Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з дійсним позовом, вказуючи, що 25.02.2019 року вона надала у борг грошові кошти в сумі 3770 грн. громадянці [PERSON] , [INFO] , з вимогою про повернення вказаних коштів в строк до 25.03.2019 року, що підтверджується розпискою. До теперішнього часу [PERSON] кошти їй не повернула. Після встановленого у розписці строку (25.03.2019 року) позивачка неодноразово по телефону зверталася до відповідачки з проханням повернути гроші. Спочатку остання обіцяла повернути борг у різні терміни, потім, просто перестала піднімати слухавку. В теперішній час телефон відповідачки відключений та за місцем мешкання її не буває. Передача грошових коштів у борг, за своєю правовою природою є договором позики і регулюється нормами Цивільного кодексу України. Договором розмір процентів за користування грошовими коштами не встановлено, позика не повернута у повному обсязі, тому розмір процентів за користування коштами розраховується на рівні облікової ставки НБУ та за період з 25.02.2019 року по 20.07.2020 року дорівнює 734,85 грн. Відповідно до розписки від 25.02.2019 року сторони домовились, що за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів щомісячно сплачується 20 % річних від суми боргу. За період з 26.03.2019 року по 20.07.2020 року сума склала: 3770х20/100х16 місяців = 12064,00 грн. Розмір інфляційних збитків за період з 26.03.2019 року по 20.07.2020 року складає 125,54 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму неповернутої позики в розмірі 3770,00 грн., проценти за час користування позикою за період з 25.02.2019 року по 20.07.2020 року у розмірі 734,85 грн., 20% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 26.03.2019 року по 20.07.2020 року в сумі 12064,00 грн., інфляційні збитки за період з 26.03.2019 року по 20.07.2020 року в сумі 125,54 грн., сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн., а всього стягнути 17535,19 грн. Представник позивача Шейко К.В. вимоги позову [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надавши суду заяву, в якій просить розглядати дійсну справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив не надала. Суд, згідно до ст.280 ЦПК України, з урахуванням міркування представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та їх представників на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши позов та оцінивши докази у цій справі в їх сукупності, вважає позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 25.02.2019 року між позивачем [PERSON] і відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого остання взяла в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 3770 грн. та зобов`язалася повернути позивачу таку ж суму грошових коштів в строк до 25.03.2019 року. Договором розмір процентів за користування грошовими коштами не встановлено. У разі несвоєчасного погашення боргу відповідачка зобов`язалася сплатити проценти в розмірі 20 % щомісяця від суми боргу. Факт укладення між сторонами договору позики, а також передання позивачем відповідачу грошових коштів за договором, підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні, які суд приймає за основу при ухваленні рішення, а саме: розпискою про отримання грошових коштів, написаною власноруч відповідачем 25.02.2019 року. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконала, борг у визначений строк не повернула, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму позичених 25.02.2019 року грошових коштів в розмірі 3770 грн. Крім того, відповідно до розписки від 25.02.2019 року сторони домовились, що за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів щомісячно сплачується 20 % річних від суми боргу. В позові наведений розрахунок, відповідно до якого за період з 26.03.2019 року по 20.07.2020 року сума склала: 3770х20/100х16 місяців = 12064,00 грн., яка також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Представником позивача наданий розрахунок процентів за користування грошовими коштами та розрахунок інфляційних збитків, відповідно до якого проценти за час користування позикою за період з 25.02.2019 року по 20.07.2020 року у розмірі 734,85 грн., інфляційні збитки за період з 26.03.2019 року по 20.07.2020 року в сумі 125,54 грн. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 3770,00 грн., проценти за час користування позикою за період з 25.02.2019 року по 20.07.2020 року у розмірі 734,85 грн., 20% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 26.03.2019 року по 20.07.2020 року в сумі 12064,00 грн., інфляційні збитки за період з 26.03.2019 року по 20.07.2020 року в сумі 125,54 грн. Крім того, у відповідності із ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору за пред`явлення позовної заяви в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved