Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 23 травня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №758. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23 травня 2002 року зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Будь-яке почуття любові, взаєморозуміння та довіри між ними відсутні, виникають лише постійні суперечки та сварки. З 2013 року вони незважаючи на те, що проживають разом, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, втратили один до одного почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Примирення та подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, категорично заперечивши можливість примирення. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, пояснив, що вони дійсно з грудня 2012 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, однак він бажає зберегти сім'ю, оскільки в них є неповнолітній син, який повинен проживати в повноцінній сім'ї. В подальшому, після строку наданого судом для примирення ствердив, що такий жодних позитивних результатів не дав, а тому не заперечує щодо розірвання шюбу. Заслухавши учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи і причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2002 року, міцної сім'ї не утворили. Між ними систематично виникали сварки, конфлікти та непорозуміння, які привели до розпаду сім'ї. З грудня 2012 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують подружні відносини. Позивач категорично ствердила суду, що вона втратила до позивача почуття любові, поваги та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконана, що не буде вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Як вбачається з пояснень наданих сторонами в судовому засіданні, строк наданий судом на примирення жодних результатів не дав. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні нею і документально підтверджені 243,60грн. судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved