Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON], третя особа СГІРФО Ужгородського РВ ГУМВС України в Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Бращайків, 9/10. Дану квартиру було нею придбано за договором купівлі-продажу ААМ № 359536, 29 квітня 1998 року від [PERSON] Після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та реєстрації права власності в Ужгородському ММВПТІ попередній власник квартири [PERSON] до цього часу не знявся з реєстраційного обліку. В квартирі він не проживає від самого початку вїзду позивачки, та його точне місцезнаходження їй не відоме. Актом перевірки дотримання паспортного режиму ТОВ «Наш Добробут» встановлено, що відповідач вже тривалий термін (17 років) не проживає в квартирі. Крім того він втратив право користування квартирою. Отже, на момент звернення до суду з позовом у позивача відсутні будь-які інші можливості для позасудового врегулювання спору, тому позивач просить суд задовольнити зазначений позов. Позивач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності із зазначенням, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином в газеті «Новини Закарпаття» від 15.03.2016 року № 29- (4494) було здійснено публікацію про виклик його до суду. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що право власності на квартиру № 10, що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Бращайків, буд. 9, належить [PERSON], [INFO], на підставі договору купівлі продажу квартири № 1853 від 29.04.1998 року, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON]. Як вбачається з акту дотримання паспортного режиму ТОВ «Наш Добробут» від 24.11.2015, встановлено, що [PERSON] є власником квартири в буд № 9, кв. № 10 по вул. Бращайків в м. Ужгороді. Крім того на момент перевірки встановлено, що [PERSON], 1947 року народження в даній квартирі зареєстрований, але не проживає. За положеннями\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до пункт 1 частини першої статті 346 ЦК право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,\~статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116\~Житлового кодексу Української РСР\~(далі - ЖК УРСР). У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. За змістом\~статті 391 ЦК\~позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов'язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв'язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. У відповідності до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в цій частині. Що ж стосується позовної вимоги про зняття відповідача з реєстрації, суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні, оскільки зняття з реєстрації проводиться на підставі цього рішення суду, яке ще не набрало законної сили, та відповідно не надавалося для виписки третій особі, відтак фактично відсутній спір в цій частині та порушене право позивача. У відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 487,20 грн. сплаченого судового збору, а також 70,00 грн. витрат із сплати за публікацію оголошення в газеті «Новини Закарпаття». Решту витрат із сплати судового збору слід покласти на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: partial