Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 20 квітня 2017 року виконавчим комітетом Підлужненської сільської ради Костопільського району Рівненської області, актовий запис №1. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України. Причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи думку позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, всебічно та неупереджено дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 квітня 2017 року виконавчим комітетом Підлужненської сільської ради Костопільського району Рівненської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.04.2017 року. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім`я з 2018 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, стали чужими людьми, шлюб носить виключно формальний характер, примирення є неможливим. Згідно із ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Згідно ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 840,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved