Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить встановити порядок користування квартирою № 119 у будинку № 1 по вул.. Генерала Манагарова у м. Кременчуці наступним чином: [PERSON] на 1/2 частину квартири виділити у користування кімнату «6» площею 17,4 кв. м., комору «7» площею 3 кв. м., лоджію площею 2,9 кв. м; [PERSON] на 1/2 частину квартири виділити у користування кімнату «5» площею 11,6 кв. м., балкон площею 1 кв. м.; коридор «1» площею 12,6 кв. м., ванну кімнату «2» площею 2,3 кв. м., вбиральню «3» площею 0,9 кв. м., кухню «4» площею 7,2 кв. м., загальною площею 23 кв. м. залишити у спільному користуванні співвласників. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником 1/2 \~частини квартири за адресою: [ADDRESS], власником іншої 1/2 частини даної квартири є [PERSON] На даний час в квартирі проживають та зареєстровані вона [PERSON], її сестра [PERSON], а також її син [PERSON] Згідно порядку користування квартирою, що фактично склався, вони з сином користуються житловою кімнатою «6», коморою та лоджією. Відповідач користується кімнатою «5» з балконом. Решта приміщень знаходиться у загальному користуванні. Вона, як співвласник вказаного житла, має волевиявлення зі встановлення порядку користування вищезазначеною квартирою. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву відповідно до якої, просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити, судові витрати просить покласти на неї. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву відповідно до якої, просить розгляд справи проводити без її участі, позов визнає в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої. просить розгляд справи проводити без її часті, не заперечує проти задоволення позову. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування частки в праві власності на квартиру від 30.03.2014 року серії ВТТ № 189575, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 835 та копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 18953782 від 13.03.2014 року. Відповідно довідки по формі № 3584/32 від 13.10.2017 року, виданої ТОВ «Місто для людей Кременчук» , у квартирі [ADDRESS] зареєстровано три особи, а саме: [PERSON]. [PERSON], [PERSON].. Згідно технічного паспорту КП «КМБТІ Полтавської обласної ради» від 10.09.2013 року квартири [ADDRESS], загальна площа становить 58,9 кв. м., житлова - 29, кв. м., яка складається із двох відокремлених кімнат площами 11,6 кв. м. та 17,4 кв. м., а також: кухні площею 7,2 кв. м., ванної кімнати площею 2,3 кв. м., вбиральні площею 0,9 кв. м., коридору площею 11,6 кв. м., комори площею 3,0 кв. м., балкону площею 1,0 кв. м., лоджії площею 2,9 кв. м. яка межує з кімнатою площею 17, 4 кв. м. За нормою\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Вищевказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 17 лютого 2016 року в справі №6-1500цс15. Відповідно ч. 1\~ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи, що позивач та відповідач є власниками по 1/2 частки квартири, належна їм частина квартири складає по 14,5 кв. м. житлової площі. При цьому, позивач просить виділити йому у користування кімнату площею 17,4 кв. м., комори площею 3,0 кв. м., лоджію площею 2,9 кв. м. які межують з кімнатою площею 17, 4 кв. м. яка є відокремленою, а відповідачу - відокремлену кімнату площею 11,6 кв. м. та балкон площею 1,0 кв. м., вихід на який є з цієї ж кімнати. Решту місць загального користування, а саме: кухню площею 7,2 кв. м., ванну кімнату площею 2,3 кв. м., вбиральню площею 0,9 кв. м., коридору площею 11,6 кв. м. - залишити у загальному користуванні. При цьому, відповідач згодна з таким порядком користування квартирою. Відповідно ст. ст.\~317,\~319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися\~\~ і розпоряджатися\~\~ своєю\~\~ власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно\~ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. За нормою ч. 2\~ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі вище викладеного, з урахуванням порядку користування квартири, що фактично склався, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи [PERSON] про визначення порядку користування квартирою підлягає задоволенню.

Outcome: approved