Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29.12.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від позивача грошові кошти в розмірі 500 доларів США. Згідно розписки, відповідач зобов`язалася повернути борг в термін до 31 березня 2019 року в повному обсязі. Однак, у передбачений розпискою строк відповідач не виконав взяті на себе за договором зобов`язання повернути борг, та ухиляється від виконання свого зобов`язання, у зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача борг за розпискою 500 доларів США., що еквівалентно 14056,30грн., пеню у розмірі 20411,49грн., та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80грн. У зв`язку із тим, що відповідач не виконав зобов`язання з повернення боргу позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.04.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. Через канцелярію суду представник позивача подала заяву, якою просила розглянути справу без участі позивача та представника. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. 02.02.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено та підтверджується наявним в матеріалах справи договором позики грошей, що 29.12.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від позивача грошові кошти в розмірі 500,00 доларів США. Згідно розписки, відповідач зобов`язалася повернути борг в термін до 31 березня 2019 року в повному обсязі. У разі неповернення боргу у встановлений строк, відповідач зобов`язалася виплачувати пеню за прострочку боргу в сумі 0,4 відсотки за кожен день прострочки від суми боргу. \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України допускає пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей, або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Таким чином, судом встановлено, що 29.12.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір позики грошей, оригінал якого надано позивачем до суду. На теперішній час, відповідач отримані грошові кошти не повернув. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до умов розписки, у разі неповернення боргу у встановлений строк, відповідач зобов`язалася виплачувати пеню за прострочку боргу в сумі 0,4 відсотки за кожен день прострочки від суми боргу. Позивачем зазначено, що розмір пені за час порушення строку повернення боргу складає 20411,49грн., виходячи з наступного: 14056грн. (сума грошового зобов`язання)/100*0,4%=56,23грн., що складає розмір пені за кожен день прострочення виконання зобов`язання на кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання 56,23грн.*363 дні=20411,49грн. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Оскільки розмір нарахованої позивачем пені в сумі 20411,49грн. перевищує розмір заборгованості по грошовому зобов`язанню за основним боргом, яка становить 500 доларів США.. що еквівалентно 14056,30грн., суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14056,30грн. пені, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтями 12-13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14056,30грн., в рахунок повернення основного боргу та 14056,30грн., пені за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. В порядку ст. 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial