Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 06.07.2002 року по 16.03.2013 року та від шлюбу подружжя має дитину повнолітнього [PERSON], [INFO], після фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин, а саме з 2010 дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не виконує свій батьківській обовязок щодо матеріального забезпечення сина та дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 700 грн. Також зазначив, що інколи він не мав можливості надавати матеріальну допомогу. На теперішній час він не має постійного місця роботи та має мінливий дохід в розмірі 2500-3000 грн. на місяць, будь-яких утриманців не має. Крім того вказав, що має нормальний стан здоровя. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.04.2013 року, яке згідно до відмітки суду набрало законної сили 29.04.2013 шлюб між [PERSON] до [PERSON], зареєстрований 06.07.2002 року в міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 448 було розірвано (а.с. 6). Свідоцтвом про народження Серія 1-ВЛ № 239265 від 30 січня 2003 року підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія І-ВЛ № 274823 від 14.11.2015 [PERSON] та [PERSON] уклали 14.11.2015 шлюб, який було зареєстровано Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с. 8). З довідки Адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради № 692/0/102-16 від 29.06.2016 вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: м.Харків, пров. Золотий, 22 (а.с. 9). Відповідно до довідки Харківського міського центру зайнятості № 8018 від 21.09.2016 [PERSON] [INFO] у Харківському міському центрі зайнятості та в інших центрах зайнятості України на обліку як безробітний не перебуває (а.с. 33). Крім того, згідно інформації Центральної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № 58789/С/20-35-08-01-26 від 27.09.2016 інформації про доходи фізичної особи [PERSON] за період з 01.01.2016 по 30.06.2016 в ЦБД ДРФО немає (а.с. 36). Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави учасниці, так і за кордоном. У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обовязок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ст. 184 СК України, розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається лише у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з принципу рівності прав та обовязків батьків, а також той факт, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працевлаштований та має мінливий дохід і зобовязаний утримувати дитину разом з позивачкою. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладено, враховуючи матеріальний стан сторін, виходячи з рівності обовязку батьків, щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 04.07.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial