Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 10 березня 2001 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 132, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого Законом для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, тобто до 24 серпня 2019 року, починаючи з дня предявлення позову, тобто з 06 грудня 2016 року. В обґрунтування позову зазначила, що 10 березня 2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 132, від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Вказала, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, з причин втрати між ними почуття любові та поваги один до одного, з приводу чого між ними нерідко відбуваються сварки, можливості зберегти сімю не має. Крім того, зазначила, що відповідач працевлаштований, має постійний дохід, дітей на утриманні не має, у звязку з чим він може і зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач [PERSON] до суду надала заяву за вх.№ 1997 від 31.01.2017 року про розгляд справи за відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву за вх.№1996 від 31.01.2017 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнав. Враховуючи подані сторонами заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 10 березня 2001 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 132 та 11.11.2016 року видано потворно свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 100487. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ОЛ № 012937, актовий запис за № 1442 в якому батьками зазначені: в графі батько [PERSON], в графі мати [PERSON]. Сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя та обовязків, що призвело до припинення шлюбних відносин. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх неповнолітньої дитини, в звязку з чим позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу є доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, враховуючи, що обовязок утримувати дитину, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому, припинення фактичних шлюбних відносин між батьками, а так само проживання їх окремо від дітей,- не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обовязків щодо останніх, в адресованій на адресу суду заяві відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачем, враховуючи також сімейний та матеріальний стан відповідача, а також інші обставини, визначені ст. 182 СК України, які мають враховуватися судом при вирішенні питання про стягнення аліментів, та з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви з 06 грудня 2016 року та до повноліття дитини, тобто до 24 серпня 2019 року, підлягають задоволенню. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати; у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. за подання позовної заяви про розірвання шлюбу та на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved