Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вона з відповідачем проживала однією сім'єю в шлюбі з 2001 року по 2005 рік. Від спільного проживання вони мають дочку [PERSON] [INFO], батьком якої є відповідач у справі. Після 2005 року вона припинила спільно проживати з відповідачем. Рішенням Томаківського районного суду по справі № 2-765/2005 року від 28.07.2005 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки. В 2012 році шлюб між ними розірвано. В 2012 році вона одружилася і прийняла прізвище чоловіка - [PERSON]. Їх неповнолітня дочка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, коли хворіє вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток, проте всі додаткові витрати пов'язані з утриманням дитини вона несе одна. Відповідач повністю самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дочки, аліменти на утримання не сплачує хоча рішенням суду його зобов'язано сплачувати аліменти. Позивач зазначає, що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа - служба у справах дітей Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилася, але подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, при цьому зазначено, що проти позовних вимог не заперечують. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає, що даний позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі з 2001 року по 08.08.2012 року перебували у шлюбі, який вони розірвали, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом ДРАЦС Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області від 08.08.2012 р. Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], виданим Китайгорідською сільською радою Томаківського району. Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 59 від 13.02.2018 р., виданої виконавчим комітетом Томаківської селищної ради, а також актом обстеження житлово-побутових умов від 11.01.2018 р. З матеріалів справи вбачається, що з відповідача стягуються аліменти на утримання [PERSON], що підтверджується доданою до матеріалів справи копією рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2005 р. З висновку органу опіки та піклування Томаківської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина[PERSON] [INFO] (№ 01-45-345/0/377-18 від 09.02.2018 року) вбачається, що відповідач матеріально не утримує доньку, вихованням не займається, її долею взагалі не цікавиться. Відповідач злісно ухиляється від обов'язків по утриманню доньки. Заборгованість по сплаті аліментів складає 69 943 грн. Тобто відповідач ухилявся від виховання дитини, чим порушує права дитини на належне виховання та проживання. З характеристики на дитину, виданої директором Китайгорідської ЗОШ І-ІІІ ст. Томаківського району, також вбачається, що батько [PERSON] не відвідує батьківські збори та не цікавться навчанням дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вказаної статті Сімейного кодексу України позивач і звернулася до суду з даним позовом. Підставою позбавлення батьківських прав, як зазначає позивач є те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню їх дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Все вищезазначене свідчить про те, що батько [PERSON] дійсно самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов'язків. Враховуючи вищевказане, суд з'ясував, що відповідач ніяких дій, щодо утримання та виховання своєї дитини не проводить, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, дитина проживає з матір'ю, яка є позивачем у даній справі, та перебуває повністю на її утриманні, що підтверджується вищевказаними документами. Таким чином, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, викладені обставини дають суду підставу задовольнити позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Суд звертає увагу, що згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. А тому, враховуючи, що аліменти на утримання дитини уже стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини згідно рішення Томаківського районного суду від 28.07.2005 р., тому суд вказане питання не вирішує. У відповідності до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved