Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вона 01.03.1990 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м. Чернівці за актовим записом №372. У вказаному шлюбі дітей у них немає. Посилається на те, що їх спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя та частих сварок між ними. З 2002 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В звязку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просив його розірвати. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася,в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.03.1990 року, що стверджується повторним свідоцтвом про одруження серії І-МИ №003669 від 10.12.1990 року (а.с. 5). У вказаному шлюбі дітей немає. Причиною розпаду сімї були часті сварки між сторонами, відсутність між сторонами протягом тривалого часу будь-яких відносин, спільного проживання. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З копії повторного свідоцтва про одруження серії І-МИ №003669 від 10.12.1990 року (а.с. 5)видно, що після реєстрації шлюбу позивач [PERSON] змінила своє прізвище «Пустовгар» на прізвище «Крісько», однак враховуючи, що від останньої клопотань про залишення даного прізвища чи відновлення дошлюбного прізвища не надходило, то суд це питання не вирішує. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved