Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно сина [PERSON] [INFO] ; 2) стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 31380,38 грн.; 3) стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] у розмірі 7500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона з 25.09.2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.12.2011 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після припинення шлюбних відносин, починаючи з 2011 року відповідач не цікавиться дитиною та не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Вона проживає разом з сином та повністю несе всі витрати пов`язані з утриманням дитини. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.04.2020 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача, починаючи з 23.01.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач аліменти за рішенням суду не сплачує, внаслідок чого станом на 01.12.2020 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка складає 31380,38 грн., що підтверджується довідкою наданою Вовчанським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків). Позивач зазначає, що відповідач після припинення шлюбних відносин, починаючи з 2011 року, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням та підготовкою до самостійного життя, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не створює умов для отримання дитиною освіти, чим фактично самоусунувся від участі у вихованні та утриманні сина. Таким чином, позивач вважає, що відповідач свій батьківський обов`язок по утриманню дитини не виконує. Також позивачем зазначено, що малолітній син відвідує секцію з футболу на стадіоні «ХТЗ» за яку вона щомісячно сплачує 600,00 грн. Починаючи з вересня 2018 року нею понесені додаткові витрати на утримання сина в розмірі 15000,00 грн., у зв`язку з чим вважає, що відповідач має нести половину додаткових витрат на утримання сина в розмірі 7500,00 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, що підтверджується матеріалами справи. Позивач подала до суду заяву, в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради просила розглядати справу без участі представника служби та при ухваленні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини. Департаментом надано суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.09.2008 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач - [PERSON] , а матір`ю позивач - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 23.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 792. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.12.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу малолітній син залишився проживати з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12.11.2020 року, з якої вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована разом з сином [PERSON] у вказаному житловому приміщенні. Позивач разом з сином проживає окремо від відповідача, та повністю несе всі витрати пов`язані з його утриманням. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчанням та підготовкою до самостійного життя, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не створює умов для отримання дитиною освіти, чим фактично самоусунувся від участі у вихованні та утриманні дитини. Таким чином, відповідач свій батьківський обов`язок по утриманню сина не виконує. Спорів з приводу місця проживання дитини між сторонами не було. Позивачем забезпечені дитині гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.04.2020 року по справі № 644/ 424/20 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача, починаючи з 23.01.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. З довідки Вовчанського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) за № 21291 від 01.12.2020 року, що відповідач [PERSON] станом на 01.12.2020 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі - 31380,38 грн. З довідки наданої Харківською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 80 Харківської міської ради вбачається, що малолітній [PERSON] навчається у вказаному закладі з першого класу. За період навчання в школі батьківські збори, навчальні екскурсії, шкільні заходи відвідує тільки мати - [PERSON] , яка бере активну участь у вихованні сина та у навчальному процесі дитини. Згідно з довідкою, наданою КНП «Міська дитяча поліклініка № 16» Харківської міської ради, малолітній [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуває під наглядом лікаря - педіатра, відвідує лікарів закладу з приводу захворювання або з метою проведення профілактичного медичного огляду у супроводі матері, яка опікується станом здоров`я сина. З огляду на вище викладене вбачається, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, навчанням та здоров`ям сина не цікавиться, не бере участі у його утриманні та вихованні. Таким чином, суд приходить до висновку, що поведінка відповідача та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками свідчить про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Крім того, питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 259 від 16.04.2021 року, вбачається, що Департамент служб, як представник органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її духовних та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності зі частиною 2 статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не виявляють щодо неї батьківського піклування. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки дітей, відповідачі по справі, вихованням доньок не займаються. На них покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дітей. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач [PERSON] свій батьківський обов`язок по вихованню та утриманню малолітнього сина [PERSON] не виконує. Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] ухиляється від своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по аліментам, суд приходить до наступного висновку. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження»визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 71 вказаного Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Оскільки аліменти з відповідача на користь позивача вже стягнуті рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.04.2020 року по справі № 644/ 424/20, то повторному стягненню вони не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача у порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження». При відсутності спору про розмір заборгованості, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. У зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам задоволенню не підлягають. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання малолітнього сина, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині з наступних підстав. Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України (далі СК України) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто, аліменти, стягнення яких передбачене статтями 182-184 СК України, спрямовані на забезпечення нормальних матеріальних умов життя дитини. У тих випадках, якщо в силу особливих (виключних) обставин є потреба, окрім аліментів, у додаткових витратах, суд може стягнути такі витрати. За змістом вказаної правової норми витрати є додатковими, якщо вони понесені понад витрат, що здійснюються у звичайному житті дитини, та викликані особливими обставинами. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Позивачем зазначено, що малолітній син відвідує секцію з футболу на стадіоні «ХТЗ» за яку вона щомісячно сплачує 600,00 грн. Починаючи з вересня 2018 року нею понесені додаткові витрати на утримання сина в розмірі 15000,00 грн. В силу положень статті 185 СК України дані витрати є додатковими витратами. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивач понесла фактичні додаткові витрати на утримання сина в сумі 15000 грн., а тому половину цих витрат в розмірі 7500,00 грн., відповідач повинен відшкодувати позивачу. Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка зазначена в Постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц. З огляду на вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з того, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем судовий збір не сплачувався, оскільки позивачі за позовами про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору (п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ухвалою суду від 17.12.2020 року позивача звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу немайнового характеру про позбавлення батьківських прав, який підлягає сплаті в розмірі 840,80 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 840,80 грн., та за подання заяви про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 840,80 грн., який визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» на 1-ше січня календарного року, в якому подано позовну заяву. На підставі викладеного,

Outcome: partial