Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лазер про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, який уточнила під час розгляду справи. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року, яке набуло законної сили, з відповідача на користь позивача стягнуто 267\~355,00 грн. Вимоги про стягнення втрат від інфляції та трьох процентів річних, при стягненні вказаних 267\~355,00 грн. не заявлялися і не вирішувалися. При розгляді вище вказаної справи, судом апеляційної інстанції встановлені преюдиціальні факти в частині того, що 13 січня 2014 року ТОВ „Лазер отримало нотаріальну заяву від [PERSON] про повернення 267\~355,00 грн., які залишаються неповернутими до сьогоднішнього дня. Таким чином, не повернувши 267\~355,00 грн. згідно нотаріальної заяви 13 січня 2014 року, за період: з 14 січня 2014 року по 12 квітня 2016 року, з ТОВ „Лазер на користь [PERSON] має бути стягнута сума втрат від інфляції та три відсотки річних, від простроченої суми. Загалом, сума до стягнення, згідно доданих розрахунків від 11 квітня 2016 року складає 228 988,93 грн. Позивач у судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила. Від представника позивача надійшла заява від 09 лютого 2018 року, згідно якої він уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки уповноваженого представника у судове засідання призначене на 09 лютого 2018 року о 09-30 год. не повідомив, хоча про день та час судового розгляду завчасно повідомлений в установленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 січня 2014 року відповідач ТОВ „Лазер отримало нотаріальну заяву від позивача [PERSON] про повернення 267\~355,00 грн. 08 грудня 2015 року апеляційним судом Запорізької області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лазер про стягнення коштів (а.с. 3-5). Згідно вказаного рішення апеляційного суду від 08 грудня 2015 року, з Товариства з обмеженою відповідальністю „Лазер на користь [PERSON] стягнуто 267\~355,00 грн., з приводу повернення яких позивач подавала нотаріальну заяву від 13 січня 2014 року (а.с. 6). Рішення апеляційного суду від 08 грудня 2015 року набуло законної сили. Згідно рішення апеляційного суду від 08 грудня 2015 року встановлені преюдиціальні факти (ч. 4 ст. 82 ЦПК України), а саме: «На підставі копій квитанцій про надходження на поточний рахунок ТОВ „Лазер грошових коштів від імені [PERSON] (т. 1 а.с. 183-214), банківських виписок, підтверджених звітом аудиторської фірми „Злагода від 31.03.2014 року з призначенням: «поворотна фінансова допомога» на загальну вартість 325\~955,00 грн., з яких ТОВ „Лазер повернуто [PERSON] її вартість у сумі - 58\~600,00грн. з призначенням: «повернення поворотної фінансової допомоги» слід прийти до висновку про укладення між сторонами договорів про надання поворотної фінансової допомоги у письмовій формі без зазначення конкретної дати її повернення, а тому строк для її повернення встановлюється моментом пред'явлення вимоги про повернення такої отриманої поворотної фінансової допомоги, що відповідачем у повній мірі виконанню не було, бо поворотна фінансова допомога у сумі - 267 355 грн. позивачу на її нотаріально завірену вимогу від 13.01.2014 р. (т. 1 а.с. 16) повернута не була». Отже, при розгляді іншої цивільної справи встановлені: - факт укладення між сторонами договорів про надання поворотної фінансової допомоги у письмовій формі та - факт наявності простроченої заборгованості у відповідача ТОВ „Лазер перед позивачем [PERSON], у розмірі 267\~355,00 грн. з 13 січня 2014 року. Таким чином, не повернувши 267\~355,00 грн. згідно нотаріальної заяви від 13 січня 2014 року, за період з 14 січня 2014 року по 12 квітня 2016 року, з ТОВ „Лазер на користь [PERSON] має бути стягнута сума втрат від інфляції та три відсотки річних, від простроченої суми. Загалом, сума до стягнення, згідно доданих позивачем розрахунків від 11 квітня 2016 року складає 228 988,93грн. (207\~762,00 + 3\~207,93 + 15\~228,25 + 2\~790,75 = 228 988,93) (а.с. 79-84). Суд погоджується з розрахунками наведеними позивачем. Відповідачем докази на спростування розрахунків позивача та/або повернення суми боргу позивачу, до матеріалів справи не надані. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобовязання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Так, згідно ч. 3\~ст. 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України (на час подання позовної заяви), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а судом ухвалено рішення, яким його позов задоволено, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Закону України „Про судовий збір\~зі змінами (на час подання позовної заяви), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2\~ст. 4 Закону України „Про судовий збір\~судовий збір за подачу позовної заяви майнового характеру оплачується, у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, в дохід держави з Товариства з обмеженою відповідальністю „Лазер підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру, у суді першої інстанцій у розмірі 2\~289 гривень 88 коп.

Outcome: approved