Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачемз 21 червня 2014року. Від спільного життя мають малолітню дочку [PERSON],30 вересня 2014року народження, яка після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. Одруження з відповідачем виявилося невдалим та спільне життя не склалося через несумісність характерів, у звязку з чим вони мешкають окремо, подружніх стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть.За вказаних обставин збереження шлюбу суперечить її інтересам та моральним принципам, а тому вона вирішила звернутися до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. Спору про поділ майна немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом поряду. Через канцелярію суду надала письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязіта після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Через канцелярію суду надав письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтву про шлюбсерії І-ЖС № 141980, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2014 року, актовий запис №588(а.с.6). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 265390(а.с.7). Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сімя розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони проживають окремо один від одного, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного,що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved