Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , 3-тя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна ,в якому просить: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно доньки - [PERSON] , [INFO] ,встановити над малолітньою [PERSON] , [INFO] опіку і призначити [PERSON] , [INFO] опікуном [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що вона , [PERSON] є бабусею [PERSON] , [INFO] .Матір`ю дитини є відповідачка [PERSON] , відомості про батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 21.02.2017, наданим Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах. Місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою малолітня проживає разом із рідною бабусею, [PERSON] , та тіткою, [PERSON] , для малолітньої створені необхідні умови для повноцінного розвитку та виховання, дівчинка забезпечена необхідним одягом, взуттям, харчуванням. Відповідачка [PERSON] не піклується про доньку ,не цікавиться її здоров`ям, дитину не бачить . На даний час місцезнаходження відповідачки невідомо, вона веде бродяжний спосіб життя, ночує в під`їздах, жебракує. Позивач вважає, що такий спосіб життя негативне вплине на виховання малолітньої дитини, подальше батьківство порушує майнові та немайнові права дитини, наведені факти можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність у відповідача серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків, з метою захисту інтересів дитини, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд даної справи без його участі, позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надала, поважності неявки не убачається, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Представник третьої особи по довіреності також надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити та просила суд взяти до уваги висновок служби у справах дітей Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітньої - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області , актовий запис № 232. Відомості про батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 21.02.2017, наданим Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області Місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою малолітня проживає разом із рідною бабусею, [PERSON] , та тіткою, [PERSON] , для малолітньої створені необхідні умови для повноцінного розвитку та виховання, дівчинка забезпечена необхідним одягом, взуттям, харчуванням. Відповідачка [PERSON] не піклується про доньку ,не цікавиться її здоров`ям, дитину не бачить . На даний час місцезнаходження відповідачки невідомо, вона веде бродяжний спої життя, ночує в під`їздах, жебракує. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування у своєму висновку № 374 від 27.07.2020 року вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно доньки- [PERSON] , [INFO] Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки, без поважних причин залишивши її без материнської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідачки відносно її дитини є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Стосовно позовних вимог [PERSON] про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] , [INFO] та призначенням позивача опікуном, судом зазначається наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 1 ст. 63 ЦК України визначено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічними, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Дитина проживає разом з позивачем, яка виявила своє бажання опікуватися дитиною, та забезпечує її всіма належними умовами для розвитку, та займається її вихованням, здоров`ям, створивши необхідні умови, що відповідають вимогам для проживання та розвитку дитини, що зокрема підтверджується як висновком про доцільність позбавлення батьківських прав № 374 від 27.07.2020 року Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування , так і іншим доказами. Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, обмежень для опікуна, які визначені ст. 64 ЦК України, ст. 212 СК України у [PERSON] не виявлено, та призначення її опікуном над малолітньою онукою буде відповідати інтересам дитини, що підтверджується поданням Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.07.2020 року № 373. . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved