Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вже понад дев`ять років сімейне життя між ними відсутнє та шлюбні відносини фактично припинилися. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між подружжям виникають сварки, свідком яких нерідко стають їхні діти. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхніх дітей та у позивача, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На час звернення з позовом до суду веденням між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено. Ухвалою судді від 27 вересня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 21 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Щодо ухвалення заочного рішення заперечень нема. Просить після розірвання шлюбу відносити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись із письмовою заявою позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 12 квітня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12 квітня 2007 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 328. У шлюбі в сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 04 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, та дочка [PERSON] , [INFO] , як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 жовтня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції,. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. При реєстрації шлюбу можна вибрати прізвище: дружина - чоловіка, або чоловік -дружини, тобто вони вільні у виборі прізвища, в тому числі і подвійного (ст. 35 Сімейного кодексу України). Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як в судовому засіданні, так і в органі реєстрації актів цивільного стану, що також передбачено ст. 113 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved