Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню доньку [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі у розмірі 2000 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на не досягнення домовленості щодо участі відповідача, який проживає окремо з 25 січня 2018 року, в утриманні дитини. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених у ньому, просить задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечили з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до відзиву позов вважають безпідставним,\~необгрунтованим,\~та таким\~що не\~підлягає до\~задоволення з\~наступних підстав. Відповідач зазначає, що ніколи не ухилявся від обовязку утримувати дитину, робив усе можливе для належного забезпечення доньки. Так, він не одноразово давав [PERSON] кошти готівкою на утримання доньки, але [PERSON] категорично відмовлялася їх отримувати та ігнорувала усі спроби добровільно брати участь в утриманні дитини. Вказане твердження підтверджується долученими до матеріалів справи ТВБВ та відповідями на адвокатський запит з АТ «Ощадбанк». Крім того зазначає, що 21 липня 2018 року, він придбав для доньки мобільний телефон Prestigio MultiPhone 7511, в кінці серпня купував одяг та інші необхідні речі, а 07 жовтня 2018 року - ноутбук Asus X540NA-GQ008. Відповідач зазначає, що йому відомо про проблеми із зором у доньки та він відвідував лікаря [PERSON], оплатив огляд та консультацію у лікаря, що підтверджується накладною від 29.10.2018 року. Також відповідач зазначив, що працює у ТзОВ «Агро-Парк», на посаді оброблювача мясних туш, інших доходів, окрім заробітної плати не має, а тому вважає, що сума, яку просить стягувати позивач, а саме 50% від його заробітку, є неспіврозмірною, та становить прожитковий мінімум для дітей такого віку, а тому у позові просить відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 09 листопада 2018 року рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/383/18. Рішення набрало законної сили 16.12.2018 року. У шлюбі у сторін 10 жовтня 2012 року народилася донька [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ИД №165364, видане 26 жовтня 2012 року виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області. Судом встановлено, що відповідач не зареєстрований і не проживає разом з сімєю. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2018 року зобовязано [PERSON] (м. Скалат вул. Сагайдачного, 12, Тернопільська обл.) не чинити перешкоди [PERSON] (м. Скалат вул. Драгоманова, 14, Тернопільська обл.) у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною - [PERSON], [INFO] та встановлено наступний порядок [PERSON] участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON], [INFO]: першу та третю суботу місяця з 12 год 00 хв до 16 год 00 хв, другу та четверту неділю місяця з 12 год 00 хв до 16 год 00 хв за місцем проживання, перебування батька з можливістю відвідування протягом цього часу культурно-масових, освітніх, спортивних, розважальних та оздоровчих заходів; побачення дитини з батьком за місцем його проживання без присутності матері дитини; спільний відпочинок [PERSON] з донькою [PERSON] під час літніх канікул протягом 15 календарних днів; один день з числа державних та релігійних свят, котрі є офіційними вихідними днями відповідно до законодавства України; необмежене спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] засобами телефонного, електронного, поштового та інших засобів звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною. Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №3848 від 28 листопада 2018 року, посвідченою виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], зареєстрована у [INFO]. До складу її сімї входять: донька [PERSON], [INFO] Згідно з заключенням окуліста від 25.07.2018 року [PERSON] хворіє на міопію слабкого ступеня з астигматизмом, амбліопію слабкого ступеня обох очей, про що відомо батькові-відповідачу та не заперечувалося ним в судовому засіданні. Дитина потребує корекції зору окулярами та стаціонарного лікування. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ТВБВ №10019/040 (контрольний номер [NUMBER], квитанція №80749612 (#80749612), ТВБВ №10019/040(контрольний номер [NUMBER], квитанція №5500767020 (#175500767020), ТВБВ №10019/040 (контрольний номер [NUMBER], квитанція №3948516920(#213948516920) ТВБВ №10019/040 (контрольний номер [NUMBER], квитанція №7307133420(#227307133420) від 05 липня, 06 серпня, 05 листопада та 05 грудня 2018 року відповідач [PERSON] направляв грошові перекази [PERSON] Із відповіді на адвокатський запит №112 від 17.12.2018 року, до АТ «Ощадбанк» переказ [NUMBER] від 05 липня 2018 року, на суму 750 грн., відправлений [PERSON] у ТВБВ №10019/040 [PERSON] - анульований [PERSON]. Крім того, із долученого до справи товарного чеку №кі-0001168 від 21 липня 2018 року та фіскального чеку №00007682 від 07 жовтня 2018 року вбачається, що відповідач придбав для доньки мобільний телефон Prestigio MultiPhone 7511 та ноутбук Asus X540NA-GQ008. Вказане не заперечувалося позивачем у судовому засіданні. Із накладної №б/н від 29 жовтня 2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] оплатив консультацію та огляд у лікаря [PERSON] для доньки, що не заперечувалося позивачем. Відповідно до довідки про доходи №59 від 05.12.2018 року, виданої ТзОВ «Агро-Парк», вбачається що відповідач працює на посаді оброблювача мясних туш (основне місце роботи). Заробітна плата за період з червня по листопада 2018 року становить 23475,00 грн. Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років станом на дату розгляду справи, - 1626 гривень, від 6 до 18 років, - 2027 гривень. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання малолітньої дитини, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на її утримання. Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, стан її здоровя, потреби у розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на малолітню доньку: [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі у розмірі 1400 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. Крім того, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з Відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 гривень судового збору. З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 184 СК України позовні вимоги належить задовольнити.

Outcome: partial