Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 04.10.2014 року вони перебувають з відповідачем у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з лютого 2017 року, спільне господарство не ведеться з тієї причини, що між ними не було порозуміння, різні погляди на сімейне життя, з приводу чого виникали сварки, вони вже декілька раз припиняли сімейні стосунки. Примирення позивача з відповідачем неможливе. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки за час, наданий судом, вони не досягли примирення. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з 04.10.2014 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 455 (а.с.7). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з лютого 2017 року, спільне господарство не ведеться. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами не було порозуміння, наявність сварок у зв»язку з несумісністю характерів, відсутнє почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. За час, наданий судом, сторони примирення не досягли. У зв»язку з вищевикладеним, суд приходить дог висновку про те, що примирення позивача з відповідачем неможливе. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved