Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття, посилаючись на не досягнення домовленості щодо участі відповідача, який проживає окремо, в утриманні дитини. Ухвалою суду від 31 травня 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні 27 червня 2018 року позивач уточнила позовні вимоги, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття. З огляду на вказане, враховуючи неявку відповідача, судом відкладено розгляд справи. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач подала заяву в якій уточненні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові, справу просила слухати у її відсутності. Відповідач про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить власноручна розписка останнього від 11 липня 2018 року, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 2017 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], видане виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області. У шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане 19 квітня 2017 року виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області. Згідно з довідкою виконкому Скалатської міської ради №3-253 та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №1234 від 29 травня 2018 року, [PERSON] проживає у [ADDRESS]. До складу сім'ї входять: [PERSON], [INFO], - сестра; [PERSON], [INFO], - мати; [PERSON], [INFO], - син; [PERSON], [INFO], - син, та [PERSON], [INFO], - син. [PERSON], 1983 р.н., із сім'єю не проживає, допомоги дитині не надає. Долучений до справи розрахунок витрат на дитину, виконаний позивачем, суд не бере до уваги, оскільки він не є належним відповідно до ст.ст. 78-80 ЦПК України. З довідки №3-254, виданої Скалатською міською радою Підволочиського району, позивач дійсно ніде не працює з 30.09.2010 року, наказ №85 від 30 вересня 2010 року згідно трудової книжки [NUMBER] від 30.06.2005 року. Судом встановлено, що Відповідач, не зареєстрований і проживає разом з сім'єю, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання дитини Відповідач не надає. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів на малолітнього, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01 липня становить 1559 гривень. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків з утримання малолітньої дитини, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дітей. Враховуючи, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дітей, потреби у їх розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, у розмірі 800 (вісімсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 184 СК України позовні вимоги належить задовольнити частково.

Outcome: partial