Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 13.07.2017 року, між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Красноїльської селищної ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис №21. Від шлюбу у сторін народилася [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з чоловіком не склалося. Позивач дійшла висновку що шлюб носить формальний характер і просила його розірвати та стягувати на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 1799 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також просила стягнути з відповідача кошти на її утримання у розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] віку. В судове засідання позивачка [PERSON] , не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, суд знаходить можливим здійснити розгляд справи без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Справа до суду надійшла 28.02.2020 року та була призначена до підготовчого судового засідання на 22.04.2020 р., також 22.04.2020 року, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 07.05.2020 року. Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. В судовому засіданні було встановлено, що 13.07.2017 року, між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Красноїльської селищної ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис №21, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданий 13.07.2017 р. (а.с. 10) Від шлюбу у сторін народилася [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11), та довідкою № 1094 від 28.02.2020 року. (а.с.12) Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сім`ї, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матір`ю, що він не здійснює і що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, який не приймає участі в утриманні дитини, аліментів на утримання своєї дитини. При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з цього та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька і з урахуванням матеріального становища батьків суд знаходить, що таке, належне утримання можливе в частковому розмірі який просить позивач. Аліментів на утримання дитини, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 28.02.2020 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. В частині стягнення коштів на утримання [PERSON] до досягнення [PERSON] , [INFO] 3-х річного віку в розмірі 1000 гривень суд задовольняє в повному обсязі, оскільки позивач не має самостійного доходу та здійснює догляд за спільною із відповідачем дитиною. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача, у зв`язку з тим, що дитина сторін проживає з матір`ю, яка до суду зверталась для захисту інтересів неповнолітньої дитини, а будь-які інші грошові, а також аліментні обов`язки у відповідача відсутні. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача належить також стягнути судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: partial