Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, пояснюючи, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку за [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем першої черги. Звернувшись 01.08.2019 р. до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, вона отримала відмову у відкритті спадкової справи через пропуск встановленого законом строку на прийняття спадщини, тому звернулася до суду з позовом про визначення їй додаткового строку, обґрунтовуючи його пропуск тривалою хворобою, що стало перепоною для своєчасного звернення до нотаріуса. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання представника не направив, відзиву не подав, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив,тому, у відповідності з вимогами ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у матеріалах справи документами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 10.05.2017 р. районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану и Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.6) На підставі договору купівлі - продажу від 20.05.2010 р. [PERSON] належав на праві власності житловий будинок за [ADDRESS] , що підтверджується витягом БТІ Новоазовського району про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.08.2010 р. ( а.с.12) Копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] , виданого 21.11.1979 року, підтверджено, що позивач доводиться дружиною померлому [PERSON] ( а.с.5) З наведеного випливає, що позивач є дружиною померлого [PERSON] , тому, на підставі ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Демко М.Л. відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] (а.с.8) З відповіді КНП Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м.Маріуполя» встановлено, що з 07.07.2017 року по 28.11.2017 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в онкологічному диспансері, є інвалідом 2 групи безстроково.( а.с.9) Вказана інформація підтверджується, також, випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 1549 від 02.11.2017р, випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 1774 від 28.11.2017 р. ( а.с.10,11). Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, у яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено судом, позивач своєчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини через проживання на території, де проходять військові дії, що стало перепоною для його своєчасного звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначено, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Проаналізувавши добуті під час судового розгляду справи докази, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем причини пропущення строку для прийняття спадщини є поважними і такими, що перешкоджали йому своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому вважає необхідним позов задовольнити та визначити йому строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили, оскільки саме такий строк є достатнім для звернення до нотаріуса з відповідною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved