Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 27.07.2002 Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції за актовим записом № 496; місце проживання неповнолітнього сина [PERSON]., [INFO], визначити з нею; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте у шлюбі «[PERSON]» та судові витрати стягнути з відповідача. На обґрунтування позову зазначила, що 27.07.2002 між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. В шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказала, що на протязі тривалого часу між нею та відповідачем виникали непорозуміння, оскільки вони мають протилежні погляди на сім»ю, ведення домашнього господарства, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Збереження сім»ї вважає недоцільним. З урахуванням викладеного, просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав та мотивів, викладених у позові та просила їх задовольнити. Вважає, що збереження сім»ї є неможливим та суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 183 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 27.07.2002 у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції за актовим записом № 496, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. В шлюбі подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] В судовому засіданні встановлено, що на протязі тривалого часу між сторонами виникають непорозуміння через протилежні погляди на сім»ю, ведення домашнього господарства. Сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків приблизно з жовтня минулого року, близько місяця проживають окремо. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В ході розгляду справи сторонами клопотання про надання їм часу для примирення не заявлялися. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] бажає залишити прізвище, набуте у шлюбі «[PERSON]». За викладених обставин, приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, наміру поновлювати сімейні стосунки не мають; приймаючи до уваги думку відповідача, який позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу, [PERSON]., з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, а також стягнути на її користь з відповідача сплачений нею судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved