Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що з 16 липня 2016 року, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 75. Позивач в своїй заяві зазначила, про те, що сімейне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що під час спільного проживання вони не змогли встановити відносини довіри та взаєморозуміння. Не створили міцної сім'ї, оскільки мають зовсім різні погляди на сімейне життя. З січня 2018 року подружні стосунки не підтримують, проживають окремо. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Сторони у підготовче судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.22, 23). Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 16 липня 2016 року, між позивачем та відповідачем, Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області зареєстровано шлюб, актовий запис № 46 (а.с.3). Як вбачається із позовної заяви, сімейне життя між позивачем і відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що під час спільного проживання сторони не змогли встановити відносини довіри та взаєморозуміння. Не створили міцної сім'ї, оскільки мають зовсім різні погляди на сімейне життя. З січня 2018 року подружні стосунки не підтримують, проживають окремо. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7), який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.8). Спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в своїй позовній заяві зазначила про те, що прохає суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу, відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», яке було змінено у зв'язку із реєстрацією шлюбу. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved