Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору дарування від 19.10.2016 року відповідачка [PERSON] передала їй у власність 37/100 часток комунальної квартири [ADDRESS]. Інша частина квартири, а саме, 63/100 часток належать їй на підставі свідоцтва про право власність на нерухоме майно від 10.06.2011 року. Таким чином вона є власником квартири [ADDRESS]. Однак, на момент укладення договору дарування у квартирі була зареєстрована, але не мешкала відповідачка [PERSON], реєстрація якої позбавляє позивачку можливості реалізувати право власності. У зв'язку з чим, позивачка просить усунути перешкоду у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації та визнання [PERSON], такою що втратила право користування вищевказаною квартирою. В судове засідання позивачка та її представник не з'явились, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, окрім того позовні вимоги визнала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно із копією договору дарування від 19.10.2016 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 червня 2011 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.10.2016 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.4-6). Із довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 24.10.2016 року, а також за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України: [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7, 16). Згідно із ст. 317 ЦК України, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 71 Житлового кодексу України вказує, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положеннями ст. 174 ЦПК визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, встановлено, що відповідачка [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS], подарувала частину вищезазначеної квартири позивачці [PERSON], надала нотаріально завірену заяву про визнання позову, а тому позов підлягає задоволенню в частині визнання відповідачки такою, що втратила право користування зазначеною квартирою. Судом не встановлені обставини, які б свідчили про порушення таким визнанням прав чи інтересів інших осіб, таке визнання відповідачем позову не суперечить закону. Позовні вимоги щодо зняття з реєстрації відповідача є передчасними, оскільки факт позбавлення права користування житловим приміщенням, тобто визнання судом особи такою, що втратила право користування житлом є підставою для зняття відповідача з реєстрації в примусовому порядку. Так, відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Outcome: partial