Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона 31.08.1989 року на підставі рішення № 158 виконавчого комітету Ради народних депутатів Курахівської міської ради вона отримала ордер на житлове приміщення № 2126 на право вселення з сім'єю з трьох осіб, а саме - її, сина [PERSON] та сина [PERSON] до житлового приміщення - квартири, розташованої за адресою: 85612, [ADDRESS]. В зазначеній квартирі вона мешкає постійно з дня вселення. Вона має намір її приватизувати, однак до теперішнього часу цього не зробила, оскільки в неї не вистачає грошових коштів. 18.12.2006 року її син [PERSON] одружився на [PERSON]. [INFO] у них народилася донька [PERSON]. [INFO] її син [PERSON], помер, однак, ще за життя за його проханням в спірній квартирі була зареєстрована його донька [PERSON]. Ще до народження онуки [PERSON], син з [PERSON] жили окремо, постійно сварилися, не вели спільного господарства, фактично припинили сімейні правовідносини. Реєстрацію онуки в квартирі вона здійснила лише за проханням [PERSON] З моменту народження онуки вона жодного дня не мешкала в спірній квартирі, оскільки як ще за життя її сина, так і після його смерті, проживає в іншій квартирі за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою [PERSON] зареєстрована з 18.04.2001 року. Спірною квартирою вона ніколи не цікавилась, не сплачувала комунальні платежі, її та онуки особистих речей у цій квартирі ніколи не було і не має зараз. Бажання проживати спільно з нею та разом з онукою в спірній квартирі [PERSON] ніколи не проявляла та про це не говорила. Позивач ніколи на чинила перешкод в користуванні цією квартирою [PERSON] та своїй онуці. Факт непроживання неповнолітньої онуки з матір'ю в спірній квартирі підтверджують акти, складені депутатами Курахівської міської ради, а також можуть підтвердити сусіди. Зараз в спірній квартирі зареєстровані та мешкають: вона, її син [PERSON], її онук [PERSON] Також проживають без реєстрації її мати [PERSON] В теперішній час позивач отримує мінімальну пенсію, витрачає кошти на лікування та зобов'язана сплачувати комунальні платежі за онуку, яка фактично за місцем реєстрації мешкає. На її неодноразові прохання зняти онуку з реєстрації, [PERSON] спочатку погоджувалися, а потім взагалі перестала ігнорувати її прохання. З зазначених підстав просить визнати онуку такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зазначає, що оскільки вона не є опікуном онуки, її рідна матір має постійне місце реєстрації та мешкання, а батько помер та знятий з реєстрації, то у разі ухвалення рішення судом про втрату користування житловим приміщенням, жодним чином не буде порушено право дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку. Позивач та її представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] позовні вимоги не визнала та зазначила, що наведені позивачем обставини не дають підстав позбавляти її малолітню дитину правом користування спірним житловим приміщенням. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 18.12.2006 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] народилася [PERSON], батьками якої зазначені [PERSON] і [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер 05 жовтня 2013 року. Згідно ордеру на житлове приміщення № 2126, [PERSON] надано право на зайняття із сім'єю із трьох осіб житлового приміщення житлового будинку площею 28,4 кв.м., яка складається з 2-х кімнат по [ADDRESS], склад сім'ї: [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON]. Зазначена квартира позивачем та членами її сім'ї не була приватизована до теперішнього часу, що позивач підтвердила в судовому засіданні. Суд зауважує, що відповідач не оспорювала в ході судового засідання обставину щодо непроживання [PERSON] в спірній квартирі, тому суд вважає обставину непроживання [PERSON] у спірній квартирі встановленою. Даний факт також підтверджується актами, складеними депутатами Курахівської міської ради від 20.01.2014 року, 22.01.2014 року, 31.03.2015 року, 13.08.2017 року, 17.08.2017 року, 06.09.2017 року, 08.09.2017 року, 30.10.2017 року, 03.11.2017 року (арк. справи 14-22). В той же час, сторонами по справі визнано в судовому засіданні факт того, що [PERSON] була зареєстрована в спірній квартирі за місцем реєстрації її батька, який помер 05 жовтня 2013 року. Згідно висновку органу опіки та піклування № 432-1/01-33 від 18.04.2018 року, орган опіки та піклування Мар'їнської райдержадміністрації вважає втрату права користування жилим приміщенням малолітньої [PERSON], [INFO], недоцільною. Згідно ч. 2 ст. 71 ЖК УРСР якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях. Згідно ч. 5 ст. 71 ЖК УРСР у випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до вимог ст. 107 ЖК УРСР у разі вибуття наймача або члена його сім'ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування житловим приміщенням з дня вибуття. Згідно ст. 108 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням Згідно ч. 2 ст. 156 ЖК УРСР за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Згідно ч. 1 ст. 176 СК України батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Комплексний аналіз зазначених норм свідчить, що неповнолітні діти є окремою категорією наймачів та користувачів житла, що мають підвищений правовий захист їх прав на користування та найм приміщень, оскільки не мають необхідної дієздатності для самостійного представництва та захисту своїх інтересів. Факт реєстрації [PERSON] за місцем реєстрації її батька відповідає змісту ст. 176 СК України, ст. 156 ЖК УРСР, так як дитина має право користуватися тим житлом, право користування яким мають її батьки. Судом також встановлено, що батько дитини [PERSON] мав право користування спірним житлом до моменту своєї смерті у відповідності до ордеру на житлове приміщення № 2126, що сторонами не оспорювалось. Таким чином, факт смерті [PERSON] не є підставою для позбавлення права користування житлом його дитини - [PERSON] в силу приписів п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР. В силу п. 3 ч. 3, ч. 5 ст. 71 ЖК УРСР право користування спірним житлом зберігається за [PERSON] до досягнення нею повноліття та протягом шести місяців з дня досягнення повноліття, що відповідає змісту заходів по захисту інтересів неповнолітніх дітей внаслідок обмеженої дієздатності в розумінні ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства». Окремо суд зауважує, що позивач не є власником спірного майна, відтак договір найму може бути розірваний лише на вимогу наймодавця в порядку ст. 108 ЖК УРСР виключно в судовому порядку, однак, наймодавець - третя особа Курахівська міська рада в ході судового розгляду таких вимог не висувала. Так само в ході судового розгляду судом не встановлено будь-яких порушень прав позивача для захисту яких остання звернулась до суду з вимогою про позбавлення своєї онуки права користуватися спірним житлом. Пояснення представника позивача про порушення особистих прав позивача внаслідок реєстрації дитини, яка фактично не мешкає в спірному житлі, судом оцінюються критично, оскільки жодних доказів таких порушень та пояснень сутнісного змісту таких порушень суду не надано.

Outcome: dismissed