Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить усунути перешкоди, які чинить колишній чоловік [PERSON] при спробах у спілкуванні з синами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відібрати дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та визначити місце проживання дітей з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , визнати незаконною бездіяльність служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31.07.2003 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб та від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Внаслідок постійних сварок та непорозумінь, а також проявів агресії з боку чоловіка, вони фактично перестали проживати разом з липня 2015 року. З метою збереження сім`ї, у серпні 2015 року позивач разом з дітьми переїхала проживати в м. Стрий. 25.08.2015 чоловік приїхав та забрав старшого сина на декілька днів та передзвонивши повідомив, що більше сина не привезе в м. Стрий, про даний факт повідомила поліцію. Через декілька днів чоловік знову приїхав, з метою забрати другу дитину, однак позивач не допустила до дитини та повідомила поліцію. 01.09.2015 син пішов навчатися в школу № 7 та 15.09.2015 чоловік забрав сина зі школи та повідомив, що забере дитину, мотивуючи щоб позивач переїхала жити до нього. 16.02.2016 рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області розірвано шлюб між сторонами. 07.04.2016 позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] . У грудні 2015 вдалось побачитися з дітьми в присутності колишнього чоловіка. Відповідач надалі продовжував чинити перешкоди при спробі побачитись з дітьми. Відповідач більшість часу знаходився на заробітках за кордоном. Позивач хоче, щоб неповнолітні діти проживали разом з нею. Теперішній її чоловік [PERSON] не заперечує щодо спільного проживання. Представником відповідача виконавчого комітету Стрийської міської ради подано відзив, яким зазначено, що відповідач [PERSON] проживає із неповнолітніми синами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в с. Керецьки, Свалявського району, Закарпатської області. Органом опіки та піклування надано висновок за № 01-18/35 від 05.02.2018 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Справа про позбавлення матері [PERSON] батьківських прав за позовом [PERSON] перебуває в Свалявському районному суді Закарпатської області (справа № 306/335/18 від 28.03.2018). На підставі наведеного, служба у справах дітей Свалявської райдержадміністрації Закарпатської області на даний час не може надати висновок про визначення місця проживання дитини з одним з батьків до вирішення питання про позбавлення батьківських прав матері. На підставі викладеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] в режимі\~відеоконференції з\~Свалявським районним\~судом Закарпатської\~областіпозовні вимоги заперечила, зазначила, що діти не бажають проживати з матір`ю, оскільки з 2015 року позивач не цікавиться життям дітей, не сплачує аліментів. Представник відповідача служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, якою просить розгляд справи проводити без його участі. Представник третьої особи служби у справах дітей Свалявської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явились, хоча надіслали висновок про визначення місця проживання дитини з одним з батьків від 27.02.2020 № 01-18/90, яким вважають за доцільне проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] , а [PERSON] , [INFO] досяг 15 років, тому визначає своє місце проживання самостійно. Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Керецьківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області /а.с.8/. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Керецьківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області /а.с.9/. Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 04.02.2019 позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , мешк. м. Стрий, Львівської області, щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.02.2018 року. /а.с.57-59/. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 01.10.2019 рішення Свалявського районного суду від 04.02.2019 в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно своїх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] скасовано і в задоволенні цієї позовної вимоги [PERSON] відмовлено. В решті рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 04.02.2019 залишено без змін /а.с.73-76/. 27.02.2020 року № 01-18/90 Свалявською районною державною адміністрацією Закарпатської області складено висновок про визначення місця проживання дитини з одним з батьків, згідно якого відповідно до п.3 ст. 160 СК України [PERSON] , [INFO] досяг 15 років, тому визначає своє місце проживання самостійно. З метою захисту прав малолітньої дитини, враховуючи особисте бажання дитини, акт оцінки потреб сім`ї батька, орган опіки та піклування Свалявської райдержадміністрації вважає за доцільне проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.114-115/. Відповідно до Акту обстеження умов проживання Службою у спарвах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради від 29.01.2020 квартири по [ADDRESS] , в якій проживає [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - чоловік, [PERSON] , [INFO] - син, складається з двох житлових кімнат, для виховання та розвитку дитини створено умови проживання /а.с.104/. Судом встановлено, що вказане житло не належить позивачу, останньою не надано правостановлюючих документів на вищевказану квартиру. Згідно копії довідки №311, [PERSON] знаходилася на обліку в м. Стрий УСЗН та отримувала щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини (з січня 2016 по грудень 2017)/а.с.6/. Допитаний в режимі відеоконференції з Свалявським районним судом Закарпатської області [PERSON] , [INFO] , який є сином сторін, пояснив, що навчається в шостому класі та постійно проживає разом з батьком [PERSON] , його дружиною [PERSON] , братом [PERSON] та сестрою [PERSON] в с. Керецьки, Свалявського району, Закарпатської області. Його мама [PERSON] не дзвонить і не спілкується з ним більше трьох років, не дарує подарунків та не цікавиться його життям. Він хоче проживати з батьком [PERSON] , який піклується про нього і не бажає проживати з мамою, яка не цікавиться ним. Допитаний в режимі відеоконференції з Свалявським районним судом Закарпатської області [PERSON] , [INFO] , суду пояснив, що є сином сторін та проживає з батьком [PERSON] більше п`яти років. Мама [PERSON] не цікавиться його життям, не дарує подарунків, не платить аліментів, тому він не бажає спілкуватися з мамою та проживати з нею. Суд надає віри показанням допитаних неповнолітніх дітей сторін, оскільки такі є логічними, достовірними та чітко стверджують думку дітей щодо визначення їхнього місця проживання. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 СК України\~мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно з вимогами\~ст. 155 СК України\~дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені\~Конституцією України\~та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 3\~ст. 160 СК України\~якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Згідно зі\~ст. 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), де зазначено, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Згідно зі ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного суду від 21.10.2019 по справі № 640/2670/17. Суд враховує, що матір дітей не обмежена у можливості реалізації належного їй права на спілкування з дітьми, вияву турботи стосовно дітей та участь у їх вихованні. Вона може реалізувати свої права шляхом досягнення домовленості з батьком дітей про встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Виходячи з наведеного, враховуючи думку дітей [PERSON] та [PERSON] , які зазначили, що бажають проживати з батьком та враховуючи висновок органу опіки та піклування Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком, де за місцем проживання дитини створені всі умови для дітей, суд вважає, що на даний час проживання дітей з батьком буде відповідати саме інтересам дітей, позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному так і фізичному. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed