Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позивач вказала, що їй на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Однак через те, що у її квартирі зареєстрований Відповідач, який фактично в ній не проживає, Позивач, як власник будинку, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити (а.с. 16). Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 15). Представник третьої особи - Чугуївського районного відділу ГУ ДМС у Харківській області, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечував та просив проводити розгляд справи у його відсутності (а.с.17). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу, [PERSON], [INFO], на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS].. Квартира належить Позивачу на підставі Договору купівлі-продажу від 01 квітня 2014 року. Договір купівлі продажу квартири було укладено з дружиною Відповідача - [PERSON]. На час укладання договору купівлі-продажу [PERSON] була знята з реєстраційного обліку з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. З того часу Відповідач не проживає в квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS]. Також Продавець вказала, що [PERSON] уже більше року не проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в квартирі Позивача зареєстрований Відповідач, який фактично в ній не проживає, Позивач, як власник квартири, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідач жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану квартири за весь час володіння квартирою Позивача не приймав, Позивач самостійно утримує квартиру в належному стані, здійснює її поточний ремонт. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Стаття 3 Сімейного Кодексу України визнає сім'ю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В частині 4 статті 156 Житлового кодексу України зазначено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Частиною 2 статті 64 визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Отже, у відповідності до ст. 156 ЖК України Відповідач не є членом сім'ї Позивача. Так як Відповідач не є членом сім'ї Позивача, а також оскільки у Позивача особисто з Відповідачем не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вище вказаному помешканні, Позивач має право на захист своїх прав власника і вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, оскільки Відповідач фактично в квартирі не проживає, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі в спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування будинком. Для зняття Відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення Відповідача права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved