Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що в її власності перебуває житловий будинок (домоволодіння) №7-а, розташований по вул. Виноградній в с. Стара Збурївка Голопристанського району Херсонської області. В даному будинку зареєстровано також місце проживання відповідача, який є сином позивачки. Однак у вказаному будинку відповідач не проживає з лютого місяця 2003 року. Відповідач в добровільному порядку не знявся з реєстрації місця проживання, за місцем реєстраціє не проживає та не зявляється з 2003 року, у звязку з чим позивач звертається до суду з даним позовом та просить суд усунути їй перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом за вказаною адресою. В судове засідання позивач не зявилася, на адресу суду від представника позивача за довіреністю [PERSON] надійшла письмова заява, в якій представник просить дану справу розглянути за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час слухання справи було повідомлено належним чином, причини неявки суду не відомі, відзиву, будь-яких клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. На підставі ч. 5, ч. 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, а саме: витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №120447313 від 12.04.2018, встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку (домоволодіння) з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Стара Збурївка, вул. Виноградна, буд. 7-а (а. с. 4). Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Старозбурївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 02.05.2018 за №416, в даному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], 25.10.1980 р. н., який фактично з лютого 2003 року по теперішній час не проживає за вказаною адресою (а. с. 5). Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться з судовому порядку. У звязку з втратою права користування та проживання, особа, що вибула з жилого приміщення, підлягає зняттю з реєстрації. Питання реєстрації фізичних осіб за місцем проживання врегульовано Тимчасовим порядком реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №35 із змінами, відповідно до якого реєстрацію та зняття з реєстрації фізичних осіб за місцем проживання здійснюють територіальні підрозділи, а у разі необхідності територіальні органи Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. При цьому, відповідно до п.14 вказаного Тимчасового порядку зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі заяви фізичної особи, запиту уповноваженого органу за новим місцем проживання особи, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Наявність реєстрації відповідача в будинку за вищезазначеною адресою, який належить позивачеві, порушує право приватної власності і перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю. Оскільки реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні нею свого права користування та розпорядження своїм майном, позов підлягає задоволенню, а саме: слід визнати відповідача [PERSON], 25.10.1980 р. н. таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Стара Збурївка, вул. Виноградна, буд. 7-а. Вимоги про стягнення судових витрат стороною позивача не заявлялися. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved