Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на ті обставини, що вона та відповідач [PERSON] від шлюбу мають двох дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо та ніякої допомоги на утримання дітей не надає. Враховуючи викладене, просила суд стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей, допустивши рішення до негайного виконання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача позов визнав частково в розмірі 1/3 частини заробітку на двох дітей. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази в справі в їх сукупності, вважає, що позов не достатньо обґрунтований, а тому підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають двох дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її повному утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Городищенської міської ради № 2137 від 19.04.2016 року. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до положень ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому діючим законодавством. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і, згідно з положеннями ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У разі відсутності такої домовленості, чинне законодавство передбачає право того з батьків, з ким проживає дитина, звернутися до суду для зобов'язання батька чи матері, які проживають окремо, надати другій стороні утримання на підставах і в порядку, що встановлені законом. Згідно з положеннями ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу того з батьків, з кого дані аліменти стягуються. Тому суд, врахувавши, згідно зі ст. 182 СК України, всі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, вважає, що відповідач [PERSON] повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, оскільки, згідно зі свідоцтвами про народження, являється їхнім батьком. Проте, суд враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, рівність обов'язків батьків щодо утримання дітей, прийшов до висновку, що аліменти, які просить стягнути позивач з відповідача у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, не відповідає принципам розумності та справедливості, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, тому, позовні вимоги у цій частині підлягають до часткового задоволення. Підлягають до задоволення вимоги позивача щодо допущення рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць, що передбачено ст. 367 ЦПК України. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 551 гривень 20 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved