Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання наказів незаконними та поновлення на роботі до Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей», третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Первинна профспілкова організація державного професійно-технічного навчального закладу «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей». В позові посилається на те, що вона була прийнята на роботу в ДПТНЗ «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей» 03.01.2011 року на посаду психолога та з 01.01.2015 року була переведена на посаду секретаря навчальної частини, на даній посаді працювала до моменту звільнення - 10.12.2018 року. Вказує, що наказом відповідача №186 від 28.09.2018 року було внесено зміни до штатного розпису ліцею, а саме скорочено: одну штатну одиницю заступника директора з навчально-виховної роботи; одну штатну одиницю секретаря навчальної частини, яку вона обіймала; 0,5 штатної одиниці інспектора з кадрів. Зазначає, що відповідач надав позивачці письмове попередження від 08.10.2018 року про скорочення штату працівників та звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у цьому попередженні вказано про відсутність вакантних посад, які могли б бути їй запропоновані. Вказує, що наказом від 07.12.2018 року №109-к позивачка була звільнена з роботи з 10.12.2018 року у зв`язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України, підставами даного наказу зазначено: наказ Міносвіти і науки України від 06.12.2010 року №1204; наказ відповідача від 28.09.2018р. №186; попередження про скорочення штату працівників від 08.10.2018 року, з даним наказом, позивачка була ознайомлена в день звільнення - 10.12.2018 року. Вважає накази відповідача №186 від 28.09.2018 року про внесення змін до штатного розпису ліцею та наказ №109-к від 07.12.2018 року про її звільнення незаконними, оскільки відповідач оскаржуваним наказом №186 від 28.09.2018 року не вніс жодних змін в організацію виробництва і праці, які вимагали б скорочення штату, в наказі також не обгрунтовано економічну необхідність скорочення чисельності працівників. Крім того, відповідач не погодив наказ №186 від 28.09.2018р. про скорочення штату з виборним органом первинної профспілкової організації за три місяці до її звільнення, тим самим роботодавець не подав профспілковому органу офіційну інформацію про початок проведення спільних консультацій відповідно до вимог статті 49-4 КЗпП. Зазначає, що відповідач вніс з 01.10.2018 року зміни до штатного розпису ліцею, які передбачають скорочення посад: заступника директора з НВР, секретаря навчальної частини, яку вона обіймала та 0,5 штатної одиниці інспектора з кадрів, разом з тим, відповідач не погодив штатний розпис з такими змінами з профспілковим органом. Вказує, що скорочення чисельності працівників та її звільнення є необґрунтованими та суперечить наказу Міносвіти і науки від 06.12.2010 року №1204 оскільки, відповідно до п.1 Типових штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів, ці типові нормативи визначають максимальну кількість посад (штатних одиниць), зменшення контингенту учнів не може бути підставою для скорочення посади, відповідно до наказу Міносвіти і науки від 06.12.2010р. №1204 регламентує, що при досягненні контингенту учнів 400 осіб вводиться посада секретаря навчальної частини, проте даний наказ не передбачає скорочення раніше введеної посади при зменшенні контингенту учнів. Крім того, відповідач грубо порушив передбачену законом процедуру звільнення, не отримавши попередньої згоди профспілкового органу на звільнення позивачки. На основі зазначеного, просить, визнати протиправним та скасувати накази Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей» №186 від 28.09.2018 року та наказ №109-к від 07.12.2018 року, визнати протиправним звільнення [PERSON] з посади секретаря навчальної частини Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей» та поновити її на даній посаді з 11.12.2018 року, зобов`язати Державний професійно-технічний навчальний заклад «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей» виплатити [PERSON] середній заробіток з розрахунку 225,68 грн. за кожен день вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення з роботи до моменту фактичного поновлення на посаді, стягнути з відповідача на її користь завдану моральну шкоду в сумі 7000 грн. та судові витрати по справі. Відповідач подав суду заперечення на позовну заяву, в якому позов не визнав. Пояснив, що оскільки станом на 01.09.2018 року навчальним закладом не було виконано регіональне та державне замовлення на прийом учнів, листом МОН України №1/9-947 від 14.08.2018 року було продовжено прийом на навчання до 01.10.2018 року, однак станом на 01.10.2018 року контингент закладу склав 379 учнів, тому згідно з вимогами наказу Міносвіти і науки від 06.12.2010 року №1204 було прийнято рішення про скорочення штатних одиниць, в тому числі секретаря навчальної частини, про що позивачка була належним чином повідомлена. Крім того, було зменшено фінансування закладу на оплату праці з листопада 2018 року на суму 300000 грн. Вважає скорочення посади та звільнення позивачки законним, оскільки голова профспілкової організації та усі члени профспілки були повідомлені про можливе скорочення штату на педагогічній раді, яка відбулася 30.08.2018 року. Вважає, що чинне законодавство не містить вимоги надання первинній профспілковій організації інформації саме у письмовій формі. На думку відповідача, усне повідомлення усіх працівників на педраді є належною формою повідомлення профспілкового органу про скорочення штату. Зазначає, що голові профспілкової організації Добрянському С.І. надавався на погодження штатний розпис, накази про скорочення штатів та про звільнення позивачки, однак він відмовився їх погоджувати, про що складалися акти. Оскільки профспілковий орган у триденний строк після прийняття свого рішення не повідомив про таке рішення, то відповідно до ч.5 ст.43 КЗпП України вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Вважає, що 30 учнів комерційної групи даного навчального закладу, які навчалися на платній основі, не повинні включатися у загальний контингент учнів ліцею, а тому скорочення посади відбулося на законних підставах у зв`язку з тим, що контингент учнів становив 379 осіб, що є менше нормативу 400 учнів. Позивач подала відповідь на заперечення, в якій вказала, що скорочення її посади не пов`язане із зменшенням фінансування відповідача, що підтверджується листом Управління освіти Чернівецької міської ради від 25.02.2019р. №01-34/420, в якому роз`яснено, що зняття заробітної плати по усіх професійно-технічних закладах міста було проведено у зв`язку з аналізом та виявлення залишків станом на жовтень 2018 року, при цьому зменшення плану асигнувань не було підставою для проведення скорочення штату працівників даного ліцею. Висловила свою незгоду з позицією відповідача щодо належності усної форми інформування профспілкового органу, оскільки вважає, що первинна профспілкова організація як юридична особа повинна бути поінформована у письмовій формі. Зазначила, що відповідач застосував положення Типових штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів вибірково. Так, у штаті ліцею наявна 0,5 штатної одиниці економіста, в той час як згідно вказаних нормативів така посада вводиться при досягненні контингентом учнів 500 осіб. В той самий час повністю скорочена займана нею посада секретаря навчальної частини, яка вводиться при досягненні контингентом учнів нормативу 400 осіб. Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору первинна профспілкова організація державного професійно-технічного навчального закладу «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей» подала суду письмові пояснення, в яких позов підтримала в повному обсязі. У своїх письмових поясненнях профспілковий орган вважає, що були відсутні як правові, так і економічні підстави для скорочення. В наказі про скорочення не обґрунтовано коли і на скільки змінилася кількість учнів та як це вплинуло на організацію праці. Посилався на те, що роботодавець не звертався за погодженням наказу №186 від 28.09.2018р. про скорочення штату, а також у порушення вимог 49-4 КЗпП не подав профспілковому органу офіційну інформацію про початок проведення спільних консультацій. Роботодавцем не виконано також вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» щодо завчасного, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень, надання первинній профспілковій організації інформації щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проведення консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків таких звільнень. У зв`язку з цим профспілковий орган був позбавлений можливості реалізувати свої повноваження, передбачені ч.4 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» щодо внесення пропозицій про перенесення термінів, тимчасове припинення або скасування заходів, пов`язаних з вивільненням працівників. Роботодавцем також не було проведено консультацій із профспілкою про заходи щодо запобігання звільненню чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Роботодавець до первинної профспілкової організації з даного приводу не звертався. Вказує, що первинна профспілкова організація - це юридична особа, що діє відповідно до спеціального закону, яка має свою юридичну адресу та здійснює реєстрацію вхідної кореспонденції, а тому не може бути повідомлена усно чи шляхом усного повідомлення членів профспілки. Жодних письмових повідомлень до нас від роботодавця щодо скорочення штату чи звільнення [PERSON] не надходило. Внесені роботодавцем з 01.10.2018 року зміни до штатного розпису ліцею, які передбачають скорочення посад, не були погоджені з Первинною профспілковою організацією. Таке погодження є обов`язковим відповідно до п.5.3.18, п.5.3.19 Галузевої Угоди між Міністерством освіти і науки України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки на 2016-2020 роки та розділу 4 Колективного договору між адміністрацією та первинною профспілковою організацією Чернівецького професійного машинобудівного ліцею на 2017-2020 роки. Вважає, що при скороченні чисельності та звільненні позивача роботодавець неправильно застосував положення наказу Міносвіти і науки від 06.12.2010р. №1204, який на думку профспілкового комітету не містить правових підстав для такого скорочення. Також зазначає, що роботодавець грубо порушив передбачену законом процедуру звільнення, не отримавши попередньої згоди Первинної профспілкової організації на звільнення [PERSON] Вказує, що звільнення [PERSON] є необґрунтованим навіть за умови скорочення її посади, оскільки на момент прийняття роботодавцем рішення про скорочення посади в ліцеї були вакантні посади, а також були особи, які працювали більше, ніж на 1,0 ставку. У вказаний період роботодавець також приймав на вакантні посади людей не з числа трудового колективу ліцею, що підтверджується матеріалами справи. Тому у роботодавця була можливість запропонувати [PERSON] інші посади, що відповідають її освіті та кваліфікації, утриматися від заповнення вакансій працівниками зі сторони та звільнити штатні одиниці, які обіймають працівники, що працюють більше, ніж на 1,0 окладу і запропонувати дану роботу [PERSON] , уникнувши при цьому її звільнення з роботи. Представником відповідача в судовому засіданні подано протокол засідання профкому даного навчального закладу від 18.10.2018 року №87, в якому профком надає згоду на скорочення посад за умови працевлаштування працівників на інші посади в цьому ж закладі. Представником третьої особи подано довідку первинної профспілкової організації ліцею, яка спростовує протокол від 18.10.2018 року №87 як рішення профспілкового комітету, де вказано, що 18.10.2018 року засідання Первинної профспілкової організації ліцею не проводилося та зазначені у поданому відповідачем протоколі від 18.10.2018 року №87 рішення профкомом не приймалися. Даний документ є лише заготованим головою профкому чорновиком, у якому в очікуванні звернення роботодавця для погодження скорочення голова профкому підготував свою пропозицію формулювання майбутнього рішення. Через відсутність звернення роботодавця щодо погодження скорочення засідання профкому не проводилося, а сам документ профспілковий орган нікому не надавав, тому він був отриманий відповідачем протиправно. В судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення, аналогічні доводам позовної заяви. Позивачка позов підтримала, додатково пояснила, що незаконним звільненням їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних з незаконним звільненням, зміною життєвих зв`язків, відсутністю джерела доходів, ускладнення спілкування з колишніми колегами та учнями, необхідністю відстоювання своїх прав у суді. Пояснила, що у неї погіршилося самопочуття, апетит і сон, що пов`язує з протиправним звільненням. Представник відповідача надала суду пояснення, аналогічні доводам заперечення на позов, позов не визнала. Вважає скорочення посади та звільнення позивачки законними та такими, що проведені з дотриманням усіх передбачених законом процедур. Представник третьої особи позов підтримав та просив його задовольнити. У своїх поясненнях заперечив поданий відповідачем протокол засідання профкому від 18.10.2018 року №87. Пояснив, що даний документ не відображає рішення профспілкового комітету, оскільки таке засідання не проводилось і рішення не приймалось, це був лише підготовлений ним чорновик, який нікому не передавався, а тому отриманий відповідачем протиправно. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] прийнята на роботу в ДПТНЗ «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей» з 01.09.2011 року на посаду психолога, з 01.01.2015 року була переведена на посаду секретаря навчальної частини, що підтверджується записами №3-4 трудової книжки серії [NUMBER] . Відповідно до наказу ДПТНЗ «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей» №186 від 28.09.2018 року було внесено зміни до штатного розпису навчального закладу, а саме скорочено одну штатну одиницю заступника директора з навчально-виховної роботи, одну штатну одиницю секретаря навчальної частини та 0,5 штатної одиниці інспектора з кадрів, крім того 08.10.2018 року попереджено позивачку про скорочення штату працівників та звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно приписів ст. 49-4 КЗпП України, ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Професійні спілки мають право вносити пропозиції відповідним органам про перенесення строків або тимчасове припинення чи відміну заходів, пов`язаних з вивільненням працівників. Згідно положень ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Відповідно до ч.4 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки мають право вносити пропозиції державним органам, органам місцевого самоврядування, роботодавцям, їх об`єднанням про перенесення термінів, тимчасове припинення або скасування заходів, пов`язаних з вивільненням працівників, які є обов`язковими для розгляду. Отже, відповідач протягом 30 днів (це різниця між повідомленням виборного органу первинної профспілкової організації за 3 місяці про початок вказаних дій згідно із статтею 49-4 КЗпП і повідомленням конкретного працівника за 2 місяці про його звільнення за скороченням чисельності працівників відповідно до статті 49-2 КЗпП) зобов`язаний не лише повідомити профспілковий орган про скорочення штату, але і провести в цей проміжок часу консультації із профспілкою про заходи щодо запобігання звільненню чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. В процесі проведення таких консультацій визначається кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, строки проведення звільнень, а також інші спільні заходи, а профспілковий орган має право реалізувати свої передбачені законом повноваження щодо уникнення скорочення. З листа Первинної профспілкової організації навчального закладу від 19.12.2018 року вбачається, що роботодавець не повідомляв профспілковий орган про скорочення чисельності та звільнення працівників. Представник відповідача доказів письмового повідомлення профспілкового органу суду не подав, в судовому засіданні визнав, що інформування було лише усним. Таким чином, відповідач у порушення закону не погодив наказ №186 від 28.09.2018 року про затвердження нового штатного розпису, який передбачав скорочення штату, з виборним органом первинної профспілкової організації за три місяці до звільнення [PERSON] і не звертався до профспілкового органу за отриманням погодження на таке скорочення. Посилання відповідача на усне інформування керівника профспілкового органу та членів профспілки на педагогічній раді суд розцінює як неналежний спосіб повідомлення профспілкового органу, який є юридичною особою, тому належним способом інформування є направлення відповідного письмового повідомлення на його юридичну адресу. Крім того, з протоколу №6 засідання педагогічної ради Чернівецького професійного машинобудівного ліцею від 30.08.2018 року вбачається, що питання скорочення штату на засіданні не обговорювалось. Акт ДПТНЗ «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей» від 09.10.2018 року про відмову голови профспілкового органу від підпису суд також не вважає належним доказом повідомлення профспілкового органу, оскільки відповідач як роботодавець може актувати дії лише своїх працівників, а не профспілкового органу, який є окремою юридичною особою. Акт ДПТНЗ «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей» від 07.12.2018 року про відмову голови профспілки від підпису наказу №109-к від 07.12.2018 року не може розцінюватися як доказ бездіяльності профспілкового органу щодо надання погодження на звільнення [PERSON] Відповідач не надав суду доказів відправлення профспілковому органу повідомлення №194 від 09.10.2018 року, крім того, законом передбачено строк такого повідомлення за три місяці до звільнення, тобто до 10.09.2018 року. Суд не бере до уваги поданий представником відповідача протокол засідання профскілкового комітету від 18.10.2018 року №87, оскільки протокол засідання датований 18.10.2018 року, в той час як наказ №186 про скорочення штату відповідачем прийнятий 28.09.2018 року. Крім того, первинна профспілкова організація своєю довідкою та поясненнями спростувала вказаний протокол. Оскільки відповідач не виконав передбаченого законом обов`язку щодо інформування профспілкового органу про майбутнє скорочення, первинна профспілкова організація була позбавлена можливості виконати свої повноваження, передбачені ч.4 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» щодо запобігання скороченню посад чи звільненню позивача з роботи. Штатний розпис, затверджений наказом відповідача №186 від 28.09.2018 року, який передбачав скорочення штату з 01.10.2018 року, відповідач не погодив з первинною профспілковою організацією навчального закладу. Проте відповідно до умов п.5.3.18 Галузевої Угоди між Міністерством освіти і науки України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки на 2016-2020 роки, роботодавець повинен затверджувати штатний розпис разом з профкомом закладу. Відповідно до умов п.5.3.19 Галузевої Угоди, роботодавець повинен погоджувати з профкомами запровадження змін та перегляд умов праці. Такі ж обов`язки покладено на відповідача розділом 4 Колективного договору між адміністрацією та первинною профспілковою організацією Чернівецького професійного машинобудівного ліцею на 2017-2020 роки. А отже відповідач порушив обов`язок, покладений на нього Колективним договором. Відповідач своїм наказом №186 від 28.09.2018р. скоротив штат працівників у зв`язку із зменшенням кількості учнів, проте на момент видання цього наказу ще не було завершено набір учнів на 2018-2019 навчальний рік, що підтверджується листом Міністерством освіти та науки України «Щодо продовження прийому громадян на навчання до закладів професійної освіти». А отже рішення про скорочення відповідачем було прийнято передчасно. Позивач [PERSON] була звільнена наказом від 07.12.2018 року №109-к з роботи з 10.12.2018 року у зв`язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України. Підставами наказу зазначено наказ Міністерства освіти і науки України від 06.12.2010 року №1204, наказ відповідача від 28.09.2018 року №186 та попередження про скорочення штату працівників від 08.10.2018 року, з наказом про звільнення позивачка ознайомлена 10.12.2018 року. Судом встановлено, що ні в наказах ДПТНЗ «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей» №186 від 28.09.2018 року та №109-к від 07.12.2018 року, чи у додатках до них скорочення штату та звільнення [PERSON] не обґрунтовано кількісними показниками контингенту учнів закладу, зміною цих показників та впливом таких змін на організацію праці як в цілому по закладу, так і щодо штатних одиниць, які були скорочені. Накази не мотивовані ні виробничою, ані економічною потребою у скороченні штату. Доводи відповідача про те, що скорочення зумовлено зменшенням фінансування по заробітній платі, не знайшли свого підтвердження при дослідженні доказів. З листа управління освіти Чернівецької міської ради від 25.02.2019 року №01-34/420 вбачається, що зняття заробітної плати по усіх професійно-технічних закладах міста було проведено у зв`язку з аналізом та виявлення залишків станом на жовтень 2018 року, таке зменшення плану асигнувань не було підставою для проведення скорочення штату працівників відповідача. З довідки про зміни до кошторису №8 від 09.11.2018 року та довідки про зміни до плану асигнувань загального фонду бюджету №8 від 09.11.2018 року вбачається, що зменшення фінансування проведено одноразово в листопаді 2018 року. Відповідач є державним навчальним закладом і фінансування штату його співробітників здійснюється з бюджету згідно раніше затверджених кошторисів у обсязі, що включав можливість фінансування скорочених посад. Таким чином, проведене відповідачем скорочення не зумовлене зменшенням фінансування відповідача як державного навчального закладу. Відповідно до довідки ДПТНЗ «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей» від 19.12.2018р. №278 на момент скорочення в ліцеї було 379 учнів, згідно листа відповідача від 28.12.2018 року №287 також було 30 слухачів, що у сукупності в термінології пункту 3 Типових штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів складає 409 учнів. Тому контингент учнів відповідача на момент прийняття рішення про скорочення посади [PERSON] перевищував встановлений норматив 400 осіб для введення посади секретаря навчальної частини. А отже правових підстав для скорочення даної посади не було. Як вбачається з пояснень позивачки та наказу ДПТНЗ «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей» від 28.09.2018 року №190, до обов`язків секретаря навчальної частини, яку обіймала [PERSON] , входила робота з документами не лише учнів ліцею, але і його слухачів (водіїв категорії «В»), при цьому остання оплачувалась окремо. Тому обсяги робіт по обробці документів учнів та слухачів, які виконувала позивачка, у навчальному закладі залишилися. А отже виробничої необхідності у скороченні даної посади не було. Відповідач при скороченні посади керувався контингентом учнів станом на 01.10.2018 року, в той час як п.3 Типових штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів приписує, що при затвердженні штатного розпису навчального закладу враховується контингент учнів та слухачів за списковим складом на 1 січня року. Типові штатні нормативи професійно-технічних навчальних закладів регламентують нормативи контингенту учнів, при досягненні яких вводяться певні посади, проте не регулюють питання скорочення посад, тому відповідач необґрунтовано вважає наказ Міносвіти і науки від 06.12.2010 року №1204 підставою для скорочення штату. Як вбачається з п.1 Типових штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів, ці типові нормативи визначають максимальну кількість штатних одиниць. Так, відповідач після проведеного 01.10.2018 року скорочення залишив 0,5 штатної одиниці економіста, яка вводиться при досягненні контингентом учнів 500 осіб, проте повністю скоротив посаду секретаря навчальної частини, яка вводиться при контингенті учнів 400 осіб. А отже навіть при зменшенні контингенту учнів відповідач міг обмежитися скороченням частини даної штатної одиниці, що не призвело б до звільнення [PERSON] На підставі викладеного суд приходить до висновку про неправильне застосування відповідачем Типових штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів, що затверджені наказом Міносвіти і науки від 06.12.2010 року №1204. Судом встановлено, що відповідач порушив процедуру звільнення [PERSON] , не отримавши попередньої згоди профспілкового органу. Відповідно до вимог ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. Як вбачається з пояснень позивача, третьої особи, а також відповіді профспілкового комітету від 19.12.2018 року на адвокатський запит, відповідач не звертався до профспілкового органу щодо надання згоди на звільнення [PERSON] Відповідач не надав жодних доказів такого звернення. Таким чином, звільнення [PERSON] відбулося без отримання попереднього погодження профспілкового органу, що є з порушенням ст.43 КЗпП України. Відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. У попередженні про скорочення штату працівників від 08.10.2018 року відповідач не запропонував [PERSON] жодної посади в навчальному закладі. Проте з отриманого на адвокатський запит Переліку працівників вбачається, що в період прийняття рішення про скорочення на різні посади було прийнято 8 нових працівників. Крім того, матеріали справи підтверджують наявність у закладі інших вакансій та осіб, що працювали більше, ніж на 1,0 ставку, а отже була наявна можливість як для уникнення звільнення позивачки, так і для її трудовлаштування. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст.232 КЗпП України, безпосередньо в районних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі. Стаття 235 КЗпП України регламентує, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до п.2 постанови КМУ від 08.02.1995 року №100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. З довідки відповідача про заробітну плату [PERSON] від 19.12.2018 року №86 вбачається, що її заробітна плата за останні два місяці роботи (жовтень і листопад 2018 року) становила 9930,11 грн. Оскільки в цих місяцях 44 робочі дні, то середньоденна зарплата складає: 9930,11 грн. : 44 дні =225,68 грн. Оцінюючи обґрунтованість доводів, наведених позивачем в обґрунтування вимоги про стягнення з відповідача 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд приходить до такого. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Отже, враховуючи те, що в ході розгляду справи факт порушення прав позивачки у сфері трудових відносин, яке б призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало б від неї додаткових зусиль для організації свого життя, судом не встановлено, вищезазначена позовна вимога задоволенню не підлягає. За правилами ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з розрахунку суми судових витрат, які фактично понесено у зв`язку з розглядом справи, такі витрати складаються із сплаченого позивачем судового збору у сумі 768,40 грн. та витратами на оплату професійної правничої допомоги у сумі 19000,00 грн. Надання правової допомоги підтверджується актом приймання-передачі від 17.04.2019р. на суму 19000,00 грн. Зазначений у акті та розрахунку розмір гонорару відповідає умовам укладеного з адвокатським об`єднанням договору про надання правової допомоги №176 від 18.12.2018 року. З наданих позивачем квитанцій по оплаті за правову допомогу вбачається, що загальна сума фактично оплаченої правової допомоги становить 14800,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial