Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до її чоловіка [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до суду та досягнення сином повноліття. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 23 жовтня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не бере участі у його вихованні. 16 липня 2015 року позивач через канцелярію Миронівського районного суду Київської області подала заяву, в якій позовні вимоги уточнила просила стягнути із відповідача [PERSON] аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до суду та досягнення сином повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що з відповідачем шлюбних стосунків не підтримує, проживає окремо із 06 квітня 2014 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Згідно зі ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 жовтня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 23 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучанського міського управління юстиції у Київській області. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER], видане 10 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 1817. Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Цей обов'язок закріплений у ст. ст. 51, 52 Конституції України, ст. ст. 180-201 Сімейного кодексу України. На підставі положень статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. До розгляду справи судом, згоди щодо утримання сина сторонами не досягнуто. В даний час їх син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Оскільки обов'язки по утриманню дитини батьки несуть спільно, то з відповідача, який являється працездатним, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За правилами статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем заперечень на позов не подано, не повідомлено суд про наявність обставин, передбачених ст. 182 Сімейного Кодексу України, які мають братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину, зокрема щодо його незадовільного стану здоров'я, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення, а тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі, зазначеному позивачем. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Зважаючи на викладене, на підставі ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved