Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 21.12.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . Проте, спільне подружнє життя не склалося через сімейні сварки, розбіжності та непорозуміння, так як відповідач останні роки веде себе непередбачувано, не реагує на будь-які прохання позивача, принижує її гідність та гідність спільної дитини. Всі ці непорозуміння призвели до того, що можливості зберегти сім`ю немає, почуття поваги, довіри та кохання один до одного втратили, шлюбні відносини не підтримують з липня 2017 року, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет, спору про спільне майно між ними немає, шлюб існує лише формально. Ухвалою суду від 05.04.2019 року відкрито провадження в справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, так як сімейне життя не склалося, шлюбні відносини з відповідачем не підтримують з липня 2017 року, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет, спору про спільне майно між ними немає. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, не заперечував у розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї було зареєстровано шлюб за актовим записом №3328 про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , прізвище подружжя після державної реєстрації шлюбу [PERSON] , [PERSON] . Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №37, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві від 09.01.2015 року. Причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося через сімейні сварки, розбіжності та непорозуміння, так як відповідач останні роки веде себе непередбачувано, не реагує на будь-які прохання позивача, принижує її гідність та спільної дитини, всі ці непорозуміння призвели до того, що можливості зберегти сім`ю немає, почуття поваги, довіри та кохання один до одного втратили, шлюбні відносини не підтримують з липня 2017 року, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет, спору про спільне майно між ними немає, шлюб існує лише формально. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини не підтримують, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя на збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved