Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про визнання про визнання права власності на нежитлове приміщення та земельну ділянку, що по [ADDRESS]. Позивач позовні вимоги підтримує посилаючись на те, що вона тривалий користується приміщенням та земельною ділянкою для його обслуговування, які належать відповідачу [PERSON] на праві власності. Позивач сплатила відповідачу кошти за магазин та земельну ділянку , однак не може належно оформити своє право власності на майно по вині відповідача, яка не має всіх необхідних документів. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено у зв'язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів. Представник відповідача надав заяву, згідно якої відповідач позов визнає, не заперечує факту отримання відповідачем коштів, однак вказав, що свідоцтво на право власності у неї відсутнє, так як приміщення вона придбала у 2001 році на біржі. Оригінал договору купівлі - продажу втратила. Просить розглянути справу без її участі та без участі відповідача . Дослідивши матеріали справи встановив, що між сторонами було досягнуто домовленості щодо користування та викупу магазину, що по [ADDRESS] а також земельну ділянку для обслуговування викупленого нежитлового приміщення магазину, яка розташована у селі Жабиня Зборівського району Тернопільської області розміром 0,0201 га(кадастровий [NUMBER]), згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12 квітня 2007 року. Вказане приміщення відповідач придбала на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Західно - Українською товарною біржею 17 грудня 2001 року Позивач сплатила кошти за майно, згідно домовленості і відповідач їх отримала, що стверджується її розпискою. Оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. За придбане майно позивач сплатив кошти, які відповідач отримав і майно було фактично передано. Однак у посвідченні договору нотаріусом відмовлено у зв'язку з відсутністю необхвдних правовстановлюючих документів. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. Враховуючи, крім вказаного вище, що позивач всі свої зобов'язання, проте в даний час не може оформити право власності на майно з причин незалежних від неї, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на майно.

Outcome: approved