Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем [PERSON] 23 січня 2016 року шлюбу, від якого вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , та сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. Провадження у справі відкрито ухвалою від 13.09.2019 р. з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження. До початку підготовчого засідання позивач звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутністю та розірвати шлюб. На позовних вимогах наполягає. Зазначила, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з жовтня 2016 р., спору про майно подружжя та визначення місця проживання дітей не має, проти надання судом строку для примирення позивач категорично заперечує. Відповідачем до початку підготовчого засідання подана письмова заява, в якій він просив вищевказану справу розглянути за його відсутності, з позовними вимогами позивача згоден у повному обсязі та просив позов задовольнити, підтвердивши припинення фактичних шлюбних відносин з жовтня 2016 р., відсутність спорів про майно подружжя та місця проживання дітей, проти надання судом строку для примирення відповідач категорично заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України (2017 р.) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 34, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.10.2016 р. Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3853 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.10.2016 р. Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3854. Шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2016 року через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного домашнього господарства. Спору про розподіл майна між сторонами та визначення місця проживання дітей на момент розгляду справи не має. На час розгляду справи спільні діти подружжя проживають з позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже тривалий час, обидва подружжя просять розірвати шлюб та про надання строку на примирення суду не заявили. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 23 січня 2016 року № 34, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. На підставі викладеного,

Outcome: approved