Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. На обґрунтування заявлених позовних вимог вона зазначила, що 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис за № 38951 щодо стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (далі - відповідач, ТОВ «ФК «Аланд») заборгованості в загальній сумі 28 772,21 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. на підставі виконавчого напису № 38951 від 08 вересня 2020 року було відкрито виконавче провадження № 63421648 від 27 жовтня 2020 року, про яке позивач дізналася після отримання відповідної постанови поштою. Наприкінці листопада 2020 року за її місцем роботи ( Запорізька обл., м.Пологи, вул.Зарічна, буд.55А ) надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округ м. Києва Мельника Ю.А. у ВП № 63421648 від 02 листопада 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Тому з грудня 2020 року, кожного місяця з її заробітної плати щомісячно здійснюються відрахування 20% заробітної плати. З даної постанови позивач і дізналася, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 38951 від 08 вересня 2020 року щодо стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в розмірі 28 772,21 грн. Позивач не отримувала від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. ані оригіналу, ані копії виконавчого напису нотаріуса № 38951 щодо стягнення з неї на користь відповідача вказаної заборгованості. У той же час, на переконання позивача, вищевказаний виконавчий напис вчинений з численним порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Так, зокрема, підставами для оскарження даного виконавчого напису є те, що нотаріус має право вчиняти виконавчий напис тільки тоді, коли справа безспірна, тобто, коли боржник погоджується із заборгованістю; зміст виконавчого напису не відповідає Закону України «Про нотаріат»; нотаріусом не було перевірено факт одержання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень за договором. За твердженням позивача, для підтвердження безспірності заявлених вимог нотаріус повинен мати виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків, на які перераховуються гроші боржником за виконання основного зобов`язання (кредитного договору). Іншими документами, які підтверджують заборгованість боржника за грошовими зобов`язаннями, є рахунки, до яких додаються рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Тобто, на підтвердження факту безспірності заборгованості ТОВ «ФК «Аланд» мало б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, кредитний договір та інше, які підтверджують факти виникнення зобов`язань, оплати або неналежної оплати. У даному випадку ТОВ «ФК «Аланд» раніше не надсилало на адресу позивача вимог щодо будь-яких боргів, стягнень чи укладених договорів, тому вона, отримавши постанову ВП № 63421648 від 02 листопада 2020 року, була здивована тим, що у неї взагалі обліковується якийсь борг, який невідомо з яких підстав виник. За нею не обліковується ніяких несплачених сум боргу, а тим більше ніяких договірних зобов`язань у неї немає перед ТОВ «ФК «Аланд». Як вбачається зі змісту постанови № 63421648 від 02 листопада 2020 року, виконавчий напис був вчинений на суму 28 772,21 грн., проте, ніяких вимог щодо таких сум позивач не отримувала від відповідача. Отже, на переконання позивача, сума заборгованості виникла незаконно, що нівелює положення про безспірність заборгованості. Крім того, нотаріус не повідомляв позивача про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і, відповідно, нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора (відповідача). Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07 лютого 2014 року про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, а саме: в п. 10 вказаного узагальнення вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, нотаріус не перевірив наявність повідомлення боржника кредитором про наявність заборгованості та необхідність її погашення та спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності вимоги, тому позивач просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса № 38951 від 08 вересня 2020 року таким, що не підлягає виконанню. Позивач у судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, заперечень проти винесення заочного рішення не висловила. Відповідач у справі - ТОВ «ФК «Аланд», а також треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Мельник Юрій Анатолійович, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, будучи неодноразово належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в суді, про що свідчать долучені до матеріалів справи поштові повідомлення про вручення їм рекомендованих поштових відправлень - судових повісток, у судові засідання жодного разу не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, із заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи за їх відсутності до суду не зверталися, відзив на позов та пояснення щодо позову не подали. У той же час, відповідач надав пояснення на ухвалу суду про витребування доказів щодо причин, які унеможливлюють подання товариством витребуваних судом доказів, а треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача на виконання вказаної ухвали суду надали копії витребуваних судом документів. Тому суд розглядає справу за відсутності всіх учасників справи за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, ненадання відповідачем та третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача відзиву на позов і пояснень щодо позову, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом із наявної у матеріалах копії договору №108857/0005ХSGF від 16 квітня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», встановлено, що відповідно до умов вказаного договору (пункти 1.3, 1,7, 4.1) [PERSON] отримала кредитний ліміт у вигляді відкличної відновлюваної кредитної лінії без забезпечення в розмірі 10000,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 29,99 % річних за користування кредитом, строком на 36 місяців. Згідно копії заяви на вчинення виконавчого напису від 26 серпня 2020 року №20047963 стягувач вручив позичальнику [PERSON] повідомлення про порушення основного зобов`язання з вимогою виконання порушеного зобов`язання, на підтвердження чого приватному нотаріусу було надано копію реєстру поштових відправлень - рекомендованих листів. При цьому, як встановлено судом, долучена до матеріалів справи копія реєстру поштових відправлень - рекомендованих листів не містить відбитку печатки та підпису уповноваженої посадової особи поштового відділення про прийняття вказаних у реєстрі поштових відправлень для відправки адресатам, а відправником поштових відправлень вказано ТОВ «Франко Пак». Самої ж копії повідомлення ТОВ «ФК «Аланд» про порушення [PERSON] основного зобов`язання з вимогою виконання порушеного зобов`язання до матеріалів, наданих нотаріусом на виконання ухвали суду про витребування доказів, долучено не було і про її долучення до заяви на вчинення виконавчого напису у самій вказаній заяві не зазначено. Крім того, нотаріусом було надано суду копії Договору про відступлення прав вимоги № 83 від 28 лютого 2018 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а також Договору про відступлення прав вимоги № 11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «ФК «Аланд». У той же час, із долученої до копії Договору про відступлення прав вимоги № 83 від 28 лютого 2018 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» копії Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами встановлено, що у ньому відсутні будь-які відомості щодо договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами. Однак, із долученої до копії Договору про відступлення прав вимоги № 11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «ФК «Аланд» копії Реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги № 11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «ФК «Аланд» встановлено, що до ТОВ «ФК «Аланд» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №108857/0005ХSGF від 16 квітня 2013 року на суму 29628,51 грн. На підставі вказаних документів, а також виписки з особового рахунку за кредитним договором №108857/0005ХSGF 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис за №38951 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в загальній сумі 28772,21 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 10000,00 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 18272,21 грн., плати за вчинення виконавчого напису у сумі 500,00 грн. Також у вказаному виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором №108857/0005ХSGF від 16 квітня 2013 року настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. 27 жовтня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63421648 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 28772,21 грн., постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 2877,22 грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, який визначено у сумі 669,00 грн.. Крім того, у вказаному виконавчому провадженні 02 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. При вирішенні даного спору судом враховано, що за загальним правилом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. У свою чергу, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.1 і п.3 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Тому вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з відповідним Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи №137/1666/16-ц (касаційне провадження №14-84цс19). У даному випадку матеріали справи містять копію договору №108857/0005ХSGF від 16 квітня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», згідно умов якого кредитний ліміт надається строком на 36 місяців. З наявної у матеріалах справи копії оскаржуваного виконавчого напису №38951, вчиненого 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року, тобто, вказано період після спливу строку користування кредитним лімітом. Також надані до суду копії документів беззаперечно не підтверджують перехід від ПАТ «Платинум Банк» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. Крім того, до суду не було надано жодного документа на підтвердження існування заборгованості позивача перед ПАТ «Платинум Банк» та, відповідно, перед відповідачем саме у вказаній у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса сумі, за цим кредитним договором. Вказані обставини дають підстави для висновку про те, що заборгованість [PERSON] саме перед даним відповідачем і саме за договором №108857/0005ХSGF від 16 квітня 2013 року не є безспірною. Крім того, надані до суду документи не підтверджують і того факту, що позивач повідомлялася у визначеному чинним законодавством порядку саме відповідачем про наявність у неї заборгованості і про необхідність її сплати. За таких обставин суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушеннями вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Також, у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн. (за подання позовної заяви) відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved