Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] , та яка не є приватизованою. В обґрунтування позову зазначено, що на теперішній час в спірній квартирі значаться зареєстрованими позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , але фактично в ній проживає лише позивач. З 2007 року відповідач [PERSON] добровільно зібрав всі свої речі і виїхав з квартири, пояснивши, що має намір мешкати окремо в іншому місці. З вказаного часу відповідача в квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає і він не несе ніяких витрат щодо оплати комунальних послуг. Ніяких перешкод щодо користування квартирою позивач відповідачу ніколи не чинила, місце проживання відповідача [PERSON] на даний час позивачу [PERSON] невідоме. Оскільки відповідач у спірній квартирі значиться зареєстрованим, але фактично в ній не проживає, у позивача виникають труднощі зі сплатою надмірних комунальних платежів, які відповідачем фактично не споживаються, але нараховуються з урахуванням його реєстрації за вказаною адресою, чим об`єктивно порушуються права позивача. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі більш ніж 6 місяців, не сплачує комунальні послуги та не несе ніяких витрат з утримання житла, він відповідно до вимог ст. 71 ЖК України може бути визнаний таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням, а тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Лебедєв О.В. в судове засідання не з`явились, надали суду заяву в який позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву він не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до наданої суду інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача [PERSON] , останній значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , на яку й було надіслано судову повістку з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, оскільки відповідач не повідомив суду іншої адреси. Всі конверти було повернуто на адресу суду з проставленням у поштовому повідомленні відмітки «за закінчення терміну зберігання» Разом з тим, відповідач повідомлялася своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання у відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача [PERSON] було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади. Але, незважаючи на всі передбачені законом заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, відповідач [PERSON] до суду повторно не з`явився по невідомим причинам, відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи дійшов наступного висновку: Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором(ч.1 статті 5 ЦПК України). Відповідно до ч.4,5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до довідки № 7 від 02.03.2018 року в квартирі [ADDRESS] станом на 02.03.2018 року зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Фактично в квартирі мешкає тільки [PERSON] , про що засвідчили сусіди з кв. [ADDRESS] та [ADDRESS] . (а.с.4) Відповідно по копії лицевого рахунку № 2456 основним наймачем кв. [ADDRESS] є [PERSON] . (а.с.18) Таким чином, судом встановлено, що позивач є членом сім?ї основного наймача спірного житла, є зареєстрованою та проживає за вище вказаною адресою, а тому має право звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та інтересів. Згідно інформації, наданої Департаментом адміністративних послуг Маріупольської міської ради про реєстрацію місця проживання, відповідач [PERSON] з 02.08.1983 року до теперішнього часу значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки(ст. 64 ЖК України).Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] є основним наймачем спірної квартири і саме з цих підстав він був зареєстрований в спірній квартирі. У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що він без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад 6 місяців і тривалий період часу, а саме, з 2007 року. Втратив до цього житла будь-який інтерес, оскільки взагалі до квартири не приходить, житлово-комунальні послуги він не сплачує. Матеріали справи не містять доказів створення позивачем перешкод відповідачу у проживанні в спірній квартирі, також як і не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що між позивачем і відповідачем виникали конфлікти внаслідок яких останній змушений був виселитися із спірного житла. Таким чином, всі вище зазначені дії відповідача свідчать про те, що він втратив інтерес до цього житлового приміщення і не ставиться до нього, як до свого постійного місця проживання, в зв`язку з чим він може бути визнаним таким, що втратив право користування ним. При цьому суд, при вирішенні спору по суті враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України,відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання з`явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved