Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що 23 жовтня 2017 року він звернувся до державного нотаріуса із приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно , яке залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO] В процесі перевірки документів виявилося, що на все майно померлого [PERSON] накладено арешт, у зв»язку із чим нотаріус рекомендував звернутися до суду із заявою про зняття арешту із майна [PERSON] Він звертався до Любашівського районного відділу ДВС із заявою про зняття арешту, проте йому відмовлено, оскільки виконавче провадження закінчено. Посилаючись на вказане, просив зняти арешт із майна [PERSON], який був накладений постановою ВДВС Любашівського РУЮ від 23.02.2015 р., який зареєстрований в Єдиний реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 8890729. Позивач у судове засідання не з»явилася, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив про їх задоволення. Відповідач та третя особа у судове засідання не з»явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причину своєї неявки суду не повідомили. Так, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому Цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.6), після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому на момент смерті майно, зокрема на земельну ділянку площею 4,52 га, яка входить до спадщини та перебуває під арештом. При цьому, спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом є позивач, який у зв»язку із наявністю арешту позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку. Так, як вбачається із листа приватного нотаріуса Бобошко Н.Є., нотаріусом за заявою позивача заведено спадкову справу № 76/2017 після смерті [PERSON], який помер [INFO] та при підготовці документів до видачі свідоцтва на спадщину було виявлено, що на майно [PERSON] накладено арешт відділом ДВС Любашівського РУЮ № № ВП 46482320 від 23.02.2015 р. реєстраційний номер обтяження № 8890729. В зв»язку із чим, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту, а тому нотаріус рекомендував [PERSON] звернутися до суду із заявою про зняття арешту (а.с.5). Також з матеріалів справи убачається, що позивач з метою оформлення своїх спадкових прав та зняття відповідного арешту з нерухомого майна, звернувся до Любашівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із вимогою про зняття арешту із нерухомого майна [PERSON] Однак, листом від 03 листопада 2017 року йому було повідомлено про те, що виконавче провадження, в яких боржником виступав [PERSON] завершено у зв»язку із смертю боржника та на даний час відділ не має змоги скасувати арешт накладений у виконавчому провадженні (а.с.10). Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені уст. 1219 ЦК Відповідно до ч.1 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном на власний розсуд та вжити усіх заходів щодо оформлення своїх спадкових прав, а тому з огляду на те, що виконавче провадження було закінчено, у зв»язку із смертю боржника, підстави для продовження обтяження на майно суд не вбачає. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved