Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 10.09.2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними є лише формальним, оскільки шлюбні відносини фактично припинені. Протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Наміру щодо зближення та відновлення сімейних стосунків не бажають, тому просить їхній шлюб розірвати. Строк на примирення не потрібен. Крім того, діти проживають з нею та вона не має можливості сама їх утримувати. Просить суд розірвати шлюб 10.09.2004 року зареєстрований Щастинською міською радою Жовтневого району міста Луганська, актовий запис № 36; стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.03.2019 року і до повноліття дітей. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі одружені, шлюб зареєстрований 10.09.2004 року Щастинською міською радою Жовтневого району міста Луганська, актовий запис № 36, дошлюбне прізвище позивача Зюкіна, свідоцтво про шлюб серії 1-ЕД № 002437 (а.с 6). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком дітей є відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 12,13). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між ними є лише формальним, оскільки шлюбні відносини фактично припинені. Протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Наміру щодо зближення та відновлення сімейних стосунків не бажають, тому просить їхній шлюб розірвати. Строк на примирення не потрібен. Тому такий шлюб відповідно до ст. 112 СК України необхідно розірвати. Відповідно до довідки КП ЖКГ «Жилбудсервіс» № 860 від від 27.03.2019 року [PERSON] проживає за адресою: [INFO], вуд. Дружби[ADDRESS] разом з сином [PERSON] та донькою [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.ст.181 ч. 3, 184 СК України кошти на утримання дітей можуть бути присуджені в частині від доходу батьків, або у твердій грошовій сумі, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки розмір аліментів сторонами не оспорюється. Крім того, суд роз'яснює, що відповідно до ст. ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов пред'явлено до суду 29.03.2019 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved