Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що згідно з рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 01 жовтня 2014 року шлюб між позивачем - [PERSON] та відповідачем, [PERSON] , укладений та зареєстрований 26 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біловодського районного управління юстиції у Луганській і області, актовий запис № 62, розірвано. Від даного шлюбу позивач має неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу донька, [PERSON] проживає разом з нею та знаходяться на її повному утриманні, відповідач при цьому не приймає участі в вихованні та утриманні дитини, матеріальної допомоги не надає. У зв`язку із вищевикладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позов, в якому просив врахувати суд при визначенні розміру аліментів той факт, що останній на даний час має на утриманні ще одну дитину - [PERSON] , народжену в цивільному шлюбі, яку він утримує. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 26 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біловодського районного управління юстиції у Луганській і області, актовий запис № 62, який було розірвано згідно з рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 01 жовтня 2014 року. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 87, вбачається, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З акту від 02 жовтня 2018 року, складеного депутатом Біловодськолиї селищної ради Біловодського району Луганської області за підписом сусідів [PERSON] та [PERSON] , засвідченого печаткою секретаря селищної ради, вбачаєтьсчя, що за адресою : [ADDRESS] не зареєстровані, але фактично мешкають [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO]. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] є батьтками [PERSON] , [INFO]. З огляду на вишевикладене суд приходить до висновку про те, що відповідач має на своєму утриманні ще одну дитину, народжену від іншого шлюбу після розірвання шлюбу з позивачем. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27 лютого 1991року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 вказаної Конвенції визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно частини 1 статті 200 СК України, Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.3 ч. 1 ст. 182 СК України до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відноситься наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Беручи до уваги, що на час розгляду справи відповідач має на своєму утриманні ще одну дитину, народжену від іншого шлюбу після розірвання шлюбу з позивачем, та враховуючи інтереси обох дітей відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial