Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі продажу та свідоцтва, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, витребування майна. В подальшому позовну заяву уточнила та просила суд визнати недійсним договір купівлі продажу № 00261/01/4845/2016 від 05.04.2016 року транспортного засобу автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , об`єм двигуна 3956, колір чорний, що укладений між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Скасувати державну реєстрацію прав власності [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , об`єм двигуна 3956, колір чорний та визнати недійсним Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05.05.2016 року, видане Територіальним сервісним центром 4845 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Миколаївській області про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , об`єм двигуна 3956, колір чорний на ім`я [PERSON] , [INFO] реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Визнати за нею, [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що зареєстрована за адресою [ADDRESS] ) право власності на транспортний засіб автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , об`єм двигуна 3956, колір чорний та витребувати у [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , об`єм двигуна 3956, колір чорний та передати [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що зареєстрована за адресою [ADDRESS] ). В обґрунтування свого позову зазначила, що у її власності заходився автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , об`єм двигуна 3956, колір чорний, який належав їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічним паспортом) серії [NUMBER] , виданим 17.08.2015 року підрозділом МВС ДАІ 1202. Автомобілем користувався її колишній чоловік [PERSON] . В червні 2016 року вона дізналася, що на теперішній час особа без її згоди та участі 05.04.2016 року в територіальному сервісному центрі № 4845 в м. Новий Буг Миколаївської області, незаконним шляхом, а саме підробивши її підпис в договорі купівлі продажу транспортного засобу № 00261/01/4845/2016 від 05.04.2016, перереєструвала належний їй автомобіль [PERSON] , [INFO] . Проте, одних правочинів щодо розпорядження та відчуження належного їй вищевказаного транспортного засобу, вона особисто не вчиняла і не підписувала. При операції перереєстрації належного їй транспортного засобу вона не була присутня, грошові кошти за вказаний автомобіль не отримувала. Крім того, на теперішній час у провадженні слідчого відділу Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження № 12018040230002225 від 03.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, де вона є потерпілою. Досудовим слідством встановлено, що 05.04.2016, в денний час невідома особа, знаходячись біля будинку 125 по вул.. Набережна в садовому товаристві «Вишенька» в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою [PERSON] заволоділа належним їй автомобілем «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , об`єм реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 300\~000 гривень, чим заподіяла потерпілій шкоду у великих розмірах. Крім того, 05.04.2016 року в денний час невідома особа, в територіальному сервісному центрі № 4845 в м. Новий Буг Миколаївської області, надала завідомо підроблені документи на підставі яких, без участі власника автомобіля [PERSON] , проведено перереєстрацію належного їй транспортного засобу «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , об`єм реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 00261/01/4845/2016 на [PERSON] . 18.09.2018 в ТСЦ № 4845 на підставі ухвали слідчого судді було вилучено оригінали документів, згідно яких було проведено перереєстрацію вищевказаного транспортного засобу. По вилученій документації на перереєстрацію транспортного засобу «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , з територіального сервісного центру № 4845 РСЦ МВС в Миколаївській області, а саме: оригіналу договору купівлі-продажу № 00261/01/4845/2016 від 05.04.2016 та копії паспорту [PERSON] , призначено було судово-почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 29/1.1/1835 від 22.11.2018 «Підпис розташований в графі : «Підписи: Продавець» договору купівлі-продажу транспортного засобу № 00261/01/4845/2016 від 05.04.2016, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підписи, розташовані в технічних зображеннях 1,2,3,10,11-ї сторінок паспорта громадянина України серії [NUMBER] та картки платника, виконані не [PERSON] а іншою особою. Таким чином, слідує що відчуження належного їй транспортного засобу було вчинено на підставі недійсного правочину та всупереч її волі, як власника, у зв`язку із чим звернулася до суду. Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року провадженні по справі було відкрито та призначено до підготовчого судового засідання. За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження заступника керівника апарату суду № 105 від 21.04.2020 року та протоколу матеріали справи передано судді Ковтун Н.Г. ( а.с. 40-41). Ухвалою суду від 14 липня 2020 року уточнена позовна заява була прийнята до розгляду. Ухвалою суду від 31 липня 2020 року підготовче судове засідання було закрито та справа була призначена до судового розгляду. Представник позивача адвокат Вязанкіна Н.П. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та позивача, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до судового засідання не з`явився. Представник третьої особи Територіального сервісного центру № 4845 надали до суду пояснення. Третя особа [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи те, що відповідач та треті особи, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, відповідач відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Рішеннями Європейського\~суду з\~прав людини\~визначено,\~що сторона,\~яка задіяна\~в ході\~судового розгляду\~справи,\~зобов`язана\~з розумним\~інтервалом часу\~сама цікавитися\~провадженням у\~її справі,\~добросовісно користуватися\~належними їй\~процесуальними правами\~та неухильно\~виконувати процесуальні\~обов`язки(п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України»). Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07.07.1989 року зазначено, що «… заявник зобов`язаний демонструвати готовність\~брати участь на всіх етапах розгляду,\~що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.» За даних обставин, з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, уникнення зловживання учасниками справи своїми процесуальними правами, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності відповідача та інших осіб за наданими доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Судом встановлено, що у власності [PERSON] заходився автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , об`єм двигуна 3956, колір чорний, який належав їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічним паспортом) серії [NUMBER] , виданим 17.08.2015 року підрозділом МВС ДАІ 1202. На підставі договору купівлі-продажу № 00261/01/4845/2016 від 05.04.2016, належний [PERSON] автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , об`єм двигуна 3956, колір чорний був проданий [PERSON] (а.с. 22), та в подальшому в територіальному сервісному центрі № 4845 в м. Новий Буг Миколаївської області, була проведена перереєстрація транспортного засобу «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , об`єм реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 00261/01/4845/2016 на [PERSON] (а.с. 22, 21). З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12018040230002225 від 03.12.2018 року, встановлено, що позивач [PERSON] звернулася до КВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про те, що 05.04.2016 року в денний час невідома особа, знаходячись біля будинку 125 по вул. Набережна в садовому товаристві «Вишенька» в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, заволоділа автомобілем «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] (а.с. 19). З висновку експерта № 29/1.1/1835 від 22.11.2018 встановлено, що «Підпис розташований в графі: «Підписи: Продавець» договору купівлі-продажу транспортного засобу № 00261/01/4845/2016 від 05.04.2016, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підписи, розташовані в технічних зображеннях 1,2,3,10,11-ї сторінок паспорта громадянина України серії [NUMBER] та картки платника, виконані не [PERSON] а іншою особою (а.с. 23-31). Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень\~ЦК України\~з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.\~\~ За змістом п.8 наведеного Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться \~\~на\~\~підставі\~\~ заяв\~\~власників,\~ \~поданих\~ \~особисто,\~ \~і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних\~\~засобів,\~\~відповідність конструкції\~\~транспортних\~\~засобів установленим вимогам\~\~безпеки дорожнього\~\~руху, а також\~\~вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних\~\~засобів,\~ \~ їх\~ \~ складових\~\~частин,\~\~що\~\~мають ідентифікаційні номери, є\~ \~засвідчені\~\~ підписом\~\~відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за\~\~формою\~\~згідно\~\~з\~\~додатком 1,\~\~видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних\~\~засобів\~\~ та\~\~ їх\~\~ складових\~\~ частин,\~\~що\~\~мають ідентифікаційні номери. Таким чином, договір купівлі продажу транспортного засобу № 00261/01/4845/2016 від 05.04.2016 і став підставою для перереєстрація транспортного засобу «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , об`єм реєстраційний номер [NUMBER] , на [PERSON] . Однак, враховуючи, що власник автомобіля [PERSON] не надавала згоди на продаж належного їй автомобіля, підпис у договорі купівлі продажу не ставила, що також встановлено з висновку експерта, тому суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу № 00261/01/4845/2016 укладений 05.04.2016 [PERSON] із [PERSON] , на продаж належного [PERSON] на праві власності транспортного засобу: автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , об`єм реєстраційний номер [NUMBER] , належить визнати недійсним. Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право позивача як неволодіючого власника на витребування спірного майна у вододіючого невласника визначено нормами матеріального права, зокрема ст.ст. 387, 388 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже витребування майна від добросовісного набувача можливо при наявності таких умов, як вибуття майна від власника або особи, якій він передав майно, не з їх волі; набуття майна володільцем з незаконних підстав, зокрема, придбане в особи, яка не мала права на його відчуження; фактичне знаходження майна у володінні відповідача. У таких випадках витребування майна може мати місце незалежно від добросовісності набувача. У пункті 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»\~\~судам роз`яснено, що\~\~відповідно до положень частини першої\~статті 388 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі (п.26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав»). Захист порушених прав власника майна, що було неодноразово відчужене, здійснюється шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього володільця (добросовісного набувача) цього майна з підстав, передбачених ст.ст. 387, 388 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 397, ст.ст.\~398,\~400 ЦК України,\~володільцем чужого майна є особа, яка\~фактично тримає його у себе. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Встановлено, що\~між власником [PERSON] та володільцем майна [PERSON] не існує жодних юридичних відносин. Згідно реєстраційної картки ТЗ, спірний транспортний засіб зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу № 00261/01/4845/2016 від 05.04.2016 та видано державний номерний знак [NUMBER] свідоцтво реєстрації серії [NUMBER] від 05.04.2016 р. (а.с. 16). Оскільки з матеріалів справи вбачається, що останнім володільцем (користувачем) спірного автомобіля є [PERSON] , тому він є належним відповідачем (співвідповідачем) за віндикаційними вимогами. Суд зауважує, що у випадках вчинення декількох правочинів щодо майна, яке вибуло з володіння власника, незаконність набуття майна останнім володільцем, як правило, обґрунтовується незаконністю передачі права на майно першим власником, тобто першого правочину у цьому ланцюгу. З питань належних способів захисту прав власника при укладенні декількох правочинів щодо спірного майна судова практика є неоднаковою. Проте суд вважає більш прийнятною позицію, за якою якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то захист прав власника здійснюється шляхом визнання недійсним першого правочину (учасником якого був позивач або від імені якого його укладено) та витребування майна у останнього набувача. Така позиція узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 12.02.2014 року (справа №6-165цс13). Необхідність оцінки чинності першого правочину (визнання його недійсним) для належного висновку про незаконність володіння майном останнім набувачем також випливає з презумпції правомірності набуття права власності за ч.2 ст. 328 ЦК України, за якою право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом на підставі належним чином оцінених доказів, поданих позивачем та 3 особою, встановлено, що [PERSON] як позивач не мала наміру відчужувати належний їй спірний транспортний засіб. Оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу [PERSON] , був фактично укладений без волевиявлення власника, визнано судом недійсними, у зв`язку із чим право позивача підлягає захисту шляхом витребування спірного рухомого майна із чужого володіння [PERSON] як останнього власника. Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації прав власності [PERSON] на автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) [NUMBER] , об`єм реєстраційний номер [NUMBER] , визнання недійсним Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05.04.2016 року та визнання за [PERSON] права власності на спірний автомобіль, суд вважає, сам факт визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним та витребування від покупця одержаного за недійсним правочином майна свідчить про повернення до первісного власника (позивача) усіх встановлених законом повноважень власника (володіння, користування, розпорядження майном), що виключає необхідність окремого скасування державної реєстрації прав власності, визнання недійсним Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та визнання за позивачем права власності на автомобіль у судовому порядку. Беручи до\~уваги всі\~встановлені судом\~факти і\~відповідні їм\~правовідносини,\~належність,\~допустимість і\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~сукупності суд\~приходить до\~висновку,\~що позовні\~вимоги \~ [PERSON] \~підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд виходить з того, що позивачем заявлено одночасно 3 немайнові взаємопов`язані вимоги, та 1 майнову, за які сплачено судовий збір в сумі 5415, 20 грн. При цьому судом частково задоволено немайнові вимоги та відмовлено в майновій вимозі. З огляду на це суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на користь позивача 1536, 80 гривень судового збору (а.с.3,4).

Outcome: partial