Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позову вказала, що 10.08.2017 року та 11.08.2017 року між сторонами було укладено договір позики в простій письмовій формі у вигляді розписки. 10.08.2017 року відповідач отримав від позивача позику у розмірі 32000 грн. та зобов`язався повернути їх 11.08.2017 року. Наступного дня, 11.08.2017 року, відповідач отримав у борг ще 32000 грн. та зобов`язався повернути їх того ж дня, про що було складено відповідну розписку, в якій він зазначив, що поверне більшу суму, а саме 70000 грн., в яку входять 64000 грн., отримані ним 10.08.2017 року та 11.08.2017 року, та 6000 грн. обумовлених між сторонами відсотків. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та позичені кошти не повернув. За таких обставин, просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 70000 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. 05.09.2019 року позивач та її представник подали в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі виходячи з підстав викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити та розгляд справи провести без їх участі та не заперечували щодо винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Копія ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, з копією позовної заяви та доданими до неї документами були направлені за останнім зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача. Станом на 05.09.2019 року відзиву на позовну заяву від відповідача [PERSON] до суду не надійшло. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 10.08.2017 року був укладений договір позики у вигляді розписки, за якою [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 32000 грн. та зобов`язався їх повернути в строк до 11.08.2017 року (а.с. 31). Також, 11.08.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики у вигляді розписки, за якою [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 32000 грн. та зобов`язався повернути 70000 грн. (а.с. 32). Виходячи з викладеного, між сторонами мають місце договірні правовідносини, що походять з договору позики, нормативне регулювання яких визначене параграфом 1 глави 71 ЦК України. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач повинен був повернути позику до 11.08.2017 року, проте до цього часу свого зобов`язання не виконав. Позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою повернення боргу, але відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання і до теперішнього часу борг не повернув (а.с. 6, 7). Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором обов`язку повернення коштів, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення позики та сплати процентів, у зв`язку з чим, борг в сумі 70000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За наведених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved