Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30.12.2014. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], 09.07.2015 р. н. Спільне життя подружжя не склалося, між ними повністю припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня звернення до суду і до повноліття дитини, а також позивач просить її прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Ухвалою суду від 10.08.2018 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В судове засідання сторони не зявилися, про місце, дату та час слухання справи було повідомлено належним чином, на адресу суду надійшла заява [PERSON], про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позивач наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. На адресу суду надійшла заява [PERSON], про розгляд справи за його відсутності, згідно якої відповідач просить справу розглянути без його участі, з позовними вимогами згоден. Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Сторони 30 грудня 2014 року зареєстрували шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №1452, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-КГ №093698 від 30.12.2014 (а. с. 7). Згідно свідоцтва про народження серія І-КГ №199239 від 21 липня 2015 року, позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], який народився 09 липня 2015 року (а. с. 8), який проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що на сьогоднішній день сторони фактично припинили шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню повністю. Матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини відповідач не надає, хоча статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, з урахуванням матеріального становища сторін, приймаючи до уваги що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини у суду відсутні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня предявлення позову (24.07.2018) і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тобто з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved