Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина сторін [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що сторони є батьками [PERSON] , який народився [INFO] . За рішенням суду від 25.01.2007 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання сина, які [PERSON] жодного разу не сплатив. Життям сина не цікавиться, участі у його вихованні та розвитку не приймає. Дитина жодного разу біологічного батька не бачила, а вважає батьком чоловіка позивачки. Провадження у справі відкрите 12.02.2021 року та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.03.2021 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Службу у справах дітей Люботинської міської ради Харківської області. Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року справу прийнято до провадження судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Алтухової О.Ю. 01 червня 2021 року ухвалою суду закрите підготовче судове засідання та призначено цивільну справу до розгляду. У судовому засіданні 02.08.2021 року ухвалою суду (постановленою на місці) Орган опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області залучено до участі у справі в якості третьої особи. З числа третіх осіб виключено Службу у справах дітей Люботинської міської ради Харківської області. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Представник позивача - адвокат Лугова Г.А. просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомлено. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області З огляду на положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку. Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського РУЮ м.Харкова 21.10.2005 року зроблено актовий запис № 650 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьком дитини зазначено [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.12). Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток дитини. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.06.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 25 січня 2007 року задоволені позовні вимоги [PERSON] та стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі ј частини доходу (а.с.9-11). [PERSON] , 2005 р.н., є дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 13-14). Люботинською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області 26 січня 2021 року видано довідку № 01-28/26, згідно якої [PERSON] дійсно одна виховує сина [PERSON] , учня 10-Б класу. Батько хлопця у вихованні сина участі не бере (а.с.16). КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Люботинської міської ради Харківської області на адвокатський запит надано відповідь № 01-34/119 від 05.05.2021 року, згідно якої дитина - [PERSON] з 2006 року знаходиться на обліку даної медичної установи. Протягом всього часу його батько [PERSON] жодного разу не звертався до лікаря -педіатра за отриманням будь-якої інформації стосовно стану здоров`я дитини. У медичній картці дитини немає ніяких відомостей стосовно участі батька у його фізичному та психологічному розвитку (а.с. 19). Згідно розрахунку заборгованості від 03.03.2021 року, складеного державним виконавцем, борг [PERSON] по аліментам станом на 01.03.2021 року складає 182 129, 48 грн (а.с. 67-69). [PERSON] по місцю роботи - ТОВ «БОНІТА» характеризується позитивно (а.с.21). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] (хрещена мати дитини), [PERSON] (свекруха позивача) повідомили суд, що [PERSON] зі своїм біологічним батьком не знайомий. Відповідач участі у вихованні та розвитку дитини не приймає. З трьох років дитину виховую теперішній чоловік позивача - [PERSON] , якого хлопець вважає батьком. Допитаний у судовому засіданні син сторін - неповнолітній [PERSON] повідомив, що біологічного батька не бачив жодного разу. Знаходиться на повному забезпеченні матері та її чоловіка, якого вважає рідним батьком. Позитивно відноситься до наміру мами подати даний позов. 28 травня 2021 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 74-75). Відповідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 вказаної Постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК, зокрема як ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 753/2025/19 вказав, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батька до дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням своєї дитини, не надає йому матеріальну допомогу, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання тощо, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] є доцільним та таким, що не суперечить вимогам сімейного законодавства України, та відповідає перш за все інтересам дитини. Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved