Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права на безоплатну приватизацію квартири, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 грудня 1991 року на підставі рішення Синельниківського міськвиконкому їй був наданий ордер № 1673 для проживання у квартирі [ADDRESS] . Під час вселення ордер разом з пакетом інших документів був зданий до організації, яка відповідала за вселення мешканців і безпосередньо цим займалась. Позивач звернулись до управління ЖКГ та комунальної власності в м. Синельникове щодо оформлення передачі їй квартири в приватну власність, але отримала відмову, оскільки у неї відсутній ордери на жиле приміщення. Зазначає, що вона на законних підставах проживає та зареєстрована в спірній квартирі, а відсутність ордеру про надання житлової площі позбавляє її можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири. Факт видачі позивачеві ордеру встановлений також рішенням Синельниківського міського суду Дніпропетровської області від 28.02.1997 року по справі №2-117-97. Просить визнати за нею, [PERSON] , право на безоплатну приватизацію квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за відсутністю ордеру про надання житлової площі. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник Синельниківської міської ради Денега Н.Л. до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнають повністю. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, встановив наступне. Згідно з довідкою відділу реєстрації Синельниківської міської ради від 01.03.2019 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 31.01.1991 по теперішній час. Як вбачається з рішення Синельниківського міськсуду Дніпропетровської області від 28.02.1997 , позивач з 23.04.1988 до 01.06.1994 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. В період шлюбу на підставі рішення міськвиконкому від 21.12.1990 по ордеру №1673 їх сім`ї була надана квартира за адресою: [ADDRESS] . Ордер був виданий на ім`я матері [PERSON] - [PERSON] , а позивач та її діти були вписані в даний ордер як члени сім`ї. Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Статтею З Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, шо приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної плоші на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Відповідно до ч. ч. 1,3, 10 ст.8 вищевказаного Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Згідно з ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків- пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв- заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення. забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Спірна квартира не відноситься до житла, що не підлягає приватизації у розумінні ч. 10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», її балансоутримувачем є Синельниківське міське комунальне підприємство «ЖЕК-1». Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. З урахуванням викладених обставин та приймаючи до уваги той факт, що позивач на законних підставах проживає та є зареєстрованою в спірній квартирі, а відсутність ордеру про надання житлової площі позбавляє її можливості реалізувати своє право на приватизацію, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved