Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 6 900 грн. 00 коп., зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 15.04.2013 року між нею та відповідачем було узгоджено, що останній зобов'язується виплатити їй майнову шкоду в розмірі 7 300 грн. 00 куоп., завдану злочином його сина [PERSON] з метою її відмови від відповідних позовних вчимог та претензій як потерпілої від злочину під час провадження у кримінальній справі Ленінського районного суду м.Кіровограда №1111/8216/12. Зазначена угода оформлена письмово у вигляді розписки відповідача. 16.04.2013 року вона подала заяву до Ленінського районного суду м.Кіровограда про відмову від раніше поданої заяви до суду про несплату шкоди від злочину по кримінальній справі внаслідок погодження даного питання з відповідачем. Позивач також зазначила, що після ухвалення 14.05.2013 року вироку у вказаній кримінальній справі з призначенням його сину [PERSON] мінімального покарання, на виконання даної угоди відповідач сплатив їй 400 грн. 00 коп. (впродовж липня, 2013 року). Залишок заборгованості складає 6 900 грн. 00 коп. Крім того, позивач зазначила, що 20.09.2013 року вона надіслала на адресу відповідача вимогу про сплату ним боргу, яка особисто отримана відповідачем 05.10.2013 року, однак до цього часу заборгованість відповідачем не сплачена. З огляду на викладене вище та з посиланням на ст.ст.11, 202, 207, 530, 509, 526, 610, 611 ЦК України, позивач просила стягнути з відповідача заборгованість в сумі 6 900 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримала з підчстав, зазначених у позові, просила позов задовольнити. Крім того, просила стягнути з відповідача і понеснені нею судові витрати по справі, які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 600 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON].у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання останнього, зареєстрованим у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.1 ст.225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, проти чого позивач не заперечувала. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Як правило, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. Одним із таких способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, в т.ч. матеріалами кримінальної справи №1111/8216/2012, провадження 1/1111/317/12 (Т.2 а.с.143) по обвинуваченню [PERSON], у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, що відповідно до розписки від 15 квітня 2013 року [PERSON] взяв на себе зобов'язання сплатити [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 7 300 грн. 00 коп. (а.с.5). Крім того, судом встановлено, що на підставі написаної відповідачем розписки від 15 квітня 2014 року, позивач [PERSON], будучи потерпілою по кримінальній справі №1111/8216/2012, провадження 1/1111/317/12 по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, 16 квітня 2014 року в порядку кримінального провадження звернулася до суду з заявою, в якій зазначила, що попередню заяву про несплату матеріальної шкоди по кримінальній справі вона відкликає у зв'язку з відновленням виплат та досягнення між сторонами угоди (а.с.6). Позивач під час судового розгляду справи зазначила про те, що відповідач на виконання зобов'язальної розписки від 15 квітня 2013 року та після винесення судом 14 травня 2013 року вироку по зазначеній кримінальній справі сплатив їй лише 400 грн. 00 коп. Залишок боргу за зобов'язальною розпискою складає 6 900 грн. 00 коп. 20 вересня 2013 року позивач звернулася до відповідача з вимогою про сплату боргу в розмірі 6 900 грн. 00 коп., яка (вимога) отримана відповідачем 05 жовтня 2013 проку, однак до теперішнього часу матеріальна шкода в розмірі 6 900 грн. 00 коп. відповідачем їй не відшкодована. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з п.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Крім того, відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.610 ЦК України). Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. Строк повернення боргу, визначений ч.2 ст.530 ЦК України, а саме: семиденний строк від дня пред'явлення позивачем вимоги 20 вересня 2013 року минув, оригінал зобов'язальної розписки знаходиться у позивача, що свідчить про те, що відповідач борг не повернув, чим порушив право позивача на отримання зазначених коштів, як відшкодування матеріальної шкоди, при цьому, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з правових норм, а саме: ст.ст. 202, 207, 530, 509, 526, 610, 611 Цивільного кодексу України, розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст.10, 11 ЦПК України виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], як боржник, не виконав зобов'язання перед позивачем [PERSON], щодо виплати останній матеріальної шкоди в розмірі 6 900 грн. 00 коп., а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню з відповідача на користь позивача грошової суми в розмірі 6 900 грн. 00 коп. Судові витрати, понесені позивачем з розгляду судової справи, до яких належать і витрати на правову допомогу, які підтверджуються документально (квитанція до прибуткового касового ордера №45 від 24 жовтня 2013 року на суму 600 грн. 00 коп., підстава: оплата за правову допомогу), також підлягають стягненню з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 202, 207, 509, 526 ЦК України,

Outcome: approved