Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що 01.03.1991 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, фактично шлюбні відносини припинено та вони мешкають окремо.Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Сторони по справі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач шляхом надіслання через електронну пошту суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач шляхом надіслання через електронну пошту суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Луценко С.І. 28.04.2016 року в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 01 березня 1991 року між сторонами був укладений шлюб, про що Відділом РАГС м. Харцизька Донецької області було зроблено відповідний актовий запис № 99 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 4). Майновий спір в межах даної позовної заяви відсутній. Відповідно до ч. 4ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.На вимогу ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивачем в своїй позовній заяві зазначено, що від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved