Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що 08 травня 2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Спільне життя між ними не склалося. Уже більше трьох місяців вони фактично не проживають як сімя та не ведуть спільне господарство. Постійні сварки між ними, а також аморальна поведінка відповідача негативно впливають на психіку їх малолітньої дитини та на її психіку, а тому вона вважає, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що їх малолітній дитині виповнилося лише півтора роки, вважає за доцільне після розірвання шлюбу визначити місце проживання та перебування дитини разом з нею матірю, оскільки дитина перебуває на грудному харчуванні, потребує постійного догляду та піклування, що надати в змозі тільки вона, а батько зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON], зареєстрований 08 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Уманському району реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 21. Визначити місце проживання та перебування дитини [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON]. Стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні в повному обємі підтримала позовні вимоги та пояснила, що шлюб з відповідачем було зареєстровано у травні 2014 року, але з вересня 2015 року шлюбні стосунки було припинено. Від цього шлюбу мають сина, який на цей час проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, а відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати будь-яку матеріальну допомогу. На розірванні шлюбу наполягає, на примирення не погоджується, оскільки подальше збереження сімї є недоцільним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, підтвердив, що шлюб з позивачем було зареєстровано у 2014 році, але з вересня 2015 року проживають взагалі окремо. Син залишився проживати з матірю. Намагався зберегти сімю, але ніякі спроби відновити стосунки не дали позитивного результату, тому не заперечує проти задоволення позову. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-СР № 104451, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Уманському району реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 08 травня 2014 року, актовий запис № 21. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії І-СР № 188245, виданого виконавчим комітетом Кочубіївської сільської ради Уманського району Черкаської області, батьками [PERSON], [INFO], є: батьком [PERSON], матірю [PERSON], актовий запис № 6. Суд, вислухавши позивача, відповідача та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено про те, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 08 травня 2014 року. Подружжя з вересня 2015 року проживає окремо, не ведуть спільного господарства. У відповідності до вимог чинного законодавства судом сторонам було надано строк на примирення, після сплину якого подружжя свої сімейні стосунки не відновили, на цей час на примирення не погоджуються, тому суд вважає, що є достатньо підстав для розірвання шлюбу. Згідно ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст.ст. 160, 161 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.\~\~\~\~\~ Під час розгляду справи також було встановлено, що позивач та відповідач мають сина [PERSON], [INFO], який після фактичного припинення шлюбу залишився проживати з матірю позивачем по справі [PERSON] На думку суду, оскільки позивач займається вихованням та утриманням малолітнього сина, піклується про його здоровя та розвиток, дитина потребує грудного харчування, є достатньо підстав для визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] разом з матірю позивачем по справі, проти чого батько дитини [PERSON] в судовому засіданні також не заперечував. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У відповідності до ч. 3 цієї статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За\~ст. 182 СК України\~при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За вказаних обставин, суд вважає доцільним стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень. Суд розяснює, що згідно зі ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Як вказує\~ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно\~ст. 88 ЦПК України\~визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку із цим, судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а також підлягає стягненню сума 487 гривень 20 копійок з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved