overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі ? частки всіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінила і пояснила, що 10 серпня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], шлюб розірваний, дитина проживає з нею. Відповідач офіційно працює, є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/5 частки заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю і пояснив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/5 частки заробітку, крім того він забирає дитину на вихідні дні і надає допомогу. Проживає з батьками, батько інвалід. Суд, заслухавши сторони вивчивши матеріали справи та дослідивши докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний( а.с.4). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON], сторони по справі ( а.с. 6 ). Згідно довідки Рокитнівської селищної ради Рокитнівського району Рівненської області № 1324 від 30.03.2015 року [PERSON] проживає разом з матір`ю і знаходиться на її утриманні ( а.с. 5 ). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що відповідач працює, суд вважає за необхідне визначити аліменти у 1/5 частці від заробітку батька дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на дитину. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що на виконанні у відділі ДВС Золотоніського МУЮ знаходиться виконавчий лист про стягнення аліментів на мою користь на утримання сина - [PERSON] 2004 р.н., в розмірі ? частини середньомісячного заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Станом на 17.12.2013 року відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 12448,85, що підтверджується довідкою ВДВС Золотоніського МРУЮ. Сума заборгованості виникла внаслідок того, що відповідач умисно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, періодично працює, але виконавчу службу не повідомляє про місце своєї роботи, ти самим приховує свої доходи. Загальна сума неустойки пені за 2010-2013 рік складає 101124,00 грн.. 13.02.2014 року позивач надала до суду заяву про зменшення позовних вимог, де просила суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина за період 01.04.2012 року по 31.12.2013 року в розмірі 24296,00 грн.. 23.04.2014 року позивач подала до суду про уточнення позовних вимог де просила стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання за період з березня 2013 по лютий 2014 роки в розмірі - 7614,00 грн.. В судове засіданняпозивач не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає повністю. Відповідач в судовому засіданні позов з урахуванням уточнених позовних вимог не визнав, пояснивши, що він не має коштів на сплату аліментів, ніде не працює, зараз він отримав травму і всі кошти йдуть на лікування. Суд, вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, вважає, що позов з урахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав: Відповідно до довідки виданої виконкомом Богодухівської сільської ради від 08.01.2014 року за № 19, вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до довідки-розрахунку ВДВС Золотоніського МРУЮ № 361 від 18.04.2014 року, вбачається, що заборгованість [PERSON] по аліментах на користь [PERSON] станом на 01.04.2014 року становить 1 597,42 гривень. Відповідно до ч. 1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку пені по невчасно сплачених аліментах загальна сума неустойки за період з 1.04.2013 р. до 1.03.2014 р. складає 7614 грн. Суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені в розмірі 34136,67 грн. з прострочення сплати аліментів на дочку [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач заявлені у позовній заяві вимоги підтримала. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягать задоволенню. Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 31 січня 2012 року з [PERSON] на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] були утримані аліменти в розмірі 1/4 частин усіх видів доходу до повноліття дитини (а.с. 3). У зв'язку з невиплатою аліментів загальна сума заборгованості по аліментам у [PERSON] складає 11751,60 грн. 91 коп. станом на 01.02.2014 року, що підтверджується довідкою Відділу державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції (а.с. 9). Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості за аліментами, що стягуються за рішенням суду, з вини платника, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача - платника аліментів. Розмір пені складає 34136 грн. 67 коп. відповідно наданого розрахунку за період з 01.06.2012 року по 01.01. 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.08.2013 року вона уклала з відповідачем договір позики, що підтверджується розпискою, написаною власноруч [PERSON] За умовами договору [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв гроші в сумі 22400 грн. та зобов'язався повернути до 23 вересня 2013 року. До теперішнього часу відповідач не виконав зобов'язання та не повернув гроші. Таким чином, борг відповідача перед позивачкою складає 22400 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] борг з урахуванням трьох процентів річних у розмірі 22676,16 грн., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. В судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, позов підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, повісткою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з договорів позики, відповідач підтверджує борг перед позивачкою у сумі 22400 (двадцять дві тисячі чотириста) гривень, який зобов'язується повернути до 23.09.2013 року.(а.с.5) Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. У відповідності зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, та з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути суму боргу в розмірі 22400 грн., та три проценти річних за період з 24.09.2013 року по 20.02.2014 року в сумі 276,16 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути судовий сбір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.04.2017 у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.05.2017 вказану цивільну справу повернуто до Жовтневого районного суду м. Харкова для ухвалення додаткового рішення, оскільки у рішенні суду першої інстанції від 27.04.2017 питання про стягнення в дохід держави з [PERSON] недоплаченого судового збору не вирішено. У судове засідання позивач та її представник, які були повідомлені належним чином, не з'явилися. Виходячи з приписів ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Дослідивши матеріали цивільної справи № 639/1489/17, суд приходить до висновку про необхідність винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу для вирішення питання про судові витрати. Так, ухвалою суду від 14.03.2017 позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами та доповненнями, станом на 01.01.2017), розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8000 грн). [PERSON] ціна позову зазначена 307638 грн 87 коп. Оскільки позивачу відстрочено сплату судового збору до вирішення справи по суті, а у задоволенні позову відмовлено, то з неї підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 3076 (три тисячі сімдесят шість) грн 38 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у наведені доказів сторін та їх заперечення, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. З повним текстом судового рішення сторони можуть ознайомитись 14.04.2017 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення його від права на спадкування після смерті сина [PERSON], який помер [INFO], так як відповідач від виконання обов'язків щодо утримання сина. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, суду пояснили, що [PERSON] є батьком померлого [INFO] [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Крім [PERSON] спадкоємцями після смерті [PERSON] є вона - як дружина померлого та дочка [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] його батько [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина до досягнення ним повноліття не надавав, аліменти не сплачував, за що притягався до кримінальної відповідальності, просять усунути його від права на спадкування після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов визнали, відповідач суду пояснив, що матеріальної допомоги на утримання сина до його повноліття не надавав, у зв'язку з чим з нього за рішенням суду було стягнуто аліменти. В подальшому його було засуджено за невиконання рішення про сплату аліментів. Проти усунення його від права на спадкування після смерті сина не заперечує. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи повідомлена своєчасно, заяв про розгляд справи без її участі, заперечень проти позову до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON](а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина. На підставі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], дочка [PERSON] та батько [PERSON] Згідно копії спадкової справи [PERSON], [PERSON] у своїх інтересах та інтересах малолітньої дочки [PERSON] у встановлені законом строки, відповідно до ст. 1270 ЦПК України звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини (а.с.26-69). Згідно довідки приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] вих. № 32/02-14 від 16.01.2014 року, свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалось (а.с.24). Відповідно до ч.3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно ст.ст.11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог доказів, заперечень наданих сторонами, обставини визнанні сторонами не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повнолітня не надавав, аліменти не сплачував, зазначені обставити визнав у судовому засіданні, у зв'язку з чим суд вважає, що [PERSON] ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та підлягає усуненню від спадкування після смерті сина. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, в якому зазначила, що їй належить на праві власності квартира [ADDRESS], на підставі договору дарування від 26 серпня 2015 року. У вказаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON], яка в квартирі не проживає з 01.01.2008 року, особисті речі, що належать їй у квартирі відсутні. Просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю квартирою №124 в будинку № 16 по вулиці Воронезька в місті Запоріжжі, шляхом визнання відповідача, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судові засідання двічі не зявилася, за невідомою суду причиною, про місце день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень або пояснень по позову не надала. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.4\~ст.169 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 26 серпня 2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за р № 2547 (а.с.7-8). Право власності на квартиру належним чином зареєстровано, що підтверджується копією витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію власності (а.с.9). Згідно акту про фактичне проживання громадян ОСББ «Воронезька-16» від 13.10.2017 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON], проте за вказаною адресою з 01.01.2008 року не мешкає (а.с.12). Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не мешкає з 2008 року, її місце проживання невідомо. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі з 2008 року, самовільно змінила місце свого проживання, суд вважає, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій посилається на те, що у належному їй будинку зареєстрований відповідач, який з дати реєстрації в 2008 році і по теперешній час там не проживає, не сплачує комунальні послуги, проживає за іншою адресою. У зв'язку з чим, просить зобов'язати відповідача усунути їй перешкоди в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та стягнути з нього судові витрати. Позивач у судове засідання не зявилася, наддала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно є власником житлового будинку № 60-Б по вулиці Катерини Чернишенко в смт. Нововоронцовка Нововоронцовського району Херсонської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 25.07.2008 року, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20147613 від 08.09.2008 року та копією домової книги. Згідно довідки № 4383 від 21.12.2016 року, виданої виконавчим комітетом Нововоронцовської селищної ради Нововоронцовського району Херсонської області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але не проживає там. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідач понад рік без поважних причин не проживає в будинку, що належить позивачу, натомість проживає за іншою адресою, тому його на підставі зазначених правових норм слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а також підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved