Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що вона позичила відповідачці грошові кошти в сумі 20500,00 грн. Угода про позику була засвідчена розпискою, яку відповідач написала особисто 29.07.2016 року. В свою чергу, відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути борг в строк до 01 вересня 2016 року, однак, у зазначений в розписці термін, гроші не повернула, а тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики у сумі 20500,00 грн., та понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з викладених в ньому підстав. Одночасно зазначила, що відповідач кошти в обумовлений строк не повернула. На вимогу позивача, відповідач відповіла, що грошей немає, в зв'язку з чим вона змушена була звернутись до суду з позовом. Відповідач в судове засідання з'явилась. Позов визнала частково та пояснила, що в липні 2016 року дійсно брала в борг кошти в сумі 20500 грн. Однак, впродовж 2013-2016 років віддавала проценти позивачу за користування коштами в сумі 19000 грн., а тому просила суд взяти це до уваги та задовольнити позов частково, зменшивши суму основного боргу. Дослідивши позовну заяву та письмові докази по справі, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідка, суд встановив слідуючі обставини і визначив відповідно до них правовідносини, які виникли між сторонами. Згідно із ч.ч. 1, 2 п. 1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що згідно розписки від 29.07.2016 року, відповідач взяла в борг у позивачки 20500,00 грн., які зобов'язалась повернути в термін до 01 вересня 2016 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.5). У зазначений в розписці термін гроші відповідач не повернула та в ході розгляду справи відповідач пояснила, що основну суму боргу не повернула. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що впродовж 2014 р., 2015 р., 2016 р., періодично відповідач давала їй по 550 грн., а вона в свою чергу передавала їх позивачу. Зазначила, що ці кошти були процентами за користування грішим, які надала позивач відповідачці в борг. Посилання відповідача на те, що вона частину грошей в сумі 19000 грн., як проценти за користування грішми, повернула позивачу, в зв'язку з чим просила суд зменшити суму основного боргу, суд до уваги не приймає, оскільки, відповідно до розписки від 29.07.2016 року відповідач зобов'язалась повернути всю суму боргу в розмірі 20500 грн. до 01.09.2016 року та будь-яких зауважень та вимог щодо частково погашення зобов'язання нею зазначено не було. Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що вона віддавала будь-які суми позивачу, оскільки в ході розгляду справи відповідачем не було надано суду доказів, зокрема, розписок, про отримання позивачем від неї будь-яких грошових коштів в рахунок погашення заборгованості, а покази свідка, яку було допитано в ході розгляду справи, є недостатніми для підтвердження висловлених відповідачем тверджень. Враховуючи викладене та те, що відповідач у вказаний в розписці строк борг не повернула, чим не виконала взяті на себе зобов'язання, суд приходить до висновку про обгрунтованість та законність вимог позивача, в зв'язку з чим вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір», на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved