Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що її бабі - [PERSON], яка померла 30.03.2011року, за життя належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №14 по вул.Підгірній в с.Гостинцеве Мостиського району Львівської області. Вказує, що спадщину після смерті баби прийняв її син - [PERSON] (батько позивача), як єдиний спадкоємець за законом першої черги спадкування, який на момент відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. Зазначає, що 16.06.2014року її батько - [PERSON] помер. За життя заповіту він не складав. Вона (позивач) як єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом у визначений строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок не має можливості, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на такий, тому змушена звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №14 по вул.Підгірній в с.Гостинцеве Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 16.06.2014року. В підготовче засідання позивач не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської\~ради Львівської\~області у підготовче засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в підготовче засідання не зявився, проте подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що 30.03.2011 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (баби позивача). До маси спадкового майна входить спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №14 по вул.Підгірній в с.Гостинцеве Мостиського району Львівської області, проте право власності на такий за життя спадкодавцем [PERSON] належним чином оформлено не було, правовстановлюючі документи на дане майно відсутні. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складала. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування на момент смерті [PERSON] був син померлої [PERSON], який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №54140603 від 19.11.2018року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім [PERSON], не було. Таким чином, право власності на належний [PERSON] спірний житловий будинок перейшло за загальними правилами спадкування до її сина [PERSON] Однак, останній за життя також не оформив своїх спадкових прав на будинок. Судом також встановлено, що 16.06.2014 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивача). Як вбачається із матеріалів спадкової справи №147/2015, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі, спадщину після смерті [PERSON] прийняла дочка померлого [PERSON] (позивач у справі), яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини. Інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивача, немає. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON]; копією заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину; копією листа Мостиської державної нотаріальної контори Вих.№02-14/357 від 29.04.2015року; копією свідоцтва про народження позивача [PERSON]; копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON]; довідками, виданими [PERSON] сільською радою Мостиського району Львівськкої області №218 від 30.01.2019року, №217 від 30.01.2019року, №216 від 30.01.2019року; копіями сторінок погосподарських книг за будинком №14 по вул.Підгірній в с.Гостинцеве Мостиського району Львівської області; копією спадкової справи №147/2015, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON]; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців [PERSON] та [PERSON] та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності з ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved