Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Актабанк» (в подальшому - відповідач, Банк) про розірвання договору та повернення банківського вкладу та просить суд розірвати договір банківського вкладу «Банківська класика» №В35 - 00860/Т/613305 від 16.01.2014 р. (надалі - Договір), укладений між відповідачем та нею, та стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 50 000 доларів США, які знаходяться на вкладному (депозитному рахунку) [NUMBER], відкритому на її ім'я на підставі договору банківського вкладу «Банківська класика» № В35-00860/Т/613305 від 16.01.2014 р., та проценти у сумі 2 601 долар СІІІА 6 центів. Всього стягнути з Публічного акціонерного товариства «Актабанк» на її користь 52 601 долар США 6 центів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Банківська класика» № В35-00860/Г/613305. Зазначає, що відповідно до п. 3.1.2. Договору вкладник має право достроково розірвати цей Договір відповідно до чинного законодавства України, повідомивши про це Банк (письмово) не пізніше, ніж за два робочі дні до дати розірвання цього Договору. П. 3.4.2. Договору передбачено, що Банк зобов'язується повернути Вкладнику суму Вкладу в обумовлений цим Договором строк та сплатити проценти за Вкладом на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України. 27.08.2014 р. вона звернулася до відповідача з заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу № В35-00860/Т/613305 від 16.01.2014 р. та виплату грошових коштів у сумі 50 000 дол. США, однак відповідач не сплатив належні їй грошові кошти у сумі 50 000 дол. США. та проценти у сумі 2 601,06 дол. США. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з зазначених в ньому підстав, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача до суду не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив, суд з урахуванням згоди позивача визнав за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача, в заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Банківська класика» № В35-00860/Г/613305, відповідно до п.1.1. якого Вкладник передав, а Банк прийняв грошові кошти в сумі 50 000,00 доларів США терміном на 380 днів з 16.01.2014 р по 31.01.2014 р., що підтверджується Договором (а.с.5) та квитанцією від 16.01.2014 р.(а.с.6) Згідно п. 3.1.2. Договору Вкладник має право достроково розірвати цей Договір відповідно до чинного законодавства України, повідомивши про це Банк (письмово) не пізніше, ніж за два робочі дні до дати розірвання цього Договору. Пунктом 3.4.2. Договору передбачено, що Банк зобов'язується повернути Вкладнику суму Вкладу в обумовлений цим Договором строк та сплатити проценти за Вкладом на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України. 27.08.2015 р. позивач звернулася до Відповідача з заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу № В35-00860/Т/613305 від 16.01.2014 р. та виплату грошових коштів у сумі 50 000 дол. США (а.с.7). Відповідач не сплатив належні позивачу грошові кошти у сумі 50 000 дол. США. та проценти у сумі 2 601,06 дол. США (а.с.8-9). Відповідно до п.10.11. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 р. передбачено, що незалежно від того, на яких умовах укладався договір банківського вкладу (на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу з закінченням установленого договором строку чи на інших умовах повернення вкладу), банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника - фізичної особи. У пункті 10.12. вищевказаної Інструкції зазначено, що кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01 листопада 1996 року, вирішуючи спори, що випливають із права приватної власності громадян, суди повинні виходити з положень ст. 41 Конституції про те, що це право є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. При цьому, відповідно до положень ст. 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Таким чином, обмеження прав позивача щодо отримання коштів, які є її власністю є безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству України, а також Конституції України. Позивач не була позбавлена права на вищезазначені гротові кошти у встановленому законом порядку, а тому має право на їх повернення відповідачем без будь-яких обмежень. Враховуючи те, що відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 654,00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved