Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 11.06.2016 виконавчим комітетом Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом № 04; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте у шлюбі, « [PERSON] » та судові витрати покласти на відповідача. На обґрунтування позову зазначила, що 11.06.2016 між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. До укладення шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Вказала, що з 10 липня 2019 року вона з дочкою проживають окремо від відповідача. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння у вирішення питань сімейного життя, втрату спільних інтересів та почуттів любові та взаємоповаги. Спільного господарства не ведуть, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. З урахуванням викладеного, просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у її відсутність та не надавати строк для примирення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден, просить розгляд справ проводити у його відсутність та просив не надавати строк для примирення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 11.06.2016 у виконавчому комітеті Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Подружжя мають доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що з липня 2019 року сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Клопотань про надання сторонам часу для примирення до суду не надходило, у письмових заявах позивач та відповідач зазначили, що строку на примирення не потребують. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] бажає залишити прізвище, набуте у шлюбі « [PERSON] ». За викладених обставин, беручи до уваги, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, наміру поновлювати сімейні стосунки не мають, відповідач подав заяву, де позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу, [PERSON] , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, а також стягнути на її користь з відповідача сплачений нею судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved