Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], 3 особа- Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням в [ADDRESS] ( колишня [PERSON]) в м.Харкові,посилаючись на те, що відповідачі, як колишні власники квартири, звільнили житлову площу , виселились та продали квартиру [PERSON] в 2013 р. З того часу, як зазначає позивач, [PERSON], [PERSON], не зявляються, інформація про їх місцезнаходження невідома, виїхала за межі України, але залишаються бути зареєстрованими у спірній квартирі В 2015 р. , за договором дарування позивач набув право власності, але, як стверджує [PERSON], реєстрація колишніх власників перешкоджає йому здійснювати свої права по користуванню, розпорядженню нерухомим майном. Відповідачі на неодноразові виклики в судове засідання не зявлялись, про день розгляду справи сповіщалися своєчасно, належним чином за останнім відомим місцем їх реєстрації проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного. [PERSON] належить квартира 7 по вул.Москалівська ( колишня вул. [PERSON]), 46 в м.Харкові на підставі договору дарування 45/100 часток комунальної квартири, укладеного з [PERSON] і посвідченого 16.07.2015 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] Як випливає з договору купівлі-продажу від 16.06.2009 р. [PERSON], яка діяла за себе та від імені малолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] районної у м. Харкові ради № 47-8 від 05.08.2008 р., продала 45/100 частин спірної квартири [PERSON] Стаття 391 ЦК України передбачає захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння: власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За інформацією дільниці № 56 КП «Жилкомсервіс» від 17.01.2017 р. в квартирі зареєстрований [PERSON], а також відповідачі [PERSON], [PERSON] Факт тривалого, з червня 2009 р., не проживання відповідачів у спірній квартирі, яка раніше належала їм на праві власності, підтверджується довідкою комунального підприємства «Жилкомсервіс», актом від 12.01.2017 р., складеним за участю сусідів по квартирі, інформацією Харківської міської поліклініки № 22 про відсутність амбулаторних карток [PERSON], [PERSON] в реєстратурі, а також звернень за медичною допомогою. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з ч.1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, за змістом зазначених норм матеріального права, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сімї без поважних причин більш одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що після продажу квартири у червні 2009 р., відповідачі за місцем реєстрації не проживають, квартиру звільнили, але добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімаються, що порушує права власника - [PERSON] на володіння, користування й розпорядження належним їй нерухомим майном. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими ,що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що ці особи не проживають в ньому без поважних причин понад шести місяців. Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для усунення перешкоди в користуванні позивачем квартирою, яка належить їй на праві приватної власності, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням . На підставі викладеного,

Outcome: approved