Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача - [PERSON] згідно якого прохала суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, що був зареєстрований Кременчуцьким палацом шлюбів 21.08.1992 року та складено відповідний актовий запис № 1046. В обґрунтування позову вказала, що 21.08.1992 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час перебування з відповідачем у шлюбі народилося дві доньки: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Протягом останніх трьох років відповідач не працює та зловживає алкоголем, в зв'язку з чим взаємовідносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що за наявності вказаних підстав примирення та збереження сім»ї не можливе та прохає їх шлюб розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу залишити - [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові та прохала їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи та проаналізувавши всі докази в їх сукупності встановив наступне. 21 серпня 1992 року позивач та відповідач уклали шлюб. Даний шлюб зареєстрований Кременчуцьким палацом шлюбів, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 21.08.1992 року зроблено запис за № 1046, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Кременчуцьким палацом шлюбів від 21.08.1992 року серії [NUMBER] Позивач після реєстрації шлюбу прийняла прізвище відповідача, її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Під час перебування сторін у шлюбі у них народилося дві доньки: [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось відповідачем, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені понад три роки, оскільки позивач з відповідачем не проживають як подружжя, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, ведуть окремо господарство, тощо. Примирення і збереження сім'ї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110, Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, зважаючи на бажання позивача надалі іменуватися прізвищем [PERSON], суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved