Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтовування свого позову посилається на те, що вона народилась [INFO]. Її батьком є відповідач, [PERSON]. Вона навчається на денній формі першого курсу за спеціальністю «початкова освіта» інституту педагогіки і психології Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка», з терміном навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2020 року. Працевлаштуватися та отримувати дохід вона не має можливості та потребує матеріальної допомоги батька. Стан здоров'я відповідача нормальний, він є працездатною особою, працевлаштований, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, яка продовжує навчання. У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання щомісячно, в розмірі 1/4 частини доходу, починаючи від дня пред'явлення позову і до закінчення навчання. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позов підтримала (а.с.17). Представник позивача [PERSON] надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позов підтримала (а.с.18). Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.16). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.5). Позивач навчається на денній формі першого курсу за спеціальністю «початкова освіта» інституту педагогіки і психології Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка», з терміном навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2020 року.Зазначені обставини підтверджуються довідкою, виданою 12.11.2018 Державним закладом «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» (а.с.6). Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги доньці на період навчання не надає. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позивач є таким, що потребує матеріальної допомоги батьків, незважаючи на працездатний вік, не може отримувати постійного заробітку у зв'язку з навчанням за денною формою. Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв'язку, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, а саме: що відповідач є батьком позивача, яка досягла повноліття та продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, а також визнання відповідачем позову, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дитину, а також те, що відповідач як батько не звільнений від обов'язку утримувати повнолітню доньку протягом її навчання і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя, суд приходить до висновку про задоволення позову, та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на її утримання на час навчання у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.11.2018 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved