Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до Олешницької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивачки- [PERSON] , а [INFO] померла мати позивачки- [PERSON] . Після смерті батька позивачки [PERSON] , залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] та право на земельну частку (пай). На випадок своєї смерті, ні батько ні мати позивачки заповідального розпорядження не залишили. Після звернення до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачці було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок та на земельну ділянку. Просить суд визнати за нею право власності на згадане спадкове майно у порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд таку задоволити. Відповідач-представник Олешницької сільської ради,\~ про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, у судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмові заяви про розгляд справи за його відсутності та про визнання заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] помер батько позивачки- [PERSON] (а.с.12), а [INFO] померла мати позивачки- [PERSON] . Після смерті батька позивачки [PERSON] , залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] та право на земельну частку (пай). На випадок своєї смерті, ні батько, ні мати позивачки заповідального розпорядження не залишили. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Отже, в зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач звернулася до нотаріуса,\~ для подачі документів на оформлення спадщини. Однак\~ нотаріусом\~ позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що спадкодавцем не було проведено державної реєстрації права власності на спадковий житловий будинок та земельну ділянку (а.с.16). Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до виготовленого КП Виноградівським РБТІ Технічного паспорту від 30.07.2020 року та Довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» за №599 від 31.07.2020 року вбачається, що житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , рахується за батьком позивачки- [PERSON] (а.с.6), а також право на земельну частку (пай), згідно до Сертифікату серії ЗК №0088418. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ\~ Інструкції\~\~ про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах\~ і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності\~ на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної\~ місцевої ради та висновком інвентар бюро. Як випливає з цього нормативного\~ акту,\~ запис у по господарській книзі є акт органу влади, що підтверджує право приватної власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 і та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги про визнання за ним права власності на спадковий житловий будинок, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач як спадкоємець за законом має законне право на визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved