Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, посилаючись на те, що в господарстві, яке розташоване по вул. Миру, 15 в с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області були зареєстровані та проживали [PERSON] (голова домогосподарства) та її онука [PERSON]. Оскільки будинок належав сімї на праві спільної власності в майні колгоспного двору, кожен із них мав право на 1/2 частину житлового будинку. 28.03.1995 року в с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області [PERSON] померла. На час смерті вона мала у власності 1/2 частину житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, що розташований за адресою: вул. Миру, 15, с. Олександрівка, Гребінківського району, Полтавської області, та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 68,6 кв. м, житловою площею 50,1 кв. м), «Б» - сараю-літньої кухні, «б» - прибудови до літньої кухні, «б-1» - прибудови до сараю, «В» - погреба з шийкою, «Г» - убиральні, «№1» - колодязю питного, «№2» - огорожі, «№3» - воріт. За життя [PERSON] залишила заповіт, згідно якого, хату, сарай, літню кухню, меблі і все майно, що їй належить, вона заповіла своїй онуці [PERSON]. Після смерті [PERSON] її онука фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проте остання так і не встигла переоформити спадщину на своє імя. 22.05.2012 в м. Гребінка Полтавської області [PERSON] померла. Після її смерті окрім позивача, іншим спадкоємцем за законом першої черги міг бути її батько, [PERSON] (чоловік позивача), проте він помер до відкриття спадщини. З метою прийняття спадщини, [PERSON], як єдиний спадкоємець за законом першої черги, після смерті [PERSON], звернулася до Гребінківської державної нотаріальної контори. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус їй відмовила, мотивуючи свої дії відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також тим, що не підтверджується факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та факт спільного проживання позивача та [PERSON] на момент смерті останньої. Просить суд: встановити факт родинних відносин між [PERSON], яка померла 28.03.1995 року в с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області, згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 270258, виданим 01.04.1995 року, Олександрівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, та [PERSON], яка померла 22.05.2012 року в м. Гребінка Полтавської області, згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 208456, виданим 24.05.2012 року, виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, як баби та онуки; встановити факт спільного проживання її, [PERSON], [INFO], та [PERSON], яка померла 22.05.2012 року, в м. Гребінка Полтавської області, відповідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 208456, виданим 24.05.2012 року, виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, на момент смерті останньої; визнати за нею, [PERSON], [INFO], у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що розташований за адресою: вул. Миру, 15, с. Олександрівка, Гребінківського району, Полтавської області, та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 68,6 кв. м, житловою площею 50,1 кв. м), «Б» - сараю-літньої кухні, «б» - прибудови до літньої кухні, «б-1» - прибудови до сараю, «В» - погреба з шийкою, «Г» - убиральні, «№1» - колодязю питного, «№2» - огорожі, «№3» - воріт. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до виписки №73 від 14.02.2017 року із погосподарської книги №1 за 1991-1995 роки, особовий рахунок №14 станом на 15.04.1991 року в господарстві, що розташоване по вул. Миру, 15 в с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області були зареєстровані та проживали [PERSON], [INFO], (голова домогосподарства) та її онука [PERSON], [INFO] (а.с.20). Оскільки будинок належав сімї на праві спільної власності в майні колгоспного двору, кожен із них мав право на 1/2 частину житлового будинку, виходячи з рівності часток членів колгоспного двору, відповідно до правил п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (в редакції від 22.12.1995 року). 28.03.1995 року в с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №270258 виданим Олександрівською сільською радою Гребінківського району 1995 року (а.с.11). На час смерті вона мала у власності 1/2 частину житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, що розташований за адресою: вул. Миру, 15, с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 68,6 кв. м, житловою площею 50,1 кв. м), «Б» - сараю-літньої кухні, «б» - прибудови до літньої кухні, «б-1» - прибудови до сараю, «В» - погреба з шийкою, «Г» - убиральні, «№1» - колодязю питного, «№2» - огорожі, «№3» - воріт, відповідно технічного паспорту (а.с.15-17). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.524, ч.1 ст.534 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. За час свого життя [PERSON] написала заповіт, відповідно до якого, хату, сарай, літню кухню, меблі і все майно, що їй належить вона заповіла своїй онуці [PERSON], про що свідчить заповіт посвідчений 22.01.1981 року секретарем Олександрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області (9-10). Після смерті [PERSON] [PERSON]А фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а отже в силу вимог ч.1 ст.549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину, проте не встигла переоформити спадщину на своє імя. 22.05.2012 в м. Гребінка Полтавської області [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №208456, виданим Олександрівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області 24.05.2012 року (а.с.13). На час смерті вона мала у власності вищевказаний житловий будинок. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1223, ст. 1261 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Крім неї, спадкоємцем за законом першої черги міг бути батько спадкодавця [PERSON], проте він помер ще до відкриття спадщини 13.09.1977 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ №387909, виданого Лазірківською сільською радою Оржицького району Полтавської області 10.10.1977 року (а.с.14). Відповідно до ч.1, 3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З метою прийняття спадщини, позивач, звернулася до Гребінківської державної нотаріальної контори. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус їй відмовила, мотивуючи свої дії відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також тим, що не підтверджується факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] на момент смерті останньої. У відповідності з ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як баби та онуки, а також факт спільного проживання позивача та [PERSON] на момент смерті останньої підтвердили в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає факти, що мають юридичне значення встановленими. На підставі викладеного, відповідно до ст.534, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 16, 1216, 1217, 1225, 1233, 1268, 1270 ЦК,

Outcome: approved