Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цим позовом і просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15.02.1998 року в Ободівській сільській раді Тростянецького району Вінницької області, актовий запис № 2. На обґрунтування позову повідомила, що 15.02.1998 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. За час спільного проживання у них народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. В даний час вони перестали спільно проживати та вести спільне господарство. Причиною цьому вважає неправильну поведінку відповідача. У них різні погляди на життя та спільне проживання. На неодноразові прохання змінити свою поведінку відповідач не реагував. В сім'ї створилися неможливі умови для спільного проживання, постійні сварки та скандали зруйнували їхні почуття, тому вважає що сім'я існує тільки формально, збереження сім'ї та примирення між ними неможливе. Позивач у судове засідання не з'явилась. До суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги, підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. [PERSON] також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача по справі, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.02.1998 року, який зареєстрували у виконавчому комітеті Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області за актовим записом № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4 ). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER](а.с.5-7). Сторони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Встановленим фактичним обставинам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї, відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч. ч. 1,3 ст.55 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, в якому наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги те, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, а тому позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка не виявила бажання змінювати своє теперішнє прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 551,20 грн. судового збору, сплачених при подачі позову до суду. Відповідно до ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 300 грн. за надання правової допомоги. На підставі ст. ст. 10, 60, 197, 212, 213, 215, 224, 235 ЦПК України,

Outcome: approved