Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , відповідно до якого просить стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з вказаним позовом і до закінчення останньою навчання, тобто до 30.06.2022 року. Позов мотивує тим, що 10.02.2001 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у них з відповідачем народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 10.08.2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 08.02.2017 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2016 року та до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, і до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 12.11.2019 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] на період навчання останньої, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 28 серпня 2019 року, і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2020 року. Вказаним рішенням суду її позовні вимоги було задоволено частково, оскільки в довідці Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 27 червня 2019 року №135 не було зазначено кінцевий термін навчання [PERSON] , натомість було зазначено, що довідка дійсна до 30 червня 2020 року, в звязку з чим судом було зроблено висновки, що вказана дата є закінченням терміну навчання. На даний час дочка [PERSON] продовжує навчатися на факультеті соціально-психологічної освіти та управління денної форми навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ IV рівня акредитації. Навчальний заклад, в якому навчається [PERSON] , відмовляється надавати довідку з зазначенням кінцевого терміну навчання, аргументуючи відмов тим, що кінцевий термін навчання вказаний у договорі №51д/18/слоц від 15.08.2018 року про надання освітніх послуг. Відповідно до п.1.3 вказаного Договору термін навчання [PERSON] триває з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. [PERSON] навчається за контрактом на денній формі навчання, стипендії не отримує та не має можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.Загальна вартість навчання дочки відповідно до п.9 Договору від 15.08.2018 року про надання освітніх послуг становить 51600,00 грн.Вона, позивач, самостійно не має змоги надавати достатню допомогу дочці [PERSON] та оплачувати її навчання, оскільки має на утриманні ще одну дочку, яка є неповнолітньою.Відповідач офіційно працює, а отже має змогу сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] на період її навчання. Крім того, позивач зазначила, що 28.12.2017 року змінила прізвище « [PERSON] » на своє дошлюбне прізвище « [PERSON] », а [INFO] і їх з відповідачем дочка [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить їх задоволити. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення. Судом встановлено, що 10 лютого 2001 року Палацом урочистих подій Олександрійського міського управління юстиції, актовий запис №41, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 10.08.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серія [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] [PERSON] також змінила прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 08.02.2017 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2016 року та до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, і до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Таким чином, з 17.06.2019 року після досягнення донькою [PERSON] повноліття , з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частки заробітку( доходу). Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 12.11.2019 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] на період навчання останньої, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 28 серпня 2019 року, і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2020 року. Вказаним рішенням суду позовні вимоги позивача було задоволено частково, оскільки в довідці Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 27 червня 2019 року №135 не було зазначено кінцевий термін навчання дочки, натомість було зазначено, що довідка дійсна до 30 червня 2020 року. За таких обставин, суд вважав, що зазначена дата є закінченням терміну навчання. Позивачка в позові посилається на те, що навчальний заклад, в якому навчається дочка [PERSON] , видаючи довідки, які підтверджують факт навчання останньої, кінцеву дату навчання не зазначає, посилаючись на те, що вказана інформація міститься в Договорі №51д/18/слоц від 15.08.2018 року про надання освітніх послуг. Так, відповідно до довідок Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 05.06.2020 року №511 та від 17.07.2020 року №531, [PERSON] з 01 вересня 2018 року по даний час є студенткою Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ IV рівня акредитації та навчається на денній формі навчання на факультеті соціально-психологічної освіти та управління. Термін закінчення навчання в довідці не зазначено. Разом з тим, відповідно до п.1.3 Договору №51д/18/слоц від 15.08.2018 року, укладеного між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] , як замовником освітньої послуги для [PERSON] , терміном навчання останньої є період з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, але не більше терміну навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з витягами з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання позивач [PERSON] та її донька [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови №3 від 15 травня 2006 року із змінами «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги та визначаючи аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, суд бере до уваги вищенаведені обставини справи, згоду відповідача сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі та приходить до висновку, що такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та платоспроможності самого відповідача. В той же час суд не погоджується з зазначеним в вимозі стягнення аліментів в розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки [PERSON] є повнолітньою та відповідно до ст. 6 СК України не є дитиною. При цьому слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23 також роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. В порядку п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved