Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в обґрунтування якого зазначила, що з 10 січня 2004 року, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Троїцького райуправління юстиції Луганської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач в своїй заяві зазначила, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося через несумісність характерів і поглядів, що призвело до втрати взаємної любові, поваги і довіри. З 16.02.2020 року фактично сімейні відносини з відповідачем припинилися, спільне господарство не ведеться. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про те, що просить суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Також позивач в своїй заяві зазначила, що просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] » яке було набуте у зв`язку з реєстрацією шлюбу (а.с.46). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву згідно якої просить суд розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд їх задовільнити. (а.с.47). Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 24 лютого 2004 року, між позивачем та відповідачем, 10 січня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Троїцького райуправління юстиції Луганської області, зареєстровано шлюб, актовий запис №1 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Троїцького райуправління юстиції Луганської області, від 01 липня 2004 року (а.с.8). Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 12 травня 2020 року сторонам було надано строк для примирення на чотири місяці, тобто до 12 вересня 2020 року та провадження у справі зупинене до закінчення чотиримісячного строку для примирення сторін (а.с.40). В своєму позові позивач зазначила, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося через несумісність характерів і поглядів, що призвело до втрати взаємної любові, поваги і довіри. З 16.02.2020 року фактично сімейні відносини з відповідачем припинилися, спільне господарство не ведеться. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. У встановлений судом строк сторони не примирилися. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в своєму позові зазначила про те, що прохає суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу, залишити їй прізвище « [PERSON] », яке було набуте у зв`язку із реєстрацією шлюбу. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved