Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка постійно та одиноко проживала в належному їй будинку [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок «А» загальною площею 35,9 кв.м.; хлів «Б», кладова «В», погріб «в», навіс «Г» по [ADDRESS] . Однак [PERSON] , в силу об`єктивних причин, свої права належним чином не оформила та відповідні документи на право власності даного будинковолодіння за життя не отримала. Позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане будинковолодіння позивач звернулася до державної нотаріальної контори, однак нотаріус їй повідомила, що вона не може спадкувати її на підставі відсутності свідоцтва про право власності на нього. У зв`язку з наведеним, приймаючи до уваги, що виникли об`єктивні обставини неможливості оформлення спадщини у звичайному нотаріальному порядку, просила суд визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на вищевказане будинковолодіння по [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 липня 1998 року, виданого Великоорлинецькою сільською радою Красилівського району Хмельницької області, актовий запис № 15, [PERSON] померла [INFO] . Померла [PERSON] за своє життя, на випадок її смерті, належні їй будівлі, землю та майно, що знаходиться в с. Великі Орлинці заповіла [PERSON] , що підтверджується заповітом від 08 квітня 1998 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 2005 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області свої дошлюбне прізвище « [PERSON] » після реєстрації шлюбу змінила на прізвище « [PERSON] ». Факт звернення позивача до органів нотаріату підтверджується копією заяви про прийняття спадщини від 17 лютого 2021 року. Крім цього, після смерті [PERSON] позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом в частині земельної частки (паю) розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «ім.. Дячука» с. Великі Орлинці Красилівського району Хмельницької області. Нотаріус постановою від 17 лютого 2021 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на право на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на це майно. У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не одержав або втратив свідоцтво про право на майно. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається із матеріалів справи позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, однак позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини у позасудовому порядку. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння після смерті баби, суд беручи до уваги, що позивач згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, вважає що її позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку спадкування права на будинковолодіння ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved