Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , Старобільської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з місця реєстрації. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власником домоволодіння за адресою [ADDRESS] . В будинку зареєстрований її син - відповідач [PERSON] , яка з 2014 року в ньому не проживає та з реєстраційного обліку не знявся. Отже, за адресою [ADDRESS] , відповідач [PERSON] не проживає понад одного року. Договору користування житлом вони не складали, відповідач не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг на утримання житлового приміщення, особистого майна в квартирі не зберігає. Просить суд визнати його таким, що втратив право користування будинком та зняти його з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, суду надана заява про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. У судове засідання відповідач Старобільська міська рада Луганської області не з`явився, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ксерокопій свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 червня 2019 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про рєстрацію права власності, будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно довідки Старобільської міської ради від 05 серпня 2019 року за № 1683 відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. Крім того, факт реєстрації відповідача [PERSON] підтверджується довідкою голови вуличного комітету від 12 серпня 2019 року, в якій зазначено про те, що [PERSON] зареєстрований за одним адресом з позивачем по [ADDRESS] , та з 2014 року не проживає. Своєю бездіяльністю, а саме не бажанням виписатись з будинку відповідач перешкоджає позивачеві володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй будинком, порушує вимоги ст. ст. 319, 383 ЦК України, оскільки реєстрація (прописка) відповідача [PERSON] позбавляє її права користуватися ним, а також змушує нести зайві затрати по сплаті платежів по утриманню будинку. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012р. встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , Старобільської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з місця реєстрації - законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved