Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила виділити в натурі належну їй на праві спільної часткової власності 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , що знаходиться в с. Камяні Потоки Кременчуцького району Полтавської області, вулиця Гагаріна, 21, та визнати за нею право власності, як на самостійний обєкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок літ «А,А1», загальною площею 18,9 кв.м., що складає 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями з наступним складом приміщень : кімнати «2-1» площею 18,9 кв.м., по надвірним господарським будівлям та спорудам : погріб під сараєм літ « Мп», літня кухня літ « М», сарай літ « М1», сарай літ « Л», навіс літ «Л1», вбиральня літ «Н», колозядь літ «к1», огорожа № 1, з правом присвоєння окремої поштової адреси. Крім того, позивач просила виділити їй з загального в індивідуальне право користування земельну ділянку без зміни цільового призначення, що знаходиться по вул. Гагаріна, 21 в с. Камяні Потоки , Кременчуцького району Полтавської області , площею 0,2461 га відповідно до висновку експерта №7/1-18 від 15.08.2018р, додаток № 2 до висновку експерта. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити на підставі наданих суду письмових доказів. Також пояснив, що позивачем робилися спроби досудового врегулювання спору, пропозиція відповідачем проігнорована. Відповідач [PERSON] позовні вимоги щодо виділу частки із майна яка є у спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою не заперечував. Підтвердив про те, що між ним та позивачем [PERSON] вже склався порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою. Щодо стягнення з нього судових витрат у розмірі 7614, 40 грн. заперечував. Треті особи по справі Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області, Міськрайонне управління у Кременчуцькому районі та мм.Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду письмову заяву про можливість розгляду справи у їх відсутність. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями по вулиці Гагаріна, будинок 21, в селі Камяні Потоки Кременчуцького району Полтавської області. Позивач [PERSON] згідно договіру дарування від 28.07.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області за реєстровим № 1372, зареєстрованим Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради 03.08.2011 року є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями в селі Камяні Потоки по вулиці Гагаріна, 21, Кременчуцького району Полтавської області. За цим договором позивачу відчужено 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями, яка складається з: житлового будинку літер «А, А1, а, а1, а2» житловою площею 41,4 кв.м, загальною площею 70,1 кв.м, погребу літер «Б, п», погребу літер «М, п», літньої кухні літер «Б», літньої кухні літер «В», вбиральні літер «Г», сараю літер «Д», сараю літер «Е», сараю літер «Ж», сараю літер «Л», навісу літер «Л1», літньої кухні літер «М», сараю літер «М1», вбиральні літер «Н», літнього душу літер «О», гаражу літер «д», воріт № 1,2, огорожі №3, колодязя літер «к», колодязя «к1», що розташовані на земельній ділянці комунальної власності. \~ \~ \~ \~Рішенням Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (17 сесія 7 скликання) від 18.08.2017 року за № 35 [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в селі Камяні Потоки по вулиці Гагаріна, 21. \~ \~ \~ \~Відповідно Висновку експерта № 7/1-18 від 15.08.2018 року додаток №2 запропоновано варіант порядку користування земельною ділянкою, яка перебуває у користуванні співвласників вищевказаного домоволодіння. В результаті проведених натурних вимірів земельної ділянки з залученням спеціалістів, які мають відповідну ліцензію для проведення даного виду вимірювальних робіт визначено, що фактично в користуванні співвласників домоволодіння знаходиться земельна ділянка площею 0,4922 га. [PERSON] у відповідності з ідеальною часткою 1/2 запропоновано земельна ділянка площею 0,2461 га, на плані земельної ділянки зазначено синім кольором. Відповідачу [PERSON] І,В. у відповідності з ідеальною часткою 1/2 запропоновано в користування земельна ділянка площею 0,2461 га, на плані земельної ділянки зазначено червоним кольором. Межа користування вказана на викопіровці плану земельної ділянки червоним кольором і проходить по крапках А,Б,В,Г,Ж,З,И. Проти такого варіанту порядку користування земельною ділянкою не заперечував і відповідач [PERSON] \~ \~ \~ \~На теперішній час належна позивачу частка будинку та земельної ділянки не виділені в натурі, що завдає позивачу зазначені незручності стосовно розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Згідно норм чинного законодавства, розпорядження майном, яке перебуває у спільній частковій власності, можливе лише за згодою всіх співвласників, що обмежує її право, як власника, на самостійне розпорядження своєю власністю. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності , передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. \~ \~ \~ \~Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. \~ \~ \~ \~Виходячи з аналізу вищезазначених норм, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) житлового будинку що перебуває у спільній частковій власності є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартирі, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. \~ \~ \~ \~Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на Висновок експерта № 7/1-18 від 15.08.2018 року щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна. Кожен із співвласників фактично окремо один від одного користуються своєю частиною житлового будинку та господарськими будівлями і спорудами, частка позивача облаштована окремим входом. Для здійснення запропонованого варіанту розподілу та приведення виділюваних квартир до вимог будівельних норм житлового будинку переобладнання проводити не потрібно. На 1/2 частку домоволодіння, належну на праві спільної часткової власності [PERSON], припадає частина житлового будинку літ «А,А1», загальною площею 18,9м2, зі складом приміщень, врахованих нормативами, обладнана самостійними системами інженерного забезпечення, придатна до подальшої експуатації. Вищевказана частина домоволодіння розміщена на земельній ділянці 0,2461 га, облаштована окремим входом та вїздом в зазначену частину домоволодіння, отже, являється обєктом самостійного користування (окремим обєктом нерухомості). Обєкти спільного користування сторін відсутні. В результаті обстеження обєкту нерухомого майна та дослідження представлених експерту на розгляд документів, було встановлено, що зазначений у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 16.07.2018р за №394, сарай літ «е», згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.07.2011р за № 53 обліковується як гараж літ «д», а зазначений в технічному паспорті як «самочинно збудований» фундамент літ «А2» фактично частково є залишком фундаменту прибудови літ «а» (веранда «2-1» площею 10,7м2), прибудови літ «а2» (веранда літ 5,0м2), згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.07.2011р за №53, що зруйнувалися внаслідок тривалої експлуатації; зазначений в технічному паспорті як «самочинно збудований» фундамент літ «П» фактично є залишком дощатого гаражу, на дату оцінки знесеного. Самочинно збудована прибудова літ «а3», незавершена будівництвом прибудова літ «б» належать відповідачу по справі, [PERSON], а тому до його обовязків входить отримати відповідні дозволи на введення в експлуатацію самовільно побудованих прибудов та оформити на них своє право власності. Позивач [PERSON] не має відношення до зазначених добудов та вони не є обєктом її позовних вимог, (самовільні добудови відповідача до поділу не включені). Що відповідає як самому висновку експерта так і положенням п.п.2.3, 3.11. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 року № 55, та в подальшому не перешкоджає виділу нерухомого майна як окремий обєкт нерухомості з присвоєнням нової поштової адреси. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ст.22 Державна реєстрація прав у разі поділу або обєднання обєктів нерухомого майна передбачає: у разі поділу обєкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав закривається, кадастровий номер цього обєкту нерухомого майна скасовується. Одночасно для кожного з новостворених обєктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав на нерухоме майно і нова реєстраційна справа. Кожному з новостворених обєктів нерухомого майна присвоюється новий кадастровий номер. Відповідно до Інструкції щодо проведення виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна» п.2.1- обєкти нерухомого майна, а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні обєкти нерухомого майна, п.2.2- поділ на самостійні обєкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному обєкту поштової адреси. Відповідно до ст.83 Земельного кодексу України, користування земельною ділянкою проводиться за домовленістю між співвласниками. Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України вбачається, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Відповідно до ч.1 ст.88 Земельного кодексу України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Перешкод для виділення в натурі належної позивачу [PERSON] частки вказаної у позові земельної ділянки також не встановлено. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини про міжнародно правові механізми захисту права власності, до основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини 1948 року та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод 1950 р ( основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у ст.1 Першого Протоколу), учасниками яких є, зокрема й Україна. Усі субєкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ст.41 Конституціїї України та п.2 ч.1 ст.3, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Право вибору способу судового захисту визначається позивачем у відповідності до ч.1 ст. 20 ЦК України. Відповідно до ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем по справі понесені витрати у розмірі: судового збору 2114,40 грн. (704,80 грн. х 3), за проведення висновку експерта № 7/1-18 від 15.08.2018р - 4500 грн., 1000 грн. за проведення геодезичних обмірів, а всього: 7614,40 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] Враховуючи те, що суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, то і понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved