Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву в особі Черкаського регіонального управління, Центральний відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. 14.06.2016 позивач зверталась до Центру надання адміністративних послуг з метою отримання витягу щодо подальшого поділу майна подружжя, належного на праві власності, в т.ч. квартири [ADDRESS] (свідоцтво про право власності, видане виконавчим комітетом Черкаської міської ради 20.01.2003 і зареєстроване в БТІ за № 589). Вказаний витяг вона отримала та виявила наявність обтяжень на квартиру. Таким чином, на даний час [PERSON] не має можливості посвідчити договір про поділ майна подружжя, в зв'язку з накладенням арешту та заборони відчуження на усе моє майно, включаючи і вказану нерухомість. Відповідно до п. 1 договору застави № б/н від 17.02.2003, підписаного між нею та державним фондом сприяння молодіжному житловому будівництву, термін кредитування, а звідси і термін застави на квартиру становить 30 років. Пунктом восьмим договору застави визначено, що [PERSON] зобов'язана приймати всі необхідні заходи для збереження майна, а також вимагати від будь-якої особи припинення посягань на предмет застави, зареєстрований в реєстрі 17 лютого 2003 року за № 963. Звернувшись до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області позивачу повідомили про наявність постанови № б/н від 26.04.2011 про арешт майна та оголошення заборони його відчуження на користь ПАТ «БМ Банк», відповідно до виконавчого листа № 2-6473 від 18.10.2010. Крім того, позивач вказує, що їй достеменно відомо, що права вимоги за виконавчим листом, відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 2-6473/10 від 28 грудня 2015 року, перейшли до [PERSON]. Вважає, що при накладенні арешту на майно боржника, державний виконавець зобов'язаний був перевірити наявність чи відсутність обтяжень на даному майні. Рішення суду у справі № 2-6473, на виконання якого і накладено арешт, винесене 07.10.2010. Натомість, обтяження заставою зареєстроване 05.06.2007. Сума коштів, що стягнута з [PERSON] судовим рішенням становить 511784 грн. 17 коп. Вартість квартири, на яку накладався арешт державним виконавцем, не визначалась. Отже, і на час накладення арешту, і на теперішній час, державним виконавцем не доведено можливості звернення стягнення на її заставну квартиру, а тому, накладення арешту, як однієї із стадій звернення стягнення на майно, вважає неправомірним. На підставі викладеного, просить суд зняти арешт, що накладений постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.04.2011 рокуза ВП № 24483648, на квартиру [ADDRESS] та зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 26.04.2011 за № 11113090. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання. Про причини неявки суду не повідомлено. Представник позивача за довіреністю - [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка перебуває у заставі Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву. За даними витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, на дану квартиру Центральним відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції накладено обтяження. Вказаний арешт заважає [PERSON] розпоряджатися правами щодо нерухомого майна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, оскільки [PERSON] виконує судове рішення, на підставі якого із неї проводяться стягнення на його користь. Вважає, що накладений арешт на квартиру [ADDRESS] можливо зняти, так як у позивача достатньо іншого майна (ресурсів) для проведення розрахунку за судовим рішенням. Представник третьої особи - Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання. До початку слухання справи подано заяву про розгляд справи без участі їх представника. Представник третьої особи - Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в особі Черкаського регіонального управління в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання. До початку слухання справи подано заяву з проханням задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Враховуючи доводи сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи, вивчивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради 20 січня 2003 року і зареєстровано в Черкаському бюро технічної інвентаризації за № 589. Крім того, 17.02.2003 з метою забезпечення належного виконання кредитного договору, між [PERSON] та Черкаським регіональним відділенням фонду сприяння молодіжному житловому будівництву при Державному комітеті України у справах сім'ї та молоді укладено договір застави, предметом якого є квартира [ADDRESS]. За інформацією, наданою 04.10.2016р. Центральним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області вбачається, що з 07.02.2011 на виконанні у Центральному відділі ДВС перебувало виконавче провадження №24483648 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-6473 від 18.10.2010 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «БМ Банк» боргу в сумі 511 784,17 грн. (солідарно). 26.04.2011 державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. Вказана інформація підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за №61385098 від 14.06.2016. Постановою державного виконавця від 11.05.2012р. закінчено вказане виконавче провадження і виконавчий документ направлено для подальшого виконання до Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ. Крім того, виконавче провадження у ЦВ ДВС знищено за закінченням терміну його зберігання. В судовому засіданні також встановлено, що в Придніпровському відділі ДВС знаходиться виконавче провадження щодо виконання виконавчого документу №2-6473 від 18.10.2010р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 511784грн. 17коп. Як передбачено ст. 55 Конституції України, а також ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950, ратиф. Законом України від 17.07.1997, передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим ріенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Згідно статті 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави. Відповідно до положень частини першої та другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до частини другої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, якщо вони не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також, пунктом 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» визначено, що якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Отже, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача, як стягувача за виконавчими документами, а також заставодержателя, - які не заперечують проти задоволення заявлених позовних вимог. Крім того, встановлено, що рішення суду у справі № 2-6473, на виконання якого і накладено арешт, винесене 07.10.2010. Між тим, обтяження заставою зареєстроване 05.06.2007. Сума коштів, що стягнута з [PERSON] за судовим рішенням становить 511784 грн. 17 коп. При цьому, вартість квартири, на яку накладався арешт, державним виконавцем не визначалась. Також, суд враховує ту обставину, що виконавче провадження, за яким винесено постанову про накладення арешту на нерухоме майно, 11.05.2012р. закінчено, але не було вирішено питання про скасування заходів забезпечення виконання судового рішення. Судом також встановлено обставини про те, що [PERSON] позбавлена права в позасудовому порядку, вирішити питання з реалізації своїх прав щодо вказаного нерухомого майна, яке перебуває у заставі, оскільки маються арешти, накладені на це нерухоме майно органами державної виконавчої служби. Крім того, дані обставини підтверджуються її зверненнями до Черкаського регіонального відділення Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву від 20.10.2016р. та відповіддю останнього від 24.10.2016р. за №403/11. Таким чином, за результатами розгляду справи, суд дійшов до висновку про те, що права позивача підлягають захисту у способи, які відповідають вимогам цивільного законодавства, а тому необхідно зняти арешт, накладений постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.04.2011 на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Черкаської міської ради 20.01.2003р. ([NUMBER]), відомості про який внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 26.04.2011 за №11113090. На думку суду, зазначене рішення є справедливим, таким, що не суперечить положенням діючого законодавства та таким, що не порушує права та інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved