Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсним рішення Підгайцівської сільської ради від 12.09.2017 року. Свій позов обгрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 05.04.2000 року, який укладений між нею та її батьком [PERSON] , вона стала власником 52/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . В батька на праві власності залишилося 48/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Після цього між нею та батьком [PERSON] було розділено земельну ділянку по [ADDRESS] . Згідно розподілу їй відійшло 0,22 га, а батькові 0,1789 га. На свою земельну ділянку вона отримала Державний акт від 06.08.2008 року. Батько [PERSON] за життя не оформив право власності на землю. Після смерті батька, який помер [INFO] , вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на ј частку від 48/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, тобто на 12/100 частини. 36/100частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] успадкували інші спадкоємці, в тому числі [PERSON] та [PERSON] . Після цього всі спадкоємці узгодили розподіл земельної ділянки, яка була в користуванні батька, проте ні вона, ні [PERSON] , ні [PERSON] свої частки у власність не отримували. Згідно договору дарування від 25.04.2013 року [PERSON] подарувала свою частку Істон [PERSON] , а 13.01.2015 року згідно договору дарування [PERSON] подарував свою частку Істон [PERSON] . Згідно рішення Апеляційного суду Волинської області від 01.07.2016 року було поділено в натурі житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . 28.11.2016 року Істон [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] своєму сину [PERSON] Вказує, що на даний час між нею та [PERSON] є спір щодо користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , яка належала батькові [PERSON] . Зазначає, що до неї перейшло після смерті батька право на користування ј частиною цієї земельної ділянки. Проте в порушення законодавства [PERSON] та [PERSON] , вже не будучи співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] , [ADDRESS] 2017 році отримали у власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . Так, 12.09.2017 року Підгайцівською сільською Радою неправомірно винесено рішення №24/10 про затвердження технічної документації гр. [PERSON] та гр. [PERSON] та передачу їм спірних земельних ділянок у власність. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати недійсним рішення Підгайцівської сільської Ради № 24/10 від 12.09.2017 року « Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для передачі у приватну власність» щодо затвердження технічних документацій гр.[PERSON] та гр. [PERSON] та передачу їм земельних ділянок у власність в с.Струмівка Луцького району. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила. Суду зазначила, що позивач вже отримала безоплатно земельну ділянку у власність, [PERSON] та [PERSON] правомірно скористались своїм правом на отримання земельних ділянок у власність. При цьому, позивач не довела, яким чином в даному випадку порушені її права. Представник відповідача Підгайцівської сільської Ради в судове засідання не з`явився, подано суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , кожен зокрема, вважали, що до задоволення позов не підлягає. Вимоги позивача вважають безпідставними. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задолення частково з наступних підстав. \~ \~ \~ \~З матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~щозгідно договору купівлі-продажу від 05.04.2000 року, який укладений між позивачем та її батьком [PERSON] , позивач стала власником 52/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.3). Після цього договору між позивачем та [PERSON] . згідно схеми розподілу було встановлено користування земельною ділянкою по [ADDRESS] (а.с.4). Згідно цього розподілу позивачу відійшло 0,22 га, а [PERSON] 0,1789 га. Позивач отримала земельну ділянку у власність та оформила Державний акт від 06.08.2008 року (а.с.5). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивач [PERSON] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] , а також ще один спадкоємець [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме по ј частки від 48/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, тобто по 12/100 частини кожен зокрема(а.с.6). Після цього позивач [PERSON] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] узгодили розподіл земельної ділянки, яка була в користуванні батька(а.с.19). Лише [PERSON] згідно вищезазначеної схеми розподілу оформив право власності на земельну ділянку розміром 0,0324 га. Згідно договору дарування від 25.04.2013 року [PERSON] подарувала свою частку Істон [PERSON] (а.с.7-9). 13.01.2015 року згідно договору дарування [PERSON] подарував свою частку Істон [PERSON] (а.с.11,12). Також в ході розгляду справи встановлено, що в 2013 році [PERSON] також подарував свою частку в будинку Істон [PERSON] , а також земельну ділянку розміром 0,0324 га. Таким чином, Істон [PERSON] належало 36/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , а позивачу [PERSON] 64/100 частини. Згідно рішення Апеляційного суду Волинської області від 01.07.2016 року було поділено в натурі між [PERSON] та Істон [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.14-16). Після рішення суду 36/100 частинам житлового будинку з господарськими спорудами було присвоєно поштову адресу квартира [ADDRESS] , а 28.11.2016 року Істон [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] своєму сину [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , в 2017 році звернулись в Підгайцівську сільську Раду та на підставі рішень, які виносились ще в 2011 році, коли вони були співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , та на підставі схеми розподілу землі виготовили технічні документації та отримали у власність земельні ділянки в розмірі по 0,0324 га для обслуговування житлового будинку та погосподарських споруд(рішення Підгайцівської сільської Ради від 12.09.2017 року п.1.9 та 1.10) (а.с.19). При вирішенні позову суд виходить з наступного. Відповідно до ст.120 ЗК України у разі\~набуття права\~власності на\~жилий будинок,\~будівлю або\~споруду,\~що перебувають\~у власності,\~користуванні іншої\~особи,\~припиняється право\~власності,\~право користування\~земельною ділянкою,\~на якій\~розташовані ці\~об`єкти.\~До особи,\~яка набула\~право власності\~на жилий\~будинок,\~будівлю або\~споруду,\~розміщені на\~земельній ділянці,\~що перебуває\~у власності\~іншої особи,\~переходить право\~власності на\~земельну ділянку\~або її\~частину,\~на якій\~вони розміщені,\~без зміни\~її цільового\~призначення. Якщо\~жилий будинок,\~будівля або\~споруда розміщені\~на земельній\~ділянці,\~що перебуває\~у користуванні,\~то в\~разі набуття\~права власності\~на ці\~об`єкти\~до набувача\~переходить право\~користування земельною\~ділянкою,\~на якій\~вони розміщені,\~на тих\~самих умовах\~і в\~тому ж\~обсязі,\~що були\~у попереднього\~землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. На підставі цієї правової норми суд приходить до висновку, що право на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами, яка належала [PERSON] , що знаходиться по [ADDRESS] , у відповідачів [PERSON] та [PERSON] виникло після набуття ними на праві власності по 12/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами. З врахуванням того, що згідно договору дарування від 25.04.2013 року [PERSON] подарувала свою частку [PERSON] , а 13.01.2015 року згідно договору дарування [PERSON] подарував свою частку Істон [PERSON] , то відповідачі втратили право користування спірною земельною ділянкою і таке право перейшло до нового власника.(а.с.7-9, 11, 12). Відповідно до ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього\~Кодексу.\~У разі\~якщо земельна\~ділянка державної\~власності розташована\~за межами\~населених пунктів\~і не\~входить до\~складу певного\~району,\~заява подається\~до Ради\~міністрів Автономної\~Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Суд приходить до висновку, що станом на 2017 рік відповідачі [PERSON] та [PERSON] не були користувачами земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , а тому не мали право на отримання у власність, кожен зокрема, земельних ділянок розмірами по 0,0324 га, що відповідає схемі розподілу(а.с.19). Посилання представника позивача [PERSON] про те, що будь-який громадянин має право на отримання у власність земельної ділянки, чим і скористались відповідачі, суд не бере до уваги, бо в даному випадку суд встановив, що право відповідачів на землю виникло лише після набуття права власності на відповідні частки в житловому будинку по [ADDRESS] . Суд також не бере до уваги твердження представника відповідачів [PERSON] та третіх осіб Істон [PERSON] та [PERSON] про те, що передачею у власність відповідачам земельних ділянок не порушуються права позивача [PERSON] . З врахуванням положень ст.120 ЗК України, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди, а також рішення Апеляційного суду Волинської області від 01.07.2016 року, яким поділено в натурі житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що передачею у власність відповідачам земельних ділянок порушуються права позивача [PERSON] . Відповідно до\~ст.152\~ЗК України\~власник земельної\~ділянки або\~землекористувач може\~вимагати усунення\~будь-яких\~порушень його\~прав на\~землю,\~навіть якщо\~ці порушення\~не пов`язані\~з позбавленням\~права володіння\~земельною ділянкою,\~і відшкодування\~завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки лише п.1.9 та 1.10 рішення від 12.09.2017 року Підгайцівської сільської Ради №24/10 стосуються затвердження технічної документації гр. [PERSON] та гр. [PERSON] та передачу їм спірних земельних ділянок у власність. На підставі ст.ст. 118, 120,152 ЗК України,

Outcome: partial