Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, та просила усунути перешкоди, які чинить їй [PERSON] в користуванні та розпорядженні належною їй на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] шляхом визнання його таким, що втратив право користування вказаною квартирою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , однак у даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , який у ній не проживає, своїх речей не зберігає, комунальні послуги не оплачує, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак на адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася через оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та його слід задоволити з таких підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 8, 41 Конституції України, ст. ст. 386, 391, ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 07.05.1999 року, виданого згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 07.05.1999 року №482, зареєстрованого ДКП «ВООБТІ» за реєстровим №235/40038, записаного в реєстрову книгу за №442, позивачу [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до довідки ПП «Бокуд» від 07.02.2019 року №778, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані, окрім інших, також відповідач [PERSON] з 25.12.2015 року (а.с. 9). Згідно із Актом ПП «Бокуд» [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 25.12.2017 року (а.с. 10). Отже, у спірній квартирі відповідач [PERSON] не проживає з 25.12.2017 року, тобто понад рік, своїх речей у ній не зберігає, комунальні послуги не оплачує, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Суд бере ці докази до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України у спірних правовідносинах застосуванню не підлягає, оскільки відповідач [PERSON] не є членом або колишнім членом сім`ї власника житла.

Outcome: approved