Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист права власності, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що вона є власником квартири №4, яка розташована за адресою: Донецька область, м.Покровськ, м-н «Шахтарський, буд.7 на підставі свідоцтва про право власності №9839 від 02.11.2004 року, виданого КП «Управління міського господарства» та зареєстрованого в БТІ м. Покровська. У вказаній квартирі вона зареєстрована та проживає з 1985 року. Відповідач є її дочкою, яку вона зареєструвала 01.03.2016 року в своїй квартирі, так як остання розлучилася з чоловіком. Але фактично дочка в квартирі після реєстрації не проживала, де знаходиться дочка в теперішній час їй невідомо. Таким чином відповідач не проживає в її квартирі значний час, а її реєстрація в квартирі створює для неї незручності, обмежує її права, як власника. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири №4, яка розташована за адресою: Донецька область, м.Покровськ, м-н «Шахтарський, буд.7 . Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, наполягають на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з»явилася повторно, про день і час слухання справи повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України постановляє заочне рішення по справі, оскільки відповідач не з»явився в судове засідання по невідомій причині, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, згідно свідоцтва про право власності №9839 від 02.11.2004 року, виданого КП «Управління міського господарства», та витягом про реєстрацію права власності КП БТІ м.Красноармійськ, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою : Донецька область, м.Покровськ, м-н «Шахтарський, буд.7 /4 ( а. с. 5-6). Згідно довідки Комунального підприємства «Красноармійський центр єдиного замовника» від 11.08.2016 року [PERSON] дійсно проживає за адресою: [INFO], ( а.с. 11). Згідно довідки Покровської міської ради від 09.03.2017 року [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], з 14.09.1985 року, а її дочка [PERSON], [INFO], зареєстрована за цією адресою з 01.03.2016 року. (а.с.12). Згідно акту, складеного Комунальною установою «Красноармійський координаційний комітет самоорганізації населення» м.Покровська від 31.07.2016 року, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO], її донька [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована за цією адресою, але не проживає з моменту реєстрації. Акт підписаний свідками [PERSON], [PERSON] ( а. с. 13). Судом, встановлено, що відповідачка по справі має статус члена сім»ї власника квартири , що розташована за адресою: [ADDRESS], значиться зареєстрованою з 01.03.2016 року, проте не проживає на зазначеній жилій площі з моменту реєстрації. Інших доказів, які б спростовували факт не проживання відповідачки в спірній квартирі з моменту її реєстрації, тобто з 01.03.2016 року, суду не надано. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійсненні власником права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( частина друга статті 386 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім»ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку ( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до п. постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша\~статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути\~ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені\~главою 32 ЦК. Оскільки квартира перебуває у приватній власності позивача, відповідач була зареєстрована як член сім»ї власника, між вказаними особами як суб»єктами сервітутного правовід ношення виникли відносини щодо користування спірною квартирою, що регулюється саме нормами ст. 405 ЦК України, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи,зокрема той факт, що відповідачка не проживає в квартирі з моменту своєї реєстрації, тобто з 01.03.2016 року, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, що розташована за адресою Донецька область, м.Покровськ, м-н «Шахтарський, буд.7 /4. На підставі викладеного,

Outcome: approved