Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя 1/2 частину будинку [ADDRESS] ; в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя визнати за нею (позивачем) право власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона (позивач) та відповідач [PERSON] 16.08.2003 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження Центрального відділу реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції 16 серпня 2003 року зроблено актовий запис №427.За час шлюбу ними на праві спільної сумісної власності була набута 1/2частина будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2003 року, згідно якого [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] .Після придбання будинку вона (позивач) з відповідачем вселилися до нього, 29.09.2004 року вона (позивач) зареєструвалася в даному будинку та проживає в ньому до цього часу. Крім того, [INFO] від шлюбу у них з відповідачем народився син [PERSON] . Однак, спільне подружнє життя з відповідачем не склалось, в результаті чого 25.10.2008 року відповідач виїхав з будинку, а вона з дитиною залишились в ньому проживати, після чого вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, та рішенням суду їх з відповідачем шлюб було розірвано, що підтверджується актовим записом про розірвання шлюбу №54 від 23.05.2010 року, складеним Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. Вказала, що після розірвання шлюбу з відповідачем, останній вдруге одружився, однак дуже швидко розірвав і свій повторний шлюб, та навесні 2011 року вона (позивач) та відповідач примирилися та стали знову проживати разом однією сім`єю, при цьому вони спільно прожили близько шести років, до 07.01.2017 року, та з цього часу вона (позивач) з відповідачем припинила спільне проживання і відповідач знову виїхав з будинку. Зазначила, що між ними у період шлюбу не було ніяких домовленостей щодо майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та на теперішній час взаємної згоди щодо його (будинку) поділу між ними не досягнуто, відповідач категорично ігнорує всі її пропозиції та відкидає запропоновані нею варіанти розподілу спільного будинку. При цьому, відповідач постійно висловлює погрози, що він продасть їх будинок, а грошима від його продажу розпорядиться на власний розсуд та для задоволення своїх потреб. Вказане є цілком реальним, оскільки у правовстановлюючому документі на будинок - у договорі купівлі-продажу від 01.09.2003 року як власник будинку вказаний лише відповідач. Ухвалою суду від 04 травня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Крім того, ухвалою суду від 04 травня 2017 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено, вжито заходи забезпечення позову по даній цивільній справі, шляхом накладення арешту на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 01.09.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Гарською В.В., зареєстровано в реєстрі за № 3/2245. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, у зв`язку з чим розгляд зазначеної цивільної справи продовжено за правилами ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання учасників справи. Позивач [PERSON] та в її інтересах представник адвокат Добрострой О.С. позовні вимоги про поділ майна подружжя підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та в його інтересах представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача про поділ майна подружжя не визнали в повному обсязі, заперечували щодо їх задоволення. Підтримали подані раніше заперечення на позов, на обґрунтування яких зазначили, що позивачем не надано будь-яких доказівпро перебування спірного майна - 1/2 частина будинку [ADDRESS] , як об`єкта спільної сумісної власності подружжя. Крім того, виходячи з наведених в позовній заяві обставин та доданих документів, вбачається, що шлюб було зареєстровано 16.08.2003 року, а договір купівлі-продажу частини житлового будинку укладено 01.09.2003 року, тобто через два тижні.Відповідно, заявляючи вимоги на частку даного майна та оцінивши її у 44000,00 грн., на позивача, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, покладається обов`язок довести про спільне набуття коштів на придбання спірної нерухомої власності. Крім того, зазначено, що відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, шлюб між відповідачем та позивачем розірвано 23.03.2010 року, у зв`язку з чим загальний термін позовної давності передбачений у три роки вичерпано 23.03.2013 року, тому при відсутності відповідних поважних причин, суд відмовляє у розгляді даної справи та залишає позов без розгляду.Крім того, додатково на обґрунтування заперечень щодо позовних вимог позивача відповідач в судовому засіданні зазначив, що спірна частина житлового будинку була придбана за його (відповідача) особисті кошти, які він заробив, працюючи у м. Санкт-Петербург. Також відповідач зазначив, що спірне майно, на яке позивач просить визнати за нею право власності як в спільному сумісному майні подружжя, - знищено, і на місці старого будинку, він (відповідач) почав будувати новий будинок, який на даний час знаходиться в стадії будівництва, та яке (будівництво) на даний час припинено, позивач, в свою чергу, проживає у «флігелі». Окрім того, позивачем [PERSON] подано до суду відповідь на відзив, в якій позивач заявлені в позові позовні вимоги підтримала, та додатково зазначила, що посилання відповідача на те, що спірна частина будинку була придбана за особисті кошти відповідача, які він заробив, працюючи в м. Санкт-Петербурзі не відповідають дійсності, оскільки частина будинку була придбана за їх спільні кошти, які їм подарували на весілля та ті, які були взяті в борг її (позивача) батьками. Крім того, частина будинку, яку вони придбали, була з пічним опаленням, без водопроводу та без ремонту. З моменту їх одруження і до 2010 року відповідач не працював, сім`ю утримувала вона (позивач), а тому на її заробітну плату та на кошти її батьків прокладався газопровід, водопровід, проводився ремонт частини будинку. Таким чином, доводи відповідача про те, що будинок був придбаний за його (відповідача) особисті кошти не відповідають дійсності. Крім того, щодо порушення строків позовної давності при зверненні до суду із вказаним позовом, позивач зазначила, що після розірвання шлюбу з відповідачем, останній вдруге одружився, однак дуже швидко розірвав свій повторний шлюб, та навесні 2011 року вона (позивач) та відповідач примирилися та стали знову проживати разом однією сім`єю. Спільно вони прожили близько шести років, до 07.01.2017 року, та з цього часу вона (позивач) з відповідачем припинила спільне проживання і відповідач знову виїхав з будинку. У зв`язку з викладеним позивач вважає, що про порушення свого права вона (позивач) дізналася саме у 2017 році, у зв`язку з чим строки позовної давності в даному випадку не порушені. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, а також їх представників, враховуючи подані учасниками справи заяви по суті справи, заслухавши пояснення свідків,оцінивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами по справі,що позивач [PERSON] з 16.08.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було укладено у Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 427, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 16 серпня 2003 року, та який було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2009 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис в Книзі реєстрації народжень за №21. Судом також встановлено, що під час шлюбу, 01 вересня 2003 року, відповідно до договору купівлі-продажу частини жилого будинку, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Гарською В.В., зареєстровано в реєстрі за №3-2245, відповідачем [PERSON] було придбано 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] . Право власності на зазначену 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» від 06.10.2003 року №1648125, номер запису:14950 в книзі: 77 зареєстровано за відповідачем [PERSON] Тлумачення п.3 ч.1 ст.57 СК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, свідчить, що у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.24 КпШС України (в редакції 1964 року), чинного на час виникнення придбання спірного майна, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тим самим, судом відзначається, що тлумачення зазначеної статті дозволяє зробити висновок, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуто ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі, в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростовання презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст.61 СК України). При цьому, судом також встановлено, що згідно з відомостями, які містяться в будинковій книзі №1147 для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] , місце проживання позивача [PERSON] зареєстровано за вказаною адресою з 29.09.2004 року, місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за вказаною адресою з 29.11.2003 року. Відповідно до довідки квартального комітету № 1 Подільського району м. Кропивницький від 22 квітня 2017 року №265, [PERSON] , 1982 р .н. , проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстровані чоловік [PERSON] , [INFO] , який за вказаною адресою не проживає, та син [PERSON] , [INFO] . При цьому, допитані в судовому засіданні за клопотанням сторін свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, зокрема, свідок [PERSON] , [INFO] , пояснила, що вона проживає по сусідству із позивачем та відповідачем, а саме: за адресою [ADDRESS] з 2002 року, навпроти будинку [ADDRESS] , в якому проживали сторони по справі, при цьому, позивач проживає в будинку з 2003 року, та разом з нею до 2017 року проживав і відповідач [PERSON] , якого вона (свідок) бачила кожного тижня за вказаною адресою. Після того, як відповідач на початку 2017 року пішов із сім`ї, він приходив періодично до позивача, вимикав в будинку світло, з приводу чого, позивач викликала поліцію. Вказала, що ремонт у спірному будинку був зроблений за кошти матері позивача. Свідок [PERSON] , [INFO] , пояснила, що позивач та відповідач є її (свідка) сусідами, вона проживає з 1982 року за адресою [ADDRESS] , у будинку, який знаходиться через дорогу від спірного будинку. Вказала, що позивач та відповідач придбали вказаний будинок за кошти, які їм подарували на весілля, при цьому, даний факт їй (свідку) повідомила колишній власник будинку [PERSON] , яка чекала, поки у позивача та відповідача відбудеться весілля, та за подаровані на весілля кошти, вони придбають у неї спірну частину будинку, а вона переїде жити до сина. Крім того, вказала, що відповідача вона за адресою [ADDRESS] бачила кожного дня, зранку він йшов на роботу та ввечері повертався, весь цей час вони з позивачем проживали разом як звичайна, нормальна сім`я, не сварилися, навіть 2-3 роки тому назад планували народити ще одну дитину, однак, на початку, 2017 року відповідач пішов із сім`ї, та більше у спірному будинку не проживає, тільки декілька разів приходив та відключав світло у будинку. Вказала, що газопровід та воду в будинок проводила позивач. Також вказала, що сторони будували також і будинок, проживаючи цей час у «флігелі». Свідок [PERSON] повідомила, що знайома із позивачем та відповідачем протягом тринадцяти останніх років, які після одруження почали проживати в будинку [ADDRESS] , який, зі слів позивача та відповідача, вони придбали за допомогою батьків позивача, при цьому, позивач з часу укладення шлюбу з відповідачем проживала у даному будинку постійно, відповідач, в свою чергу, з 2008 року протягом певного часу не проживав за вказаною адресою, оскільки пішов із сім`ї та їх шлюб було розірвано, однак згодом відповідач повернувся, та вони з позивачем знову почали проживали разом як звичайна сім`я. Вказала, що за час їх спільного проживання в будинку частково проводився ремонт, за час спільного проживання було також проведено газопостачання. Також зазначила, що на даний час вже протягом останніх 1,5 роки позивач та відповідач разом не проживають. Свідок також зазначила, що зі слів позивача та відповідача їй відомо, що батьки позивача допомагали придбати спірний будинок. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він знайомий із позивачем та відповідачем вже протягом п`ятнадцяти років, та на час, коли позивач та відповідач одружилися та придбали будинок, він (свідок) був на заробітках за кордоном, однак коли повернувся, йому повідомили, що позивач та відповідач придбали будинок [ADDRESS] за кошти, які були подаровані їм на весілля, а також за кошти, які були складені відповідачем із заробітків за кордоном. Вказав, що сторони проживали в будинку, спочатку їх спільного проживання все було добре, однак згодом вони розірвали шлюб, та, при цьому, позивач залишилася проживати в будинку, а відповідач проживав в іншому місці, згодом вони помирилися та знову почали проживати разом. При цьому, приблизно рік назад відповідач знову пішов із сім`ї та він (свідок) теперішнє місце проживання відповідача не знає, так як за весь цей час з ним не спілкувався. Свідок [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] є його донькою, яка у 2003 році уклала шлюб з відповідачем. Вказав, що після весілля позивач та відповідач придбали 1/2 частину будинку [ADDRESS] , при цьому, до весілля коштів на придбання будинку їм не вистачало, тому будинок був куплений частково за кошти, подаровані на весіллі, разом з тим, походження іншої частини коштів, за які було придбане дане нерухоме майно йому (свідку) не відомо. Вказав, що за його (свідка) кошти у розмірі 10 000 грн. до флігеля, де проживає його донька з онуком, проводили газопостачання. Також зазначив, що спочатку позивач та відповідач проживали разом, однак згодом коли їхньому сину [PERSON] було 2,5 роки, відповідач пішов із сім`ї, шлюб між ними було розірвано, та весною, 2011 року відповідач знову повернувся і вони з позивачем почали проживати разом однією сім`єю, разом відвідували сімейні свята, дні народження, однак у січні, 2017 року відповідач знову пішов із сім`ї, при цьому, періодично з`являється за вказаною адресою та відключає світло, з приводу чого викликалася неодноразово поліція. Свідок [PERSON] пояснив, що колишнім власником будинку [ADDRESS] була його (свідка) мати [PERSON] Вказав, що до його матері прийшов відповідач з метою придбати вказаний будинок, подивився будинок та надав завдаток у розмірі 250 доларів США, згодом приблизно у червні, 2003 року, до оформлення договору купівлі-продажу у нотаріуса, відповідач під розписку надав ще 1 000 доларів США, та загалом будинок був придбаний відповідачем за 1 250 доларів США, при цьому, при оформленні договору купівлі-продажу він (свідок) позивача не бачив. Свідок [PERSON] пояснив, що знає відповідача [PERSON] , з позивачем [PERSON] він (свідок) не знайомий. Вказав, що в період 2001-2002 років він разом з відповідачем працювали в м.Ленінграді (м.Санкт-Петербург), потім відповідач знайшов іншу роботу, та на той період часу відповідач отримував приблизно 400 доларів США на місяць. Свідок [PERSON] пояснив, що він вперше поїхав на заробітки за кордон у 2000 році, пізніше, коли відповідач закінчив навчання у технікумі, також приїхав до нього, влаштувався працювати на будівництво у м. Санкт-Петербург, де отримував заробітну плату близько 200-т доларів на місяць в залежності від характеру та об`єму роботи. Вказав, що частину спірного будинку [ADDRESS] відповідач придбав ще до укладення шлюбу з позивачем, однак коли саме були сплачені кошти, йому (свідку), - не відомо. Також зазначив, що йому відомо, що позивач та відповідач розлучилися, відповідач одружився на іншій жінці, потім розлучився і знову повернувся до позивача, проживали разом та робили в хаті ремонт, та в подальшому повністю зруйнували стару хату та почали будувати нову, придбавали будівельні матеріали. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що знайомий і з позивачем, і з відповідачем, оскільки допомагав їм будувати новий будинок замість старого, який був зруйнований, при цьому, кошти на будівництво надавав переважно вітчим відповідача [PERSON] - [PERSON] До реєстрації шлюбу з позивачем відповідач виїжджав на заробітки за кордон у м. Санкт-Петербург. Вказав, що після повернення із заробітків відповідач придбав частину будинку [ADDRESS] . Свідок [PERSON] повідомила, що у 2009 році вона придбала будинок [ADDRESS] , тобто по сусідству із позивачем та відповідачем, які на той час проживали в будинку [ADDRESS]. На даний час у спірному будинку проживає лише позивач. Окрім того, судом також встановлено, що 18.09.2006 року між ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з газопостачання за адресою [ADDRESS] . 22 серпня 2003 року між ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», як Виконавцем , та [PERSON] , як Споживачем , було укладено договір №373 про надання населенню послуг із водопостачання за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). Аналогічне положення закону було закріплено й у ст.ст. 22,28 КпШС України (в редакції 1963 року), який був чинний на час придбання спірного майна (1/2 частини житлового будинку). При цьому, судом не приймаються до уваги посилання відповідача [PERSON] на те, що Ѕ частина спірногобудинку [ADDRESS] була придбана ним (відповідачем) за рахунок його (відповідача) особистих коштів, отриманих ним під час роботи за кордоном, а саме у м.Санкт-Петербурзі до реєстрації шлюбу із позивачем, з огляду на наступне. Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна із сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMDOBEHEERB.V. v.THENETHERLANDS, № 14448/88, параграф 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи, при цьому докази мають бути належними, тобто такими, які містять інформацію щодо предмета доказування, достатніми, тобто такими, що у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а також допустимими, тобто такими, що можуть бути підтверджені певними засобами доказування, більш того, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що за принципом змагальності, визначеним в ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, судом відзначається, що в порушення вищевказаних процесуальних норм відповідачем [PERSON] , яким оспорюється поширення правового режиму спільного сумісного майна на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , не надано під час розгляду справи належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження вищевказаних обставин, а саме: придбання Ѕ частини спірного будинку [ADDRESS] . [ADDRESS] особисті кошти, на яких ґрунтуються його (відповідача) заперечення щодо позову позивача [PERSON] про визнання Ѕ частини будинку [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та його поділ. Крім того, судом також критично оцінюються покази свідка [PERSON] за якими, колишнім власником будинку [ADDRESS] була його (свідка) мати [PERSON] та відповідач надав кошти в розмірі 250 доларів США, як завдаток, та під розписку ще 1000 доларів США, а всього 1 250 доларів США, з тих підстав, що як вбачається із змісту договору купівлі-продажу частини жилого будинку, продавцями за вказаним договором та відповідно і власниками Ѕ частини будинку [ADDRESS] були як [PERSON] , так і[PERSON] , більш того, на підтвердження факту передачі грошових коштів в загальному розмірі 1 250 доларів США саме відповідачем [PERSON] не надано будь-яких розписок про отримання попередніми власниками зазначених коштів. З огляду на зазначене, заслухавши покази свідків та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, судом відзначається, що 1/2 частина будинку [ADDRESS] ) була придбана позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 01 вересня 2003 року у шлюбі, який було укладено сторонами 16 серпня 2003 року, та, відповідно, є об`єктом спільної сумісної власності сторін як подружжя, на підставі чого їх частки є рівними. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до п.п.22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч.3 ст.368 ЦК України відповідно до ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ч.4 ст.71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.5 ст.71 СК України). У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі №6-2565цс16 зазначено, що в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною 5 ст.71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. При цьому, відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] станом на 18 жовтня 2018 року, виготовленого КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр», за зазначеною адресою знаходиться житловий будинок літ.А ( в стадії реконструкції), житлова прибудова літ.А1 (незакінчене будівництво), а також прибудова літ.а, літня кухня літ.Б., убиральня літ.К та огорожа літ.N-N5. Також зазначено, що житлова прибудова літ.А1 збудована самочинно. Крім того, відповідно до архівної довідки №34914 від 18.05.2017 року ОКП «Кіровоградське ООБТІ» за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] ) зареєстровано за: [PERSON] - Ѕ частина (приватна спільна часткова), договір купівлі-продажу від 01.09.2003 року №3-2245 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора); та за [PERSON] - Ѕ частина (приватна спільна часткова), свідоцтво про право на спадщину від 01.11.2011 року №2-1259 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора), реєстрова книга №77, запис №14950. Відповідно до короткої технічної характеристики об`єкта за матеріалами технічної інвентаризації: площа земельної ділянки становить 1 238 кв.м., на якій розміщено житловий будинок літ.Ааа1, літня кухня літ.Б., сарай літ.Д., убиральня літ.К., огорожа літ.N, колонка питна літ.+, погріб літ.Л., ворота літ. N1, oгорожа літ.N3 та ганок літ.кр. Тим самим, судом відзначається, що при вирішенні спору між подружжям судом встановлено обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, враховуючи при цьому, що за відповідачем в реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано право власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] , яка (частина будинку) за договором купівлі-продажу частини жилого будинку від 01 вересня 2003 року складається з житлового будинку дерев`яномазаного, обклицьованого, житловою площею 39, 5 кв.м, загальною площею 55, 72 кв.м, та має надвірні будівлі, що до нього прилягають: кухня «Б», сараї «Д, Ж, Е», навіс «Г», вбиральня «З, И», огорожа, водопровід, розташовані на земельній ділянці площею 1 238, 6 кв.м., та поряд з цим відсутність будь-яких даних щодо внесення змін до державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, а так само узаконення у встановленому законом порядку самочинного будівництва. З огляду на викладене вище, виходячи з положень ст. 13 ЦПК України, за якими суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, виходячи, при цьому, з предмету та підстав позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] шляхом визнання 1/2 частини будинку [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнання в порядку поділу спільного майна подружжя за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] права власності за кожним на 1/4 частину будинку [ADDRESS] . При вирішенні судом питання про розподіл між сторонами судових витрат по справі з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, а також приймаючи до уваги, що ціна поданого позивачем [PERSON] позову становить 44 000 грн. 00 коп., тобто вартість 1/2 частини спірногобудинку [ADDRESS] , право власності на який в порядку поділу спільного майна подружжя просить визнати за собою позивач [PERSON] , з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду, що документально підтверджується квитанцією № 39 від 24 квітня 2017 року. Крім того, судом відзначається, що за заявою позивача [PERSON] за ухвалою суду від 04 травня 2017 року заяву позивача [PERSON] вжито заходи забезпечення позову по даній цивільній справі, шляхом накладення арешту на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 01.09.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Гарською В.В., зареєстровано в реєстрі за № 3/2245. Відповідно до ч.ч.7, 8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням уча сника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved