Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за законом. Посилається на те, що 22.05.2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Головній, 108 в с. Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області. Заповіту померлий [PERSON] не залишив, а вона є єдиним спадкоємцем першої черги його майна за законом. Вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, користується всім спадковим майном, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.05.2015 року в с. Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №146788 від 23.05.2015 року (а.с. 8). Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220,1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання - вул. Головна, 108 в с. Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області відкрилась спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за вказаною адресою. Вказане вбачається із довідки Баламутівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1569 від 07.12.2015 року (а.с. 14). За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт померлий [PERSON] не вчиняв, єдиною спадкоємицею першої черги його майна за законом є позивач [PERSON], яка була дружиною померлого. Вказане вбачається із копії свідоцтв про народження серії ІІ АВ №645891від 24.01.1972 року та копії свідоцтва про одруження серії І АБ №244866 від 12.02.1972 року (а.с. 15). Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На виконання вказаних вимог закону судом встановлено, що позивач вчасно прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], оскільки проживала разом із спадкодавцем на час її відкриття, що видно із довідки Баламутівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1569 від 07.12.2015 року (а.с. 14). Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок позивач звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №40889067 від 09.07.2015 року (а.с. 16), однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1066/02-31 від 04.12.2015 року (а.с. 17). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Головній, 108 в с. Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області був побудований [PERSON], [INFO], який був батьком спадкодавця [PERSON] Після смерті [PERSON], який помер 16.01.1990 року, головою домогосподарства по вул. Головній, 108 в с. Баламутівка був записаний його син [PERSON], [INFO] Вказане вбачається із довідок Баламутівської сільської ради №187 від 22.01.2016 року та №1560 від 24.12.2015 року (а.с. 18, 19). Відповідно до довідки Баламутівської сільської ради №1567 від 07.12.2015 року (а.с. 20) згідно погосподарської книги Баламутівської сільської ради за особовим №258 в с. Баламутівка по вул.. Головній, 108 знаходиться житловий будинок який рахується за [PERSON] Дане господарство збудоване за власні кошти, колгоспним двором не є. Померлий [PERSON] був належним землекористувачем земельної ділянки за цією адресою, площею 0,18 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вказане підтверджується також довідками Баламутівської сільської ради №1570, №1568 від 07.12.2015 року (а.с. 21, 22). Також судом встановлено, що [PERSON] відповідно до рішення Баламутівської сільської ради від 17.12.1993 року було передано в приватну власність та постійне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків (а.с. 23-24). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с. 10). Згідно зведеного акту (а.с. 11) та довідки характеристики Заставнівського РБТІ №110 від 16.06.2015 року (а.с.13) згаданий житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями побудований у 1940-1968 роках, їх вартість становить 52215 (пятдесят дві тисячі двісті пятнадцять) гривень 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved