Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої окрім іншого входить будинковолодіння [ADDRESS] . Поряд з тим зазначила, що на спадщину після смерті батька, вона претендує як спадкоємець за заповітом, оскільки ще за життя померлий зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно заповів їй. \~ \~ \~ \~Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . \~ \~ \~ \~В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача адвокат Пробіжанська Н.П. подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, а позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Кривченської сільської ради сільський голова Базюк В.С. подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у відсутності представника сільської ради, при цьому зазначив що позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [INFO] в с.Кривче Борщівського району Тернопільської області помер [PERSON] , що стверджено копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 17 січня 2017 року Кривченською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, встановлено, що за життя померлий [PERSON] зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого, житловий будинок що знаходиться в [ADDRESS] , заповів [PERSON] , а все інше майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, а також все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповів позивачу [PERSON] . Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 02 квітня 2009 року, посвідченим секретарем Кривченської сільської ради Борщівського району Тернопільської області та зареєстрованим в реєстрі за №07. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , яку позивач прийняла, подавши 10 липня 2017 року до Борщівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої до майна померлого було відкрито спадкову справу за №121/2017. А 19 вересня 2018 року звернулася до Борщівської державної нотаріальної контори із заявою, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] батька [PERSON] на майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Однак нотаріусом позивачу у видачі свідоцтва було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори №734/02-14 від 19.09.2019 року, та матеріалів спадкової справи №121/2017, відкритої до майна померлого [PERSON] . \~ \~ \~ \~Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння [ADDRESS] , відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) померлий [PERSON] був єдиним його членом, що стверджено довідкою Кривченської сільської ради №307 від 07 лютого 2019 року, а також копіями по господарських книг Кривченської сільської ради за 1991-1995 роки. \~ \~ \~ \~Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, померлий [PERSON] на відповідній правовій основі набув право на ціле будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] , однак, у визначеному законом порядку, за життя, не оформив своє право власності на будинковолодіння. Рішенням 19 сесії 21 скликання Кривченської сільської ради від 11 жовтня 1993 року, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 63 га, з них 0, 58 га для ведення особистого підсобного господарства та 0, 05 га для обслуговування житлового будинку. Наведене підтверджується витягом з даного рішення. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлого не заявляли. Зазначене випливає з листа Борщівської державної нотаріальної контори №734/02-14 від 19.09.2019 року, та матеріалів спадкової справи №121/2017, відкритої до майна померлого [PERSON] . Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 23 квітня 2018 року, виготовленого СПД ФОП [PERSON] , інвентаризаційна вартість будинковолодіння [ADDRESS] грн. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об`ємі. На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved