Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.02.2006 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим та спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Все це негативно вплинуло на їх стосунки, внаслідок чого шлюбні відносини фактично припинені з травня 2007 року, оскільки спільне життя і збереження шлюбу стали неможливими. Вважає, що при зазначених обставинах збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому вона вирішила звернутися до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Продень та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надала письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON](а.с.29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надав письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги визнає, та не заперечує проти їх задоволення(а.с.30). Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтву про шлюб серії 1-ЖС № 014118 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.02.2006 року, актовий запис №36(а.с.5). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 039151(а.с.6). Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сімя розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони протягом тривалого періоду часу проживають окремо один від одного, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного,що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а томупозовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи також письмову заяву відповідача про визнання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved