Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про зобов'язання припинити дії, зобов'язання вчинити дії. Мотивує свої позовні вимоги тим, що 24 січня 2008 року між нею та ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML-1880/2008 про надання їй грошових коштів у кредит в розмірі 14960 доларів США, як зазначено у договорі. Позивач зазначив, що грошові кошти їй не було надано у доларах США, про що в судовому засіданні пояснив її представник. Також позивач зазначив, що нею на адресу відповідача 18 квітня 2014 року було направлено пропозицію розглянути можливість підписання додаткового договору № 2 до договору кредиту. Як зазначає позивач, відповідач отримав примірник такого додаткового договору № 2 і станом на 24 квітня 2014 року від відповідача не було отримано відмови підписати такий додатковий договір, а тому нею було здійснено черговий платіж у терміни передбачені основним договором та у розмірі визначеному додатковим договором № 2 до договору кредиту № ML-1880/2008 від 24 січня 2008 року. Позивач вважає, що відповідач прийняв умови додаткового договору № 2 до договору кредиту № ML-1880/2008 від 24 січня 2008 року, однак як уже зазначалося не надав їй примірник такої підписаної додаткової угоди, у зв'язку з чим вона звернулася до суду із вимогами про зобов'язання ПАТ «ОТП Банк» припинити дії спрямовані на ненадання позивачу екземпляру підписаного додаткового договору № 2 до договору кредиту № ML-1880/2008 від 24 січня 2008 року та зобов'язати відповідача надати їй вказаний підписаний екземпляр такого договору, а також зобов'язати відповідача виконувати умови такого договору. В свою чергу до суду із зустрічним позовом звернувся ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Збільшивши у подальшому розмір позовних вимог, мотивував свої вимоги тим, що між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір за № ML-1880/2008 від 24 січня 2008 року. Згідно вказаного кредитного договору та на підставі кредитної заявки [PERSON], позивач надав відповідачу кредит в сумі 149680 доларів США із сплатою відповідачем плаваючої процентної ставки у розмірі 4.49% та FIDR з кінцевим терміном погашення кредиту 24 січня 2027 року. В зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем [PERSON], позивач здійснив вимогу дострокового виконання умов договору, про погашення заборгованості. Станом на 09.07.2014 року заборгованість по кредиту складає 99763.40 доларів США, заборгованість по відсоткам склала 22462.88 доларів США, а всього на загальну суму 122226.28 доларів США. 24.01.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого відповідач [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] її зобов'язань за договором кредиту. Як зазначено в умовах договору поруки [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед позивачем за невиконання умов кредитного договору. Відповідачі не виконали своїх обов'язків перед позивачем за вказаними договорами, а тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги повністю. Стягнути з відповідачів на користь позивача, солідарно суму заборгованості у розмірі 122226.28 доларів США із визначенням суми заборгованості в гривні в еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення та судові витрати понесені позивачем. В свою чергу до суду із позовом звернулася [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про визнання недійсним договору кредиту. Мотивувала свої вимоги тим, що під час укладення договору кредиту № ML-1880/2008 від 24 січня 2008 року відповідач ПАТ «ОТП Банк» застосував нечесну підприємницьку практику. Порушив вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Також не попередив споживача про валютні ризики, що є прямим обов'язком банку. Крім того, як вказує позивач [PERSON] у доповненнях до свого позову, кредит було надано не у долалах США, а в гривні Україна. [PERSON] з посиланням на письмові обґрунтування позову та наявніст введення в оману, просила суд на підставі ч. 3 ст. 215 ЦК України визнати недійсним кредитний договір № ML-1880/2008 від 24 січня 2008 року укладений між ПАТ «ОТП Банк, який є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Проти задоволення вимог ПАТ «ОТП Банк» заперечував. При цьому зазначив, що вважає позову [PERSON] обґрунтованим і таким, який підлягає до задоволення. Представник ПАТ «ОТП Банк» просив суд відмовити у задоволенні вимог [PERSON] та [PERSON] з посиланням на письмові заперечення долучені до матеріалів справи. Просив суд задовольнити позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» у повному обсязі. [PERSON] підтримала свої позовні вимог та вважала, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. В задоволенні позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» просила відмовити у повному обсязі. Заслухавши представників сторін та сторін, які з'явилися в судове засідання, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір за № ML-1880/2008 від 24 січня 2008 року. Згідно вказаного кредитного договору та на підставі кредитної заявки [PERSON], було надано кредит в сумі 149680 доларів США із сплатою відповідачем плаваючої процентної ставки у розмірі 4.49% та FIDR з кінцевим терміном погашення кредиту 24 січня 2027 року. 24.01.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] її зобов'язань за договором кредиту. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № ML-1880/2008 від 24 січня 2008 року. На адресу ПАТ «ОТП Банк» від [PERSON] було направлено примірник додаткового договору № 2 з пропозицією такий підписати, про що на копії такої пропозиції міститься відмітка уповноваженої особи банку про прийняття. Відповідно до п. 6.2 кредитного договору № ML-1880/2008 від 24 січня 2008 року всі зміни та доповнення до нього повинні бути складені у письмовій формі та підписані сторонами. Фактично позивачем [PERSON] ставиться питання про зобов'язання ПАТ «ОТП Банк» укласти договір на запропонованих нею умовах. Перед судом доведено та не оспорюється сторонами спору, що ПАТ «ОТП Банк» не підписувалося жодних додаткових договорів про зміну розміру платежу та не укладалося таких договрів. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 Цивільного кодексу України, визначено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З врахуванням зазначених норм Цивільного кодексу України та обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання відповідача до укладення договору у формі формулювання позовних вимог про припинення дій спрямованих на ненадання останній екземпляру підписаного додаткового договору № 2 до договору кредиту № ML-1880/2008 від 24 січня 2008 року та зобов'язання ПАТ «ОТП Банк» надати [PERSON] вказаний підписаний екземпляр такого договору, а також зобов'язання ПАТ «ОТП Банк» виконувати умови такого договору не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах Закону та суперечать принципу свободи договору. Вирішуючи по суті позовну вимогу [PERSON] про визнання недійсним договору кредиту № ML-1880/2008 від 24 січня 2008 року укладеного між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк», суд вважає необхідним зазначити наступне. Суд вважає, що вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню виходячи з наступних мотивів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначила, що кредит за вказаним кредитним договором було надано не у доларах США, а в гривнях. Крім того, позивач [PERSON] посилалася на порушення ПАТ «ОТП Банк» норм ст. 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а також на обставину не надання споживачу [PERSON] та їй як поручителю повної інформації про умови кредитування, як це передбачено Законом України «Про захист прав споживачів. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва ухваленому у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», третя особа - [PERSON] про захист прав споживача, визнання окремих положень кредитного договору недійсним було встановлено, що за умовами кредитного договору № ML-1880/2008 від 24 січня 2008 року ПАТ «ОТП Банк» надав кредит у валюті долар США. Крім того, зазначеним рушенням вказано на те, що в ході судового розгляду судом не було встановлено обставин порушення ПАТ «ОТП Банк» вимог ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», про що [PERSON] посилалась як обґрунтування позовних вимог у своєму позові у данеій цивільній справі. Також суд у зазначеному рішенні встановив, факт отримання [PERSON] кредитних коштів та факт того, що вказаний кредитний договір укладений між сторонами спору з дотриманням вимог, необхідних для чинності правочину і має обов'язкову силу для самих сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Беручи до уваги вищенаведені мотиви та проаналізувавши доводи сторін, суд у сукупності з дослідженими доказами дійшов висновку про безпідставність вимог позивача [PERSON] з посиланням на норми статей 203, 215 Цивільного кодексу України. Також суд не бере до уваги ту обставину, що [PERSON], як зазначає остання не було надано [PERSON] та їй повної інформації про переваги та недоліки запропонованої схеми кредитування. Відхиляючи таке твердження до уваги, суд враховує наявні у матеріалах справи заяви-анкети [PERSON], [PERSON] з яких вбачається, що ПАТ «ОТП Банк» ознайомив та надав повну інформацію у письмовій формі щодо орієнтованої сукупної вартості кредиту, переваг та недоліків пропонованих схем кредитування. Відповідно, виходячи з таких міркувань, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Вирішуючи по суті позовні вимоги в частині пред'явлення ПАТ «ОТП Банк» вимог до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, суд вважає необхідним зазначити наступне. Як зазначалося судом вище між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір за № ML-1880/2008 від 24 січня 2008 року. Судом встановлено та доведено наявними у справі доказами, що відповідно до умов вказаного кредитного договору та на підставі кредитної заявки [PERSON], було надано кредит в сумі 149680 доларів США із сплатою відповідачем плаваючої процентної ставки у розмірі 4.49% та FIDR з кінцевим терміном погашення кредиту 24 січня 2027 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 24.01.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] її зобов'язань за договором кредиту. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № ML-1880/2008 від 24 січня 2008 року. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» про стягнення суми боргу з відповідачів є переконливо доведеними перед судом та підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунок заборгованості наданий представником позивача і вважає вірним та підтвердженим належними і допустимими доказами факт того, що станом на 09.07.2014 року заборгованість по кредиту складає 99763.40 доларів США, заборгованість по відсоткам склала 22462.88 доларів США, а всього на загальну суму 122226.28 доларів США. Відповідачами не надано доказів того, що сума заборгованості не відповідає дійній, а так само не надано доказів відсутності самої заборгованості. Будь-яких розрахунків та доказів наявності меншого розміру заборгованості, суду надано не було. Задовольняючи позов ПАТ «ОТП Банк» повністю та вирішуючи питання про стягнення суми коштів, суд вважає необхідним застосувати правила статті 533 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інших порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на 19 вересня 2016 року офіційний курс Національного банку України гривні по відношенню до долара США складає 25 гривень 90 копійок. Таким чином, суд вважає, що до стягнення підлягає сума в гривнях у розмірі 3165660(три мільйони сто шістдесят п'ять тисяч шістсот шістдесят) гривень 65 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] та [PERSON] в задоволенні їх позовів, а позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задовольнити повністю. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved