Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 06 вересня 2004 року померла її мати [PERSON], яка постійно проживала в [INFO], та після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 8,67 га у межах згідно з планом, розташованої на території Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області, переданої для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, належної їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія СМ №2048, яку після смерті прийняв її чоловік (батько позивачки) [PERSON], бо на день смерті проживав разом з нею. Однак, за життя батько не отримав свідоцтво про право на спадщину, але залишив заповіт, яким усе своє майно заповів їй (позивачці). А 27 березня 2008 року помер і її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 8,17 га, наданої йому для ведення сільськогосподарського товарного виробництва на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія СМ №2678, та земельної ділянки площею 8,67 га, яка згідно державного акта на право приватної власності на землю серія СМ №2048 належала померлій матері [PERSON] Спадшину за заповітом після смерті батька вона прийняла, бо на день смерті проживала разом з ним, інших спадкоємців за законом, які б мали право на обовязкову частку та прийняли спадщину, немає. Також посилається на те, що державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя померлого [PERSON] містив виправлення номера та підчистки, у звязку з чим нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, і право власності на цю земельну ділянку було визнано за нею рішенням Глухівського міськрайонного суду від 06 квітня 2011 року. Крім того, мотивує позов тим, що в 2017 році звернулася до Глухівської районної державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину і на земельну ділянку, що належала матері [PERSON], яку прийняв батько, але за життя не отримав свідоцтво про право на спадщину, однак, у видачі свідоцтва про право на цю спадщину їй теж було відмовлено у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі маються виправлення і доповнення, тому просить суд визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але Вільнослобідською сільською радою Глухівського району надано суду заяву про те, що вона не заперечує проти позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та просить розглянути справу без участі її представника. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, з свідоцтва про смерть I-БП №202728, виданого 07 вересня 2004 року виконавчим комітетом Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області, вбачається, що [PERSON] померла 06 вересня 2004 року в с. Вільна Слобода Глухівського району Сумської області у віці 67 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 07.09.2004 р. зроблено запис за №10. З свідоцтва про смерть I-БП №082238, виданого 01 квітня 2008 року виконавчим комітетом Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області, вбачається, що [PERSON] помер 27 березня 2008 року в с. Вільна Слобода Глухівського району Сумської області у віці 70 років, про що в Книзі реєстрації смертей 01.04.2008 р. зроблено запис за №04. В суді також установлено, що померлі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі між собою, а позивач [PERSON] (дошлюбне прізвише [PERSON]) В.М. є їх донькою. З довідки виконавчого комітету Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області за вих. №54 від 24.02.2017 р. вбачається, що останнє постійне місце проживання померлої 06.09.2004 р. [PERSON] було с. Вільна Слобода Глухівського району Сумської області, заповіт від її імені Вільнослобідською сільською радою не посвідчувався, на час смерті з нею проживав її чоловік [PERSON]. Оскільки на момент смерті спадкодавця [PERSON] з нею постійно проживав її чоловік [PERSON], то відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв її спадщину. Із заповіту, посвідченого 12.01.2008 р. Вільнослобідською сільською радою Глухівського району Сумської області (реєстр. №04), вбачається, що [PERSON], [INFO], заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) Глухівської міської державної нотаріальної контори №46927800 від 01.03.2017 р. заповіт [PERSON], який було посвідчено 12.01.2008 р. Вільнослобідською сільською радою Глухівського району Сумської області (реєстр. №04), є чинним (а.с. 17). А згідно довідки Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області за вих. №123 від 18.02.2011 р. постійним місцем проживання [PERSON], померлого 27.03.2008 р., було с. Вільна Слобода Глухівського району Сумської області, і на час смерті з ним проживала донька [PERSON] Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) Глухівської міської державної нотаріальної контори №46927869 від 01.03.2017 р. спадкова справа після померлого 27.03.2008 р. [PERSON], не заводилася. Разом з тим, в суді встановлено, що рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2011 р., яке набрало законної сили 11.05.2011 р., за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 8,17 га, розташовану на території Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області, передану для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, належну [PERSON] на підставі державного акта серія СМ №2678 на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №182 (а.с.15). А відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Таким чином, суд вважає доведеним, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] Крім того, судом установлено, що постановою Глухівської районної державної нотаріальної контори від 10.03.2017 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого 27 березня 2008 року, у звязку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю серія СМ №2048, виданий Вільнослобідською сільською радою Глухівського району Сумської області на імя [PERSON] не відповідає вимогам чинного законодавства, бо містить виправлення та доповнення, які внесені не уповноваженою на те особою (а.с. 16). А згідно повідомлення Управління Держгеокадастру у Глухівському районі Сумської області за вих. №29-28-99.1/267/2017 від 17.02.2017 р. станом на 01.01.2013 р. згідно земельно-облікової документації на підставі рішення Вільнослобідської сільської ради від 05.02.2001 р. на імя [PERSON] дійсно було видано державний акт на право приватної власності на землю серія СМ №2048, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №59 від 24.04.2001р., на земельну ділянку площею 8,67 га, в тому числі: 6,979 га ріллі, 0,572 га сіножаті, 1,116 га пасовища. Крім того, з долученого до справи Державного акту на право приватної власності на землю серія СМ №2048, виданого на підставі рішення Вільнослобідської сільської ради від 05.02.2001 р., вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 8,67 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області, однак цей правовстановлюючий документ містить виправлення та доповнення номера реєстрації акта в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю (а.с.12). Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), і до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті, йнезалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А ст. 328 цього Кодексу передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом. Оцінивши докази по справі в їх сукупності та зважаючи на те, що позивачка спадщину прийняла, а відповідач позов визнав у повному обсязі, то суд вважає необхідним визнати за [PERSON] як за спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 8,67 га, яка згідно державного акта на право приватної власності на землю серія СМ №2048, належала [PERSON] На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218, 1220 - 1223, 1225, 1268, 1270 ЦК України та

Outcome: approved