Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою в загальному розмірі 17301.07 грн. посилаючись на те, що 18.12.2012р. відповідачка [PERSON] власноручно написала розписку про те, що взяла в борг у [PERSON] гроші в сумі 16180 грн. із зобов'язанням повернути їх до 18.01.2013р. У визначений термін, борг відповідачка не повернула. Оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов'язання позивач вважає, що вона повинна виплатити 3% річних від простроченої суми, що складає 1121.07 грн. Позивачка вважає, що відповідно до вимог цивільного законодавства відповідачка зобов'язана виконати боргові зобов'язання , а тому і звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник за угодою [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили стягнути з відповідачки [PERSON] борг в сумі 16180 грн., відсотки за прострочення виконання грошового зобов»язання в сумі 1121.07грн., в всього 17301.07 грн. та судові витрати по справі, документально підтверджені. Позивач [PERSON] суду пояснила, що вона особисто передала в борг [PERSON] гроші в сумі 16180грн., так як остання оформляла земельний пай і попросила допомогти їй грошима. Про отримання грошей, відповідачка написала боргову розписку власноручно і пообіцяла повернути гроші через місяць. До теперішнього часу борг [PERSON] так і не повернула. Відповідачка [PERSON] та її представник за угодою [PERSON] позовні вимоги не визнали і просили в їх задоволені відмовити. Відповідачка [PERSON] суду пояснила, що гроші в борг у [PERSON] вона не брала. Працюючи в магазині с.Суха Балка, власником, якого був [PERSON], вона допустила нестачу на суму 16180грн. Під натиском [PERSON], яка є матір'ю власника магазину [PERSON], вона вимушена була написана боргову розписку на суму 16180грн. Борг відповідачка не повернула. На зазначену суму боргу вона писала кілька розписок, за останньою розпискою було винесено рішення суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та письмові розписки з архівної справи № 475/28/14-ц, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі виникли грошові зобов'язання, які регулюються цивільним законодавством. Відповідно до ст..ст.11, 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію( сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч 1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч 2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімума доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми (ч1ст.1047 ЦК України). Частина 2 ст.1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Досліджуючи письмові докази по справі, судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, який має письмову форму та складений в формі розписки від 18.12.2012р. Згідно розписки від 18.12.2012р., [PERSON], продавець магазину «[INFO]» с.Суха Балка, заборгувала [PERSON] 16180 грн. Зобов'язується виплатити борг на протязі місяця. Відповідачка [PERSON] не заперечує, що розписку написала власноручно, але вважає, що писала її під натиском [PERSON] Дана сума боргу відповідає розміру нестачі, яка виникла в магазині під час її роботи продавцем. З даною сумою нестачі [PERSON] погодилася, так як бажала продовжити працювати в даному магазині. Не сплативши суму нестачі, вона знову написала нову розписку на цю ж саму суму боргу в січні 2013р. Рішенням Доманівського районного суду від 18.07.2014р. спір за борговою розпискою на суму 16180 грн. вже розглянутий, сума боргу з відповідачки стягнута. Спростовуючи пояснення відповідачки, позивач [PERSON] стверджує, що особисто передала [PERSON] гроші в борг в сумі 16180 грн. в грудні 2012р. , про що остання власноручно склала письмову розписку. Сума боргу не пов'язана із нестачею в магазині. Аналізуючи пояснення сторін та досліджуючи письмові докази по справі, судом встановлено, що дійсно боргові розписки від 18.12.2012р. та 17.01.2013р. мають однаковий розмір боргу, але різних позикодавцев. Спір за борговою розпискою від 17.01.2013р. судом розглянутий і по ньому прийнято рішення. Позикодавцем, по вирішеному судом, грошовому зобов'язанню зазначений [PERSON]. По даному спору, позикодавцем по грошовому зобов'язанню від 18.12.2012р. зазначена [PERSON]. Крім того, в розписці від 18.12.2012р. [PERSON] заборгувала [PERSON] грошові кошти в сумі 16180грн., а в розписці від 17.01.2013р. відповідачка взяла із каси магазину, який належить підприємцю [PERSON] гроші в сумі 16180 грн. Різні позикодавці та різні обставини виникнення боргу, зазначені в письмових розписках спростовують пояснення відповідачки щодо тотожності боргу за двома борговими розписками, спір по якому вже вирішений. Відповідно до ч 4 ст.60 ЦПК України- кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивачем [PERSON] надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог. Надання суду оригіналу письмової боргової розписки свідчить про невиконання грошового зобов»язання. Належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачем надано не було. Посилання відповідача на особисті пояснення не є достатнім доказом , які можуть бути покладені в основу рішення. Крім того, згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст..625 ЦК України, тобто виконати грошове зобов*язання з виплатою відсотків від простроченої суми, передбачених кредитним договором. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст..625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачка [PERSON] прострочила виконання грошового зобов'язання про повернення боргу в сумі 16180 грн, тому повинна сплатити позивачу три відсотка річних від даної суми, що складає 1121.07 грн., із розрахунку за 843 дні прострочки. Таким чином, загальний розмір боргу складає 17301.07 грн. ( 16180 грн.+1121.07 грн.), якій підлягає стягненню з відповідачки в повному обсязі. Відповідно до ст..88 ЦПК України судові витрати, документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача. Згідно досліджених судом квитанцій сума судових витрат складає 243.60 грн., які підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved