Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та повідомила, що вони з відповідачем перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом з народження. На початку 2019 року відповідач залишив сім`ю. Позивач зазначає, що відповідач жодного разу не провідував доньку, а кошти на утримання дитини перерахував двічі (в розмірі 1500,00 грн та 2000,00 грн). При цьому зазначає, що відповідач працює на маршрутному таксі в м.Києві та має достатню зарплатню, щоб сплачувати аліменти. За таких обставин, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття та судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2020 року було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб та надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач в установлений строк подав відзив на позов. Заперечуючи щодо задоволення позову, відповідач вказує, що він дійсно працює в ТОВ «Союз-Авто» та його середньомісячний заробіток складає 3781,12 грн, в разі задоволення позову залишок його заробітної плати не буде відповідати прожитковому мінімуму, необхідному для задоволення його мінімальних потреб, а тому він не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі ј частки зі всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач правом на відповідь на відзив не скористався. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 травня 2014 року (а.с.5). Дитина є дитиною-інвалідом ( медичний висновок про дитину інваліда до 18 років №51 від 10 квітня 2019 року). Відповідно до довідки квартального комітету «Димитрівський» від 12 вересня 2019 року №740, позивач проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею за цією адресою проживають її діти, в тому числі і [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо та працює в ТОВ «Союз-Авто» (м.Київ) водієм, його середній заробіток за останніх шість місяців становить 3778 грн (без відрахувань). Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з 1 січня прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1779 грн, для дітей віком від 6 років до 18 років - 2218 гривень, з 1 липня - відповідно 1859,00 грн та 2318 грн. Дитині [PERSON] , [INFO] , виповнилося 5 років. Суд звертає увагу, що відповідач доказів виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надав, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення права позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в твердій сумі (прожитковому мінімумі), та положення ч.1 ст.184 СК України суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на вказане суд не бере до уваги заперечення відповідача з приводу способу стягнення аліментів. Визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати певну матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги, відомостей про незадовільний стан здоров`я не надав. При цьому суд бере до уваги рівень його доходів, а тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 1550,00 грн щомісячно. Щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі прожиткового мінімуму доходів громадян, як про те просить позивач, то суд відмічає, що 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а 28 серпня 2018 року - Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», якими внесено зміни до законодавства України, зокрема щодо правового статусу аліментів (ст. 179 СК України) та закріплення їх мінімального розміру (ст. 182 СК України). Тобто, вищевказаними змінами до Законів законодавець закріплює мінімальний гарантований розмір аліментів, який дитина має право отримати у будь-якому випадку незалежно від обставин, які можуть перешкоджати в реалізації такого майнового права (50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку як мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач, звертаючись до суду, будь-яких доказів щодо достатності заробітку відповідача (платника аліментів) для визначення аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі суду не надала, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені сторонами обставини, передбачені ст.182 СК України. При цьому суд вважає за доцільне, ухвалюючи рішення в цій справі, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів, у випадках, передбачених ст. 192 СК України. Крім того, суд звертає увагу позивача на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у разі наявності обставин, передбачених ст.185 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 29 січня 2020 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 840,80 грн судового збору. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що згідно положень ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу учасник справи надає детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із надання правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, детальний опис робіт. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Позивачем належних та достатніх доказів в підтвердження витрат на правничу допомогу не надано, а тому в суду відсутні підстави для їх розподілу. На підставі викладеного,

Outcome: partial