Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що 14.12.2007 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї між сторонами зареєстровано шлюб, від якого сторони мають Малолітнього сина [PERSON] [INFO]. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки різні погляди на шлюб та сім'ю. Шлюбно-сімейні відносини припинили з грудня 2014 року, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого збереження сім'ї неможливе. За час проживання у шлюбі було набуто майно, а саме: квартира [ADDRESS].; об'єкт незавершенного будівництва розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0802 га розташована за адресою с. Бобриця, Києво-Святошинського району Київської області призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку. Між сторонами досягнуто згоди щодо добровільного поділу майна та присудження грошової компенсації. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Від представників відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.12.2007 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї між сторонами зареєстровано шлюб, від якого сторони мають Малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки різні погляди на шлюб та сім'ю. Шлюбно-сімейні відносини припинили з грудня 2014 року, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого збереження сім'ї неможливе. За час проживання у шлюбі сторонами було набуто майно, а саме: квартира [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2009 року; об'єкт незавершенного будівництва розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу обєкта незавершенного будівництва від 29.04.2014 року; земельна ділянка площею 0,0802 га розташована за адресою с. Бобриця, Києво-Святошинського району Київської області призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.04.2014 року. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини і навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно п. 24 вищезазначеної Постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved