Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вимогою про стягнення з [PERSON] на її користь грошову суму у розмірі 1139600,00 грн. (що в еквіваленті становило 148000,00 дол. США.), посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 11 лютого 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір (в усній формі) про виконання відповідачем будівельних робіт в зобов'язання за яким позивачка повинна була передати відповідачу грошові кошти у сумі 148000,00 дол. США, що в еквіваленті становило 1139600,00 грн., а він в свою чергу виконати будівельні роботи у строк обумовлений сторонами, тобто до 01.12.2010 року. Відсутність будь-яких дій з боку Відповідача направлених на виконання вимог позивача та своїх обов'язків, передбачених договором змусило [PERSON] звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 27 березня 2014 року по цій справі позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів задоволений. Визнано, що грошові кошти у розмірі 1139600,00 грн. (що в еквіваленті становило 148000,00 дол. США) отримані [PERSON] ([INFO]) від [PERSON] ([INFO]) згідно розписки від 11.02.2009 є безпідставно набутими внаслідок невиконання умов договору. Стягнуто зі [PERSON] ([INFO]), паспорт [NUMBER], виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 09 квітня 1999 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер відсутній, на користь [PERSON] ([INFO]) грошові кошти у розмірі 1139600,00 грн., що в еквіваленті становило 148000,00 дол. США. Стягнуто з [PERSON] ([INFO]) на користь [PERSON] ([INFO]) судовий збір у розмірі 3441,00 грн. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що відповідач не був своєчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, жодної судової повістки не отримував, про заочне рішення він узнав лише 16 квітня 2014 року, яке він отримав поштою. Відсутність у судових засіданнях не надало йому можливості довести свою правову позицію в суді, оскільки ніяких коштів від позивача він не отримував. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2014 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2014 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача надав заперечення проти позову, посилаючись на таке. Як доказ виникнення боргу у розмірі 1139600,00 гривень, що в еквіваленті становило 148000,00 доларів США, позивачем було надано розписку від 11.02.2009 року відповідно до якої відповідач отримав вказану суму та зобов'язався відпрацювати її на готелі. По-перше, позивачем в обґрунтування позовних вимог не надано жодного документу про існування готелю «Совіньон», який виходячи зі змісту позовних вимог, має належати [PERSON], якщо вона передає великі кошти на її ремонт. Відповідно до розписки [PERSON] зобов'язується відпрацювати на готелі «Совіньон» 148000,00 у. о. (сто сорок вісім $). Яка сума і яка валюта мається на увазі не зрозуміло. Текст 148 000,00 у. о. можливо трактувати як сто сорок вісім тисяч узбецьких сум (сум - валюта Узбекистану), надпис (сто сорок вісім $) в кращому разі можливо розшифрувати як сто сорок вісім доларів США. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, відповідач заявив про застосування строків позовної давності згідно ст. 257 ЦК України, якою встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як доказ виникнення боргу у розмірі 1139600,00 гривень, що в еквіваленті становило 148000,00 доларів США, позивачем було надано розписку від 11.02.2009 року, відповідно до якої відповідач отримав указану суму та зобов'язався відпрацювати її на готелі. Строк повернення коштів в розписці не вказано тому строк позовної давності має рахуватися з дати складання, а не з усних домовленостей на яки посилається Позивач яких до речі не було. Враховуючи вищенаведене вважаю, що навидь якщо розписка надана до суду дійсно підписана відповідачем, позивач мав би звернутися до суду з позовом до 11.02.2013 року. Наслідками пропущення строку позовної давності є відмова у задоволенні позову (стаття 267 ЦК України). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно з приписами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На думку відповідача до позовної заяви [PERSON] про стягнення коштів необхідно застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки позивач не просила суд поновити строк позовної давності та не наводить поважних причин пропуску цього строку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 11 лютого 2009 року між [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) було укладено договір (в усній формі) про виконання відповідачем будівельних робіт у готелі позивачки, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Совіньйон-2 по вул. Центральній 21, в зобов'язання за яким позивачка повинна була передати відповідачу грошові кошти у сумі 148000,00 дол. США, що в еквіваленті становило 1139600,00 грн., а він в свою чергу виконати будівельні роботи в зазначеному готелі у строк обумовлений сторонами, тобто до 01.12.2010 року. 11 лютого 2009 року в забезпечення виконання зобов'язання за укладеним договором [PERSON] передала, а [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 148000,00 дол. США, що безпосередньо визначено в розписці, та зобов'язався провести будівельні роботи у готелі «Совіньйон» по вул. Центральній 21 у с. Савіньйон Овідіопольського району Одеської області. Відповідно до розписки, написаної [PERSON], яка міститься в матеріалах справи, претензії по сплаті коштів на будівельні роботи у готелі у нього відсутні, тобто він отримав грошові кошти у сумі 148000,00 дол. США, що в еквіваленті становило 1139600,00 грн. (а. с. 6). Відсутність будь-яких дій з боку Відповідача направлених на виконання вимог позивача та своїх обов'язків, передбачених договором змусило [PERSON] звернутися до гр. [PERSON] з претензією, яку було надіслано йому 13 червня 2013 року, що підтверджується описом вкладення поштового повідомлення та квитанцією (а. с. 7-8). Відповідач не відповів на претензію позивачки, чим змусив її звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Згідно ч. ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Отже позивач виконавши умови договору передав відповідачу повну суму у розмірі 148000,00 дол. США (що підтверджується розпискою) на виконання ремонтних робіт, а відповідач отримавши грошові кошти не виконав своїх договірних зобов'язань, із чого випливає, що невиконання відповідачем умов договору стало наслідком безпідставно набутих ним коштів у розмірі 148000,00 дол. США. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього. Згідно вимог ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. На питання суду чи писав відповідач [PERSON] розписку від 11.02.2009 року його представник відповів, що він не пам'ятає - писав її чи ні. Стосовно можливої особистої участі в судовому засіданні [PERSON] для дачі особистих пояснень, відповідач відповів, що відповідь буде така сама - відповідач не пам'ятає цього факту. Судом було роз'яснено право сторони відповідача заявити клопотання про призначення відповідної судової експертизи для визначення факту написання чи не написання розписки. Представник відповідача відмовився від проведення експертизи. Судом не може бути прийнята позиція сторони відповідача стосовно пропуску строків позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. За ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Суд не вбачає пропущення строку позовної давності оскільки гроші надавалися для виконання певних робіт на період до 01 грудня 2010 року, що відображено в претензії, на яку відповідач не відповів. Після цього моменту сторона фактично дізналася про порушення її прав. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved