Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Дніпровська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що вона являється рідною внучкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті бабусі їй відмовлено у видачі свідоцтва про справо на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини. Визначений законом строк нею пропущений з поважних причин, оскільки вона думала, що є заповіт на ім`я дядька [PERSON] , однак як їй стало відомо у квітні 2019 року заповіту на ім`я дядька не має. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд ухвалити рішення про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, не заперечувати факт того, що позивач [PERSON] є рідною внучкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відрилася спадщина, яку прийняв їх батько - [PERSON] . [INFO] їх батько помер, та вони, як спадкоємці першої черги, прийняли спадщину про що отримали свідоцтва про право на спадщину по 1/2 частині спадкового майна кожному. Представник Дніпровської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, відповідно до письмової заяви завідуюча нотаріальною конторою просила суд слухати справу за відсутності представника ноктори. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, дійшов до наступного висновку. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ст. 82 ЦПК України). Відповідно до статті 16\~ЦК України кожна\~особа має\~право звернутися\~до суду\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права\~та інтересу Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] . [INFO] , за дівочим прізвищем « [PERSON] », являється рідною внучкою [PERSON] , яка народилася [INFO] та померла [INFO] . За життя [PERSON] [INFO] вийшла заміж за [PERSON] , але її чоловік [PERSON] помер в 2001 році, і на момент його смерті вони хоч і перебували в шлюбі, але разом не проживали і не вели сумісного господарства. До того як [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] вона мала прізвище від попереднього шлюбу « [PERSON] », її колишній чоловік, рідний дід позивача - [PERSON] , з яким [PERSON] розлучилася, помер ще [INFO] . Перебуваючи в шлюбі, [PERSON] та [PERSON] мали двох дітей, а саме: мати позивача - [PERSON] , [INFO] дівоче прізвище якої було « [PERSON] », а прізвище « [PERSON] » вона отримана після укладання шлюбу 06 квітня 1991 року з [PERSON] : та сина, рідного дядька позивача, - [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] «дівоче прізвище [PERSON] », померла ще за життя своєї матері [PERSON] - [INFO] . Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] , і вона залишилася сиротою та стала проживати разом з бабусею [PERSON] . [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] придбана у власність будинок на підставі договору купівлі-продажу, розташований за адресою [ADDRESS] , в якому позивач проживала разом із бабусею до свого заміжжя та була також зареєстрована за вказаною адресою. Як пояснила позивач у судовому засіданні, 01 жовтня 2011 року вона вийшла заміж, змінивши прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » і стала проживати окремо зі своєю сім`єю в м.Кам`янське, продовжуючи спілкуватися з бабусею та відвідуючи її. Після смерті бабусі син спадкоємця [PERSON] , повідомив про те, що, так як він проживав з бабусею, вона заповідала будинок в якому вони проживали, саме йому, і тому він розпочав оформлення документів для успадкування даного будинку. Вона, будучи ж переконаною в існуванні заповіту на ім`я дядька, ще й допомагала йому збирати деякі довідки для звернення до нотаріуса, так як була впевнена в тому, що дядько не мав приводу для її обману, і до останнього часу вона була впевнена, що саме він успадкував будинок бабусі, і після її смерті продовжував в ньому жити. [PERSON] помер [INFO] , та у нього залишилося двоє синів, які є відповідачами по справі, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . [INFO] та, як пояснила позивача саме від них їй стало відомо, що їх батько [PERSON] так і не оформив спадщину, і не став на час смерті власником будинку, і навіть не звертався до нотаріуса за оформленням спадщини після смерті своєї матері [PERSON] . Інформація про те, що ніякого заповіту моєї бабусі [PERSON] не існувало та не існує, стала відома позивачу тільки в квітні місяці 2019 року, після смерті дяді - [PERSON] . Після того як вона отримала дану інформацію, позивач одразу ж звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після бабусі [PERSON] , але в зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини Завідувачкою Дніпровської районної державної нотаріальної контори 24 квітня 2019 року було прийняте рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки пропущено строк на прийняття спадщини. На думку позивача, визначений законом строк пропущено нею з поважних причин. Позивач у судовому засіданні акцентувала увагу суду на те, що на даний час вона бажає у встановленому законом порядку юридично оформити спадщину після своєї бабусі [PERSON] , за представленням, так як є правонаступницею своєї померлої матері - [PERSON] , тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ст. 1272 ЦК України). Додатковий строк для прийняття спадщини можливо отримати шляхом подачі до суду відповідного позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «про судову практику у справах про спадкування», особа,\~яка не\~прийняла спадщину\~в установлений\~законом \~строк,\~може звернутися\~до суду\~з позовною\~заявою про\~визначення додаткового\~строку для\~прийняття спадщини\~відповідно до\~частини третьої\~статті 1272\~ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як пояснила позивач у судовому засіданні, підставою для подачі даного позову став той факт, що вона дізналася про відсутність повіту своєї бабусі [PERSON] на ім`я дядька [PERSON] . В судовому засіданні оглядом матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , встановлено, що остання [INFO] склала заповіт, яким заповідала все своє майно сину [PERSON] посвідчений секретарем Любимівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №66. Крім того, суд бере до уваги той факт, що, як пояснила позивач у судовому засіданні, з квітня 2019 року вона дізналася про порушення своїх спадкових прав, однак до суду звернулася лише через 3 місяці у липні 2019 року. Враховуючи викладене вище, позивачем не доведено, що з причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї, як спадкоємця, на вчинення необхідних дій по подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, вона своєчасно не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою, що в даному випадку є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed