Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 19.04.1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому України, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 208. В обґрунтування позову зазначила, що 19 квітня 1997 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділ реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому України, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 208, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначила, що їх сім`я розпалася, проживають окремо, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач не з'явилася, до суду надала заяву за вх. № 881 від 15.01.2015 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Строк на примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 18.12.2014 року, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань не надходило, на підставі чого суд вважає, що відповідач не використав своє процесуальне право на участь у судовому засіданні та подання суду доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій на адресу суду заяві позивач не заперечувала. Враховуючи подану позивачем заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 19 квітня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому України, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 208, та видано свідоцтво про шлюб 19 квітня 1997 року серії [NUMBER], шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, тривалий час проживають окремо. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Підставами для розірвання шлюбу, як зазначено в позові, є різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між подружжям постійно виникали сварки. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітніх дітей, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved