Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким: розірвати шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 16 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1323; стягувати із [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, але подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.09.2011, шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис №1323, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання сторонами будувати у подальшому сімейні стосунки, сторони протягом тривалого періоду часу не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу, які визнані відповідачем повністю, підлягають задоволенню, оскільки вказане є дійсною волею сторін. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. У статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» визначено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Оскільки [PERSON] , 15.05.2014 р.н. проживає разом з матір`ю, самостійного заробітку не має, відповідач є її батьком, працездатний, що повністю визнається останнім, то відповідно до ст. 180 СК України, суд вважає за необхідне стягувати з нього аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , яка досягла 6-річного віку, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 840,80 грн., та на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial