Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Із позову вбачається, що позивач є власником жилого будинку № 9 по вул. В.Садова в м. Краматорську Донецької області. У зазначеному будинку зареєстровані відповідачі по справі - її син з дружиною та дочкою. В 2014 році відповідачі виїхали на постійне місце мешкання до Російської Федерації. Речей відповідачів в будинку немає, комунальні послуги вони не оплачують. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів [PERSON], [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON], такими, що втратили право користування будинком № 9 по вул. В.Садова в м. Краматорську Донецької області. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву з проханням справу слухати за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та не надали до суду заяву про відкладення справи. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутність, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Проте відповідно до ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сімї, в тому числі й колишнього, права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 22.07.2003 року будинок № 9 по вул. В.Садова в м. Краматорську Донецької області належить позивачу на праві власності (а.с.13). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності на будинок № 9 по вул. В.Садова в м. Краматорську належить позивачці (а.с.12). Згідно домової книги відповідачі зареєстровані у [INFO] (а.с. 10-11). Згідно акту № 190 від 02.11.2015 року комітету мікрорайону № 5 Краматорської міської ради відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] не проживають у [INFO] з 01 січня 2014 року по теперішній час. (а.с. 9). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування будинком № 9 по вул. В.Садова в м. Краматорську Донецької області підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved