Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що згідно з рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки, на законодавчому рівні змінився мінімальний розмір аліментів та не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просила збільшити розмір аліментів, стягнувши з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, відкликати виконавчий лист №2116/1634/2012 виданий 17.12.2012 року Нововоронцовським районним судом Херсонської області, та розглянути справу без її участі. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи визнання відповідачем позову, наявність клопотань сторін про розгляд справи без їхньої участі, суд вважає за можливе за результатами підготовчого засідання ухвалити рішення у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із свідоцтва про зміну імені серії І-КГ №005000 від 22.05.2015 року, [PERSON] змінила ім'я на [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №02. Позивач, ґрунтуючи вимоги про збільшення розміру аліментів до розміру 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, посилалася на ту обставину, що на законодавчому рівні змінився мінімальний розмір аліментів та не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-XІІ), дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Абзацами 3, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Згідно з п.23\~вказаної Постанови, у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі, аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Частиною 4 ст.206 ЦПК України визначено, що в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни розміру їх присудження та виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки визначений розмір аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги Закону та обов'язку батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У статті 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачувала судового збору у розмірі 704,80 грн., як особа звільнена від його сплати, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved