Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд визначити спосіб її участі у вихованні дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] та надати їй - бабусі, можливість бачитися з онуками і забирати дітей до себе додому кожної суботи з 15.00 години і до неділі 17.00 години, на святкові дні та дні народження дітей порівну, тобто один день у матері, другий день у бабусі, дозволити дітям проводити у бабусі тиждень на місяць влітку. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що відповідачка по справі - мати дітей не дозволяє їй вільно спілкуватись з дітьми та позбавляє можливості приймати участь у вихованні дітей. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачка проти задоволення позову заперечувала. В судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно. Повідомила, що на даний час проходить службу в лавах української армії за контрактом, та прибути в засідання не зможе. Просила розглядати справу за її відсутності. Надала суду письмові заперечення в яких посилалася на те, що раніше батько дітей та його брат, що проживає разом з ним, зловживали наркотичними засобами. В звязку із чим життя з батьком дітей не склалося, вони розлучилися. Крім того вказала на те, що станом на час розгляду справи батько, незважаючи на наявність рішення суду про встановлення часів участі у спілкуванні з дітьми, майже, весь свій вільний час проводить з ними. При цьому, з позивачкою по справі [PERSON] у відповідачки склалися недобрі стосунки, між ними вникали сварки, і остання, навіть викликала працівників поліції. Такі стосунки негативно вплинули на психічний стан дітей. Також, позивачка вказала, що бабуся [PERSON] жодним чином з часу, як відповідачка стала проживати окремо від свого чоловіка, не відвідувала дітей, і навіть, не намагалася знайти можливість для спілкування з онуками. В звязку із чим просить відмовити у задоволенні позову. Представник відповідачки [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. Пояснила, що [PERSON] з часу звернення до суду із позовом лише один раз відвідувала дітей. Вказала, що жодних перешкод у спілкуванні з дітьми ні вона, ні її донька для позивачки не створюють. Просила в задоволенні позову відмовити. Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, долучили до справи письмовий висновок від 02.06.2017 року №338 і акт обстеження житлово-побутових умов житла від 19.06.2017 року та просили суд врахувати дані документи при прийнятті рішення у справі (а.с.104, 125). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюб із 05.08.2011 року, від якого мають дітей [PERSON], 03.05.2012 року та [PERSON], [INFO]. За рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.10.2016 року їх шлюб було розірвано, а діти [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати разом із матірю [PERSON] Також, встановлено, що відповідачка [PERSON] до розірвання шлюбу, разом з дітьми проживала за адресою мешкання [PERSON], а на час розгляду справи, проживає у своєї матері в с. Іванівка, Чугуївського району, Харківської області, вул. Миру б. 42 де діти мають всі необхідні умови, що підтверджено актом обстеження побутових умов житла від 19.06.2017 року (а.с.125). Статтею\~ 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства стаття 7 СК України. Статтею 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх з відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Щодо вимоги позивача про визначення порядку її участі у вихованні дитини, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом також встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.12.2016 року батьку дітей [PERSON] встановлено порядок участі у вихованні дітей, а саме, визначено такий спосіб участі: перша та третя субота та друга та четверта неділя місяця з 09-00 години до 18-00 години у присутності матері дітей [PERSON]. В судовому засіданні представник відповідачки пояснила, що батько дітей постійно спілкується з дітьми та проживає разом із ними у вільний від робочих днів часи. Також пояснила, що фактично для бабусі [PERSON] вони не створюють перешкод у спілкуванні з дітьми, однак остання самостійно усунулася від побачень з [PERSON] та [PERSON]. Також встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Радгоспне, вул. Шкільна, б. 26, кв.10. Згідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 26.12.2016 року квартира утримується у належному стані. Також встановлено, що [PERSON] займає посаду листоноші пересувного відділення Центру поштового звязку №7 Харківської дирекції ПАТ «Укрпошта», має стабільний дохід, за місцем роботи та за місцем проживання характеризується позитивно, на наркологічному та психоневрологічному обліку не перебуває. Вищевикладене підтверджується відповідними характеристиками та медичними довідками виданими на імя [PERSON] (а.с. 105, 106, 107, 108). При цьому суд критично ставиться до посилання відповідачки в своїх запереченнях на ту обставину, що [PERSON] негативно впливає на її дітей, т.я. в присутності останніх вчиняла сварки та побила декілька раз [PERSON] Дійсно суду надано висновок начальника Орджонікідзевського ГУНП в Харківській області від 14.03.2016 року щодо сварки, яка сталася 10.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] за висновками перевірки подальший розгляд матеріалу припинено. До кримінальної відповідальності [PERSON] не притягалася, що підтверджено також довідкою МВС України (а.с.129). Також, суду надано висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 339 від 02.06.2017р. (далі Управління) де зазначено, що Управління, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне встановити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], визначивши час: перша та третя субота та неділя місяця з 10-00 до 18.00 години. З урахуванням всіх вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про можливість частково погодитись з висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради виходячи із наступного. Т.я. раніше вже було визначено спосіб участі у спілкуванні та вихованні з дітьми їх батькові [PERSON] та у разі, що при даному розгляді справи та вирішенні часів побачення дітей з бабусею так, як це запропоновано у висновку Управлінням - ці часи будуть співпадати із часами та днями побачень батька, що призведе до неможливості спілкування з дітьми останнього. Таким чином, суд вважає за необхідне визначити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітніми онуками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], визначивши наступний час: кожну другу та четверту пятниці місяця з 16-00 год. до 18-00 год. та кожну першу та третю неділі місяця з 10-00 год. до 15-00 год. При цьому, з урахуванням малолітнього віку обох дітей, як [PERSON] так і [PERSON] суд відмовляє позивачці в частині перебування дітей по тижню влітку та у святкові дні у [PERSON], та визначає, що побачення у призначенні судом дні та часи з дітьми проводити в населеному пункті за місцем проживання дітей.

Outcome: partial