Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання мотивуючи свої вимоги тим, що в лютому 2017 року їй стало відомо про договір довічного утримання який було укладено між нею та відповідачкою 05.11.2008 року. Спірний договір було посвідчено державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори Шапченко М.І. за реєстровим номером № 2-4301. В договорі довічного утримання вбачається, що відповідачка [PERSON] взяла на себе зобов'язання утримувати позивачку [PERSON], а саме: забезпечувати харчуванням, одягом, медичною допомогою, сплачувати комунальні платежі та телефон. Згідно з умовами договору, вартість допомоги була визначена у розмірі 400 грн. щомісячно. В свою чергу [PERSON] зобов'язалася передати [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на викладене та те що відповідачка не виконувала взяті на себе зобов'язання за договором, позивач просила суд визнати недійсним договір довічного утримання від 05.11.2008 року. 15.11.2017 року відповідачем [PERSON] до суду було подано заперечення на позовну заяву відповідно до яких проти розірвання договору довічного утримання вона не заперечила. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи: Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено 05.11.2008 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON]було укладено договір довічного утримання посвідчений державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори Шапченко М.І. за реєстровим номером № 2-4301. Відповідно до договору відповідачка [PERSON] зобов'язувалася надавати [PERSON] довічно матеріальне забезпечення та усі види догляду, а саме: забезпечувати їй необхідне харчуванням, одяг, забезпечувати необхідний догляд , медичну допомогу та щомісяця сплачувати комунальні платежі та послуги телефонного зв'язку. Вартість необхідної допомоги була визначена сторонами у сумі 400 грн. щомісяця. Відповідно до договору відповідачу [PERSON] було передано у власність квартиру [ADDRESS]. Так, позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначила, що про наявність договору довічного утримання вона дізналася лише в лютому 2017 року. Відповідач ніколи не виконувала взяті на себе зобов'язання за договором , а саме: не цікавилася потребами та станом здоров'я позивачки , не забезпечувала її харчуванням та медикаментами. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Частиною 1 ст. 746 ЦК України, передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров'я. Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленному порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов'язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов'язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувана (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Частиною 1 ст. 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. З огляду на вищевикладене, проаналізувавши межі заявлених вимог та відповідність їх нормам матеріального права, оцінивши матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги те, що відповідач не заперечила проти розірвання договору довічного утримання суд приходить до висновку, про розірвання договору довічного утримання від 05.11.2008 р. та повернення майна позивачу із визнанням її права власності на квартиру [ADDRESS], із скасуванням обтяження на дану квартиру. Оскільки договір довічного утримання підлягає розірванню, задоволенню підлягає й вимога про повернення квартири у власність [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 756 ЦК України На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved