Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] вказує, що між нею відповідачем укладено шлюб, зареєстрований 04 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції м. Чернівці, актовий запис № 309. Від шлюбу мають двох дітей: донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб існує формально, подружні стосунки між ними припинено, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. У сторін несумісні погляди на життя, немає взаєморозуміння. Зазначає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливі, тому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем зареєстрований 04 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції м. Чернівці, актовий запис № 309. Ухвалою суду від 25.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про день і час розгляду справи належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2, 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 березня 2009 року, актовий запис №309, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 12 серпня 2011 року (а.с.7). Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.12.2009 року (а.с.8). Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Причиною розпаду сім`ї є різні погляди на сімейне життя, фактичне припинення шлюбних відносин, припинення ведення спільного господарства. Беручи до уваги відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved