Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Європейський страховий альянс», треті особи: [PERSON] та ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач, в своєму позові просив суд, стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на свою користь матеріальну шкоду завдану їй внаслідок ДТП в розмірі 17077 грн. 10 коп. та судові витрати в розмірі 244 грн.. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 03.05.2013 року о 19 год. 30 хв. в с.м. Великий Бурлук Харківської області по вул. Леніна [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ TF 60 YO державний номер [NUMBER], який належить ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» порушивши вимоги п.п.12.1.10.1 ПДР України не вибрав безпечну швидкість, не надав дорогу автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON], який також рухаючись по вул. Леніна виконував поворот ліворуч, внаслідок чого [PERSON] виконуючи обгін виїхав на зустрічну смугу по вул. Леніна і незважаючи на застосоване екстрене гальмування допустив зіткнення автомобіля під його керуванням із автомобілем під керуванням [PERSON], внаслідок чого обидва автомобілі отримали пошкодження. Під час зіткнення обидва автомобіля були технічно справні, а водії тверезі. В наслідок ДТП позивачу завдана матеріальна шкода в розмірі 17077 грн. 10 коп.. Згідно постанови Великобурлуцького районного суду Харківської області від 01.06.2013 року винним у вищезазначеній ДТП є [PERSON], який керував транспортним засобом - автомобілем [NUMBER], який належить ТОВ « Метро Кеш Енд Кері Україна», тобто перебував в трудових відносинах з цим підприємством. Дана обставина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 6 від 28.01.2013 року матеріальний збиток заподіяний пошкодженням автомобіля становить 17077 грн. 10 коп.. Станом на даний час шкода позивачу не відшкодована, а тому просив на підставі наведеного позовні вимоги задовольнити. 13.11.2014 року від ПрАТ «Європейський страховий альянс» до суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву позивача (а.с. 74-76). В своїх запереченнях відповідач позов повністю не визнав та не надав суду витребувані докази і вважав,що справа повинна розглядатися в Шевченківському райсуді м. Київа, позовні вимоги вважав завищеними. В судове засідання не з'явився із невідомих суду причин та не подав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] в попередніх судових засіданнях не оспорював доводів позовної заяви, але в судове засідання 20.11.2014 р. не з'явився і подав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» будучи належним чином повідомленою про час розгляду справи в судове засідання не з'явилася і своїх пояснень з приводу позову суду не надала. В судове засідання, яке відбулось 20.11.2014 року позивач, відповідач та треті особи не з'явились, а тому суд приймає рішення відповідно до положень ст.197 ЦПК України. Оскільки відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи постановою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 01.06.2013 року винним у вищезазначеній ДТП є [PERSON] (а.с.13-15). Згаданою постановою суду встановлено, що 03.05.2013 року о 19 год. 30 хв. в с.м. Великий Бурлук Харківської області по вул. Леніна [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ TF 60 YO державний номер [NUMBER], який належить ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» порушивши вимоги п.п.12.1.10.1 ПДР України не вибрав безпечну швидкість, не надав дорогу автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON], який також рухаючись по вул. Леніна виконував поворот ліворуч, внаслідок чого [PERSON] виконуючи обгін виїхав на зустрічну смугу по вул. Леніна і незважаючи на застосоване екстрене гальмування допустив зіткнення автомобіля під його керуванням із автомобілем під керуванням [PERSON], внаслідок чого обидва автомобілі отримали пошкодження. Під час зіткнення обидва автомобіля були технічно справні, а водії тверезі. В наслідок ДТП позивачу завдана матеріальна шкода в розмірі 17077 грн. 10 коп.. Відповідно до частини 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В результаті ДТП транспортний засіб - автомобіль KIA CEED д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження а відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження №90/2013 від 05.09.2013 року матеріальний збиток заподіяний пошкодженням автомобіля становить 15133 грн. 54 коп. та сплачених за проведення цього дослідження 450 грн. (а.с. 20-43). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» та керував транспортним засобом автомобілем ЗАЗ TF 60 YO державний номерний знак [NUMBER], який належить ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» і був застрахований в ПРаТ «Европейський страховий альянс», що підтверджується копією полісу та довідкою ВДАЇ №9194533 (а.с.9,11-12). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Відповідно до підпункту 3 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК ( 1540-06 ) суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст.440 ЦК, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Таким чином, діюче законодавством обов'язковою умовою відшкодування майнової шкоди визначає наявність вини особи, а доказом існування такої вини є доведеність неправомірності рішення, дії або бездіяльності цієї особи. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Тобто, в даному спірному випадку, доведенню належними і допустимими доказами позивачем [PERSON] підлягало неправомірність дій водія [PERSON] та відповідно його вина у спричиненні їй шкоди та перебування останнього в трудових відносинах на момент ДТП з ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна». В підтвердження цих обставин, які підлягають доказуванню, позивач посилався на постанову Великобурлуцького районного суду Харківської області від 01.06.2013 року та постанову апеляційного суду Харкіської області від 03.07.2013 р., якими винним у вищезазначеній ДТП є працівник ТОВ «Метро Енд Кеш Кері Україна» [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов'язків(а.с.13-18). Обставини встановлені у постанові суду є належним і допустимим доказом протиправності дій водія [PERSON] і доводять його вину в даній ДТП. Перебування останнього в трудових відносинах на момент ДТП з ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» та керування транспортом на відповідній правовій підставі є визнання сторонами даної обставини, яка в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно п. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПрАТ «Європейський страховий альянс» матеріальної шкоди в розмірі 15133 грн. 54 коп. та 450 грн. понесених в зв'язку із проведенням авто товарознавчого дослідження витрат є обґрунтовані та підлягають задоволенню в загальній сумі 15583 грн. 54 коп.. 11.10.2013 р. [PERSON] звернулась із заявою до ПрАТ «Європейський страховий альянс» про виплату страхового відшкодування(а.с.44), але відповіді до цього часу не отримала. Статтею 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п. 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Розглядаючи спір у вказаній частині, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України в межах заявлених позивачем вимог, перевіривши надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з відповідача на користь Позивача 1493 грн. 56 коп.- пені, а зазначеної обставини відповідач в своїх запереченнях не оспорював. Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що наведений позивачем в позовній заяві розрахунок пені є обґрунтованим, а тому з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь [PERSON] слід стягнути 1493 грн. 56 коп. пені. У відповідності до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції № 23 від 06.10.2014 року [PERSON] оплатила судовий збір за подання до суду позову в розмірі 244 грн. (а.с.1). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені [PERSON] судові витрати в розмірі 244 грн.. А всього із ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь [PERSON] слід стягнути 17321 грн.10 коп..

Outcome: approved