Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], яку в ході судового розгляду справи уточнила та просила визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 16 січня 2009 року відповідач придбав у неї квартиру [ADDRESS]. За домовленістю з відповідачем вона залишилася проживати у цій квартирі, не знімаючись з реєстраційного обліку, але за умови, що відповідач буде сплачувати комунальні послуги та нести інші матеріальні витрати, пов'язані з утриманням квартири. Вже сьомий рік вона доглядає за квартирою та сама сплачує комунальні послуги, відповідач ухиляється від утримання своєї квартири. Позивачка вважає, що за час проживання у спірній квартирі продовж 7 років після укладення з відповідачем договору купівлі-продажу та догляду за нею, сплачуючи комунальні платежі, несучи при цьому збитки, вона набула право вимагати визнання права власності ? частини цього житла. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, його представник [PERSON] направив до суду клопотання про застосування до позовних вимог позивачки наслідки пропуску нею без поважних причин трирічного строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє позивачки у задоволенні позову, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 16 січня 2009 року між позивачкою і відповідачем був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений ПН ХМНО Широковою В.А. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України права власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. 30 жовтня 2014 року Київський районний суд м.Харкова, розглянувши позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, усунення з її боку перешкод в користуванні квартирою, примусове виселення, зняття з реєстраційного обліку та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання удаваним правочин, постановив рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнив, усунув [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та виселенням її без надання іншого житлового приміщення з вказаної квартири зі зняттям [PERSON] з реєстраційного обліку за даною адресою. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено в повному обсязі. Рішення суду ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 23.12.2014 року залишено без змін і наданий час набрало чинності. Даним рішенням встановлено, що [PERSON] набув права власності на спірну квартиру та зареєстрував її за собою, а [PERSON] втратила право власності і відповідно користування цим житлом. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того в судовому засіданні представник позивачки повідомила, що у квітні місяці 2015 року позивачка була виселена зі спірної квартири. Виходячи з наведено, суд не знаходить підстав для задоволенні позовних вимог позивачки, тому у позові відмовляє. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки суд відмовив позивачки у задоволенні позову по суті.

Outcome: dismissed