Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору: Мукачівський міський відділ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі - продажу будинку від 20 серпня 2002 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 24 вересня 2003 року Мукачівським міжрегіональним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки вона являється власником будинку № 14 по вул. Ломоносова в м.Мукачево. Також в даному будинку зареєстрована відповідач [PERSON], що стверджується довідкою виданою ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс 01 березня 2016 року за №016219. Так, реєстрація відповідача в даному випадку відображається на її праві володіння, тобто спричиняє перешкоди в користуванні приміщенням, зокрема, при оплаті послуг та оформленні відповідних юридичних документів. Тому на підставі вищенаведеного звертається до суду та просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком № 14 по вул.Ломоносова в м.Мукачево. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, судовою повісткою в порядку статті 74 Цивільно - процесуального кодексу України, причину неявки суд не повідомила. Тому, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Третя особа - представник Мукачівського міського відділу ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії Договору купівлі - продажу будинку від 20 серпня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 4440, [PERSON] продала, а [PERSON] купила, будинок № 14 який знаходиться по вул. Ломоносова в м.Мукачево (а.с.7). З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 24 вересня 2003 року Мукачівським міжрегіональним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки вбачається, що будинок №14 по вул. Ломоносова в м.Мукачево належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.6). -2- Відповідно до Довідки за № 3-016219 виданої ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс 01 березня 2016 року, [PERSON], [INFO], проживає та зареєстрована за адресою: [INFO], де також зареєстровані: чоловік - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], невістка - [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онучка - [PERSON], [INFO] (а.с.5). З Акту №17 складеного уповноваженою особою ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс 01 березня 2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], за адресою: м.Мукачево, вул.Ломоносова, 14, не проживає з 2014 року, про що засвідчили своїми підписами : [PERSON], який проживає за адресою: [INFO]; [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] (а.с.8). Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в частині 3 статті 13 Конституції України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Так, статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Права власника житлового будинку, квартири визначені статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В пункті 1 статті 8 Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод,гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року № 2підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Договору - купівлі продажу від 20 серпня 2002 року, є власником будинку № 14, який розташований по вул. Ломоносова в м.Мукачево. За даною адресою крім неї також зареєстрована її невістка - [PERSON], яка згідно Акту за №17 від 01 березня 2016 року не проживає за вищевказаною адресою з 2014 року, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано. З урахуванням вищенаведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - необхідно задоволити. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved