Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилась дочка [PERSON] та який був розірваний 16.06.2015 року, однак, після розірвання шлюбу відповідач не займається вихованням дочки, добровільно матеріальної допомоги не надає без поважних причин. На даний час він ніде не працює, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та пояснила суду, що відповідач після розірвання шлюбу не виконує обовязку по матеріальному утриманню дитини, лише декілька разів придбав для дитини одяг, іграшку та деякі продукти харчування, цукерки. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, та суду пояснив, що він з позивачем розлучились у червні 2015 року та з того часу він добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 350 грн. Крім того, вказав, що він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач, оскільки офіційно не працює, має нерегулярний дохід, він придбав деякі речі, іграшки для дитини, подарував дитині сережки на день народження. В подальшому в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чим був повідомлений про день та час судового розгляду. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.04.2012 року, який був розірваний згідно рішення Підгаєцького районного суду від 16.06.2015 року. Від даного шлюбу у сторін 04.09.2012 року народилась дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ИД № 185054, виданим виконкомом Мужилівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області. Згідно довідки Мужилівської сільської ради від 14.07.2015 року № 494, позивач [PERSON] та дитина [PERSON] проживають та зареєстровані в [INFO]. Позивач [PERSON] не працює, що підтверджено довідкою № 739, виданою Мужилівською сільською радою від 23.09.2015 року та копією трудової книжки. Згідно довідки виконавчого комітету Літятинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області від 23.09.2015 року № 322, наданої відповідачем [PERSON], він не працює на території сільської ради і не має паю. Штампом Бережанського районного центру зайнятості підтверджено, що [PERSON] станом на 24.09.2015 року в пошуках роботи не зареєстрований. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Позивач не працює, що підтверджено довідкою № 739, виданою Мужилівською сільською радою від 23.09.2015 року, не отримує заробітної плати та інших доходів. Доказів про те, що відповідач надає дитині матеріальну допомогу, що має регулярний характер та забезпечує необхідними засобами до існування малолітньої дитини, відповідачем не подано та судом не здобуто. В судовому засіданні відповідач, заперечуючи проти позову, вказав, що може сплачувати аліменти у розмірі не більше 350 грн., оскільки він не працює та не має доходу. Встановлено, що відповідач не працює офіційно та має нерегулярний дохід. Однак доказів того, що відповідач не працює з поважних причин та про наявність обставин, з яких він не може сплачувати аліменти на утримання дитини, зокрема, щодо стану здоровя та наявності на утриманні інших непрацездатних членів сімї, ним подано не було, а судом не здобуто. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує свій обовязок по утриманню неповнолітньої дитини, не надає їй регулярної матеріальної допомоги без поважних на те причин, хоча є працездатним. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідачем не було доведено отримання ним регулярного доходу, тому суд вважає, що вимоги щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є підставними та підлягають до задоволення. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який станом на 01.09.2015 року становить для дітей до 6 років 1167,00 грн., рівності обовязку батьків щодо утримання дітей, у звязку з чим вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], 04 вересня 2012 народження в твердій грошовій сумі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 11 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved