Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] померла її мати [PERSON] . Згідно довідки відділу у Рожищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 10 грудня 2021 року спадкодавець [PERSON] має право на земельну частку (пай), згідно сертифікату серії ВЛ № 0148804, виданого на підставі розпорядження РДА від 17 березня 1997 року №75, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 15 квітня 1997 року № 11670. Спадкодавець [PERSON] має право на земельну частку (пай), згідно сертифікату серії ВЛ № 0148805, виданого на підставі розпорядження РДА від 17 березня 1997 року № 75, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 15 квітня 1997 року № 11671. Зазначає, що сертифікати були втрачені про що нею в газеті «Наш край» за № 1 від 07 січня 2021 року було опубліковане оголошення. 21 січня 2021 року позивач звернулася до Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області з заявою про видачу дублікатів втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0148804, виданого на ім`я [PERSON] та серії ВЛ № 0148805, виданого на ім`я [PERSON] , однак їй було відмовлено. Зазначає, що приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Матвійчук С. П. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів сертифікатів на земельну частку (пай), на ім`я спадкодавців. Відповідно до довідки Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області спадкодавцю [PERSON] надано земельну частку (пай) в урочищі «Мостище» за № [NUMBER], а спадкодавцю [PERSON] надано земельну частку (пай) в урочищі «Мостище» за № [NUMBER] . Згідно з розпорядженням голови Рожищенської районної державної адміністрації від 02 грудня 2009 року № 305, розмір однієї земельної частки (пай) по КСП «Волинь» становить 1,86 га. Покликаючись на викладені обставини просить визнати за нею в порядку спадкування право на: земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колишнього КСП «Волинь» с. Луків Рожищенського району Волинської області, площею 1,86 га, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0148804, виданого на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Рожищенської районної державної адміністрації від 17 березня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 15 квітня 1997 року № 11670; земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колишнього КСП «Волинь» с. Луків Рожищенського району Волинської області, площею 1,86 га, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0148805, виданого на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Рожищенської районної державної адміністрації від 17 березня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 15 квітня 1997 року № 11671. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 13 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 травня 2021 року о 13 год. 30 хв. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 12 травня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 24 травня 2021 року о 11 год. 00 хв. та до матеріалів справи приєднано письмові докази. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 12 травня 2021 року подала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Судові витрати просить залишити за нею. Відповідач Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явилася, 20 травня 2021 року до суду подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечують. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку. Суд встановив, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 21 грудня 2000 року Луківською сільською радою Рожищенського району Волинської області. З довідки відділу у Рожищенському районі міжрайонного управління у Ківерцівському та Рожищенському районах Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 10 грудня 2020 року № 0-3-0.222-187/107-20 встановлено, що спадкодавець [PERSON] мав право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ВЛ № 0148804, виданого на підставі розпорядження РДА від 17 березня 1997 року № 75, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 15 квітня 1997 року № 11670. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] помер до набрання чинності Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), а саме до 01.01.2004 року, тому відповідно до ст. 5 ЦК України, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року (далі - ЦК УРСР), який регулював відносини спадкування на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив, а тому, в цьому випадку спадкування здійснюється за законом. Згідно з ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. За змістом ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 08 жовтня 2004 року Луківською сільською радою Рожищенського району Волинської області. З довідки відділу у Рожищенському районі міжрайонного управління у Ківерцівському та Рожищенському районах Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 10 грудня 2020 року № 0-3-0.222-187/107-20 встановлено, що спадкодавець [PERSON] має право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ВЛ № 0148805, виданого на підставі розпорядження РДА від 17 березня 1997 року № 75, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 15 квітня 1997 року № 11671. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року № 435-ІУ, який набрав чинності 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишила, а тому, в цьому випадку спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. З копії Державного акту на право колективної власності на землю серії ВЛ № 54, виданого 29 червня 1995 року головою Луківської сільської ради вбачається, що КСП «Волинь», яке розташоване на території Луківської сільської ради Рожищенського району Волинської області передається у колективну власність 2160,1 га землі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Луківської сільської ради від 02 червня 1995 року № 3/17. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1/115. Додатком 1 до державного акту затверджено список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мають право на земельну частку (пай) до якого під № [NUMBER] включено [PERSON] , під № [NUMBER] - [PERSON] . Згідно списків розпаювання та схеми паювання СВК «Волинь» [PERSON] надано земельну частку (пай) в урочищі «Мостище» за № [NUMBER], а [PERSON] надано земельну частку (пай) в урочищі «Мостище» за № [NUMBER], що підтверджується довідками Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 12 січня 2021 року за № 26, № 27. Згідно розпорядження голови Рожищенської районної державної адміністрації від 02 грудня 2009 року № 305, розмір однієї земельної частки (пай) по КСП «Волинь» становить 1,86 га (умовних кадастрових гектарах). Згідно даних свідоцтва про народження, спадкодавці [PERSON] та [PERSON] були батьками позивача [PERSON] , після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . З копії матеріалів спадкової справи № 40/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , розпочатої 15 березня 2021 року вбачається, що спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] шляхом фактичного володіння спадковим майном. Інших спадкоємців немає. Пережилого подружжя немає. З копії матеріалів спадкової справи № 41/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , розпочатої 15 березня 2021 року вбачається, що спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] шляхом спільного проживання на день смерті спадкодавця. Інших спадкоємців немає. Пережилого подружжя немає. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме оригіналів сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця [PERSON] та на ім`я спадкодавця [PERSON] , що стверджується постановами приватного нотаріуса Рожищенського районного нотаріального округу Матвійчук С. П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 березня 2021 року № 63/02-31, № 64/02-31. З відповіді Рожищенської районної державної адміністрації на звернення позивача [PERSON] про видачу дублікатів втрачених сертифікатів від 02 лютого 2021 року № Б-7 встановлено, що Рожищенська районна державна адміністрація не може видати сертифікат на право на земельну частку (пай), оскільки на сьогодні бланків для роздрукування сертифікатів немає, їх виготовлення не планується і дублікати втрачених сертифікатів не видаються. Позивач, вказуючи на те, що позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування за законом після смерті батьків, так як відсутні правовстановлюючі документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, звернулася до суду з даним позовом за захистом порушеного права. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. За таких обставин, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом та прийняла спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] , але нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавців, то суд доходить висновку, що позов, в межах заявлених вимог, підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, згідно клопотання [PERSON] судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved