Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненою позовною заявою до відповідача [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Свої позовні вимоги позивач мотивує таким. 18 грудня 1999 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 05.11.2019 року шлюб між сторонами розірвано рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області. За час шлюбу, а саме: 06.11.2000 року, сторони придбали житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , інвентаризаційна вартість якого складає 252\~956,00 гривень. На теперішній час у вказаному житловому будинку проживає відповідач. Позивач разом з дітьми проживають за іншою адресою, власного житла не мають. Крім того, за час шлюбу сторони придбали автомобіль ЗАЗ 1102 «Таврія», державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартість якого позивач оцінює в 20\~000,00 гривень. Добровільно поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності, відповідач не бажає, що стало приводом для звернення до суду з відповідним позовом. Внаслідок зазначеного, позивач просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя шляхом визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на домоволодіння [ADDRESS] , а саме: позивачу ѕ частки, а відповідачу ј частка, визнати за сторонами право власності на вказані ідеальні частки, припинивши право спільної сумісної власності. Також, позивач просить стягнути на її користь з відповідача грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля ЗАЗ 1102 «Таврія», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 10\~000 (десять тисяч) грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що в порядку поділу будинку наполягає на необхідності відступити від засади рівності часток подружжя, оскільки неповнолітні діти проживають разом з нею, власного житла вони не мають, відповідач аліменти на утримання дітей сплачує не в повному обсязі, має заборгованість. Не заперечувала, що після розірвання шлюбу відповідач декілька разів намагався надати матеріальну допомогу дітям продуктами харчування, але вона відмовлялася, оскільки не бажає мати з відповідачем жодних стосунків. Проживання з відповідачем в одному житловому приміщенні є неможливим, оскільки він вчиняє відносно неї та дітей домашнє насильство, був позбавлений батьківських прав. Щодо поділу автомобіля зазначила, що після розірвання шлюбу він знаходиться в користуванні відповідача. Враховуючи їх неприязні стосунки, позивач не виключає можливості того, що відповідач міг привести його в технічно несправний стан, тому просить стягнути на її користь компенсацію вартості\~1/2\~ частини\~автомобіля,\~залишивши його\~відповідачу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечував, що зазначене позивачем майно, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також його вартість, зазначену позивачем. Проте, заперечував проти відступлення від засади рівності часток подружжя при поділі житлового будинку, оскільки на утримання неповнолітніх дітей за виконавчим листом з нього щомісячно стягуються аліменти в розмірі 75% його заробітної плати. Також, він намагався надати матеріальну допомогу дітям продуктами харчування, але колишня дружина від такої допомоги відмовлялася. При цьому, спірний житловий будинок є єдиним його житлом, тому він пропонував позивачці сплатити протягом року компенсацію вартості його Ѕ частини, але згоди не отримав. Таким чином, не заперечує проти поділу житлового будинку шляхом визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності, а саме: по Ѕ частині кожному. Спірний автомобіль на теперішній час ним не використовується, він не проти передати його колишній дружині чи старшому сину. Враховуючи, що такої пропозиції не надходило, згоден з запропонованим позивачем способом його поділу. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 18 грудня 1999 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Роздольською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, про що було складено відповідний актовий запис за № 6 (а.с. 5). Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 05.11.2019 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-12). Згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 06.11.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі за № 4465, [PERSON] було придбано житловий будинок [ADDRESS] . (а.с. 8). Згідно повідомлення КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 09.04.2020 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 09.04.2020 року зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 06.11.2000 року, р. № 4465. Інвентаризаційна вартість станом на 09.04.2020 року становить 252956 грн. 00 коп. (а.с. 7, 9). Згідно інформації територіального сервісного центру МВС № 2347 від 08 липня 2020 року № 31/8-47.77 за [PERSON] 16.12.2005 року зареєстровано придбаний в торгівельній організації автомобіль ЗАЗ 1102 «Таврія», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 37). У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 82 СК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить: дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4\~ст. 65 СК). Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно ст. 70 СК України\~\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до\~вимог ст.\~71\~СК України\~\~майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі\~присуджуються одному\~з подружжя,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, його вартість, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 18 грудня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 05.11.2019 року. За час шлюбу ними було придбано наступне майно: житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , вартістю 252\~956, 00 гривень, автомобіль ЗАЗ 1102 «Таврія», державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартість якого в розмірі 20\~000,00 гривень визнана сторонами. Тобто, зазначене майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між сторонами. На обґрунтування\~позовних вимог\~в частині\~відступлення від\~засади рівності\~часток в\~праві спільної\~сумісної власності\~подружжя позивач\~посилалася те,\~що неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с. 13). Відповідач позбавлений батьківських прав відносно неповнолітніх дітей рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 08.09.2020 року (а.с.58). Вказаним рішенням встановлено, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей рішенням Михайлівського районного суду від 27.08.2019 року були стягнуті аліменти в розмірі Ѕ частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів ухилення відповідача від участі в утриманні дітей в судовому засіданні не надано і відповідач це заперечував, пояснивши, що він є офіційно працевлаштованим і з його заробітної плати щомісячно стягуються аліменти в розмірі 75% його доходу. Крім того, він декілька разів намагався надати матеріальну допомогу дітям продуктами харчування, що визнано в судовому засіданні позивачем, яка від такої допомоги відмовлялася. Таким чином, в судовому засіданні не доведено обставин, що мають істотне значення, зокрема що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, а тому відсутні підстави відступити від засади рівності часток подружжя. В судовому\~засіданні встановлено,\~що будь-якої\~домовленості між\~сторонами не\~існує,\~як не\~існує шлюбного\~контракту або\~договору,\~а тому\~суд вважає,\~що визначений\~позивачем спосіб\~та порядок\~поділу майна, а саме: шляхом визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на житловий будинок та стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля ЗАЗ 1102 «Таврія», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 10\~000 (десять тисяч) грн. 00 коп., ґрунтується на законі та відповідає інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 136 478 грн. ((252 956 грн.+ 20 000 грн.)/2), в відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1364,78 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial