Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовує тим, що вона 16 липня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від спільного подружнього проживання дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося, через два місяці після укладення шлюбу вони перестали проживати разом, після чого відповідач покинув її та не спілкується з нею більше трьох років. На даний час вона не підтримує жодних відносин і їй не відомо його місце перебування. Позивач [PERSON] просить суд шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила суд шлюб між нею та відповідачем розірвати без надання строку для примирення. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи 28.03. та 18.04.2017 року не зявився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся у встановленому законом порядку. Також повідомлявся про розгляд справи за допомогою оголошення у пресі в газеті за № 64 від 05 квітня 2017 року «Урядовий курєр». Причини неявки, суду не повідомив. Тому суд ухвалив заочне рішення за згодою позивача, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 16 липня 2013 року [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 1025). Від спільного подружнього проживання сторони дітей не мають. Сімейне життя у сторін не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя. Сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сімю позивач не має, категорично наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Встановлені судом обставини підтверджуються: -ксерокопією паспорта [PERSON], серії СТ №325078 від 01 жовтня 2012 року; -ксерокопією свідоцтва про шлюб, серії І-БК №219724 від 16 липня 2013 року; -ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON], серії 1-БК №200380 від 01 грудня 2009 року; -іншими матеріалами справи.

Outcome: approved