Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] уклала шлюб 21.07.2017, який зареєстровано Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №495. Відповідач є батьком їхньої дитини, [PERSON] , [INFO] . З самого початку спільне життя з відповідачем складалося, проте останнім часом між ними виникли непорозуміння у сімейних відносинах через несумісність характерів, через що вони з відповідачем разом не проживають. Позивач проживає разом із дитиною, а відповідач окремо від них. За останній рік відповідач надавав кошти на утримання дитини у невеликому розмірі на її прохання, які не могли забезпечити і половину витрат, необхідних на утримання дитини, хоча він як батько дитини не звільнений від обов`язку утримувати її. Свої обов`язки відносно сина вона виконує, виховує та піклується про нього, турбується про його фізичне та моральне виховання. За таких обставин вважає, що ці кошти повинні утримуватися регулярно за рішенням суду. На даний час позивач не працює, так як перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач не надає кошти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, хоча працює і має постійний заробіток, у зв`язку із чим має можливість надавати таку матеріальну допомогу. У зв`язку із цим, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі в суд цієї заяви і до повноліття дитини, а також стягнути на її користь кошти на її утримання як дружини, з якою проживає дитина до трьох років, у розмірі 1500грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання в суд позову і до її повноліття, підтримує та просить їх задовольнити; позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на її користь аліментів як дружини, з якою проживає дитина до 3 років, підтримує частково, просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1000грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, справу просить розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов, пред`явлений до нього [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до її повноліття, визнає та не заперечує проти його задоволення; позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього на її користь коштів на її утримання як дружини, з якою проживає дитина до 3 років, у розмірі 1500грн. щомісяця до досягнення дитиною трьохрічного віку, не визнає, просить в цій частині позову відмовити та розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.07.2017 Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №495, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21.07.2017 Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 14.03.2018 Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума, яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату на аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю позивачем [PERSON] , що підтверджується копією довідки, виданою квартальним комітетом №15 м.Пологи Запорізької області від 26.12.2019, та копією довідки, виданою виконавчим комітетом Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області №7988 від 26.12.2019, що неоспорюється відповідачем, та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] є працездатним за віком, відомостей про те, що він має незадовільний стан здоров`я чи має інших утриманців до суду надано не було, тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в змозі сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному позивачем розмірі. Відповідач [PERSON] , будучи батьком [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний його утримувати до повноліття, тому з нього підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] є працездатним за віком, працює, відомостей про те, що він має незадовільний стан здоров`я чи має інших утриманців до суду надано не було, заперечуючи проти задоволення позову в частині стягнення коштів на утримання позивача, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, відповідач в поданій до суду заяві не навій жодного аргументу та не надав до суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень, а також беручі до уваги закріплене законодавством України право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, та те, що позивач позовні вимоги про стягнення на її користь коштів на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, підтримала частково, зменшивши їх, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку, однак враховуючи встановлені судом обставини справи, позицію позивача та досліджені докази, вважає, що їх розмір має становити 1000грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тому пред`явлений позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Крім того, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,8грн., оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial