Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про стягнення винагороди за вислугу років та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що її було прийнято на роботу до ДП «Тернопільський облавтодор» в особі філії «Тернопільський райавтодор» дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України». Вона була звільнена з роботи 09 січня 2019 року за скороченням чисельності штату та чисельності працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Їй не було виплачено заборгованість по заробітній платі, одноразову винагороду за вислугу років в розмірі 9054,64 грн. У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача одноразову допомогу за вислугу років в розмірі 9054,64 грн. та середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку у сумі 55\~994,09 грн.. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просить його задовольнити. Представник відповідача відзиву не оформив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Проти позовних вимог заперечив. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Судом встановлено, що позивача було прийнято на роботу в філію «Лановецький райавтодор» Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», та 09.01.2019 її було звільнено з роботи. Як вбачається з довідок від 07 серпня 2019 року та довідки без дати, виданої бухгалтером філії «Лановецький райавтодор» Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», [PERSON] було нараховано розрахункові (заробітна плата, компенсація за не використану відпустку) в сумі 2028,20 грн. та у липні 2019 року нараховано 11\~248,00 грн. за вислугу років. Станом на 07.10.2019 нарахована сума 9054,64 за вислугу років є не виплачена ДП «Тернопільський облавтодор». Як вбачається з розрахункового листа на нарахування компенсації за невчасно виплачені розрахункові [PERSON] нараховано за листопад 2018 року - 4121,94 грн. та грудень 4018,13 грн. і середньоденна заробітна плата становить 246,67 грн. Відповідач подав заперечення на позов в яких не вказав суму заборгованості, а також не заперечив з приводу заробітної плати позивача за листопад та грудень 2018 року та середньоденної заробітної плати в розмірі 246,67 грн. Щодо стягнення одноразової допомоги за вислугу років, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої та другої\~статті 94 КЗпП України\~заробітна плата\~\~ - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (частина перша\~статті 21 Закону України «Про оплату праці»). Статтею 2 Закону України «Про оплату праці»\~визначена структура заробітної плати. Зокрема, до структури заробітної плати можуть входити: додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій) та інші заохочувальні та компенсаційні виплати (виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми). Статтею 9-1 КЗпП України\~передбачено, що підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників. Підприємство може матеріально заохочувати працівників медичних, дитячих, культурно-освітніх, учбових і спортивних закладів, організацій громадського харчування і організацій, що обслуговують трудовий колектив і не входять до його складу. Питання оплати праці, компенсаційних виплат, в тому числі питання матеріального заохочення працівників ДП «Тернопільський облавтодор» врегульовані положенням про порядок і умови виплати працівникам ДП «Тернопільський облавтодор» винагороди за вислугу років. Згідно з пунктами 1.2-1.4 положення, виплата винагороди за вислугу років здійснюється щомісячно, щоквартально або за рік. Рішення про виплату винагороди за визначений період проводиться в залежності від фінансового становища філії та в межах розрахункового фонду заробітної плати. Зазначена винагорода включається до середнього заробітку у порядку визначеному законодавством. Винагорода за вислугу років відноситься до додаткової заробітної плати і виплачується за рахунок собівартості виконуваних робіт. Частиною 2\~статті 97 КЗпП України, частиною 1\~статті 15 Закону України «Про оплату праці»\~передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Відповідно до частини першої\~статті 143 КЗпП України\~до працівників підприємств, установ, організацій можуть застосовуватись будь-які заохочення, що містяться в затверджених трудовими колективами правилах внутрішнього трудового розпорядку. Згідно частини 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частини перша\~статті 76 ЦПК України). Системний аналіз\~вказаних процесуальних норм дозволяє дійти висновку, що кожна сторона зобов`язана вжити заходів та надати докази на підтвердження\~тієї обставини, на яку вона посилається як на підставу для задоволення вимоги чи навпаки на заперечення існування такої\~обставини, а суд, виходячи з наданих сторонами доказів здійснює їх оцінку. Оскільки в судовому засіданні було доведено належними та допустимими доказами порушення прав позивача на отримання надбавки за вислугу років, а відповідачем наявність в останнього такого права не спростовано, що є його процесуальним обов`язком і не подано доказу про видачу наказу про не виплати винагороди за вислугу років, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення надбавки підлягає до задоволення в розмірі 9054,64 грн., яка підлягає стягненню з відповідача в користь позивача з утримання з цієї суми податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеної затримки, суд зазначає наступне. Статтею 116 Кодексу законів про працю України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до частини другої\~статті 2 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата - це також винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (додаткова заробітна плата). Враховуюче те, що відповідачем було порушено норми трудового законодавства у частині невиплати позивачу сума винагороди за вислугу років, яка відповідно до\~статті 2 Закону України «Про оплату праці»\~входить до структури заробітної плати, та на момент звернення позивача до суду (пред`явлення вимоги) роботодавець не виплатив позивачу належну суму, оспорював право позивача на її отримання, отже наявні підстави для покладення на нього відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України\~у вигляді стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку. За змістом частини першої\~статті 117 КЗпП України\~обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку.\~\~І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності. Частина перша\~статті 117 КЗпП України\~переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником. Частина друга\~статті 117 КЗпП України\~стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору. Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій\~статті 117 КЗпПУкраїни). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення. Натомість,\~якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.\~Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця. Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими\~Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене\~статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, тому числі й після прийняття судового рішення. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100\~(далі Порядок) передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Час затримки належних позивачу як звільненому працівнику сум, складає період з 29.10.2019 року і по день ухвалення рішення. Судом з`ясовано, що розмір середньоденного заробітку за останні два місяця позивача складає 246,67 грн. Як вказано в вище зазначеному порядку після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді, а середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого\~статтею 117 КЗпП України,\~враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах,\~співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, погашення відповідачем заборгованості, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідає обставинам цієї справи, розмір відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат за період з 09.01.2019 по день винесення рішення суду в сумі 9\~000,00 грн., з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було б передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту судом шляхом стягнення з Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», на користь позивача середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку у сумі 9 000,00 грн., з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів. Щодо стягнення судових витрати, суд зазначає наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial