Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та Ріпкинської районної державної адміністрації з вимогами про визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розлучення з відповідачем, позивач з смт. Радуль Ріпкинського району переїхала з дітьми на постійне місце проживання до [INFO]. У с. Новоукраїнське позивач придбала у власність будинок, діти були влаштовані в Новоукраїнську ЗОШ. Позивач працює, займається підприємницькою діяльністю. Весь час окремого проживання з відповідачем, останній спілкувався з дітьми, забираючи їх на вихідні до смт. Радуль. Коли позивач заявила вимоги щодо поділу спільного майна подружжя, то відповідач почав їй погрожувати тим, що забере дітей, а її позбавить батьківських прав. 25 грудня 2015 року відповідач приїхав у с. Новоукраїнське зі своєю матірю та матірю позивачки, побили її та насильно забрали дітей у смт. Радуль, де діти проживають до цього часу. Позивач зазначає, що діти приїздять до неї в с. Новоукраїнське, але вони пригнічені, майже не розмовляють. На думку позивача, дітей відпускають до неї в гості за умови, що вони повернуться до смт. Радуль. Отже на її думку, діти утримуються відповідачем за допомогою психологічного насильства. На час звернення до суду позивачці було відомо про те, що діти не проживають разом з відповідачем, а окремо з бабусями [PERSON] з матірю позивача, а [PERSON] з матірю відповідача. У звязку з цим позивач зверталася до органу опіки та піклування - служби в справах дітей Ріпкинської райдержадміністрації з заявою про визначення місця проживання дітей. Оскільки відповідач, забираючи дітей не мав наміру з ними проживати та піклуватися про них, а переклав ці обовязки на бабусь дітей, то позивач просить визначити місце проживання дітей разом з нею. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] з аналогічними вимогами - про визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON], після розірвання шлюбу з відповідачкою за зустрічним позовом, залишилися проживати з нею, а згодом переїхали до с. Новоукраїнське Ріпкинського району. Він періодично, за погодженням з [PERSON], забирав дітей на вихідні до смт. Радуль. Діти неодноразово просили його забрати їх на постійне місце проживання до смт. Радуль, оскільки їх мати стала співмешкати з іншим чоловіком, а діти не бажали проживати в одному будинку разом з ним. 25 грудня 2015 року позивач за зустрічним позовом в черговий раз забрав дітей на канікули, після чого діти відмовилися повертатися до с. Новоукраїнське до матері і проживають в [INFO]. Діти навчаються у Радульській ЗОШ, де вони починали своє навчання та мають друзів. Діти отримують належну опіку, турботу та матеріальне забезпечення. Жодних перешкод для спілкування дітей з матірю він не створює, діти, за бажанням, їздять до матері у с. Новоукраїнське на вихідні. Він позитивно характеризується за місцем проживання, має роботу у рибному господарстві, а також зареєстрований як ФОП. Весь час проживання дітей з матірю він матеріально утримував їх, піклувався. Він має у власності сучасний будинок, облаштований всіма зручностями, алкогольними напоями не зловживає, характеризується позитивно. Крім того, діти виявляють бажання проживати саме разом з ним. У звязку з цим просив визначити місце проживання дітей з ним. В судовому засіданні позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним [PERSON] підтримала позовні вимоги первісного позову. Зустрічний позов не визнала повністю. На обґрунтування позову додала, що вважає, що діти повинні проживати разом з матірю. Вона створила їм належні умови, піклувалася про них. На її думку, діти утримуються відповідачем силоміць, налаштовуються проти неї, а також підкупаються коштовними подарунками. З 25.12.2015 року діти проживають в [INFO] з бабусями. Вона намагалася один раз в січні 2016 року за допомогою своїх знайомих забрати дітей від відповідача, але у дітей була істерика, діти відмовилися їхати з нею. Коли діти проживали з нею в с. Новоукраїнське, то вона їм не забороняла спілкуватися з батьком та з бабусями. Діти навчалися у школі, [PERSON] відвідував секцію тенісу. В кінці 2015 року у неї зявився співмешканець, який став проживати спільно з ними у її будинку. 25.12.2015 року, за дітьми приїхали бабусі та батько, вона не бажала, щоб діти їхали у смт. Радуль. Між нею та її матірю відбулася сварка. Діти також розхвилювалися, але до смт. Радуль поїхали. Після канікул вона телефонувала та питала, чому діти не повертаються, але вони нічого не казали. При цьому діти не просилися до неї додому і не скаржилися. З того часу діти приїжджають до неї на канікули, але не залишаються. Один раз, коли [PERSON] та [PERSON] приїхали до неї, вона відвезла їх до психолога, але у дітей сталася істерика, вони категорично відмовилися спілкуватися з психологом. Максима заспокоїти не змогла, тому телефонувала батькові відповідачу за первісним позовом. Максим хвилювався, що не повернеться до смт. Радуль. Вважає, що на дітей впливають дорослі, а саме бабусі. Також зауважила, що діти проживають окремо з бабусями, а з батьком вони проживати не забажають. Просила задовольнити її позовні вимоги, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник позивача за первісним позовом також підтримала позовні вимоги, просила задовольнити з підстав викладених в позові. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала. Суть заперечень зводиться до того, що діти повинні проживати з батьками, а не з бабусями. На час розгляду справи їм відомо, що діти проживають окремо з бабусями, матерями позивачки та відповідача. Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним [PERSON] в судовому засіданні не визнав вимог первісного позову, підтримав зустрічний позов. До обґрунтування свого позову додав, що він дітей силоміць не забирав від матері. Навпаки, наприкінці грудня 2015 року діти почали телефонувати йому та бабусям з проханням забрати їх до смт. Радуль на постійне місце проживання. Вони навіть пропонували забрати їх так, щоб про це не знала їх мати. На це він не погодився, та казав дітям, що так робити не можна, обіцяв їх забрати на канікули. 25 грудня 2015 року у дітей в школі було новорічне свято і бабусі, як завжди, зробили для дітей карнавальні костюми. Він, його мати та мати позивачки приїхали на це свято і після свята повинні були їхати з [PERSON] та Дашею у смт. Радуль. З невідомих для нього причин, [PERSON] після свята заборонила дітям їхати в смт. Радуль, потім вчинила сварку зі своєю матірю [PERSON] Оскільки діти були налаштовані їхати до смт. Радуль, то діти плакали. Все ж таки вони поїхали. Після канікул син та дочка відмовилися повертатися в с. Новоукраїнське до матері. В січні [PERSON] ввечері приїхала до смт. Радуль. У будинок увійшла вона та якісь невідомі люди. Даша була настільки налякана, що по мобільному телефону викликала поліцію. [PERSON] в ультимативній формі вимагала від дітей їхати з нею, погрожувала, що у випадку їх відмови, вони її більше не побачать. Діти категорично відмовлялися їхати і не поїхали. З того часу [PERSON] постійно боїться, що [PERSON] приїде його забирати до себе. У [PERSON] є захворювання енурез. Лікар рекомендував залишити дитину там, де вона більш комфортно себе почуває, щоб закріпити стан покращення. Таким місцем виявився будинок його бабусі - [PERSON], де захворювання майже не проявляється. У всіх інших місцях захворювання загострюється, [PERSON] потім дуже ніяково себе почуває. Даша часто буває у іншої бабусі [PERSON], ходить туди ночувати, коли він працює вночі. [PERSON] він пропонував залишитися з дітьми проживати в їх будинку, але вона відмовилася. На даний час [PERSON] майже кожні вихідні їздить до матері, а [PERSON] відмовляється. Погодився поїхати до матері лише 14.03.2016 року, коли був її день народження. Він вважає, що дітям буде краще в смт. Радуль, оскільки для них створюються всі необхідні умови, тобто все робиться для дітей. Просив задовольнити його позов та визначити місце проживання дітей з ним. Представник відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову. Вважає, що підлягає задоволенню зустрічний з підстав, викладених в ньому. Представник третьої особи служби в справах дітей Ріпкинської райдержадміністрації в судовому засіданні просила прийняти рішення з врахуванням найкращого забезпечення інтересів та прихильності дітей, а також їх думки щодо проживання з одним з батьків. Також додала, що питання щодо визначення місця проживання дітей вирішувалося на засіданні спеціально створеної комісії із залученням психолога. Згідно висновку психолога, діти більше схильні до батька і бажають проживати з ним. Допитана в якості свідка [PERSON] директор Новоукраїнської ЗОШ в суді показала, що з 1 вересня 2015 року [PERSON] та [PERSON] навчалися у цій школі. [PERSON] активно приймала участь у виховному процесі, була членом батьківського комітету школи. Діти були охайні, домашні завдання виконували. Їй невідомо про те, щоб діти виявляли бажання переїхати в смт. Радуль. Їй невідомо про те, щоб батько [PERSON] цікавився навчанням дітей. Бабусі дітей регулярно телефонували до школи. Діти дійсно у Новоукраїнській школі стали отримувати нижчі оцінки, але на її думку, це повязано з тим, що в Радульській школі їм завищували оцінки. Свідок [PERSON] мати [PERSON] в суді показала, що вона ростила [PERSON] майже з народження. Коли [PERSON] переїжджала в с. Новоукраїнське, то свідок просила її залишити дітей навчатися в Радульській школі. Вважає, що [PERSON] забрала дітей «на зло». На її думку, мати дітей не в повній мірі піклується про дітей. Зокрема, Дашу вона не відвезла до хірурга на огляд, хоча це було необхідно. З грудня 2015 року [PERSON] постійно телефонувала та просила забрати їх до смт. Радуль. Дітям не подобалось, що у [PERSON] зявлялися співмешканці. Вона та [PERSON] кожного року готували дітям новорічні костюми, у 2015 році також. Їй відомо зі слів дітей, що [PERSON] з ними грубо спілкується. Взагалі на її думку, у дітей відсутня привязаність до матері, а у неї до дітей. Саме тому діти не бажають жити з нею. Батько дітей матеріально забезпечує, піклується про них, проводить з ними багато часу. Влітку батько возить їх на море, до аквапарку, водить на пляж. У смт. Радуль у дітей багато друзів, бабусі, які піклуються про них. Діти часто ночують у бабусь, тому що [PERSON] іноді працює в нічний час, він рибалка. Ніхто дітей від матері не забирав, вони самі виявили таке бажання - жити з батьком у смт. Радуль. Допитана судом свідок [PERSON] мати позивачки за первісним позовом, суду показала, що [PERSON] з народження проживає з нею. У [PERSON] енурез, який не проявляється лише в її будинку, тому що дитина почуває себе комфортно і захищено. Дітям більш зручно проживати в смт. Радуль, де вони народилися та росли. У школі у них багато друзів. Бабусі про них піклуються. Будинок у [PERSON] обладнаний всіма зручностями, у дітей належне матеріальне забезпечення. [PERSON] піклується про дітей. Максим та Даша не бажали і не бажають їхати в с. Новоукраїнське, їм там не подобається, зокрема й тому, що у їх матері періодично зявляються співмешканці, яких вони не приймають. У грудні 2015 року [PERSON] почала телефонувати та проситися до смт. Радуль, до батька. 25.12.2015 року насильно дітей не забирали, вони самі бажали їхати до батька. [PERSON] вчинила сварку біля машини, лаялася, нецензурно висловлювалася. Оскільки [PERSON] її ображала, то вона дала їй ляпаса. Діти поїхали в смт. Радуль добровільно, їх ніхто не примушував. Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, прийнятій резолюцією Генеральної Асамблеї ООН, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матірю. Поряд з цим, зазначена Декларація не являється міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів та Закону України «Про міжнародні договори України». Вона встановлює основні принципи у сфері забезпечення прав дитини і носить виключно рекомендаційний характер під час формування внутрішнього законодавства. Згідно з ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27.02.1991 року, яка є частиною законодавства України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, Конвенцією про права дитини закріплено принцип рівності прав і обовязків обох батьків відносно дитини. Вказаний принцип знайшов своє відображення у національному сімейному законодавстві. Так, у відповідності до ст. 140 Сімейного кодексу України (далі СК), мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Частина 161 СК України встановлює, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування, судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], після розірвання шлюбу проживають окремо та є батьками двох малолітніх дітей [PERSON], (свідоцтво про народження серії І-ЕЛ №174265) та [PERSON] Дар?ї Олександрівни, (свідоцтво про народження серії І-ЕЛ №174264). Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання характеризуються позитивно, обидва створили належні умови для проживання дітей та їх всебічного розвитку, що підтверджено актами про житлово побутові умови. [PERSON] та [PERSON] мають дохід, а саме, займаються підприємницькою діяльністю, що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію їх фізичними особами-підприємцями. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належно виконують свої батьківські обовязки. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мають рівні можливості забезпечити належне утримання та виховання дітей. В звязку з цим, з метою зясування згоди дітей щодо проживання з одним з батьків судом були опитані в судовому засіданні з участю психолога малолітні [PERSON] Дар?я та [PERSON]. Діти ствердно виявили бажання проживати з батьком - [PERSON] за адресою: Чернігівська область, Ріпкинський район, смт. Радуль по вул. Чапаєва, буд.5а. При цьому пояснили, що вони останній часом проживають разом з батьком. Інколи до них приходять ночувати бабусі, коли батько вночі на роботі. Умови проживання в батька їх більше влаштовують, будинок має всі необхідні зручності. Крім того, вони звикли до місцевості та бажають навчатися в Радульській школі, де мають безліч друзів. Дітям подобається присутність у безпосередній близькості бабусь, які дуже ними опікуються. При цьому [PERSON] та [PERSON] висловилися з приводу того, що вони люблять маму, але бажають їздити до неї в гості. Переїжджати у с. Новоукраїнське та жити з нею постійно не бажають категорично. Психолог [PERSON] після опитування дітей підтвердила, що це власне бажання дітей, висловлене ними вільно, без будь якого впливу. Також додала, що вона раніше спілкувалася з цими дітьми, а саме, безпосередньо після початку конфлікту між батьками щодо місця проживання цих дітей. З того часу діти стали більш спокійними, відкритими, стали поводити себе більш вільно. Тобто на її думку, повернення дітей у комфортну для них обстановку, а саме, до смт. Радуль, мало позитивний вплив на них. На її думку, як раніше, так і в судовому засіданні, діти виявляють більшу прихильність до батька. Враховуючи наведене, суд, виходячи з найкращого забезпечення інтересів дітей та їх згоди жити з батьком, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення місця проживання малолітніх [PERSON] Дар?ї Олександрівни, [INFO], та [PERSON], [INFO], з батьком за його місцем проживання. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] Дар?ї Олександрівни, [INFO], та [PERSON], [INFO], з матірю задоволенню не підлягають. З [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду.

Outcome: approved