Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є її дочкою і зареєстрована в її (позивача) квартирі з 27 червня 1997 року, однак вже більше, ніж 17-ть років не проживає у її житлі, на даний час знаходиться закордоном в Італії. У зв?язку із формальною реєстрацією відповідача у квартирі позивача, вона (позивач) позбавлена можливості отримати житлово-комунальну субсидію, у зв?язку із чим вимушена звернутися до суду за захистом свого права. У судовому засіданні у своєму вступному слові позивач [PERSON] просила визнати її дочку - відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування її квартирою, оскільки відповідач вже більше 17-ти років не проживає у ній. Представник позивача [PERSON] у вступному слові суду дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Додатково повідомив, що з вересня 2000 року відповідач [PERSON] не з?являється у квартирі позивача, при цьому забрала всі свої особисті речі і виїхала в Італію. При оформленні житлово-комунальної субсидії потрібно подати дані про дохід [PERSON], однак її немає (вона постійно проживає в Італії), а за відсутності таких відомостей оформити житлово-комунальну субсидію неможливо. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи; причини своєї неявки суду не повідомила; відзиву на позов не подала. За клопотанням представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача та його представника, взявши до уваги пояснення свідків та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрована в житловому будинку позивача 27 червня 1997 року, але фактично не проживає у ньому з вересня 2000 року, тобто близько 18 (вісімнадцяти) років. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов №223 від 22 травня 2018 року, гр.[PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS], але на даний час відсутня по місцю реєстрації (зі слів сусідів). Факт відсутності відповідача понад 18 (вісімнадцять) років у квартирі [PERSON] по [ADDRESS] підтвердили також свідки [PERSON] та [PERSON] Згідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживаючи більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved