Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому вказала, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру виникло на підставі: Свідоцтва про право на спадщину № [NUMBER] , виданого 01.04.2016 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. та Договору дарування 1\\2 частки квартири від 29.01.2020 року № 256, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В. У спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , є колишнім чоловіком [PERSON] , яка в свою чергу є членом сім`ї позивача. Шлюбні відносини між відповідачем та [PERSON] фактично припинились у липні 2015 року. З липня 2015 року після того, як фактично припинились шлюбні відносини між [PERSON] , відповідач не проживає у квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей [PERSON] в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивачка, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. А ні позивач, а ні [PERSON] з відповідачем не спілкуються, зв`язок з ним відсутній. З того часу як відповідач покинув зі своїми речами вказану квартиру, місце його фактичного проживання не відомо. Вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням, у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того відповідач не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому позивачка, як власник житла, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Крім того, факт його реєстрації позбавляє можливості оформлення субсидії на квартиру, що у сукупності ставить її та інших мешканців квартири у скрутне матеріальне становище. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 11.03.2021 року відкрито провадження по справі і визначена форма розгляду справи: за правилами спрощеного провадження. У встановлений ухвалою строк відповідачу на подання відзиву, відзив не надійшов. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 130 ч. 10 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, хоча на офіційному веб-порталі суду було розміщено оголошення про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Судом були використані можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, [PERSON] , до суду не з`явились, будь яких заяв не надали. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] , підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.04.2016 року, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С., і зареєстрованого у реєстрі за №419, та договору дарування 1\\2 частки квартири від 29.01.2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В., і зареєстрованого у реєстрі за №256, належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с.12, 13). Право власності також підтверджене інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с. 14). Суду не надано будь яких доказів того, що відповідач [PERSON] є власником, або співвласником спірної квартири. Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2016 року, шлюб між відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] , було розірвано(а.с.17). Відповідач [PERSON] , відповідно до інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Факт не проживання [PERSON] більше року у спірній квартирі, підтверджується актом про фактичне місце проживання (не проживання) громадян від 11.01.2021 року, ЖБК № 12 «Запоріжсталь»(а.с.15). Також, факт не проживання [PERSON] більше року у спірній квартирі, крім тверджень позивача, підтверджено письмовими поясненнями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , наданими до суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею спірної квартири, відповідач [PERSON] ,не будучи власником, співвласником квартири, зареєстрований в ній, на момент розгляду справи понад один рік у квартирі не проживає. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Положення ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, регулюють права і обов`язки членів сім`ї власника квартири. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з положень ст. 16, 391, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Враховуючи, що дослідженими судом доказами підтверджується факт того, що відповідач не проживає у спірному житлі більше одного року без поважної причини, його реєстрація в квартирі порушує права позивача, а також, відповідачем не надано будь-яких даних, які б спростовували доводи позивача, викладені у позові, а також підтверджували те, що відповідач несе витрати по утриманню житлового приміщення, про яке йдеться у позові, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної си\-ли, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача законні обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved