Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-Ср №051858. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], 29.08.2006р. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти на утримання дитини в сумі 300,00 грн., починаючи з 11.03.2010р. і до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, в звязку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів. Відповідач не має постійного заробітку, однак має нерегулярний мінливий дохід, а тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 930,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, не повідомивши суд про причини неявки, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але у судове засідання не зявився без поважних причин, не подав відзив, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Із свідоцтва про народження 1-СР № 030574, виданого 06.09.2006р. відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Золотоноша, Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, вбачається, що [PERSON], народився 29.08.2006 року, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 208, та його батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-СР №051858 від 14.05.2010р. вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу дружині залишено прізвище [PERSON]. Відповідно до виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.04.2010 року із [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в сумі 300,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Вказане також узгоджується з розясненнями, викладеними у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Частиною 1\~ст. 184 СК України\~визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз зазначених вище положень закону свідчить про те, що саме батьки несуть обовязок щодо забезпечення належного рівня проживання та гармонійного розвитку дитини. Крім того, суд вважає, що даний розмір аліментів в сумі 930 грн., який просить позивач стягнути на утримання сина відповідає його постійній необхідності у харчуванні, одязі, засобах гігієни та інших речах. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Разом з тим суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини у визначеному розмірі щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів чинним законодавством передбачено лише у випадку визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial