Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області від 22.01.2013 року та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнії дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по 1000 грн. щомісячно на користь кожної дитини, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до їх повноліття, а також, визначити місце проживання малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги в поданому позові обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Генічеським районним судом Херсонської області від 19.06.2012 року було розірвано. Від шлюбу мають двох синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, діти постійно проживають з позивачем, яка матеріально їх утримає та належним чином піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач живе окремо у смт Якимівка , дітьми не цікавиться, матеріально не забезпечує, незважаючи на рішення, не сплачує аліменти, у зв`язку з чим склалася заборгованість. Незважаючи на це, вона ніколи не перешкоджала відповідачу у спілкуванні з дітьми. Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області від 22.01.2013 року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 400 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. З часу ухвалення зазначеного рішення пройшло більше 5 років, за цей час гривня знецінилась. Відповідно довідки відділу статистики у Генічеському районі головного управління статистики у Херсонській області від 06.07.2017 року, індекс споживчих цін тільки за період з 01.01.2014 року по 01.06.2017 року склав 183.94%, що фактично означає знецінення гривні майже вдвічі. Все це означає, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі попереднім рішенням суду у сумі 400 грн., не відповідає встановленому законом мінімальному розміру аліментів на 1 дитину, який не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму, а також є недостатнім для покриття щоденних витрат на утримання та виховання дитини, які з її віком збільшуються, у зв`язку з чим це не дає можливості належно забезпечувати матеріальні потреби дітей. Також, позивач вважає, що відповідач зможе платити аліменти у зазначеному розмірі, тому що він є особою працездатного віку, інвалідності та інших хронічних захворювань немає, інших утриманців немає, займається вирощуванням та реалізацією сільгосппродукції та має непоганий заробіток. Але, незважаючи на ігнорування дітей та їх потреб, відповідач не впустить жодної можливості для внесення ускладнення у вихованні дітей, наприклад, постійно шантажує, що забере їх до себе, безпідставно не дає згоди на виїзд з ним до родичів позивача. Також, [PERSON] вказала, що на початку серпня 2017 року, відповідач відмовився повертати їй дітей після гостювання у нього у смт Якимівка, та сказав, що вони будуть жити з ним. Таким чином, між ними виник спір щодо місця проживання малолітніх дітей, добровільно дійти згоди з цього питання вони не можуть. Враховуючи безвідповідальне ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прив`язаність дітей до матері, відсутність виключних обставин для їх розлучення, позивач вважає доцільним визначити місце проживання дітей з нею. Відповідач до суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що викладені позивачем вимоги визнає частково, а саме, визнає у частині визначення місця проживання малолітніх дітей, але у частині збільшення розміру аліментів не визнає. Відповідач зазначає, що особа, яка одержує аліменти, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилось матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, позивачка покликалась на покращення матеріального положення платника аліментів, та що відповідач не складає враження бідної людини, зокрема - неодноразова його поїздка на відпочинок у Туреччину, але доказів того, що такий відпочинок дійсно був, вона не представила. Тому [PERSON] зазначив, що жодного разу не був на відпочинку у Туреччині . Так, зокрема позивачка не надала жодних доказів на підтвердження обставини про покращення майнового стану відповідача, зростання його майнових статків, які б свідчили про можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж це було визначено за рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 22.01.2013 року. При цьому, обставини щодо покращення матеріального становища відповідача повністю заперечуються наступними доказами - інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно, згідно якої майнові права [PERSON] відсутні, медичними довідками про стан здоров`я [PERSON] , згідно яких від страждає хронічними захворюваннями, Довідкою з Якимівского центру занятості про те що [PERSON] перебуває на обліку у якості безробітного. Не є обставиною збільшення розміру аліментів і факт знецінення гривні, оскільки питання компенсації інфляційних втрат при стягненні аліментів врегульовані ч.2 ст.184 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Також слід зазначити, що позивач, періодично відмовлялася отримувати поштові аліментні перекази від відповідача, зокрема у жовтні та листопаді 2017 року, що підтверджується листом ПАТ «Укрпошта» від 21.02.2018 року N~09/ 1- 01-218. Тому позивач вважає, що відсутні будь-які докази зміни матеріального становища платника аліментів, зокрема, в частині способу отримання доходів, що може свідчити про можливість визначення розміру аліментів, виходячи із певної частки його доходів, навпаки, відповідач не має пocтiйнoгo місця роботи та його джерело доходу є нерегулярним i мінливим. Суттєвої зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів, що свідчить пpo можливість зміни cпocобy чи збільшення розміру сплачуваних ним аліментів, а також, суттєвої зміни матеріального чи сімейного стану отримувача аліментів, а також, суттєвої зміни матеріального чи сімейного стану отримувача аліментів не підтверджено. Фактів погіршення чи поліпшення здоров`я когось із сторін, чи дітей, на утримання яких сплачуються аліменти, у позовній заяві не наведено. В судовому засіданні позивач [PERSON] , свої позовні вимоги підтримала, та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні вказав, що вимоги позову визнає частково, а саме визнає у частині визначення місця проживання малолітніх дітей, але у частині збільшення розміру аліментів - не визнає Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєструваному шлюбі з відповідачем [PERSON] , який рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 19.06.2012 року було розірвано. Від цього шлюбу у них народилася діти - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 21.09.2005 року та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 24.04.2007 року. Згідно копій свідоцтв про народження дітей, відповідач [PERSON] записаний батьком дітей, а отже на нього покладено обов`язок, щодо утримання дитини. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 22.01.2013року було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 400 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Згідно довідки Партизанської селищної ради №2805 від 27.12.2017 року та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 18.01.2018 року, сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають разом з матір`ю по [ADDRESS] . Згідно розрахунку заборгованості боржника по аліментам, загальна заборгованість [PERSON] станом на 01.06.2017 року складає 32121,91 грн, а згідно довідки за №3723 від 12.03.2018 року [PERSON] сплатив аліменти на утримання своїх дітей в розмірі 2494,00 грн. Відповідно до Висновку районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за №302/09-217/02/35 від 18.05.2018 року зазначено, що згідно акту обстеження умов проживання гр. [PERSON] діти забезпечені всім необхідним для повноцінного розвитку та виховання. Також, зазначено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Генічеської районної держаної адміністрації, щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, [PERSON] підтвердила бажання щодо визначення проживання дітей з нею, з її постійним місцем мешкання. Також, проведена бесіда з дітьми, які зазначили, що бажають проживати у родині матері. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування вважає доцільним рекомендувати визначити місце проживання монолітних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , із матір`ю [PERSON] , за місцем її мешкання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працездатний, нікого не має на утриманні. Відомостей, щодо наявності в нього інших стягнень по виконавчим листам суду не надано. Відповідно до ст. 192 ч. 1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, відповідача, який інших, крім синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дітей не має, суд визначає аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, оскільки розмір аліментів, які з нього стягувалися, був недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відтак встановлені підстави для задоволення позову, у частині збільшення розміру аліментів. У відповідності до ст.159 ч.2 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини. Статтею 160 СК України передбачено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. У відповідності до ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки і піклування. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини до уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки і піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Таких обставин, які би перешкоджали визначення місця проживання неповнолітніх дітей, синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після розлучення сторін, з матір`ю, та передачі їх на виховання та утримання матері [PERSON] до досягнення ними повноліття, судом не встановлено, тому з урахуванням Висновку районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей, думки представника служби у справах дітей, думки відповідача [PERSON] - батька дитини, а також, що матір [PERSON] має належне місце проживання, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, суд вважає доцільним визначити місце проживання дитини, дітей, синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , виховання та утримання його з матір`ю, до досягнення ними повноліття. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позов у частині встановлення місця проживання дитини підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі встановленому Законом. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved