] рішенням №716 від 08.05.1956 року для будівництва була виділена земельна ділянка розміром 16,0х25,0 м., площею 400 кв.м., що підтверджується Актом відводу земельної ділянки. По даним технічного паспорту БТІ від 23.12.1961 року розміри земельної ділянки становлять 17,65х25,0м., площею 441 кв.м., площа і розміри земельної ділянки змінилися за рахунок проїзду зі сторони домоволодіння №17 на 0,8 кв.м. та з боку домоволодіння №7 на 1,75 м. по довжині 25,0 кв.м. [PERSON] було самовільно зайнято проїзд, встановлені ворота, хвіртку в паркані закрито. Вказане підтверджується Протоколом засідання погоджувальної комісії по земельних спорах виконавчого комітету Бабушкінської районної ради від 22.04.1998 року, яким запропоновано [PERSON] звільнити самовільно зайняту територію проїзду, перенести паркан в бік домоволодіння №9 на відстань 0,8 м. з боку проїзду домоволодіння №7 на 1, 75 м. по довжині 25,0 м., [PERSON] - звільнити самовільно зайняту земельну ділянку у домоволодінні [ADDRESS], а також проїзд 1.20 м. в бік [ADDRESS], [PERSON] - відкрити ворота у проїзді, відкрити хвіртки у парканах для проходу до домоволодінь №11, 15. Разом з цим, вказане рішення комісії залишилося невиконаним. Самовільне зайняття земельних ділянок, зокрема, проїзду загального користування, також підтверджується Вказівками державного інспектора по використанню і охороні земель міста Управління земельних ресурсів від 28.05.1998 року, Протоколом виїзного розгляду питання про законність користування земельними ділянками власниками домоволодінь №№9, 11, 13а, 15, 17 по [ADDRESS], затвердженим 01.06.2000 року заступником міського голови, відповідно до якого з 1961 року власник домоволодіння №9 [PERSON] самовільно зайняв територію проїзду, площею 27 кв.м. та власник домоволодіння №17 [PERSON] - 59 кв.м.; з 1977 року власник домоволодіння №?15 [PERSON] самовільно зайняв територію проїзду, площею 56 кв.м. З 1992 року домоволодіння №?13 було розділено на два окремих - 13 та 13а, після розділу домоволодіння №?13 має окремий вхід і не прилягає до проїзду. З 1996 року власником домоволодіння №?13а є [PERSON] З цього часу решта незайнятої території проїзду знаходиться у користуванні [PERSON], яка самовільно влаштувала ворота на червоній лінії перед в»їздом. Самовільним зайняттям власниками домоволодіння [ADDRESS] тупикового проїзду з розворотним майданчиком були порушені права Дніпропетровської міської ради як розпорядника земель, оскільки дозволу на їх зайняття нею у встановленому порядку спадкодавцем [PERSON], [PERSON], [PERSON] не надавалося і зайняттям вказаної земельної ділянки були порушені п.4.1.7. «Правил пожежної безпеки України» та ДБН 360-92**, відповідно до яких на односмугових проїздах повинні влаштовуватися роз»їздні майданчики, а тупикові проїзди мають закінчуватися поворотними майданчиками, які забезпечують можливість розвороту пожежних машин; капітальні огорожі, якими розмежовані домоволодіння №9, 11, 13а, 15, 17 мають бути влаштовані на основі розрахунків інсоляції з освітленості відповідно до противопожежних вимог, що підтверджується листом Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради № Е-007/04 від 30.11.2009 року. В наслідок самовільного часткового зайняття відповідачами території тупикового проїзду власниками домоволодіння №?15 та 9 доступ до домоволодіння №?13а став суттєво обмеженим, чим порушені права його власника [PERSON], оскільки в домоволодіннях №11, 15 існують ворота із хвіртками на [ADDRESS] та є хвіртки для виходу у вказаний проїзд на вул.Миколаївську, а зазначений тупиковий проїзд з майданчиком для розвороту вказаний в правовстановлюючих документах відносно будинку [ADDRESS] з 1956 року і цей проїзд є єдиним можливим входом-виходом (виїздом) з цього будинку на вул.Миколаївську, єдиним можливим носієм комунікацій, норм експлуатації та обслуговування житлового будинку, про що зазначено в листі Відділу комунального господарства Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради від 21.01.2008 року за № 07. Крім того, відповідачами - власниками домоволодіння [ADDRESS] по [ADDRESS] було самовільно зайнято крім частини майданчика для розвороту ще й частину земельної ділянки, яка відповідно до правовстановлюючих документів у встановленому законом порядку перебуває у користуванні [PERSON] для експлуатації та обслуговування будинку [ADDRESS], яка необхідна їй згідно з містобудівними нормами, а саме - на території земельної ділянки, яка за документами виділена для обслуговування будинку [ADDRESS] спадкодавцем відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], які успадкували його права та обов»язки, була встановлена огорожа шириною 12 м. від межі домоволодіння [ADDRESS] (від огорожі), довжиною 34,6 м. з боку домоволодінь №?13, [ADDRESS], та довжиною 29 м. з боку домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується листами Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради від 22.01.2008р. № Е-001, від 23.03.2009 №Е-007, від 13.09.2010 року за вих. №Е-008 та 16.11.2010 року вих.№18/29-606, листами КП «ДМБТІ» від 18.06.2001р. № 2887 та від 07.05.2002 року №2618, листом Державної екологічної інспекції в Дніпропетровській області від 11.11.2010 року №4-6839-15-з, актом обстеження території домоволодінь [PERSON] екологічною інспекцією в Дніпропетровській області від 11.11.2010 року; листом №Л-445/15 від 28.10.2011 року. Крім того, самовільним зайняттям відповідачами зазначених земельних ділянок порушене право позивача [PERSON] на користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS], 13, яка перебуває у її користування за домовленістю з власником цього домоволодіння, що не спростовано відповідачами. Також, відповідно до листа 19-ї Самостійної державної пожежної частини Головного управління МНС України в Дніпропетровській області від 06.04.2009 року № Е-1 в зв»язку з самовільним зайняттям власниками домоволодінь №17 та №9 по [ADDRESS] значної території тупикового проїзду, було зменшено нормативну ширину проїзду, що суперечить пункту 4.1.3 «Правил пожежної безпеки в України», а також власник домоволодіння [ADDRESS] по [ADDRESS] самовільно зайняв значну частину розворотного майданчика проїзда, що робить неможливим розворот спеціальної пожежної автотехніки біля будинку [ADDRESS], що суперечить вимогам «Правил пожежної безпеки в Україні» (п.4.1.7 НАПБ А.01.001-2004) та може стати перешкодою для проїзду зазначеного транспорту у разі потреби до будинку [PERSON] Самовільне зайняття власниками домоволодіння [ADDRESS] загальним проїздом також підтверджується листами Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів від 09.09.1998 року № 1133-6 та від 22.09.1999 року № 2445-6, прокуратури Бабушкінського району м.Дніпропетровська від 20.11.1998 року, листом виконавчого комітету Бабушкінської районної ради від 12.05.000 року №Е-007. Зважаючи на викладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] та зобов»язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди в користуванні нею земельною ділянкою, виділеною їй для обслуговування домоволодінь [ADDRESS], [ADDRESS], та в користуванні нею земельною ділянкою - проїздом загального користування, необхідної для обслуговування домоволодіння [ADDRESS]; зобов»язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] звільнити самовільну зайняту земельну ділянку, виділену в користування [PERSON] для обслуговування будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] в м.Дніпропетровську; звільнити земельну ділянку - проїзд загального користування до домоволодінь № 13, 13а, 15 по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську шляхом перенесення ними за власний рахунок належної їм огорожі в межі успадкованої ними території домоволодіння з земельною ділянкою, площею 381 кв.м., в бік будинку [ADDRESS], а саме за шириною 12 м. від межі домоволодіння [ADDRESS] (від огорожі), довжиною 34,6 м. з боку домоволодінь [ADDRESS], [ADDRESS], та довжиною 29 м. з боку домоволодіння [ADDRESS]. Зважаючи на те, що земельна ділянка - тупиковий проїзд з розворотним майданчиком є державною власністю, її самовільне зайняття призводить до обмеження в правах власника - держави в особі Дніпропетровської міської ради на вільне розпорядження вказаною земельною ділянкою та використання її для своїх потреб. Тому підлягають задоволенню і позовні вимоги Дніпропетровської міської ради про зобов»язання [PERSON] повернути самовільну зайняту земельну ділянку в межах проїзду загального користування до домоволодінь № 13, 13а, 15 по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську державі в особі Дніпропетровської міської ради, шляхом приведення у придатний для використання стан. В судовому засіданні також судом встановлено, що [PERSON] створено перешкоди в користуванні територією загального проїзду власникам домоволодіння [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки нею самовільно, без узгодження з ними та Дніпропетровською міською радою, в 1996 році встановлені металеві ворота на червоній лінії перед в»їздом в проїзд загального користування з [ADDRESS], які замкнені на замок і ключі від нього у відповідачів відсутні, хвіртка, що виходить з двору домоволодіння [PERSON] №?15 на територію тупикового проїзду закладена дошками, чим вони як володільці домоволодіння [ADDRESS] позбавлені можливості входити на територію свого домоволодіння через вказаний проїзд, чим створюються перешкоди в користуванні домоволодінням. Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради №644 від 15.09.2000 року [PERSON] зобов»язана в термін до 15.10.2000 року знести самовільно побудовані споруди за межами домоволодіння [ADDRESS] по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську, а саме: металеві ворота, які влаштовані по червоній лінії вул.Миколаївської між домоволодіннями №9 та 17; капітальну цегляну огорожу, влаштовану по межі з домоволодінням №11 по [ADDRESS], демонтувати огорожі біля хвірток домоволодінь [ADDRESS] та 17 по [ADDRESS] у межах проїзду, що залишилося невиконаним. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.06.2005 року, ухваленим у цивільній у справі за позовом [PERSON], [PERSON] зобов»язана усунути порушення права користування проїздом загального користування, в тому числі до домоволодіння [ADDRESS] по [ADDRESS] та знести металеві ворота, що перекривають проїзд з [ADDRESS]. Вказане рішення суду вступило в законну силу, воно на даний час не виконано відповідачем [PERSON], що вона підтвердила в судовому засіданні, проте відповідно до ст.61 ЦПК України встановлені ним обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Самовільне зайняття власником домоволодіння [ADDRESS] по [ADDRESS] загальним проїздом також підтверджується листами Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів від 09.09.1998 року № 1133-6 та від 22.09.1999 року № 2445-6, прокуратури Бабушкінського району м.Дніпропетровська від 20.11.1998 року, листом виконавчого комітету Бабушкінської районної ради від 12.05.000 року №Е-007, Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 17.04.2008 року, складеного відносно [PERSON] Управлінням з контролю за використанням та охорони земель у Дніпропетровській області. Зважаючи на викладене, суд вважає необхідним зобов»язати [PERSON] усунути порушення права користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельною ділянкою, яка є проїздом загального користування, в тому числі до домоволодіння №?15 в м.Дніпропетровську, та зобов»язати її демонтувати та знести за власний рахунок самовільно встановлені металеві ворота на в»їзді до проїзду загального користування до домоволодінь № 13, 13а, 15, та біля домоволодінь №№9,17 по [ADDRESS]. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на початку 2007 року самовільно зайняла земельну ділянку в районі будинку [ADDRESS] по [ADDRESS] з боку [ADDRESS], площею 0,007 га, розмістивши на ній металеві парканні листи. При цьому будь-якого дозволу від Дніпропетровської міської ради на зайняття вказаної земельної ділянки у встановленому законом порядку [PERSON] не отримувала. В зв»язку з зазначеним, суд вважає за необхідне зобов»язати [PERSON] повернути самовільно зайняту вказану земельну ділянку в районі будинку [ADDRESS] по [ADDRESS], площею 0,007 га, державі в особі Дніпропетровської міської ради, шляхом знесення за власний рахунок металевих парканних листів та приведення її у придатний для використання стан. Не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача Дніпропетровської міської ради, заявлені до [PERSON].Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, спадкоємцем померлого 24.09.1999 року [PERSON] була [PERSON] Після її смерті [INFO] свідоцтво про отримання спадщини було отримано [PERSON], якою добровільно в ході розгляду даної справи по суті було звільнено самовільно зайняту земельну ділянку тупикового проїзду, що підтвердили в судовому засіданні сторони та підтверджується матеріалами справи. Зважаючи на викладене, за клопотанням [PERSON] провадження у даній справі стосовно її позовних вимог до [PERSON] було закрито в зв»язку з відмовою від позову. Зважаючи на відсутність порушень прав Дніпропетровської міської ради з боку [PERSON], позовні вимоги до [PERSON] про зобов»язання звільнити та повернути земельну ділянку, зобов»язання виконати певні дії задоволенню не підлягають. Суд вважає такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди з [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки нею до доведено заподіяння саме ними їй моральної шкоди, а зокрема в розмірі, який вона оцінила у 100 000 грн., зважаючи на те, що відповідачами зазначене домоволодіння успадковане 08.12.2006 року, тобто під час судового розгляду даного спору. . [PERSON] в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування до вказаних позовних вимог Дніпропетровської міської ради строку позовної давності з посиланням на те, що цей позивач під час звернення до суду 20.09.2011 року з позовною заявою пропустив строк позовної давності, оскільки про зазначені в позові обставини Дніпропетровській міській раді було відомо з листів начальника Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів від травня 1998 року № 516-6 та від 09.09.1998 року № 1133-6, від 2.04.1999 року за вих. №722-6, від 22.09.1999 року № 2445-6, листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровського виконавчого комітету від 21.09.1999 року № 640/8 та інших документів. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ч.4 ст. 267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В статті 268 ЦК України наведено перелік підстав, коли позовна вимога не поширюється. Ч.2 цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. В судовому засіданні встановлено, що підставою для звернення позивача Дніпропетровської міської ради з даними позовними вимогами стали акт обстеження території домоволодінь відповідачів [PERSON] екологічною інспекцією в Дніпропетровській області від 11.11.2010 року; проведення перевірки Головним Управлінням Держкомзему в Дніпропетровській області перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок по [ADDRESS] відповідно до листа №Л-445/15 від 28.10.2011 року; встановлення Держаною пожежною частиною 06.04.2009 року самовільного зайняття земельних ділянок власниками домоволодінь № 17,9,15; листи Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради від 13.09.2010 року вих..Е-008 та 16.11.2010 року вих..№18/29-606. Міська рада звернулася до суду із вказаним позовом 21.09.2011 року у відповідності до ст.ст.112, 116, 124, 124 Земельного Кодексу України, який вступив в силу в 2001 році. Суд вважає доводи [PERSON] про пропуск Дніпропетровською міською радою строку на звернення до суду з позовом необґрунтованими, оскільки порушення прав даного позивача, які відбуваються з боку як власників домоволодінь [ADDRESS] так і [ADDRESS], мають триваючий характер, зазначені порушення вчиняються і на час розгляду даної справи в суді, а тому підстави для застосування до них строків позовної давності відсутні. На підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Дніпропетровської міської ради понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 17,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37,00 грн., а всього 54,00 грн. Також підлягає стягненню солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 124, 05 грн.; також суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 07,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 08,50 грн., а всього 16,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial