Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації. В обґрунтування позову вказує, що з 5 жовтня 1990 року по 29 листопада 2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей: дочку - [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Під час шлюбу вони збудували житловий будинок [ADDRESS]. 17 травня 2004 року на підставі рішення виконкому Дніпровської райради м. Дніпродзержинська на ім'я [PERSON] видане свідоцтво про право власності на вищезазначений житловий будинок. Після розірвання шлюбу до жовтня 2014 року сторони проживали разом в будинку. Але в зв'язку зі сварками та погрозами відповідача, позивач та її діти виїхали з будинку. Позивач просить поділити спільне майно подружжя шляхом визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], припинити право власності [PERSON] [INFO] на ? частку житлового будинку [ADDRESS], стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за ? частку житлового будинку [ADDRESS] в розмірі 249369 гривень та понесені нею судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала свої позовні вимоги, згідно обставин викладених в позовній заяві, просить задовольнити позов повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно з вимогами ст. 74, 77 ЦПК України, про, що свідчить поштову повідомлення, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутні, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України - суд зважаючи на наявність законних підстав приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі. Судом досліджені докази по справі: Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - копії паспортів сторін по справі /а.с. 3, 4/, згідно яких підтверджуються особи сторін на їх місце реєстрації; - свідоцтва про шлюб та рішення про розірвання шлюбу /а.с.5, 7/, згідно яких підтверджується строк перебування у шлюбі сторін по справі; - свідоцтва про народження /а.с. 6/, згідно яких підтверджується, що сторони мають від шлюбу двох дітей; - свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, витяг про реєстрацію права власності /а.с. 8, 9/, згідно якого підтверджується факт придбання квартири сторонами по справі в період шлюбу; - довідка квартального комітету /а.с. 11/, згідно якого підтверджується реєстрація в будинку позивача та дітей; - звіт про оцінку майна /а.с. 13-31/, згідно якого визначена ринкова вартість будинку; Вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені сторонами докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено: З 5 жовтня 1990 року по 29 листопада 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей: дочку - [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Під час шлюбу вони збудували житловий будинок [ADDRESS]. 17 травня 2004 року на підставі рішення виконкому Дніпровської райради м. Дніпродзержинська на ім'я [PERSON] видане свідоцтво про право власності на вищезазначений житловий будинок. Після розірвання шлюбу до жовтня 2014 року сторони проживали разом в будинку. Але в зв'язку зі сварками та погрозами відповідача, позивач та її діти виїхали з будинку.. Згідно зі ст. 3 ЦК України одним з принципів цивільного права є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст. 68 СК України Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 70 СК України У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно вимог статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ст.. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін... допитаних як свідків... Враховуючи вищенаведені норми закону, суд приходить до висновку, що виходячи з аналізу зазначених норм у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України слід дійти висновку, що передбачене частиною другою ст. 364 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому зазначеною нормою передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Суд враховуючи факт неможливості спільного проживання позивача з відповідачем, а також факт відмови відповідача вирішити питання про припинення права спільної сумісної власності в будь-який інший спосіб, суд вважає, що є підстави щодо задоволення вимог позивача про виділ спірного будинку в натурі відповідачу по справі який проживає в ньому, проти цього не заперечує позивач. Обмеження право позивача на виділ частки зі спільного майна та отримання грошової компенсації за свою частку квартири в даному випадку є обмеженням права позивача на вільне розпорядження своїм майном. Таким чином вимоги позивача підлягають задоволенню оскільки підтверджені належними доказами відповідачем заперечень проти позову не надходили. Судові витрати позивача підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. 68, 70, 71 СК України, 183, 370, 364 ч.2 ЦК України,

Outcome: approved