Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно рішення Кіцманського районного суду від 12.01.2011 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання їх спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 24.12.2010 року до досягнення дітьми повноліття. З моменту присудження аліментів по даний час значно збільшився прожитковий мінімум, в зв'язку з чим позивачка не спроможна забезпечити потреби дітей на належному рівні, тобто вважає, що сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального їх утримання і є значно меншою прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, в зв'язку з чим просить постановити рішення, яким стягувати із [PERSON], аліменти на дітей в твердій грошовій сумі розміром по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася, подала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у підготовчому судовому засіданні. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину з 1 січня 2018 року не може бути меншим, ніж 930 грн. 00 коп. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров»я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезбечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали у зареєстрованому шлюбі з 2005 по 2011 р.р. Згідно заочного рішення Кіцманського районного суду чернівецької області від 17.02.2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.10). Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-МИ №090341 від 02.01.2009 року та серії І-МИ №007999 від 29.06.2005 (а.с.6-7). На даний час діти проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Кострижівської селищної ради №327 від 16.03.2018 (а.с.11). Згідно рішення Кіцманського районного суду від 12.01.2011 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання їх спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 24.12.2010 року до досягнення дітьми повноліття. Із норм СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя. У зв'язку з чим 350 грн. аліментів не можуть забезпечити належний рівень матеріального утримання дітей, окрім того, змінилося і матеріальне становище відповідача. Також встановлено, що [PERSON] інших утриманців не має, стан його здоровя задовільний. Дані факти свідчать про матеріальний стан платника аліментів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо зміни розміру стягуваних аліментів підлягають до задоволення. Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача у дохід держави. На підставі ст.ст.180-182,184,192 СК України, Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік»,

Outcome: approved