Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнання її членом сім'ї [PERSON], визнати ї спадкоємцем та визнати за нею право на отримання частини майна, нажитого за час спільного проживання зі спадкодавцем в натурі в розмірі 14 580 грн. з загального спадкового майна або присудити виплату їй відповідачами грошової компенсації за частку спадкового майна в сумі 14 580 грн. Також просила стягнути судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримала та пояснила, що з серпня 2006 року до липня 2013 року, до моменту смерті [PERSON] проживала з останнім однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Весь цей час вони жили як чоловік і дружина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, вирішували всі сімейні питання. Під час проживання з [PERSON] придбали майно, яке було їхньою спільною власністю. Після смерті [PERSON], родичі покійного, [PERSON] та [PERSON], відповідачі по справі вигнали її з будинку , де вона проживала з [PERSON] та не дозволили забрати ні свої речі, ні частину речей набутих під час сумісного проживання з [PERSON] В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги та просила суд встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] та витребувати з незаконного володіння відповідачів належне їй майно, а саме: холодильник Samsung RL26 та пральну машину Saturn ST 1613, яке вона особисто придбала в кредит, або ж стягнути з останніх в солідарному порядку на її користь компенсацію в розмірі еквівалентному вартості даного майна, тобто 2880 грн. та стягнути з відповідачів в солідарному порядку судові витрати по справі. Згодом представник позивача [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив встановити факт проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON], стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь [PERSON] компенсацію за належне їй майно в розмірі еквівалентному вартості даного майна, тобто 2880 грн. та стягнути з відповідачів в солідарному порядку судові витрати по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], рідні брат та сестра покійного [PERSON] позов [PERSON] не визнали в повному обсязі, подали до суду письмові заперечення на позов в яких зазначили , що хоч [PERSON] з осені 2006 року проживала разом з їхнім братом, [PERSON], але ніякого власного майна у неї не було, спільного бюджету вони не мали, як подружжя не проживали. [PERSON] просто допомагала [PERSON] поратися по господарству. Щодо спірного майна в письмових запереченнях [PERSON], зазначено, що дійсно таке майно було придбане в кредит, який оформлений на ім'я [PERSON], але кредит погашався [PERSON] особисто за рахунок зароблених ним коштів. Перед смертю [PERSON] подарував холодильник та пральну машину [PERSON] Про те, що [PERSON], подарував холодильник та пральну машину [PERSON] зазначено і в письмових поясненнях [PERSON] В судовому засіданні від 18.03.2014 року відповідачі повністю підтримали надані суду пояснення, зазначивши, що ніяких стосунків, притаманних подружжю між [PERSON] та [PERSON] не було і не могло бути через фізичну неспроможність останнього. [PERSON] проживала з [PERSON] фактично як наймичка, яка виконувала деяку роботу по господарству. В останньому судовому засіданні відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги [PERSON] не визнав, та додатково пояснив, що ніякого холодильника та пральної машини в господарстві покійного брата не було. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги теж не визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], проживав у [ADDRESS] та помер [INFO] року, про що свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян ( а.с. 21) та копія актового запису про смерть (а.с.22). З пояснень позивача, відповідачів встановлено, що [PERSON] проживав у будинку своїх батьків у [ADDRESS], а з серпня 2006 року та до часу своєї смерті проживав за цією ж адресою разом з [PERSON] Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Коровинської сільської ради від 03.10.2013 р. [PERSON] дійсно проживала без реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] з серпня 2006 року по [INFO] року разом з [PERSON], з яким разом вели спільно господарство. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що знала особисто [PERSON] та позивача. Приблизно з серпня 2006 року [PERSON] стала проживала разом з [PERSON] у господарстві останнього, де вони займалися веденням господарства, мали коня та корову. Жили вони разом з [PERSON] мирно та дружно, вона їх сприймала як сім'ю, так як все вони робили удвох, вели спільний домашній побут. Після смерті [PERSON] до неї звернулася [PERSON] за допомогою, та пояснила що відповідачі вигнали її з будинку, де вона проживала з [PERSON], змінили замки, а частину її особистих речей спакували у мішки та виставили у двір. Оскільки [PERSON] не мала власного житла та доходу свідок якийсь час опікувалась нею: надала тимчасовий притулок, допомогла зареєструватись в Територіальному центрі соціального обслуговування смт. Недригайлів як особі, що потрапила в скрутні життєві обставини. Також свідок зазначила, що знала про кредит, який [PERSON] оформила на своє ім'я, для купівлі пральної машини та холодильника. Про факт існування кредиту вона дізналася, коли [PERSON] звернулася до неї за допомогою, так як їй були незрозумілі листи, що надходили з банку щодо сплати коштів. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що раніше співмешкав з позивачкою. Після того, як він був засуджений та відбував покарання у місцях позбавлення волі, [PERSON] стала проживати з [PERSON], якого він теж знав особисто, однією сім'єю. Після звільнення з місця позбавлення волі [PERSON] продовжував спілкуватися з [PERSON] та [PERSON], приїзджав до них у гості, як до сім'ї, допомагав по господарству, ніколи не чув, щоб між ними виникали сварки, жили вони мирно і дружно. [PERSON] та [PERSON] проживали в [ADDRESS] як чоловік з дружиною, вели спільне господарство, мали кобилу та корову. Від [PERSON] дізнався, що вона придбала в кредит пральну машину та холодильник, збирається клеїти обої в хаті. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знає [PERSON] та [PERSON] як чоловіка і дружину, так як вони проживали разом та вели спільне господарство, мали кобилу та корову, вважає що їхня сім'я була дружня, так як ніколи не чув, щоб між ними виникали сварки. З [PERSON] він познайомився близько 2 років тому, на той час він проживав з [PERSON] в [ADDRESS]. Свідок бував у них у гостях. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 2006 року до часу смерті [PERSON] в липні 2013 року. Разом з тим з копії рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 11 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 21 грудня 2012 року вбачається, що цим рішенням розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] ( а.с.102-103). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.106-107) та копії актового запису (а.с.108) встановлено що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 24 листопада 1995 року, а 02 січня 2013 року до цього актового запису внесено зміни щодо розірвання цього шлюбу на підставі рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 11 грудня 2012 року. Згідно з ч.2,4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'зані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 21 СК України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК суд може розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Встановлення такого факту необхідне позивачу для вирішення питань, пов'язаних з поділом майна. Стаття 74 СК України встановлює, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Таким чином, виходячи з аналізу змісту зазначених норм суд може визнати факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за умови, якщо такі відносини не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Оскільки [PERSON] проживаючи з [PERSON] з серпня 2006 року по 21 грудня 2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], то цей період їхнього спільного проживання не можна вважати таким, що особи проживали однією сімєю, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Тому суд приходить до висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 22 грудня 2012 року по [INFO] року, тобто до часу смерті [PERSON] Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідачів грошової компенсацію за належне їй майно, то суд вважає, що ця вимога задоволенню не підлягає з огляду на наступне. З пояснень [PERSON] відомо, що вона в 2008 році придбала в кредит на своє ім'я холодильник Samsung RL26 та пральну машину Saturn ST 1613. Придбана техніка знаходилась за місцем її проживання з [PERSON] в [ADDRESS] і користувалися вони нею спільно. Після смерті [PERSON] вказана побутова техніка залишилась у володіння відповідачів. На вимогу повернути ці речі відповідачі не зважають та холодильник та пральну машину їй не повернули. Судом встановлено, що [PERSON] від свого імені 21 травня 2008 року уклала кредитний договір з ВАТ КБ «Надра», відповідно до якого банк надав позичальнику кошти в сумі 2880 грн. на придбання майна (холодильника Samsung RL26 та пральної машини Saturn ST 1613), що підтверджується копією договору ( а.с.4-3) та листом ПАТ КБ «Надра» від 11.04.2014 (а.с.99). Про придбання [PERSON] холодильника та пральної машини свідчать пояснення свідків [PERSON], [PERSON] Обставини придбання [PERSON] в кредит холодильника та пральної машини визнані також відповідачами, про що свідчать письмові пояснення відповідачів (а.с. 29-30), та пояснення, які вони надавали суду в засіданні від 18.03.2014 р. Зокрема [PERSON] пояснював, що [PERSON] в кінці червня 2013 року подарував йому зазначену побутову техніку і він її забрав собі, не зважаючи на те, що знав про придбання даної техніки [PERSON] В останньому судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечив сам факт наявності спірного майна, однак суд не бере до уваги це пояснення та вважає, що відповідач відмовляється від визнаних ним же обставин з метою уникнути задоволення позову [PERSON] [PERSON] також підтвердила, що дійсно [PERSON] придбала в кредит холодильник та пральну машину, але в кінці червня 2013 року [PERSON], подарував цю техніку [PERSON], а останній забрав її собі. Таким чином, суд приходить до висновку, що власником холодильника Samsung RL26 та пральної машини Saturn ST 1613 є [PERSON], оскільки на момент придбання вказаного майна вона хоч і проживала разом з [PERSON], але в силу ст. 74 СК України право спільної сумісної власності на це майно у них не виникло, оскільки в 2008 році [PERSON] ще не розірвала шлюб з [PERSON] Також суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] незаконно, без відповідної правової підстави заволодів майном [PERSON] Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.В ч.2 цієї ж статі визначені способи захисту цивільних прав та інтересів та заначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Глава 29 ЦК України «Захист права власності» визначає способи захисту права власності, серед яких є право власника на витребування свого майна із чужого незаконного володіння від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним ( ст. 387 ЦК України). Обгрутовуючи свої позовні вимоги позивач та її представник посилаються на вищезазначену статтю, але просять стягнути з відповідачів компенсацію в розмірі еквівалентному вартості вищезазначеного майна, тобто 2880 грн. Таким чином, суд вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права, що не позбавляє його можливості звернутися за його захистом в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 488 грн (а.с.1), та понесла витрати на правову допомогу на загальну суму 1 300 грн., що підтверджується угодою про правовий захист (а.с.9), актом виконаних робіт (а.с.10), а також ордером та угодою від 23.04.2014 р. (а.с. 111-112) та квитанцією від 30 квітня 2014 (а.с.151). Оскільки із двох позовних вимог немайнового та майнового характеру судом задоволено одну позовну вимогу, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів половину понесених позивачем судових витрат солідарно, відповідно до ст. 541 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial