Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання спадкового договору недійсним та зняття заборони відчуження на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона 28 квітня 2011 року за 20000 доларів США купила у відповідача квартиру [ADDRESS] . Доказом даного твердження є договір купівлі-продажу від 28 квітня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. В 2018 році [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу від 28 квітня 2011 року недійсним (справа №711/10395/18). Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 вересня 2019 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк Алла Олександрівна, [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним - відмовлено. Постановою Черкаського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Грушевого Юрія Віталійовича задоволено; рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 вересня 2019 року скасовано; прийнято нову постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено: визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 28 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк Аллою Олександрівною, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 28.04.2011р. за № 4429222. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09 грудня 2019 року, - 05 грудня 2019 року державним реєстратором Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області Клєпач А.А. внесено дані до Державного реєстру речових прав на квартиру [ADDRESS] , а саме згідно постанови Черкаського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року погашено право власності на нерухоме майно щодо [PERSON] та зареєстровано право власності на цю квартиру за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11 липня 2005 року. Оскільки, при вирішенні вищевказаної справи, а саме, визнаючи недійсним договір купівлі-продажу від 28 квітня 2011 року, Черкаським апеляційним судом не прийнято рішення щодо повернення [PERSON] коштів, які вона отримала при укладенні договору купівлі-продажу від [PERSON] , - 12 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів в порядку реституції. До відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів в порядку реституції, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила суд накласти арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] - до вирішення спору по суті. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2018 року (вірна дата - 09 грудня 2019 року відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 грудня 2019 року) заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено; заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] подала касаційну скаргу до Верховного Суду на постанову Черкаського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 серпня 2020 року у справі №711/10395/18 касаційну скаргу [PERSON] задоволено: постанову Черкаського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року скасовано, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 вересня 2019 року залишено в силі. Оскільки в Державному реєстрі речових прав на підставі постанови Черкаського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року погашено право власності на нерухоме майно щодо [PERSON] (на разі постанова скасована постановою Верховного Суду), та зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2005 року, - [PERSON] звернулася до Центру надання адміністративних послуг Черкаської міської ради із заявою, в якій просила погасити право власності на квартиру [ADDRESS] , яке зареєстровано за [PERSON] та відновити в реєстрі речових прав право власності на цю квартиру за нею - [PERSON] на підставі постанови Верховного Суду від 05 серпня 2020 року, правовстановлюючим документом залишити договір купівлі-продажу від 28 квітня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Крилової О.М. №54160772 від 21 вересня 2020 року відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована в [ADDRESS] за суб`єктом: [PERSON] . Як вбачається з вищевказаного рішення, підставою для відмови у державній реєстрації права власності на вищезазначену квартиру за [PERSON] стали наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме: згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що на кв. [ADDRESS] накладено обтяження на підставі спадкового договору №1-3719 від 21 грудня 2019 року, виданого державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., та укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Позивач вважає, що її право власності є обмеженим та вона позбавлена можливості зареєструвати належне їй право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] . Крім того, вважає, що очевидним є той факт, що на момент укладення спадкового договору №1-3719 від 21 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] діяла заборона [PERSON] вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб спірної квартири, накладена ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2018 року (вірна дата - 09 грудня 2019 року відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 грудня 2019 року), однак через відсутність відомостей щодо відповідної заборони у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. накладено обтяження на підставі спадкового договору №1-3719 від 21 грудня 2019 року. Про наявну заборону вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб квартири за адресою: [ADDRESS] було добре відомо і [PERSON] станом на день укладення спадкового договору 21 грудня 2019 року. Враховуючи, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 серпня 2020 року у справі №711/10395/18 постанову Черкаського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року скасовано, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 вересня 2019 року залишено в силі, а тому станом на день звернення до суду з даною позовною заявою договір купівлі-продажу квартири від 28 квітня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. є дійсним. Таким чином, позивач вважає, що вона є законним власником вказаної вище квартири, однак зареєструвати своє право власності на вказану квартиру не може у зв`язку з наявністю накладених державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. обтяжень на нерухоме майно при посвідченні спадкового договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Вважає, що спадковий договір від 21 грудня 2019 року за реєстровим №1-3719 є недійсним, оскільки, по-перше, - укладений під час дії заборони [PERSON] вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб квартири за адресою: [ADDRESS] , накладеної ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2018 року (вірна дата - 09 грудня 2019 року відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2019 року), а по-друге, - позивач, є власником цієї квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 квітня 2011, дійсність якого встановлена рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 05 серпня 2020 року. Таким чином, позивач просить суд, - визнати недійсним спадковий договір, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. від 21 грудня 2019 року за реєстровим №1-3719 та зняти заборону відчуження на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , накладену державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. при посвідченні спадкового договору від 21 грудня 2019 року за реєстровим №1-3719, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 13.11.2020р. відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.04.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 14.05.2021р. заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Грушевого Ю.В. про відвід судді Позарецькій С.М. залишено без задоволення. Відповідачами не подано відзив на позов. Третьою особою письмові пояснення по суті позову не подані. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Хмельницька Л.М. повністю підтримали позов та просили задовольнити, враховуючи обґрунтування, наведене у позовній заяві. Крім того, не заперечували проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] та представник адвокат Грушевий Ю.В. не з`явились, будучи неодноразово належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Причини їхньої неявки судом визнані неповажними. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином неодноразово повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомив. В судове засідання представник третьої особи Першої Черкаської державної нотаріальної контори не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. При вирішенні справи покладається на компетентність суду. Суд ухвалив про заочний розгляд справи, відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що 28 квітня 2011 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 28 квітня 2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. В 2018 році [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу від 28 квітня 2011 року недійсним (справа №711/10395/18). Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 вересня 2019 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк Алла Олександрівна, [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, відмовлено. Постановою Черкаського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Грушевого Юрія Віталійовича задоволено; рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 вересня 2019 року скасовано; прийнято нову постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено: визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 28 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк Аллою Олександрівною, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 28.04.2011р. за № 4429222. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09 грудня 2019 року, - 05 грудня 2019 року державним реєстратором Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області Клєпач А.А. внесено дані до Державного реєстру речових прав на квартиру [ADDRESS] , а саме згідно постанови Черкаського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року погашено право власності на нерухоме майно щодо [PERSON] та зареєстровано право власності на цю квартиру за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11 липня 2005 року. При вирішенні спору по вказаній справі Черкаським апеляційним судом не було прийнято рішення щодо повернення [PERSON] коштів, які вона отримала при укладенні договору купівлі-продажу від [PERSON] , - внаслідок чого 12 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів в порядку реституції. До відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів в порядку реституції, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила суд накласти арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] - до вирішення спору по суті. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2018 року (вірна дата - 09 грудня 2019 року відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 грудня 2019 року) заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено; заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб квартири за адресою: [ADDRESS] . Між тим, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 серпня 2020 року у справі №711/10395/18 касаційну скаргу [PERSON] задоволено: постанову Черкаського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року скасовано, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 вересня 2019 року залишено в силі. Оскільки в Державному реєстрі речових прав на підставі постанови Черкаського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року погашено право власності на нерухоме майно щодо [PERSON] (ця постанова скасована постановою Верховного Суду) та зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2005 року, - [PERSON] звернулася до Центру надання адміністративних послуг Черкаської міської ради із заявою, в якій просила погасити право власності на квартиру [ADDRESS] , яке зареєстровано за [PERSON] та відновити в реєстрі речових прав право власності на цю квартиру за нею - [PERSON] на підставі постанови Верховного Суду від 05 серпня 2020 року, правовстановлюючим документом залишити договір купівлі-продажу від 28 квітня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Крилової О.М. №54160772 від 21 вересня 2020 року відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована в [ADDRESS] за суб`єктом: [PERSON] . Підставою для відмови у державній реєстрації права власності на вищезазначену квартиру за [PERSON] стали наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме: згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що на кв. [ADDRESS] накладено обтяження на підставі спадкового договору №1-3719 від 21 грудня 2019 року, виданого державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., та укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Під час розгляду справи судом досліджено спадковий договір від 21.12.2019р., який наданий до суду державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори, на виконання ухвали суду від 02.02.2021р. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (ст. 1304 ЦК України). Як передбачено ст. 1306 ЦК України, предметом спадкового договору може бути майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а також майно, яке є особистою власністю будь-кого з подружжя. Спадковим договором може бути встановлено, що в разі смерті одного з подружжя спадщина переходить до другого, а в разі смерті другого з подружжя його майно переходить до набувача за договором. Частиною 1 ст. 1307 ЦК України передбачено, що на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження. Таким чином за результатами розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у спосіб, що обраний позивачем, який відповідає нормам ст. 16 ЦК України. Так, беззаперечно судом встановлено, що власником нерухомого майна - квартири [ADDRESS] є [PERSON] , яка набула право власності на неї на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.2011р., що посвідчений приватним нотаріусом Сопільняк А.О. Крім того, на час укладання між [PERSON] та [PERSON] спадкового договору від 21.12.2019р., діяла заборона [PERSON] вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, мни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб вказаного нерухомого майна, як захід забезпечення позову, що накладена ухвалою Придніпровського райсуду м. Черкаси від 09.12.2019р. (справа №711/9632/19), з урахуванням ухвали від 26.12.2019р., навіть незважаючи на те, що це судове рішення не було реалізоване саме станом на 21.12.2019р. При цьому, суд звертає увагу, що вказана ухвала суду про забезпечення позову підлягала негайному виконанню, враховуючи відповідне застереження, наявне в ухвалі і її оскарження не зупиняло її виконання. На думку суду, укладенням спадкового договору порушені права власника нерухомого майна [PERSON] , яка фактично не може володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, право власності на яке набуто нею на законних підставах. Відповідно, підлягає до задоволення і вимога позивача про зняття заборони відчуження на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , накладену державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. при посвідченні спадкового договору від 21.12.2019р., оскільки внаслідок наявності такої заборони неможливо внести запис про право власності [PERSON] на вказане нерухоме майно до Реєстру прав на нерухоме майно, враховуючи рішення від 21.09.2020р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, винесеного державним реєстратором прав на нерухоме майно Криловою О.М. Отже, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. При цьому, слід зазначити, що відповідачі не скористалися правом заперечень проти позову та спростування пред`явлених до них позовних вимог. На

Outcome: approved