Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом\~в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу №7013\~\~від 25 квітня 1995 року, квартири [ADDRESS] (нині - [PERSON]) у місті Іллічівську (нині - Чорноморськ) Одеської області, укладений між [PERSON] (після реєстрації шлюбу - [PERSON]) та [PERSON], який діяв від імені [PERSON], [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], на підставі довіреності №2-1878 від 30.03.1995 р., посвідченої Іллічівською Держнотконторою, на підставі Розпорядження Виконкому Іллічівської міської ради народних депутатів №257/2 від 20.04.1995 р. (а.с.2-3). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна оформлювався на Одеській товарній біржі, всі істотні умови угоди дотримані, договір купівлі-продажу покупець зареєструвала в КП «Бюро технічної інвентаризації м. Іллічівська» за №ПР-7-16-178. Оскільки зазначений договір не був посвідчений в нотаріальному порядку, а відповідачі ухиляються від його нотаріального посвідчення, позивач була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву в якій просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не зявилися повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не сповістили та від них не надходила заява про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи, в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не сповістив. На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) та [PERSON], який діяв від імені [PERSON], [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], 25 квітня 1995 року уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна №7013, згідно якого [PERSON], який діяв від імені [PERSON], [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], продали, а [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) купила трикімнатну квартиру №24, загальною площею 64,1 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ (нині - Чорноморськ), вул. Карла Маркса (нині [PERSON]), буд. 13 (а.с.7-10). Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 23.05.1995 р. був складений актовий запис №275 про смерть [PERSON], [INFO] (а.с.13). Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу квартири під № 7013 від 25.04.1995 року, укладений на Одеській товарній біржі\~без наступного нотаріального посвідчення договору. Підтвердженням факту виникнення права власності у покупця на вищезазначену квартиру, є реєстрація квартири в КП «Бюро технічної інвентаризації м. Іллічівська» за № ПР-7-16-178 (а.с.6). Відповідно до ст.224 ЦК України (в редакції 1963р.), за договором купівлі-продажу продавець зобовязаний передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Сторони повністю виконали умови договору, покупець передав продавцям обумовлену в п.5 Договору купівлі-продажу грошову суму, а відповідачі передали покупцю ключі від спірної квартири, після чого покупець вселилась до квартири, зареєструвала нерухомість у комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації м.Іллічівська», проживає в цій квартирі по цей час. Те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна не посвідчений у нотаріальному порядку, порушує право позивача на розпорядження власністю. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.15 Закону України №1956-XII «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, та угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Тобто, на час укладення біржового договору-купівлі продажу нерухомого майна №7013 від 25 квітня 1995 року в Одеській товарній біржі - було додержано вимоги законодавства щодо форми договору. Отже, є всі передбачені законом підстави для визнання такого договору дійсним. Відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про товарну біржу» - членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники\~члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Враховуючи, що згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає можливим визнати спірний договір купівлі-продажу дійсним. Враховуючи викладене,

Outcome: approved