Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, уточненим під час судового розгляду, відповідно до якого просить дозволити їй виїзд за межі України до Російської Федерації з неповнолітніми дітьми - сином [PERSON], [INFO] та дочкою [PERSON], [INFO], на період з 25 червня 2017 року до 31 серпня 2017 року, без згоди батька [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2003 року. Від наведеного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина та дочку. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 30.04.2010 року шлюб з відповідачем розірвано. Зараз вона проживає разом із чоловіком [PERSON] та дітьми, матеріально утримує дітей, відповідач по справі - батько дітей не бере участі у їх вихованні, не займається їх фізичним та духовним розвитком. На теперішній час родичі її чоловіка [PERSON] проживають у Російській Федерації, вона не може їх навістити разом з дітьми, оскільки відповідач безпідставно відмовляється від надання згоди на виїзд дітей за межі України. В судове засідання позивач та її представники не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у разі повторної неявки відповідача в судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності та про прийняття рішення у справі з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до вимог ст.ст.224-226 ЦПК України, суд ухвалює рішення зі згоди позивача при заочному розгляді справи на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються: - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] (серія [NUMBER]), виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 17.01.2008 року, актовий запис №75, де в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]; - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] (серія [NUMBER]), виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області 15.08.2003 року, актовий запис №826, де в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]; - рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 квітня 2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 22.03.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №177 було розірвано; - свідоцтвом про шлюб, укладеного між [PERSON] та [PERSON], виданого 08 грудня 2016 року Приморським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Донецькій області серія [NUMBER], актовий запис №482, прізвище дружини «[PERSON]» змінено на «[PERSON]»; - довідками № 10-120-0367, № 10-120-0163, № 10-120-0164 від 15.05.2017 року, виданими Департаментом адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідно до яких неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають разом із матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст.154, ст. 155 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Здійснення батьками, своїх прав має ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Як зазначено у позовній заяві, [PERSON] має намір виїхати разом із дітьми та чоловіком [PERSON] за межі території України до Російської Федерації з метою відвідати родичів чоловіка, а саме до його рідної тітки [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], але без нотаріально посвідченої згоди на те батька дітей, позивачка це зробити не може. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за кордон. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивач не наполягала на стягненні з відповідача сплаченого нею судового збору, суд вважає таке стягнення недоцільним.

Outcome: approved