Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності, збільшивши позовні вимоги просила визнати за нею право власності на ? частку: автомобіля «Мітсубіші Аутлендер», д.н.з. [NUMBER], 2009 р.в.; грошових коштів в сумі 182747,86 грн., що знаходяться на рахунку [NUMBER], відкритому у відділенні №67 філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «Приватбанк», згідно з депозитним договором SAMD№18000710296620 від 26.04.2010 року, укладеного на ім'я померлого [PERSON] [INFO]; грошових коштів на рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 1047,50 грн., що знаходяться на картковому рахунку [NUMBER], відкритому 23.10.2009 року у відділенні «КПІ» Печерської філії ПАТ КБ «Приватбанк» на ім'я померлого [PERSON] [INFO]. Позивач у поданому позові вказувала, що між нею та [PERSON] 25.10.2002 року було укладено шлюб, який в подальшому було розірвано 26.02.2013 року. [PERSON] [INFO] помер. За час шлюбу позивачем та [PERSON] набуте майно, яке є спільною сумісною власністю, а саме: автомобіль «Мітсубіші Аутлендер», д.н.з. [NUMBER], 2009 р.в.; грошові кошти на рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 146256,71 грн. (рахунок [NUMBER]) та в сумі 15038,74 грн. (рахунок[NUMBER]). Згідно заповіту [PERSON] заповів всі свої транспортні засоби своєму сину [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини на користь відповідача [PERSON] Грошові кошти [PERSON] заповів [PERSON] Згідно з виписки по особовим рахункам сума коштів збільшилася, у зв'язку з нарахуванням відсотків. Тому, як стверджує позивачка, оскільки кошти, які перебувають на депозитному рахунку, відкрито під час шлюбу, є спільною сумісною власністю, а відсотки доходом від даної власності, тому підлягає поділу між подружжям. Також із матеріалів спадкової справ вбачається що сума коштів на іншому рахунку на день розірвання шлюбу зменшилась, тому і частка позивача також зменшилась. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням їх збільшення підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували та просили в його задоволенні відмовити. В судовому засіданні, за клопотанням представника відповідача, в якості свідків були допитані, [PERSON], та відповідачка [PERSON],, за клопотанням представника позивача, [PERSON], та позивачка [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що позивачка та [PERSON] 25.10.2002 року уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва (а.с.5 т.1). 26.02.2013 року даний шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.6 т.1). Згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації смерті у м.Києві, [INFO] помер [PERSON] (а.с.7 т.1). 01.03.2013 року [PERSON] склав заповіт, на користь [PERSON] та [PERSON] (а.с.8,55). [PERSON] заявою від 03.06.2015 року відмовився від спадщини на користь [PERSON] (а.с.121). Як вбачається з копії спадкової справи №11/2014, яку приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. надано на ухвалу суду, [PERSON] отримала свідоцтво на право на спадщину за заповітом від 02.07.2015 року на спірне майно. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ч. 1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як визначено в статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ЦК України, зокрема ст.16 цього Кодексу, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Згідно ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, установлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. В судовому засіданні в якості свідка була допитана позивачка [PERSON], яка пояснила, що її колишній чоловік [PERSON] відав їй належні кошти в порядку розподілу майна подружжя після розірвання шлюбу. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, надавши оцінку заявленим позовним вимогам, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення та заперечення сторін, а також вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] необхідно залишити без задоволення.

Outcome: dismissed