Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначає, що працювала в шкідливих умовах праці на шахті імені Леніна ПАТ «Кривбасзалізрудком» підземним лаборантом-радіоментрістом, підземним учнем лаборанта-радіометріста. Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини 08.07.2014 року було встановлено позивачу професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) ЛН першого-другого ст., радикулопатія зліва з помірно вираженим статико-динамічними порушеннями та больовими синдромами. 06.08.2014 року адміністрацією ПАТ «Кривбасзалізрудком» складено акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 щодо вказаних захворювань. За висновком МСЕК від 23.09.2014 року серія 12 ААА №000597 позивачу встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 40 % у зв'язку з професійними захворюваннями, з яких 20% за радикулопатією та 20% за ХОЗЛ з переоглядом 01.09.2015 року. У зв'язку із втратою працездатності їй заподіяна моральна шкода, тому що вона відчувала фізичний біль і страждання, часто зверталась за медичною допомогою й неодноразово проходила курс лікування в умовах стаціонару, повинна уживати медикаменти, що призвело до порушення його звичного укладу життя й це вимагає додаткових зусиль по її організації, стан здоров'я її не відновлений, моральні страждання, які вона відчуває, оцінює в розмірі 243600,00 грн., які просить стягнути відповідача. Позивач та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав визначених у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізорудком» позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Вважає, що вина відповідача в заподіянні позивачеві моральної шкоди відсутня, позивачем порушено тримісячний строк звернення до суду, відповідальність за спричинення шкоди повинен нести Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, позивач [PERSON] працювала у підземних умовах праці 11 років 10 місяців, у період: з 24.09.2002р. по 14.09.2014р., перебувала у трудових правовідносинах з Відповідачем ПАТ «Кривбасзалізрудком», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-13). 06 серпня 2014 року на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» було проведено розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON]: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) ЛН першого-другого ст. радикулопатія зліва з помірно вираженим статико-динамічними порушеннями та больовими синдромами, установленого Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого головним державним санітарним лікарем Жовтневого району м. Кривого Рогу 06 серпня 2014 року (а.с.14-17). Згідно копії Довідки огляду МСЕК від 23.09.2014 року серія 12 ААА №000597 [PERSON] встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 40% у зв'язку з професійними захворюваннями, з яких 20% за ХОЗЛ та 20% за радикулопатія з переоглядом 01.09.2015 року (а.с.26). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 27 січня 2004 року по справі № 1-рп/2004, зазначив, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне позивачу під час виконання нею трудових обов'язків, спричинило їй моральні й фізичні страждання, які обмежують її можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійними захворюваннями, що призвели до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачу заподіяна моральна шкода. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 40 % стійкої втрати працездатності з переоглядом у вересні 2015 році, глибину фізичних та моральних страждань позивача, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «Кривбасзалізрудком», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 14000,00 грн. Суд не приймає доводи представника позивача про застосування строку позовної давності встановленого ст. 233 КЗпП України з огляду на те, що позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України). Також доводи представника позивача про те, що відповідальність повинен нести Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не заслуговують на увагу через те, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на час встановлення позивачу стійкої втрати працездатності не передбачав обов'язку останнього з відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial