Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у серпні 2015 році [PERSON] отримав від [PERSON] суму коштів у розмірі 13500,00 грн., та зобов`язався повернути вказані кошти до серпня 2016 року, сплачуючи щомісячно 1120,00 грн. 22.07.2018 року [PERSON] знову звернувся до позивача з проханням позичити йому кошти у розмірі 500,00 доларів США та зобов`язанням повернути їх до вересня 2018 року, про що склав розписку. 24.02.2019 року [PERSON] знову звернувся до [PERSON] з проханням про позику грошей у розмірі 100,00 доларів США, та склав відповідну розписку, де зобов`язався повернутися вказані кошти до 05.03.2019 року. У березні 2019 року [PERSON] також звернувся до [PERSON] з проханням про позику у розмірі 100,00 доларів США, та зобов`язався повернути вказані кошти у строк до 07.04.2019 року, про що склав розписку. 21.03.2020 року [PERSON] знову звернувся до [PERSON] за наданням йому позики у розмірі 7500,00 грн., та зобов`язався повернути борг у строк три місяці. Окрім грошових коштів, які позивач надавала Відповідачеві у валюті або готівкою у гривні, час від часу на прохання відповідача, вона перераховувала грошові кошти на його картку № [NUMBER] в АТ «Державний ощадний банк України» за допомогою терміналів ІВОХ. Загальна сума боргу [PERSON] перед [PERSON] склала 6000,00 доларів США, що еквівалентно 168\~600,00 грн. на момент подачі позову. Відповідач в добровільному порядку відмовляється повертати кошти, а тому [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь-яких клопотань, відзиву не надав. Відповідно до ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень\~ст. 280 ЦПК України\~та думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до\~статті 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до договору позики грошей від серпня 2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] у присутності свідка [PERSON] , відповідач отримав від позивача позики у розмірі 13500,00 грн. Відповідно до розписки від 22.07.2018 року наданої [PERSON] , останній зобов`язався, сплатити борг у розмірі 500,00 доларів США частинами у вересні. Згідно розписки [PERSON] від 24.02.2019 року, взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 100,00 доларів США та зобов`язався повернути зі своєї заробітної плати до 05.03.2019 року. Відповідно до розписки [PERSON] , останній взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 100,00 доларів США та зобов`язався повернути зі своєї заробітної плати 07.04.2019 року. Відповідно до розписки від 21.03.2020 року [PERSON] зобов`язався сплати [PERSON] борг у розмірі 6000,00 доларів США частинами по 2000,00 грн. з 01.06.2020 року. В разі смерті [PERSON] зобов`язався, сплатити борг її сину [PERSON] (оригінал вказаної розписки був оглянутий судом 18.05.2021 року відповідає копії, що знаходиться в матеріалах справи. Оригінал розписки повернутий [PERSON] ) Також, в матеріалах справи знаходиться розписка [PERSON] від 21.03.2020 року, де зазначено, що він зобов`язується за три місяці сплатити 7 (сім) тисяч гривень [PERSON] в рахунок основної частини боргу. Як слідує зі\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 527 ЦК України, передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Як вбачається з правової позиції, сформованої Верховним Судом України у Постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, відповідно до норм ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України\~договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. Таким чином, розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, а отже розписка є не лише фактом укладення договору, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику. Верховним Судом України у постанові від 18.09.2013 року у справі №6-63цс13, постанові від 11.11.2015 року у справі №6-1967цс15 та постанові від 18.01.2017 року в справі №6-2789цс16, Верховним Судом у постанові по справі №707/2606/16-ц провадження 61-28762св18 від 31.10.2018 року зроблений правовий висновок про те, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, відповідно до ч.ч. 2-3\~ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргових документів у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Отже факт знаходження боргового документу - оригіналу розписки від 21 березня 2020 року свідчить про невиконання із сторони [PERSON] своїх боргових зобов`язань. Загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] складає 6000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить (станом на 18.05.2021 року) - 165 360,00 грн. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається\~таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання\~або не\~виконав його\~у строк,\~встановлений договором\~або законом. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів у розмірі 6000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить (станом на 18.05.2021 року) - 165 360,00 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містить доказів повернення цієї суми. Питання судових витрат суд вирішує на підставі\~ст.141 ЦПК України\~та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1686,00 грн.

Outcome: partial