Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів на дитину. Позивач просить суд встановити батьківство [PERSON], [INFO] щодо дитини [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON], [INFO] на користь позивача аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до повноліття дитини. В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що вона з відповідачем по справі разом проживали однією сім'єю з березня 2012 року по квітень 2013 року. С початку вони спільно мешкали у батьків позивача за адресою: [ADDRESS], а з жовтня 2012 року в будинку в м. Дергачі. В жовтні 2012 року позивач повідомила відповідача, що вона вагітна, він зрадів. Вони розповіли про вагітність батькам та близьким друзям. Однак в квітні 2013 року, відповідач [PERSON] покинув позивача [PERSON], вони розійшлись. Відповідач свого батьківства не визнає. Також в обгрунтування позовних вимог щодо стягнення аліментів, позивач зазначає, що вона не працює, самостійно виховує доньку, відповідач участь в утриманні і вихованні дитини не приймає. Відповідач працює, є працездатною особою та може надавати кошти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO]. У позивача відсутні відомості щодо місця роботи та розміру заробітку відповідача, тому позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Позивач та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та надали суду пояснення відповідно до змісту позовної заяви. Відповідач та його представник за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні позов не визнали, надали суду письмові заперечення. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, перевіривши письмові матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року народилась [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження виданого 11 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 718. Відповідно до даного свідоцтва матір'ю дитини є [PERSON], батьком [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України батько дитини [PERSON], [INFO] - [PERSON] записаний до актового запису на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, тобто ім'я та по-батькові батька записано за вказівкою матері. Згідно положень ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до положень ч. 1, 4 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Позивач в підтвердження своїх вимог за позовом пояснила, що до народження дитини вона з відповідачем по справі [PERSON] мешкала однією сім'єю, вони разом проживали, були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки. Дані обставини були підтверджені допитаними в судовому засіданні свідками. Так, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] дійсно тривалий час проживали однією сім'єю, мали взаємні права та обов'язки. Мешкали до жовтня 2012 року за місцем проживання позивача, за адресою: [ADDRESS]. А з жовтня 2012 року переїхали разом проживати до м. Дергачі, де мешкали до початку січня 2013 року. В квітні 2013 року вони остаточно розійшлись. Відповідач в своїх запереченнях не спростовує факт проживання з позивачем [PERSON] однією сім'єю до народження в останньої дитини. Однак вказує, що в нього є сумніви щодо його батьківства відносно народженої позивачкою дитини. Згідно відповіді головного лікаря КЗОЗ «Харківський міський клінічний пологовий будинок № 6» № 325 від 05.05.2014 року, [PERSON] поступила до пологового будинку 29 травня 2013 року в термін вагітності 32 тижні. Надані нею дані анамнезу дозволили без сумніву визначити саме такий термін вагітності, що цілком узгоджувалось з об'єктивними даними (розмір плода та показники його морфо-функціональної зрілості). Розродження проведено [INFO] року за екстреними показаннями з боку матері і загрозою її життю достроково, в термін 32 тижні. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, встановлених судом під час судового розгляду, суд вважає встановленим, що позивачка [PERSON] як до народження нею дитини, так і в період вагітності, дійсно проживали з [PERSON] однією сім'єю, вони разом мешкали, були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки, що було підтверджено в судовому засіданні показаннями свідків, та фактично не заперечувалось відповідачем. З наданих позивачем доказів (відповідь КЗОЗ «Харківський міський клінічний пологовий будинок № 6» № 325 від 05.05.2014 року) вбачається, що термін зачаття дитини, народженої [PERSON] в часі співпадає з часом сумісного проживання сторін по справі. Проте будь-яких належних доказів в підтвердження обставин щодо неможливості зачаття дитини в період сумісного проживання відповідачем в підтвердження заперечень за позовом суду не надано. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] та [PERSON] в період спільного проживання разом чекали на дитину. Оточення людей які їх знали дійсно вважали їх сім'єю. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що взимку йому зателефонував [PERSON] та похвалився, що [PERSON] вагітна. Окрім того, відповідач [PERSON] нікому з допитаних свідків, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, в період вагітності [PERSON] не висловлював сумніви щодо його батьківства. Так, свідок [PERSON] показав, що дійсно позивачка та відповідач проживали фактично однією сім'єю спочатку в квартирі батьків [PERSON], де мали окрему кімнату, а потім переїхали проживати в будинок в м. Дергачі. [PERSON] знав про вагітність позивачки, був радий і сумнівів, щодо батьківства йому не висловлював. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом було роз'яснено сторонам їх обов'язок щодо надання доказів як в підтвердження позовних вимог так і в підтвердження заперечень проти позову. Сторонами під час судового розгляду клопотань про призначення генетичної експертизи заявлено не було. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши надані докази та перевіривши обставини, на які посилаються сторони, приходить до висновку, що позивач надала достатньо доказів в підтвердження своїх вимог за позовом, проте відповідач не надав суду належних і допустимих доказів в підтвердження заперечень проти позову, окрім самих заперечень. Встановлені по справі обставини, підтверджені належними і допустимими доказами суд вважає достатніми для визнання батьківства відповідача [PERSON] стосовно дитини народженої позивачкою [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Позивачем також заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до повноліття дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, враховуючи, що відповідач заперечень щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі суду не надав, окрім того, відповідачем суду надана довідка з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 15.04.2014 року, відносно [PERSON] за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року інформації про доходи не має, суд приходить до висновку, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід та вважає можливим стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. При визначення розміру аліментів, суд враховуючи інтереси малолітньої дитини, її стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, стан його здоров'я, приходить до висновку, що достатнім розміром аліментів на утримання дитини буде сума в розмірі 1000 гривень. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved