Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зазначаючи, що вона проживає та є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що на даний момент, за даною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - власник, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - внук. Зазначає, що відповідачка починаючи з 1999 року та на даний час за вказаною адресою фактично не проживає, кореспонденції не отримує, за комунальні послуги не сплачує та витрат на утримання будинку не несе, факт не проживання [PERSON] підтверджується нотаріально посвідченою заявою двох свідків: [PERSON] та [PERSON] від 06.06.2019 року , у якій зазначено, що [PERSON] [INFO] фактично не проживає та за вказаною адресою не перебуває з 1999 року, будь - яких її речей у будинку немає . На підставі вищевикладеного просить, суд, визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Представник позивачки, позивачка в судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просила суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.07.2005 року, вбачається, що житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами в [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] 28.07.2017 року державним нотаріусом Другої чернівецької державної нотаріальної контори Суружіу Н.Д., за реєстровим № 1081, посвідчено договір про розірвання договору дарування, посвідченого Другою чернівецькою державною нотаріальною конторою, 01.10.1999 року № 1605 на підставі якого право власності на 1/2 частку житлового будинку переходить від [PERSON] до [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї та реєстрацію від 29.05.2019 року № 22 д/3976, вбачається, що [PERSON] постійно проживає і зареєстрована в [ADDRESS] та за даною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - власник, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - внук. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 06.06.2019 року свідків [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] [INFO] за адресою [ADDRESS] фактично не проживає та за вказаною адресою не перебуває з 1999 року, будь - яких її речей у будинку немає. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням не проживання відповідачки з 1999 року в будинку за адресою [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачці з метою захисту права власності та права вільного розпорядження своїм майном, суд вважає, що відповідачка [PERSON] підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] , внаслідок її відсутності без поважних причин строком понад одного року, відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України.

Outcome: approved