Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що на праві приватної власності на підставі договору дарування, який укладено між нею та відповідачем, їй належить будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: м.Димитров Донецької області, вул.Соціалістична, б.69. Відповідач з дружиною та дітьми з серпня 2014 року виїхали на постійне проживання до Російської Федерації. В даний час вона має намір продати зазначений будинок, однак перешкодою в цьому є реєстрація за вказаною адресою відповідача, який не може в добровільному порядку знятися з реєстрації. Реєстрація останнього за адресою спірного будинку потрібна була для влаштування на роботу. Відповідач будь-яких матеріальних витрат щодо утримання будинку з часу реєстрації не ніс, належні йому речі у вказаному житловому приміщенні відсутні. Плату за комунальні послуги вона сплачує сама. Реєстрація відповідача в житловому приміщенні не дозволяє їй розпорядиться даною нерухомістю на свій розсуд і значно обмежує її законні права. Тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до цивільно-процесуального законодавства. Заслухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м.Димитров, вул.Соціалістична, б.69, належать на праві приватної власності позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 23.01.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області, реєстровий номер 518, що підтверджується витягом комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради від 02.03.2009 року про реєстрацію права власності позивача на вказане нерухоме майно та технічним паспортом на будинок (а.с.11, 14-15). У даному будинку з 01.12.2005 року зареєстровані: позивач [PERSON], [INFO], чоловік позивача [PERSON], [INFO], та син позивача відповідач [PERSON], [INFO], про що свідчать записи з домової книги (а.с.15). Згідно абонентської книжки та рахунків на оплату житлово-комунальних послуг споживачем вказаних послуг є [PERSON], яка здійснюює оплату (а.с.12, 13). Відповідно до акту виконавчого комітету Димитровської міської ради від 10.03.2016 року, виготовленого комісією у складі сусідів та у присутності квартальної, відповідач [PERSON], який з 01.12.2005 року зареєстрований за адресою: [INFO], фактично не проживав за вказаною адресою з 26.08.2014 року по день складання акту (а.с.8). Дану обставину у судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON], який пояснив, що він проживає за адресою: [INFO], по сусідству з ним мешкає [PERSON] з чоловіком. У 2014 році син позивача [PERSON] добровільно уїхав з дружиною і донькою з м.Димитров до Російської Федерація, після чого додому не повертався. За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно за ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру (будинок), користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 405 ЦК України визначені права членів сімї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою домоволодіння позивача, належного їй на праві приватної власності, у якості повнолітнього члену її сімї, не мешкає у даному житловому приміщенні з 2014 року по теперішній час, також він не є співвласником спірної житлової площі позивача [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зясовуючи причини відсутності відповідача понад встановлені строки на спірній житловій площі, суд не знайшов, що вони були поважні. Враховуючи вищенаведене, а саме те, що будь-яких договорів щодо користування будинком позивача між сторонами не встановлено, як і не встановлено прояви відповідача інтересу до вказаного житла понад один рік, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі ст.150 СК України, ст.ст.386, 405 ЦК України,

Outcome: approved