Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що 29.04.2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. У шлюбі у них народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які, наразі, проживають з позивачем та фактично знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між ними припинилися, спільно не проживають, участі у вихованні дітей не бере. З вищенаведених підстав, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, просить розірвати їхній шлюб. Після розірвання шлюбу, просить залишити проживати разом з нею малолітніх дітей. Щодо вимоги про стягнення аліментів, то позивач зазначає, що відповідач має мінливий нерегулярний дохід, тому просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. на утримання трьох малолітніх дітей. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.04.2006 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Євтіховою) [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 14, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [PERSON] 1-ФМ № 018278 від 29.04.2006 року. У шлюбі у них народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З Свідоцтва про народження [PERSON] 1-ФМ № 047312 від 16 жовтня 2006 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції встановлено, що [PERSON] народився 07.10.2006 року, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 1223. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. З Свідоцтва про народження [PERSON] 1-ФМ № 098757 від 05 березня 2008 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції встановлено, що [PERSON] народилася 03.02.2008 року, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 274. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. З Свідоцтва про народження [PERSON] 1-ФМ № 187692 від 15 березня 2011 року, виданого, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області встановлено, що [PERSON] народився 11.03.2011 року, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 309. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Як встановлено судом з матеріалів справи, подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між подружжям припинилися з липня 2015 року, спільно не проживають, спільного господарства ними не ведеться, малолітні діти проживають разом з позивачем [PERSON] Позивач переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідач має мінливий нерегулярний дохід, тому позивач просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. на утримання трьох малолітніх дітей. Враховуючи наведене, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу малолітніх дітей залишити проживати разом з нею; залишити за нею прізвище «Шпінь»; стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох малолітніх дітей в розмірі 3000,00 грн. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень. Враховуючи, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] - 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку становить відповідно 459,30 грн., 459,30 грн., 368,40 грн. Відповідно до п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи, що позивачем не надано доказів, зокрема, довідки про доходи відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання трьох малолітніх дітей в розмірі 1500,00 грн. Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Сімейне законодавство зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач ухиляється від свого батьківського обов'язку, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та розяснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 суд враховує: стан здоровя та матеріальне становища дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Також з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] - у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча пятсот гривень) щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду з 10 червня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити прізвище «Шпінь». Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 141, 150, 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial