Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в якому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] [INFO] , який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, до закінчення сином навчання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, без застосування технічного запису, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, не проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] в жодне призначене судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд визнає неповажною неявку відповідача, та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] [INFO] є рідним сином сторін по справі, що підтверджується його свідоцтвом про народження (а.с. 3). Позивач по справі змінила своє прізвище після реєстрації шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Син сторін [PERSON] постійно мешкає та знаходиться на утримання матері [PERSON] , що підтверджується довідкою (а.с.5). Син сторін [PERSON] станом на теперішній час навчається в Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету - заклад вищої освіти, визнаний акредитованим за рівнями вищої освіти молодший спеціаліст та бакалавр, на денну форму навчання на договірній основі для здобуття освітньо - кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст на основі базової загальної середньої освіти з 01.09.2017 року (наказ про зарахування на навчання від 07.08.2017 № 149-ст.). З 01.09.2017 року переведений на навчання за державним замовленням (наказ від 01.09.2017 року № 180-ст). Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року, що підтверджується довідкою (а.с.6). Стипендію [PERSON] не отримує, що підтверджується довідкою (а.с.7). Оскільки син сторін навчається на денній формі навчання, то не має змоги працевлаштуватися на роботу, та самостійно отримувати заробіток, і тому потребує матеріальної підтримки батька, так як навчання потребує значних грошових коштів на матеріальне та соціально побутове забезпечення навчального процесу, одна мати не має надати такої фінансової можливості, оскільки сама не працює та має на своєму утриманні ще двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу (а.с.8,9,10-12). Відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється, хоча має таку можливість, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися з цим позовом до суду. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 року) - «Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Виходячи з норм ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно роз`яснень викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Із врахуванням матеріального становища позивача, відповідача, інших обставин справи, що мають суттєве значення, суд вважає, що аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] , на час його навчання слід стягувати з відповідача щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, до закінчення сином навчання в Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету, до 30.06.2021 року, та не довше ніж до досягнення сином 23 років, починаючи стягнення з дати подання позову, тобто з 28.09.2020 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 840,80 грн. по сплаті судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved