Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, який в подальшому уточнила, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем у неї 18 грудня 2013 року народився син [PERSON], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач, являючись батьком дитини, кошти на утримання сина не надає, хоча працює і має постійний дохід. Виходячи з викладеного позивач просила суд, стягувати із відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1\\3 частини його заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку по 300 грн. В судове засідання позивач [PERSON] направила письмову заяву у якій просила суд задоволити її змінені позовні вимоги та розглянути справу у її відсутності. Судові витрати просила покласти на відповідача. Відповідач в судове засідання направив письмову заяву, в якій змінені позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Просив справу розглядати у його відсутності. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-МИ №195560, виданого 23.01.2014 року виконавчим комітетом Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району, Чернівецької області у сторін 18 грудня 2013 року, народився син [PERSON]. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони, як встановлено судом, перебуваючи в шлюбі, спільно не проживають, а дитина проживає з матірю. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сімї, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матірю дитини, що свідчить про необхідність задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, з 1 травня - 1228 грн. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з цього та зважаючи на те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька і з урахуванням матеріального становища батьків суд знаходить, що таке, належне утримання можливе в розмірі який буде повністю забезпечувати встановлений Законом прожитковий мінімум дитини сторін. При цьому суд знаходить, що зазначений прожитковий мінімум не є межею як потреб дитини, за станом на сьогодні і до досягнення нею вісімнадцяти років, так і можливостей сторін по утриманню дитини, оскільки він має тенденцію, на законодавчому рівні, до збільшення. Виходячи з цього суд визначає розмір аліментів в частці від заробітку (доходу) відповідача, яка складає 1/4 частку цього заробітку (доходу) і вважає, що мінімальний розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, дитини відповідного віку. На думку суду, саме така частка, буде забезпечувати, нарівні із часткою матері, належне утримання дитини сторін і повністю забезпечувати її потреби, як сьогодні так і в найближчі роки, з урахуванням інтересів також і сторін. Вирішуючи питання щодо стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд виходить з наступного. Згідно положень ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання, дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оцінюючи всі встановлені судом фактичні обставини, суд знаходить, що відповідач, працюючи та отримуючи заробітну плату, може надавати встановлену законом матеріальну допомогу своїй дружині з якою проживає дитина сторін. Аліменти на утримання дитини суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 14 березня 2016 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача, у звязку з тим, що дитина проживає з матірю, яка до суду зверталась в тому числі і для захисту інтересів малолітньої дитини, а будь-які інші грошові, а також аліментні обовязки у відповідача відсутні.

Outcome: approved