Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON], реєстраційний номер 367, позивач набула право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що їй стало відомо, що Другою Луцькою державною нотаріальною конторою 13 липня 2007 року за № 5294084 зареєстроване обтяження - арешт належної їй квартири. Вважає, що належна їй на праві власності квартира безпідставно перебуває під арештом та перешкоджає розпоряджатись власним майном. На підставі наведеного просить зняти арешт з квартири, що належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 5294084 зареєстрований 13.07.2007 року Другою Луцькою Державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Прокуратури м. Луцька №07/1-748 від 24.02.1999 року. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.02.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Статтею 47 ЦПК України визначено поняття цивільної процесуальної дієздатності, під якою розуміється здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді фізичними особами, які досягли повноліття та юридичними особами. Луцька місцева прокуратура не має статусу юридичної особи, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Міністерства Юстиції України, як юридична особа не зареєстрована, а тому такою цивільною процесуальною дієздатністю не наділена та не є належними відповідачем у даній справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.03.2019 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача Прокуратуру Волинської області. Позивач [PERSON] на адресу суд подала заяву про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами, заявлені вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON], реєстраційний номер 367, [PERSON] набула право власності на квартиру №2 за адресою: м. Луцьк, вул. Степана Бандери, буд. 17. (а.с. 6). 31 березня 1999 року за № 6938 Волинським обласним бюро технічної інвентаризації проведена державна реєстрація права власності. З копії витягу щодо Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №118048184 від 22.03.2018 року вбачається, що Другою Луцькою державною нотаріальною конторою 13 липня 2007 року за № 5294084 зареєстроване обтяження - арешт квартири, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Степана Бандери, буд. 17. кв. 2. Підстава обтяження: повідомлення Прокуратури міста [PERSON], вих. 07/1-748 від 24.02.1999 (а.с. 5). З повідомлення №07-1-748 від 24.02.1999 року вбачається, що у зв'язку з проведенням перевірки прокуратурою міста Луцька, прокурор М.Я. Білоус просить накласти заборону на відчуження квартири № 2 по вул. Суворова. Власниками квартири вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Статтею 41 Конституції Українипередбачено\~право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст 316, 317, 319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною четвертою та пятою статті 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (далі Закону) визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. На час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на придбане майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Статтею 391\~ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Оскільки арешт на майно позивача накладено, однак відкритих виконавчих проваджень відносно неї на даний час немає, між тим, питання про зняття арешту не вирішено, що чинить позивачу перешкоди у здійсненні прав власника (розпорядження своїм майном), суд вважає, що наразі накладений арешт не має правових підстав для існування і він перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні своїм майном без законних на те підстав, що є безумовним порушенням принципу мирного володіння своїм майном, який закріплений у статті 1 Протоколу №1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що є всі наявні підстави для зняття арешту з нерухомого майна [PERSON]

Outcome: approved