Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про про визнання права власності на частку в нерухомому майні . В своїй позовній заяві [PERSON] зазначає, що в лютому 2008 року уклала договір оренди (найму) від 20.02.2008 року бн (далі Договір оренди) житлового будинку з господарського - побутовими будівлями з [PERSON] в [ADDRESS]. 2000 року на ім'я [PERSON] виконкомом Карлівської міської ради було видане рішення з дозволом на будівництво господарського сараю, літньої кухні розміром 6,0 на 12,0, гаража розміром 5,0 на 6,0 , але самою [PERSON] не здійснювалось жодного будівництва чи перебудови відповідно до вищезазначеного рішення виконкому міської ради міста Карлівки позивач та її чоловік після укладення договору оренди в 2008 році самостійно здійснювали будівництво та перебудову вищевказаного житлового будинку та господарських споруд відповідно до вищевказаного рішення, було збудовано літню кухню та сарай. В період з лютого 2008 року по березень 2013 року позивач , та її чоловік [PERSON], за власні кошти та своєю працею ними був проведений капітальній ремонт зазначеного будинку та перебудова господарських споруд та зроблені невід'ємні поліпшення за рахунок яких значно зросла вартість вказаного об'єкта нерухомості. Так як, вона не є суб'єктом звернення до ДАБК, то вона не може захистити своє право власності в поза судовому порядку, а тому відповідно до п. 8 ППВСУ № 9 від 11.01.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»: « 3 урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Тому вона просить визнати право власності на ? частки житлового будинку з господарсько- побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], за [PERSON], що в цілому складається з житлового будинку літ. «А1» житловою площею 15,4 кв.м., загальною площею 30,2 кв.м., сараю «В», вбиральні «Д», літньої кухні «Е», сараю «Е1», гаражу «Е2», колодязя питного «К», огорожі «№1». Визнати право власності на ? частки житлового будинку з господарсько- побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], за [PERSON], що в цілому складається з житлового будинку літ. «А1» житловою площею 15,4 кв.м., загальною площею 30,2 кв.м., сараю «В», вбиральні «Д», літньої кухні «Е», сараю «Е1», гаражу «Е2», колодязя питного «К», огорожі «№1». Позивач в судовому засіданні підтримує свій позов та просить суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав і просив його задовольнити . Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що в лютому 2008 року позивач уклала договір оренди (найму) від 20.02.2008 року бн житлового будинку з господарського - побутовими будівлями з [PERSON] в [ADDRESS] ( а.с.7-9). Відповідно до п. 1.1 Договору Оренди, предметом вказаного договору є : «житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що складається в цілому з житлового будинку літ «А-1», житловою площею 15,4 (п'ятнадцять цілих чотири десятих) кв.м., сараю «Б» площею 23,6 кв.м., сараю «В» площею 6,0 кв.м., сараю «Г» площею 12,8 кв.м., погребу «г» площею 6,6 кв.м., вбиральні «Д» 1,0 кв.м., огорожі №1 площею 38,9 кв.м., колодязя «К». що знаходиться в [ADDRESS], і є власністю Орендодавця на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, посвідченого приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу [PERSON] 02 грудня 1997 року за реєстром за №5 73.» В 2000 року на ім'я [PERSON] виконкомом Карлівської міської ради було видане рішення з дозволом на будівництво господарського сараю, літньої кухні розміром 6,0 на 12,0, гаража розміром 5,0 на 6,0 ( а.с.16) Відповідно до ст. 810 ЦК України: « за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.» Згідно ст. 811 ІДК України: «договір наішу житла укладається у письмовій формі. Договір оренди житла з викупом підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню». Відповідно до ст. 815 ЦК України: «наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму». Згідно ст. 819 ЦК України: «поточний ремонт житла, переданого у найм, зобов'язаний здійснювати наймач, якщо інше не встановлено договором. Капітальний ремонт житла, переданого у найм, зобов'язаний здійснювати наймодавець, якщо інше не встановлено договором. Переобладнання житлового будинку, в якому знаходиться житло, передане у найм, якщо таке переобладнання істотно змінить умови користування житлом, не допускається без згоди наймача.» Відповідно до ч.І ст. 821 ЦК України: «договір найму житла укладається на строк, встановлений договором.» Згідно ст. 778 ЦК України: «наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наїшодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо нагімач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.» Виходячи з вище викладенного , суд вважає за можливе задовольнити позов повністю. Судові витрати підлягают до розподілу згідно ст. 88 ЦПК України .

Outcome: approved