Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який 07 грудня 2006 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу та по даний час дитина проживає разом з позивачем в [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Відповідач, починаючи з липня 2006 року самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обовязків, не цікавиться життям та здоровям сина, жодної матеріальної допомоги не надає, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною. Вихованням сина позивач займається самостійно без участі та підтримки відповідача. [PERSON] на сьогоднішній день вже 14 років і він не памятає батька та не має до нього жодних почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. З квітня 2010 року позивач разом з сином проживають з її теперішнім чоловіком у власній квартирі. Дитині забезпеченні належні умови проживання, з новим чоловіком позивачки у її сина склалися доброзичливі стосунки, які сприяють вихованню дитини. Окрім того, позивачем вказано, що на засіданні опікунської ради Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.11.2017 року було встановлено, що батько [PERSON] долею дитини не цікавиться, участі в її вихованні не приймає, та на даний час має заборгованість по аліментам, в звязку з чим рада дійшла висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON]. Позивач в підготовче судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву в якій просить провести розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи, Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації повторно не зявився в підготовче судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без учасників, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи, а саме свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 07 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1336 (а.с.6). Під час перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], у них народився син, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1405 (а.с.9). На даний час позивачем змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У встановленому законом порядку позивач, [PERSON] звернулася до комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] (протокол засідання комісії №15 від 22.11.2017) встановлено, що на даний час дитина проживає з матірю, вітчимом та сестричкою за адресою: [ADDRESS]. Батько дитин, [PERSON], з сином не проживає, з 2006 року його вихованням та утриманням не займається, не цікавиться його життям, інтересами, не бере участі у розвитку, не допомагає матеріально. Борг по сплаті аліментів становить більше 85 тисяч гривень. Малолітній [PERSON] навчається в середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №99 Дніпровського району м.Києва, при цьому батько дитини [PERSON] жодного разу до школи не зявлявся, навчанням сина не цікавиться. [PERSON] був присутнім на засіданні комісії та підтримав заяву матері, підтвердив, що батько тривалий час не спілкується з ним та не цікавиться його життя. На підставі вказаного, орган опіки та піклування дійшов висновку про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Вказані обставини визнанні відповідачем, підтвердженні дослідженими по справі доказами, та вважаються судом доведеними в порядку статті 82 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Згідно абзацу 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що даний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обовязків, самоусунувся від виховання дитини, не спілкується з нею, не надає матеріальної допомоги, хоча з огляду на вік має таку можливість, та позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Outcome: approved