Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом. Вимоги заявника мотивовано відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій оскільки нею пропущений шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини, а також спадкова справа № 385/2013 заведена після смерті [PERSON] знаходиться на тимчасово окупованій території, у приміщенні П`ятої донецької державної нотаріальної контори, у м. Донецьку, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Від представника позивача надійшла заява, в якій вимоги позову остання підтримала повністю та просила суд здійснювати розгляд без її участі та участі позивача. Від Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області надійшов лист в якому орган місцевого самоврядування позовні вимоги визнав повністю та клопотав про можливість розгляду справи без участі його представника. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а відтак, згідно ст. 49, 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено: [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.02.2019 року № 55259833 (а.с. 9-11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.04.2003 року [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями в рівних частинах житлового будинку розташованного за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно заповітів від 01.03.2012 року №8 та №9 співвласники житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] заповіли позивачці кожний свою частину(а.с. 13-14). Згідно листа державного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Кравець С.В. від 26.02.2019 року № 21801-16 представнику позивача було повідомлено, що при перевірці інформації щодо наявності заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] , встановлено, що 06.06.2013 року заведена П`ятою донецькою державною нотаріальною конторою спадкова справа за № 385/13, а тому запропоновано звернутися до нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи (а.с.8). З постанови державного нотаріуса П`ятої донецької державної нотаріальної контори вбачається, що наявна заведена після смерті [PERSON] спадкова справа за № 385/13 знаходиться на тимчасово окупованій території, у приміщенні П`ятої донецької державної нотаріальної контори, у м. Донецьку, а також спадкоємцем пропущений шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 12). Причиною не подання вчасно заяви про прийняття спадщини, є не обізнаність про смерть спадкодавця через відсутній зв`язок з останнім. Позивач зазначив, пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, у зв`язку з тим, що не знала про смерть [PERSON] . Про те, що [PERSON] померла позивачка дізналася 14.01.2019 року на похороні у її брата [PERSON] (співвласника житлового будинку розташованого по [ADDRESS] . Про смерть [PERSON] позивачці повідомили родичі померлого [PERSON] які проживали у м. Донецьк і спілкувалися з нею за життя. Враховуючи обставини при яких позивачка дізналася про смерть спадкодавця, вона була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк. Таким чином, судом встановлено, що позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема на Ѕ частину житлового будинку. Інформація, щодо кола спадкоємців в матеріалах справи відсутня. Знаходження спадкової справи заведеної після смерті Спадкодавця на тимчасово окупованій території, у приміщенні П`ятої донецької державної нотаріальної контори, у м. Донецьку та пропуск нею строку для звернення до нотаріальної контори перешкоджає можливості володіти, користуватись та розпоряджатись майном, а тому стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про захист його майнових прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України). Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до вимог ст.ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і неприпинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України визначено черговість спадкування за законом . Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так виходячи із змісту наведених норм і відповідно до встановлених у даній справі обставин, неможливість здійснити процедуру щодо реєстрації права власності на нерухоме майно в позасудовому порядку не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N 1. У той же час, у відповідності до дійсного змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками, які правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту договору, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину позбавлена можливості, у зв`язку з тим, що незалежно від її волі виникли обставини, які унеможливлюють нотаріально посвідчити процедуру прийняття позивачем спадкового майна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved