Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 03.12.1999 року Ржавинецькою сільською радою Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №21. У вказаному шлюбі у них народилося троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, їх сімейне життя не склалось через різні погляди на життя та частих сварок між ними, вони перестали розуміти один одного, не змогли знайти між собою спільної думки. Їх спільне життя стало неможливим, оскільки вони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри. Відповідач зловживає алкоголем під дією якого вчиняє побутові скандали, неодноразово застосовував до неї фізичне насильство. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникали та виникають в їх сім'ї, він не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних цінностей. В зв'язку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обґрунтувала вищенаведеним, просила задовольнити та розірвати між ними шлюб. Після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу згідний. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.12.1999 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 03.12.1999 року (а.с. 7). У вказаному шлюбі у сторін народилося троє дітей - [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., що вбачається із копій свідоцтв про їх народження (а.с. 8-10). Причиною розпаду сім'ї є те, що сімейне життя сторін не склалось через різні погляди на життя та частих сварок між ними, вони перестали розуміти один одного, не можуть знайти між собою спільної думки. Спільне життя сторін стало неможливим, оскільки вони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникали та виникають в їх сім'ї, він не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних цінностей. Крім того, відповідач зловживає алкоголем під дією якого вчиняв побутові скандали, неодноразово застосовував до позивача фізичне насильство. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім'ї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved