Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області Підперигори Антона Богдановича, Реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0554 га., що розташована по вулиці Микулинецькій, №93 в смт. В. Березовиця Тернопільського району, призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та [PERSON] було укладено договір дарування ? частини будинковолодіння [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування цього житлового будинку. У 2013 році вона виготовила технічну документацію щодо встановлення меж даної земельної ділянки в натурі, а в 05.02.2014 року було проведено державну реєстрацію земельної ділянки і присвоєно кадастровий номер, однак під час державної реєстрації було встановлено невідповідність площі земельної ділянки у технічній документації 0,0554 га та відомостях щодо площі у рішенні сільської ради, де зазначено 0,078 га. У зв'язку з зміною законодавства, що вступило в силу з 01.01.2013 року скасовано видачу державних актів на право власності на земельні ділянки та реєстрація проводиться в іншому порядку та на підставі документів, що підтверджують право власності до 01.01.2013 року. На підставі викладеного, просить позов задовольнити, визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку. У судове засідання позивач не з'явилась, однак подала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити, визнати за нею право власності на земельну ділянку ділянку площею 0.0554га., призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по вулиці Микулинецькій, №93 у смт. В. Березовиця Тернопільського району. Представник відповідача Реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області в судове засідання не з'явилась проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду. Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. 22.06.2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування ? частини будинковолодіння , що знаходиться в [ADDRESS] та земельну ділянку розміром 0,262 га, в тому числі 0,078 га для будівництва та обслуговування вищевказаного будинку, господарських будівель та 0,0184 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться в смт. В. Березовиця Тернопільського району Великоберезовицьої селищної ради Тернопільського району, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу [PERSON], відповідно до умов якого [PERSON] подарувала [PERSON] належну їй ? частину вказаного будинковолодіння та земельну ділянку. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1 ст. 126 Земельного Кодексу України ( в редакції на момент укладення договору) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 126 Земельного Кодексу України ( в редакції на момент укладення договору) право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. В судовому засіданні судом встановлено, що під час проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку було встановлено невідповідність площі земельної ділянки зазначеної у договорі дарування та зазначеному у витягу з Державного земельного кадастру. Згідно витягу з Державного земельного кадастру, площа земельної ділянки кадастровий номер 6125255200:02:002:2582, що знаходиться в [ADDRESS], призначення якої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) становить 0,0554 га., а згідно договору дарування зазначено плащу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель - 0,078га. У зв'язку з вступом в дію з 01.01.2013 року Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація проводиться документів, що підтверджують виникнення, перехід, приниження прав на нерухоме майно видані чи оформленні до 01.01.2013 року. На підставі цих розбіжностей рішенням №11356367 від 04.03.2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно відмовлено [PERSON] у вчинені реєстрації права власності на спірну земельну ділянку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення, а тому слід визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,0554 га., кадастровий номер 6125255200:02:002:2582, що знаходиться в [ADDRESS], призначення якої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Outcome: approved