Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 18 червня 2010 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якого записаний відповідач. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в добровільному порядку не надає, хоча працює і має постійний заробіток, що ставить її у скрутне матеріальне становищі, тому просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення сином повноліття. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку та доходів щомісячно. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 18 червня 2010 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №118, Зі свідоцтва про народження серії 1-НО №364919, виданого 18 листопада 2010 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №040, вбачається, що [PERSON] народився 11 листопада 2010 року, в графі «батько» зазначено [PERSON], «мати» [PERSON]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме судового збору у сумі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved