Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням змін до позовних вимог від 03 лютого 2020 року, просить: розірвати шлюб, укладений нею з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 06 жовтня 2012 року у відділі державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 124; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] , і доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] вказувала, що з 06 жовтня 2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого у них народились двоє дітей. Спільне життя з відповідачем не склалось, бо у них виявились різні погляди на життя та виконання подружніх обов`язків. Це призводило до конфліктів на побутовому ґрунті, що стало причиною припинення сімейних відносин в січні 2019 року. Від тоді вони спільного господарства не ведуть. Збереження сім`ї, на думку позивача, неможливе, оскільки шлюб існує лише формально. Позивач [PERSON] також вказала, що після фактичного припинення сімейних відносин діти залишились проживати разом з нею. Їй самій важко утримувати дітей, які з огляду на їх вік потребують великих матеріальних витрат. Відповідач є працездатною людиною і має можливість надавати матеріальну допомогу, бо інших дітей чи утриманців у нього немає. Відповідач [PERSON] подав відзив, в якому визнав вимогу [PERSON] про розірвання шлюбу та просив її задовольнити. Але з вимогою про стягнення аліментів відповідач [PERSON] погодився лише частково, визнавши свій обов`язок сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 2300,00 грн. на двох дітей. В якості доводів він посилався на ті обставини, що працює неофіційно, його заробіток не є постійним. В середньому його щомісячний заробіток складає 7000,00 грн., з якого він оплачує комунальні послуги на утримання житлового будинку, в якому проживає позивач з дітьми, а також витрати по оренді житла. До того ж він щомісяця перераховує дружині на банківську картку грошові кошти в сумі 2000,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Вона пояснила, що сім`я розпалась, бо чоловік пішов до іншої жінки, яку зустрів в Харкові, до неї він зараз переїхав проживати. Вона змушена самостійно виховувати і утримувати дітей, намагається забезпечити їх необхідним одягом, речами, канцтоварами та належним харчуванням. Вона також несе усі витрати на лікування дітей, якщо в цьому виникає потреба. Але її власних доходів не достатньо для покриття усіх потреб дітей. Представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, виходячи з вказаних позивачем доводів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив свою позицію, викладену у відзиві вимогу про розірвання шлюбу він визнає повністю, а аліменти згоден сплачувати у твердій грошовій сумі 2300,00 грн. щомісяця на двох дітей. Відповідач [PERSON] також пояснив, що до листопада 2019 року він працював офіційно на АЗС, а зараз працює неофіційно, але й така робота буває не завжди. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 06 жовтня 2012 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 03 грудня 2019 року відділом державної РАЦС по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Під час шлюбу у сторін [INFO] народився сина [PERSON] , а [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER] від 24 грудня 2013 року та [NUMBER] від 02 серпня 2016 року, виданих відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області та Люботинським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області відповідно. В січні 2019 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають за різними адресами та спільного господарства не ведуть. Відносини між сторонами припинились та носять формальний характер через відсутність бажання перебувати у шлюбі. Примирятися вони не бажають, оскільки втратили почуття любові і поваги один до одного через різні погляди на сімейне життя і обов`язки, та часті сварки, що призвело до взаємного відчуження. Намір сторін розірвати шлюб є остаточним та не суперечить їх інтересам. За таких обставин суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, тому задовольняє позов в цій частині вимог. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналізуючи наведені норми Сімейного кодексу України, слід дійти висновку, що визначальною у вирішенні питання про присудження аліментів є та обставина, з ким з батьків проживає дитина. В теперішній час батьки дітей проживають окремо один від одного, але діти проживають разом з матір`ю, позивачем у справі, і ця обставина підтверджується довідками виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 27 грудня 2019 року, а також визнана відповідачем. Отже, діти [PERSON] і [PERSON] перебувають на утриманні матері, позивача в даній справі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В той же час в ч. 5 ст. 183 СК України передбачено право того з батьків, разом з яким проживає дитина звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. З наведених вище норм законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дитини та захисту її інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення. На даний час відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але розмір такої допомоги він визначає на власний розсуд. Тому суд задовольняє позов і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частині від всього його доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, які потребують належного догляду та забезпечення потреб з огляду на швидкий розвиток організму; матеріальне становище позивача, та платника аліментів, який є працездатною людиною та не має на утриманні інших дітей. При цьому суд не враховує доводи відповідача про необхідність оплати комунальних послуг, оскільки до виконання такого обов`язку його зобов`язує приватна власність на житловий будинок. Щодо витрат на оренду житла, то такі доводи суд також відхиляє, бо відповідач зробив свідомий вибір свого місця проживання, а доказів того, що позивач перешкоджає йому у здійсненні права проживання в житловому будинку ним не надано. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд має вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, виходячи з того, що відповідачем визнано позов в частині вимоги про розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті. Так, позивачем [PERSON] при зверненні з позовом з вимогою про розірвання шлюбу було сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.156722620.1 від 27 грудня 2019 року. З цієї суми судового збору 50% підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, а інші 50% слід стягнути на її користь з відповідача. Крім цього, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн., від сплати якого позивач звільнена на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів.

Outcome: approved