Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи його тим, що 05.11.2011 року помер її батько [PERSON], який постійно мешкав в с. Матюші, Білоцерківського району по вул. Левицького, 61 і залишив заповіт, посвідчений виконкомом Матюшівської сільської ради 28.04.2009 року за реєстровим № 10 на її імя та на імя двох її сестер в рівних частках. Після смерті [PERSON] залишилося майно, яке складається: з житлового будинку під № 61, що знаходиться по вул. Левицького в с. Матюші, Білоцерківського району, вартість якого складає 137 712 грн.; земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1459 га., вартість якої складає 94 368,12 грн.; земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4209 га., вартість якої складає 2 904,99 грн.. Позивач вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак, через відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів, нотаріус 24.03.2015 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом, право на майно у вигляді 1/3 частки житлового будинку під № 61, що знаходиться по вул. Левицького в с. Матюші, Білоцерківського району, Київської області; 1/3 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1459 га.; 1/3 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4209 га.. 17.09.2015 року ухвалою суду [PERSON] було залучено до участі у справі в якості співвідповідача. 24.09.2015 року ухвалою суду до участі у розгляді справи в якості співвідповідача залучено [PERSON]. 10.05.2016 року канцелярією суду зареєстровано заяву представника позивача про уточнення позовних вимог, в якій вона просить визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом, право на майно у вигляді 1/6 частки житлового будинку під № 61, що знаходиться по вул. Левицького в с. Матюші, Білоцерківського району, Київської області; 1/3 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1459 га.; 1/3 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4209 га., після померлого 05.11.2011 року її батька [PERSON]. В відкрите судове засідання позивач та її представник не зявилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належно. Представник позивача, подала до суду, через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належно, своїх представників до суду не направили. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.11.2011 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-ОК № 240936. Померлий постійно проживав в [INFO], що підтверджується матеріалами справи. Спадкодавець залишив заповіт, який був посвідчений секретарем Матюшівської сільської ради 28.04.2009 року за реєстровим № 10 на імя позивача та на імя двох її сестер, відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого він заповів їм все належне йому майно де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалось та взагалі все те , що буде йому належати на день смерті та на що він за законом матиме право, в рівних частках кожному. Після смерті [PERSON] залишилось майно, яке складається: з житлового будинку під № 61, що знаходиться по вул. Н. Левицького в с. Матюші, Білоцерківського району, Київської області, який [PERSON] придбав у власність 13.08.1988 року, згідно договору купівлі-продажу, що підтверджується матеріалами справи; земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд, площею 0,1459 га; земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4209 га., які знаходяться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Матюші, вул. Н. Левицького, 61. Позивач вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією відповідної заяви наявної у спадковій справі, заведеній щодо майна померлого 05.11.2011 року [PERSON]. Судом встановлено, і те що [PERSON] - донька померлого [PERSON], також, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON], що підтверджується її копією. [PERSON] - донька померлого [PERSON] В,Ф., подала до нотаріальної контори заяву, в якій відмовилась від спадщини, яка залишилась після смерті батька [PERSON] на користь [PERSON]. Через відсутність у позивача правовстановлюючих документів, державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори 24.03.2015 року винесла постанову за № 790/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила позивачу в оформленні спадкових прав на майно та видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлого 05.11.2011 року [PERSON] на вищевказані житловий будинок та земельні ділянки, що підтверджується її копією. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. У відповідності до п. 2.3, 3.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 28.01.2003 року № 6/5 та офіційного листа МЮУ № 19-32/319 від 21.02.2005 року щодо переліку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна якщо первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) у випадку відсутності таких, вирішується в судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, судом встановлено, що померлий [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який між ними було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії 1-ОК № 082954, де зазначено, що шлюб між ними розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 138 від 19.12.1991 року про розірвання даного шлюбу. Судом встановлено і те, що 20.11.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення у цивільній справі № 357/13996/15-ц, 2/357/4364/15 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 10.03.2016 року. Вказаним рішенням суду позов [PERSON] задоволено, та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за № 61 по вулиці Левицького в селі Матюші Білоцерківського району Київської області. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, спадкове майно, яке залишилося після померлого [PERSON] складається: з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за № 61 по вулиці Н.Левицького в селі Матюші, Білоцерківського району, Київської області та з вищевказаних земельних ділянок. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що позивач довела належними доказами своє право на частку у спадковій масі померлого [PERSON], однак, оформити свої спадкові права через органи нотаріату вона можливості не має, і тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved