Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення сином повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 29 травня 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис за №564. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Сторони давно проживають окремо, тому після народження сина відповідач ухилявся від його утримання, пояснюючи, що у нього немає коштів, хоча, як позивачу відомо, відповідач працює охоронником УДСО при УМВС України в Рівненській області. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.14,18). Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки від відповідача до суду не надійшло жодних заперечень проти позову, тому суд, дослідивши докази належного повідомлення про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі, оскільки проти цього не заперечує позивач. З копії свідоцтва про народження [PERSON], який народився [INFO], про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №965 (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 22 квітня 2010 року), судом встановлено, що його батьком, є відповідач - [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з довідки про склад сім'ї №1082 від 02.09.2014 року, виданої Миляцькою сільською радою Рівненської області, до складу сім'ї [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS], входять: син - [PERSON], [INFO]; батько - [PERSON], [INFO]; мати - [PERSON], [INFO] та брат - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. З пояснень позивача встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою, на своєму утриманні інших непрацездатних осіб не має. Суду не надано жодних доказів того, що відповідач є нездоровим чи непрацездатним, а також не надано підтвердження того, що на своєму утриманні має інших непрацездатних осіб. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, суд приходить до переконання, що щомісячний розмір аліментів слід призначити у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved