Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Вказала, що 25 липня 1980 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. 19.08.2016 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області шлюб між ними розірвано. Позивач зазначила, що за час перебування у шлюбі разом з відповідачем придбали наступні речі: комод, вартістю 300 грн; триляж, вартістю 300 грн; коври, 6 шт., загальною вартістю 1200 грн; телевізор, вартістю 1000 грн; ліжко, вартістю 500 грн; диван, 2 шт., загальною вартістю 1000 грн; крісла 2 шт., загальною вартістю 800 грн; оприскувач, вартістю 3500 грн, всього майна на загальну суму 8600 грн. Крім цього, позивач вказує, що в період шлюбу, на її день народження, їй особисто, її мати подарувала меблеву стінку, вартістю 1000 грн, яка знаходиться в будинку, в якому проживає відповідач. Згоди про добровільний розподіл майна між сторонами не досягнуто. Позивач зазначила, що відповідач вигнав її з будинку та не допускає до нього нікого, що позбавляє позивача можливості скласти акт опису спільно нажитого майна подружжя спільно з депутатом Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області та свідками. Вважаючи свої права щодо спільного майна подружжя порушеними, позивач змушена звернутись до суду та просить суд визнати за нею право власності на подаровану їй меблеву стінку, вартістю 1000 грн та інше спільно нажите майно: комод, вартістю 300 грн; ковер, 1 шт., вартістю 200 грн; ліжко, вартістю 500 грн; оприскувач, вартістю 3500 грн, всього на суму 4500 грн. Також позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь судові витрати. 20.10.2016 позивач [PERSON] надала суду письмову заяву (вх. №5980 від 20.10.2016), в якій заявила клопотання про розгляд справи у її відсутність та про варіант поділу спільного майна, а саме: просила суд поділити спільне майно у такий спосіб, а саме: просила залишити їй меблеву стінку, вартістю 1000 гривень та ліжко, вартістю 500 гривень. Все інше майно просила залишити відповідачеві [PERSON] Відповідач [PERSON] надав суду заяву (вх. №5981 від 20.10.2016) з клопотанням про розгляд справи у його відсутність. Також зазначив у заяві, що з варіантом розподілу майна, запропонованим позивачем погоджується. Згідний, щоб меблева стінка та ліжко були залишені позивачеві, а все інше майно залишалося йому. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів - копії паспорту позивача [PERSON], копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.08.2016 року встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.07.1980 до 19.08.2016 року. Сторонами визнана та обставина, що за час шлюбу сторони придбали наступні речі: комод, вартістю 300 грн; триляж, вартістю 300 грн; коври, 6 шт., загальною вартістю 1200 грн; телевізор, вартістю 1000 грн; ліжко, вартістю 500 грн; диван, 2 шт., загальною вартістю 1000 грн; крісла 2 шт., загальною вартістю 800 грн; оприскувач, вартістю 3500 грн; меблева стінка, вартістю 1000 гривень, всього майна на загальну суму 9600 грн. Докази про укладення між сторонами шлюбного договору відсутні. Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо права власності на майно - комод, вартістю 300 грн; триляж, вартістю 300 грн; коври, 6 шт., загальною вартістю 1200 грн; телевізор, вартістю 1000 грн; ліжко, вартістю 500 грн; диван, 2 шт., загальною вартістю 1000 грн; крісла 2 шт., загальною вартістю 800 грн; оприскувач, вартістю 3500 грн; меблеву стінку, вартістю 1000 гривень, всього майна на загальну суму 9600 грн., що належать їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно роз'яснень, що містяться в п.п. 19, 23-25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення осподарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69, ч.3 ст.368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.\~\~\~\~\~ З урахуванням наведеного, суд має підстави для задоволення підтриманих позивачем та визнаних відповідачем позовних вимог та визнання за позивачем права власності на меблеву стінку, вартістю 1000 гривень та ліжко, вартістю 500 гривень, та право власності на інше майно, що є предметом спору, визнати за відповідачем [PERSON] Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] задоволені, тому в порядку ст.88 ЦПК України позивач має право на відшкодування їй відповідачем, понесених нею і документально підтверджених судових витрат, а саме: коштів за сплату судового збору у розмірі 580 гривень 00 копійок. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.ст.69, 70, 71 СК України.

Outcome: approved