Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 2/3 частки житлового будинку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право приватної власності від 16.11.1986 виданого виконавчим комітетом К.Лопанської селищної ради народних депутатів, житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , був зареєстровий Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] , про що зроблено запис в реєстровій книзі №12 за реєстровим №2447 від 18.11.1986. Зазначений житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] був побудований та прийнятий в експлуатацію відповідно до акту про закінчення будівництва від 03.08.1982 наданого комісією К.Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області тобто за період їхнього зі спадкодавцем шлюбу. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно яке було набуте в шлюбі належить чоловіку та дружині по праву спільної сумісної власності. [PERSON] помер [INFO] , зазначений факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] актовий запис №7, яке було видане Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташованого в [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] , померлого [INFO] діяв Цивільний кодекс УРСР у редакції 1963 року, в якому згідно зі ст. 548 ЦК України РСР, спадщина, яка була прийнята, визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. [PERSON] мешкав та був зареєстрований в [ADDRESS] з 1987 по день його смерті, тобто по [INFO] , що вбачається з довідки №292 від 20.03.2019, наданої Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області. Позивач по справі - [PERSON] , батько спадкодавця - [PERSON] та син спадкодавця - [PERSON] прийняли спадщину, так як були приписані та проживали разом зі спадкодавцем в спадковому будинку в період шести місяців після смерті спадкодавця. Згідно довідки про постійне місце реєстрації, виданої 20.03.2019 Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, разом зі спадкодавцем на день його смерті мешкали та були зареєстровані: батько спадкодавця - [PERSON] , 1926 р.н. по 01.03.1998; син спадкодавця - [PERSON] , 1971 р.н. по теперішній час, дружина спадкодавця [PERSON] , 1954 р.н. по теперішній час. Позивач прийняла спадщину, так як на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. Спадщину на себе позивач не оформила тому, що ніхто не перешкоджав позивачу користуватися спадковим майном. Факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем в [ADDRESS] підтверджується довідкою №732 від 26.06.2019 наданою виконкомом Козачалопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області завіреною підписами селищного голови, секретаря та печаткою. З метою оформлення права власності на спадкове майно позивач звернулася до нотаріальної контори. Державний нотаріус Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, вивчивши документи, що були подані для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] чоловіка позивача, своєю постановою відмовила у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на наступне: [PERSON] , батько спадкодавця та [PERSON] , син спадкодавця, прийняли спадщину, були приписані в спадковому будинку в період шести місяців після смерті спадкодавця, але державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески на користь дружини: [PERSON] , на цілу частку, без урахування спадкоємців за законом, а саме: [PERSON] батька спадкодавця, та [PERSON] - сина спадкодавця, які спадщину прийняли, були приписані спадкодавцем. [PERSON] , батько спадкодавця помер [INFO] , а тому [PERSON] не входить в коло його спадкоємців. В зв`язку з тим, що в даному випадку порушені права спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] , нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] . На теперішній час позивач бажає визнати за собою право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] , а тому вимушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами та за її відсутністю, що суд вважає за можливе. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив справу розглядати за його відсутністю. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право приватної власності від 16.11.1986 виданого виконавчим комітетом К.Лопанської селищної ради народних депутатів, житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , був зареєстровий Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] , про що зроблено запис в реєстровій книзі №12 за реєстровим №2447 від 18.11.1986. Зазначений житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , був побудований та прийнятий в експлуатацію відповідно до акту про закінчення будівництва від 03.08.1982 наданого комісією К.Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно яке було набуте в шлюбі належить чоловіку та дружині по праву спільної сумісної власності. [PERSON] помер [INFO] , зазначений факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] актовий запис №7, яке було видане Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташованого в [ADDRESS] . [PERSON] мешкав та був зареєстрований в [ADDRESS] з 1987 по день його смерті, тобто по [INFO] , що вбачається з довідки №292 від 20.03.2019, наданої Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області. Згідно довідки про постійне місце реєстрації, виданої 20.03.2019 Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, разом зі спадкодавцем на день його смерті мешкали та були зареєстровані: батько спадкодавця - [PERSON] , 1926 р.н. по 01.03.1998; син спадкодавця - [PERSON] , 1971 р.н. по теперішній час, дружина спадкодавця [PERSON] , 1954 р.н. по теперішній час. Позивач прийняла спадщину, так як на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. Факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем в [ADDRESS] підтверджується довідкою №732 від 26.06.2019, наданою виконкомом Козачалопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області. З метою оформлення права власності на спадкове майно позивач звернулася до нотаріальної контори. Державний нотаріус Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, вивчивши документи, що були подані для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , своєю постановою відмовила у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на наступне: [PERSON] , батько спадкодавця та [PERSON] , син спадкодавця, прийняли спадщину, були приписані в спадковому будинку в період шести місяців після смерті спадкодавця, але державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески на користь дружини: [PERSON] , на цілу частку, без урахування спадкоємців за законом, а саме: [PERSON] батька спадкодавця, та [PERSON] - сина спадкодавця, які спадщину прийняли, були приписані спадкодавцем. [PERSON] , батько спадкодавця помер [INFO] , а тому [PERSON] не входить в коло його спадкоємців. В зв`язку з тим, що в даному випадку порушені права спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] , нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] . На теперішній час позивач бажає визнати за собою право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] . На момент смерті [PERSON] , померлого [INFO] діяв ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст. 548 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. З роз`яснень в Постанові Пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа, яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкування за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. На підставі ст.ст. 548, 549 ЦК Українив редакції 1963 року, ст.ст.16, 1216-1218, 1223, 1261-1265, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved