Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

\~ Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 31.01.1997 року державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] їй належить 13/25 частин житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дежньова, 28. Зазначена частка будинку виділена у вигляді ізольованої квартири і 19.11.2009 року позивачем приватизована земельна ділянка під даною частиною житлового будинку. Іншим співвласникам [PERSON] та [PERSON] належить по 6/25 частини кожному житлового будинку № 28 по вул. Дежньова в м. Запоріжжі. 28.04.2001 року позивач уклала шлюб з [PERSON], а 02.10.2001 року зареєструвала його у належній їй частині житлового будинку. В 2013 році шлюбні стосунки були фактично припинені, в лютому 2014 року [PERSON] виїхав за межі України, забрав все своє майно та особисті речі. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає, у зв'язку з чим позивач просила суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, а саме будинком № 28 по вулиці Дежньова в місті Запоріжжі та позбавити відповідача права користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою, зі зняттям його з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце була повідомлена своєчасно та належним чином, довірила свої інтереси представляти [PERSON], яка позов підтримала і просила його задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив, жодних доказів або заперечень суду не надав. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] виїхав з будинку на початку 2014 року, стосунки з позивачем не підтримує, повністю забрав своє майно та речі, зязок не підтримує. Суд, заслухавши представника позивача, свідків, всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, вважає, що позов [PERSON], підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. \~ Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно \~ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі наданих суду доказів встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 31.01.1997 року державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] належить 13/25 частин житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дежньова, 28 (а.с. 6), крім того, [PERSON] набула права власності на земельну ділянку, площею 121/250 з 0,0605 га по вул. Дежньова, 28 в м. Запоріжжя, що підтверджується державним актом на землю, серія ЯИ № 471859 (а.с. 9-10). 28.04.2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя видано свідоцтво про одруження (актовий запис № 187) (а.с. 11). [PERSON], [INFO] зареєстрований у вказаному будинку з 02.10.2001 року, що підтверджується копією домової книги на цей будинок (а.с. 14-15). Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України, статтею 150 ЖК України \~встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, на розсуд суду факт реєстрації відповідача за адресою будинку позивача, яка є його власністю, перешкоджає останній в повній мірі розпоряджатися та володіти своєю власністю, або може обмежити в її здійсненні, \~вимагає від нього додаткових матеріальних витрат \~по сплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у будинку. Отже порушені права власника та перешкоди в користуванні власністю цілком можливо усунути шляхом відміни реєстрації відповідача та усунення перешкод в користуванні квартирою. У звязку з наведеним суд вважає, що в цій частині право позивача порушено \~та підлягає судовому захисту. Визнання\~\~відповідача\~\~ таким, що\~\~ втратив\~\~право користування\~\~житловим приміщенням не\~\~потребує\~\~додаткового\~\~позбавлення\~\~ останнього\~\~права користування зазначеним\~\~ приміщенням. Але суд не може погодитись з вимогою позивача щодо покладання обовязку на третю особу, провести зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою. Так статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11.12.2003 передбачені підстави для зняття з реєстрації місця проживання згідно яких це проводиться на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), або свідоцтва про смерть. \~ Враховуючи наведене суд вважає, що оскільки позивач не надав доказів стосовно звернення до сектору громадянства та міграції Комунарського РВ УМВС України в м. Запоріжжя з відповідним проханням, то вимоги в цієї частині задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial