Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що проживала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2008 року. Під час спільного проживання у них [INFO] народилась донька [PERSON] , батьком якої є відповідач. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб між ними розірвано 31 липня 2020 року за рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області. Ще до розірвання шлюбу відповідач перестав займатися вихованням та утриманням дитини. Вона намагалася вирішити з відповідачем питання надання ним матеріальної допомоги на утримання доньки та звернулася з позовом до суду про стягнення з нього аліментів. Згідно рішення суду відповідачу присуджено обов`язок сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 року не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 14.10.2011 року. Згідно виконавчого листа № 2-286 від 28.09.2009 року відкрите виконавче провадження. Відповідно до ухвали Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 року [PERSON] оголошений у розшук за борг по сплаті аліментів. Відповідно до довідки, виданої в.о. начальника Межівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, станом на 01.09.2019 року борг по сплаті аліментів [PERSON] становить 66822,41 грн.. На даний час вона проживає у шлюбі із [PERSON] . Згідно свідоцтва прізвище було змінено із [PERSON] на [PERSON] . Донька проживає разом з нею та її чоловіком, знаходиться на її утриманні, навчається у Слов`янській середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів. Батько не спілкується із донькою, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання донькою освіти. З цих підстав, з метою захисту інтересів дитини, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позов, просила його задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи до суду не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без їхньої участі. Вимоги позивача [PERSON] підтримують. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Слов`янської сільської ради Межівського району (а.с.10). Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2010 року, яке набрало законної сили 31 липня 2010 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.11), а також стягуються аліменти за рішенням суду. Ухвалою суду від 19 березня 2019 року оголошено розшук [PERSON] (а.с.13). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість відповідача станом 01.09.2019 року становить 66822,41 грн. (а.с.26-28), яка до теперішнього часу не погашена. З акту № 113 від 12.12.2019 року обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] вбачається, що сім`я мешкає у великому будинку з 7-ма кімнатами. В будинку пічне та газове опалення, є санвузол. Матеріально-побутові умови помешкання відповідають нормам. Діти мають окремі ліжка, місце для гри та відпочинку, стіл для виконання уроків, багато іграшок. Одягом та продуктами харчування родина забезпечена (а.с.14-15). Згідно психолого-педагогічної характеристики № 287 від 16.12.2019 року [PERSON] навчається у Слов`янській СЗШ І-ІІІ ступенів з 01 вересня 2019 року. Проживає з мамою. Вихованням та розвитком дитини займається мама, рідний батько дівчинки проживає окремо. За увесь період навчання дівчинки у школі батько жодного разу не з`являвся, життям та здоров`ям дитини не цікавився, не приймав участі у заходах та у житті дитини в межах школи (а.с.17). Відповідно до характеристики № 05/02-10 від 03.01.2020 року на [PERSON] , останній на момент проживання в с. Слов`янка Межівського району Дніпропетровської області ніде офіційно не працював. Вживав спиртні напої. В громадських місцях вів себе задовільно. З 2011 року на території Слов`янської сільської ради не проживає (а.с.22). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого 03 січня 2020 року Органом опіки та піклування Слов`янської сільської ради, гр. [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, з 2011 року ні разу дитину не відвідував, не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліменти (а.с.23-24). Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved