Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 18.03.2017 року Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис № 223. В обґрунтування позову позивач зазначила, що спільне сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. На протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З 2017 року припинені шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу дітей не мають. Відповідач відзиву на позовну заяву зі своїми запереченнями суду не надала. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила слухати справу без її присутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить слухати справу без його присутності, позов визнає у повному обсязі. Інших заяв, клопотань сторони суду не надали. 11.04.2019 року суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив проводити в порядку загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання у справі. Інші процесуальні дії суд не здійснював. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч. 4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. 18.03.2017 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис № 223. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що сторони на час розгляду справи шлюбні відносини не підтримують з 2017 року, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема, щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. вирішує відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України. Ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] позов визнав. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернення з даним позовом сплачений судовий збір у розмірі 772,28 грн., в той час, як до сплати підлягала сума судового збору 768,40 грн. ( п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн., а також підлягає поверненню позивачу [PERSON] з Державного бюджету України 388,08 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову, виходячи з наступного розрахунку (772,28 - 768,40 грн.= 3,88 грн. - зайво сплачені позивачем, 768,40 грн. : 2 = 384,20 грн., а разом 388,08 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved