Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись при цьому те, що вони з відповідачем перебували в шлюбі з 01.10.2005р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З лютого 2014 року шлюбні стосунки з відповідачем припинені, спільне господарство не ведуть, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, чим ставить її у скрутне становище. Просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 / 4 частині всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, але погодилася на пропозицію відповідача про виплату аліментів в розмірі 16,6 % процентів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що він добровільно у зв'язку з навчанням повнолітньої дитини від першого шлюбу, сплачує аліменти до досягнення нею 23 років у розмірі 16, 6 % щомісячно, тому згоден сплачувати і на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у вказаному розмірі. Раніше не сплачував аліменти, так як позивач не ставила таке питання. Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 01.10.2005 року і є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що: мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 2 і 3 статті 150 Сімейного кодексу України визначає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За правилами ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК). (ст. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, а саме 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, дитина проживає з позивачкою, що не оскарджується відповідачем, а також не оскарджується факт, того, що відповідач добровільно не надавав матеріалу допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] працездатний, має постійне місце роботи - ПАТ « Філіп Морріс Україна», середня заробітна плата за 6 місяців складає приблизно 13398 грн., має повнолітню доньку, яка навчається і якій від добровільно за заявою сплачує аліменти у розмірі 16,6% до 23 років. З урахуванням викладеного, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. Сторони в судовому засіданні домовилися між собою про розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини , який буде складати 16,6 %. При цьому, при зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом стосовно зміни розміру аліментів. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір 243, 60 грн.

Outcome: approved