Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь борг за договором позики від 06 березня 2015 року в розмірі 87 397 грн. 65 коп., з якого заборгованість за договором позики в розмірі 60 000 грн. 00 коп., 3% річних від простроченої заборгованості в розмірі 19 597 грн. 65 коп., нарахована пеня в розмірі 3 000 грн. та штраф в розмірі 3 000 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06 березня 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], за умовами якого відповідач отримала позику в розмірі 60 000 грн. на строк до 06 березня 2016 року, разом з тим, позичальник свої зобовязання не виконала, грошові кошти не повернула. Пунктом 8 договору передбачено, що у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, в строк до 06 березня 2016 року, то позичкодавець вправі буде предявити зазначений договір до стягнення в строки і в порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати штрафу в розмірі 5% відсотків та пені в розмірі 0,5% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки. З огляду а викладене вище, з посиланням на ст.ст.525, 610, 625, 1046, 1049 ЦК України позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором позики від 06 березня 2015 року в розмірі 87 397 грн. 65 коп., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 873 грн. 98 коп. Представник позивача під час судового розгляду справи позовні вимоги в частині нарахування індексу інфляції уточнила, та з урахуванням уточнених позовних вимог, просила позов задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] борг за договором позики від 06.03.2015 року в розмірі 60 000 грн., індекс інфляції за період з 22.03.2016 року по 31.07.2016 року в розмірі 2 658 грн. 15 коп., штраф в розмірі 3 000 грн. та пеню за період з 06.03 по 21.03.2016 року в розмірі 4 800 грн., посилаючись при цьому на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 07.07.2016 року, причини не явки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що під час судового розгляду справи представник позивача не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, які регулюють спірні правовідносини, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 березня 2015 року між [PERSON], як позичкодавцем, та [PERSON], як позичальником, було укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстр за №188, за умовами якого при укладенні договору позичкодавець передала у власність позичальникові грошові кошти в розмірі 60 000 грн. 00 коп., строком до 06 березня 2016 року, в обмін на зобовязання позичальника повернути позику у визначені Договором строки та в порядку, встановленому зазначеним договором (п.п.1, 6 договору). Передачу грошей було здійснено до підписання сторонами цього договору. Зазначений договір позики є безпроцентним. Пунктами 5, 7 договору визначено, що після виконання позичальником свого зобовязання позичкодавець повинен передати позичальнику примірник цього договору. Наявність у позичкодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору є свідченням прострочення виконання позичальником свого зобовязання. Договір позики вважається виконаним в момент одержання позичкодавцем позиченої грошової суми повністю. Відповідно до п.8 Договору сторони домовились, що, у разі, якщо позичальник [PERSON] своєчасно не поверне суму позики, тобто до 06 березня 2016 року, то позичкодавець [PERSON] вправі буде предявити цей договір до стягнення в строки і в порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення їй позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати штрафу в розмірі 5% відсотків від простроченої суми та пені в розмірі 0,5% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки. Звернення стягнення здійснюється як за рішенням суду, так і на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що у строк, визначений сторонами в договорі, а саме 06 березня 2016 року, відповідач кошти за договором позики не повернула, про що зазначив в судовому засіданні представник позивача, та що також підтверджується наявністю у позичкодавця після спливу терміну повернення грошей примірника договору позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов'язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що строк повернення відповідачем [PERSON] боргу за договором позики від 06.03.2015 року на суму 60 000 грн. 00 коп. минув, предявлений позивачем примірник договору позики свідчить про те, що відповідач борг не повернув, чим порушив право позивача як позикодавця за договором позики на її повернення, при цьому, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з положень ст.ст.1046-1049 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, та розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст.10, 11 ЦПК України в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], як позичальник, не виконала зобовязання перед позивачем [PERSON], як позикодавцем, щодо повернення позики в розмірі 60 000 грн., на підставі чого позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики в розмірі 60 000 грн. 00 коп. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, п.8 Договору сторони домовились, що, у разі, якщо позичальник [PERSON] своєчасно не поверне суму позики, тобто до 06 березня 2016 року, то позичкодавець [PERSON] вправі буде предявити цей договір до стягнення в строки і в порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення їй позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати штрафу в розмірі 5% відсотків від простроченої суми та пені в розмірі 0,5% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки. З огляду на викладене, позивач, крім стягнення з відповідача основного боргу за договором позики, з урахуванням уточнених представником позивача під час судового розгляду справи позовних вимог просила стягнути з відповідача на підставі п.8 Договору індекс інфляції за весь час прострочення, що становить 2 658 грн. 15 коп., штраф в розмірі 3 000 грн. та пеню в розмірі 4 800 грн. Індекс інфляції, або індекс споживчих цін це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, придбанні населенням для невиробничого споживання. Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за весь час прострочення, тобто, в період з березня 2016 року по липень, 2016 року, при цьому, за вказаний період індекс інфляції становив: березень, 2016 року - 101,0%, квітень, 2016 року 103,5%, травень, 2016 року 100,1%, червень, 2016 року 99,8% липень, 2016 року 99,9%, тобто 101,0% х103,5%х100,1%х99,8%х99,9% = 104,33%. Сума інфляції розраховується за формулою: (сума боргу х процент інфляції ) сума боргу, таким чином 60 000 грн. х 104,33% - 60 000 грн. = 2 598 грн. 00 коп. сума інфляції. Крім того, штраф в розмірі 5% відсотків від простроченої суми врозмірі 60 000 грн. становить 3 000 грн. (60 000 грн. х 0,5%). Розрахунок пені, визначеної в договорі, в розмірі 0,5% відсотка від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки, з урахуванням заявлених позивачем вимог та періоду нарахування пені, слід розраховувати наступним чином, як розмір заборгованості х на розмір пені х на кількість днів прострочки, тим самим 60 000 грн. х 0,5% х 16 днів прострочки за період з 06.03.2016 року по 21.03.2016 року, що становить 4 800 грн. 00 коп. З огляду на викладене вище, з урахуванням положень ст.11 ЦПК України, за якими суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, позов [PERSON] до [PERSON] підлягає частковому задоволенню, та стягненню з відповідача [PERSON]О на користь позивача [PERSON] борг за договором позики від 06 березня 2015 року в розмірі 60 000 грн. 00 коп., індекс інфляції за період з березня, 2016 року по липень, 2016 року в розмірі 2 598 грн. 00 коп., штраф в розмірі 5% відсотків від простроченої суми врозмірі 60 000 грн., що становить 3 000 грн. та пеня в розмірі 0,5% відсотка від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки за період з 06.03.2016 по 21.03.2016 року, що становить 4 800 грн., а всього 70 398 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві, - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, на підставі чого та виходячи з розміру задоволених позовних вимог, що становить 70 398 грн. 00 коп., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 703 грн. 98 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.526, 530, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: partial