Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача [PERSON], збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON]В додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1300 грн. щомісячно для оплати навчання та лікування дитини. На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.11.2014 року шлюб між нею та відповідачем розірваний. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачем. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.02.2015 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05.03.2015 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.02.2015 року залишено без змін. Зазначає, що на виконанні в Орджонікідзевському відділі Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції прийнятий до примусового виконання виконавчий лист № 645/11334/14-ц. Зясовано, що відповідач працює в службі таксі та отримує заробітну плату в розмірі 3500-4000 грн. щомісячно. Позивач вказує, що вона працює з неповним графіком роботи, її заробіток становить мінімальний розмір заробітної плати. Дитина значно зросла, навчається в 3 класі, додатково вивчає англійську мову та займається у секції кікбоксингу, займається програмуванням в Харківському інституті радіоелектроніки. Крім того, дитина народилася хворою з діагнозом: перинотальне гипексично-ішемічне враження центральної нервової системи, гипертензионно-гідроцефальним синдромом, набряком головного мозку, синдромом ликвородинамічних порушень, спінальною родовою травмою шийного відділу та іншими багато чисельними хворобами. Також дитина проходить ортодонтичне лікування з діагнозом: звуження зубних рядів, має дефекти мовлення, лікується у логопеда. Влітку дитина проходить оздоровлення на морі за рахунок та у супроводі позивачки. За таких обставин, за підрахунком позивачки мінімальні витрати на дитину складають 6383,54 грн., з яких вартість лікування та розвитку здібностей дитини для обчислення вартості додаткових витрат на дитину становить 2523,33 грн. Відповідач окрім аліментів у розмірі 800 грн. матеріальної допомоги не надає, хоча має змогу платити аліменти у більшому розмірі, а тому просить збільшити розмір щомісячних аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, а також стягнути з відповідача щомісячно додаткові витрати у розмірі не менше ніж 1261,66 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.10.2018 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивильной справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності від 07.11.2018 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив суду, що додаткові витрати на дитину, полягають у щомісячних витратах за додаткові заняття [PERSON] з викладачем англійською мовою, в секції кікбоксінгу, на курсах з програмування в Харківському інституті радіоелектроніки. Крім того, ці витрати понесла позивачка, сплативши вартість пластини для ортодонтичного лікування. Проте на теперішній час позивачка не змозі надати суду будь-які документальні підтвердження вартості цих додаткових витрат. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. Посилався, що регулярно сплачує присуджені з нього аліменти та не теперішній час не має заборгованості перед позивачкою. Зі свого боку він офіційно не працює, як приватний підприємець, або як безробітна особа, на обліку не перебуває, підробляє у службі таксі. Він приймає активну участь у вихованні дитини, спілкується з сином, проводить з ним вільний час. За рахунок епізодичних заробітків крім аліментів намагається приймати участь у витратах, повязаних з вихованням та розвитком дитини, зокрема оплатив вартість пластини для ортодонтичного лікування, надавав гроші для літнього відпочинку на морі та ін. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 04.03.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.11.2014 року розірваний, а.с. 10. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 181845, видане 09.12.2009 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 723), а.с. 11. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.02.2015 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 29.12.2014 року до досягнення дитиною повноліття, а.с. 13-15. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05.03.2015 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.02.2015 року залишено без змін, а.с. 16-18. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 Сімейного кодексу України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~- вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1\~ст. 184 Сімейного кодексу України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 Сімейного кодексу України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 Сімейного кодексу України. Частина перша\~статті 192 Сімейний кодекс України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України).\~Стаття 192 Сімейного кодексу України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру)\~ст.184 Сімейного кодексу України\~відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 Семійного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно правової позиції, яка викладена у справі за №143 цс 13, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України від 05.02.2014р. постановила з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 Сімейного кодексу України,\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст.192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отже, в Законі закріплено можливість зменшення чи збільшення розміру сплачуваних аліментів та вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, інші випадки, прямо передбачені Сімейного кодексу України. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01 липня по 30 листопада складає 1559 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~(частина друга\~статті 182 Сімейного кодексу України \~із змінами згідно\~Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року)\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатною здоровою особою, як безробітний на обліку не перебуває, проте на теперішній час офіційної підприємницької діяльності не здійснює, не офіційно працює в службі таксі, даних про розмір свого заробітку суду надати не в змозі. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних\~\~членів сім'ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї з її боку суду не надано. \~ \~ \~ \~ Враховуючи,\~що на\~даний час\~змінився розмір\~прожиткового віку\~порівняно з\~2015\~роком,\~змінився вік\~дитини,\~а відповідно\~зросли потреби\~у забезпеченні\~дитини необхідним\~для проживання,\~харчування,\~нести відповідальність\~по утриманні\~дитини повинні\~обидва батьки,\~прошу збільшити\~розмір аліментів,\~що стягуються\~з відповідача\~на утримання\~неповнолітнього сина\~-\~[PERSON],\~[INFO],\~з 800\~грн.\~до 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1300 грн. щомісячно. Матеріалами справи підтверджено, що на час народження у [PERSON] були діагностовано низка захворювань: перинотальне гипексично-ішемічне враження центральної нервової системи, гипертензионно-гідроцефальним синдромом, набряком головного мозку, синдромом ликвородинамічних порушень, спінальною родовою травмою шийного відділу та іншими багато чисельними хворобами, що вбачається з виписки з медичною карти № 2211 перебування у Пологовому будинку із неонатологічним стаціонаром з 23.11.2009 року по 11.12.2009 року. З 18.01.2010 року по 03.02.2010 року дитина знаходилася у пологовому будинку із неонатологічним стаціонаром з діагнозом: перинотальне гипоксично-ішемічне враження ЦНС, гіпертензійно- гідроцефальний синдром, синдром бонусних порушень, диспластична кардіоратия, а.с. 20, 21. В той же час суд зазначає, що вказані захворювання, повязані саме з ускладненими пологами дитини, які мали місце більш 9 років назад, жодних даних про наявність у дитини на теперішній час розладів здоровя, повязаних з ускладненими пологами, а тем більш потреби в лікуванні та додаткових витратах на таке лікування, суду не надано. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] навчається в 3-му класі у Харківському ліцеї № 107, що підтверджується довідкою Харківського ліцею № 107 Харківської міської ради Харківської області № 211 від 19.06.2018 року, а.с. 22. Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча стоматологічна поліклініка» № 1 від 20.06.2018 року, [PERSON] з 30.01.2018 року по теперішній час знаходиться на ортодонтичному лікування у лікаря ортодонта з діагнозом: звуження зубних рядів, а.с. 22. Даних про необхідність придбання медичних засобів та препаратів в звязку з таким лікуванням, підтверджень, що такі витрати були здійснені саме за рахунок позивачки, суду не надано. З довідки комунального позашкільного навчального закладу «Харківський міський комплексний центр клубів за місцем проживання» № 325 від 22.06.2018 року вбачається, що [PERSON] дійсно відвідує гурток кікбоксингу (керівник гуртка [PERSON]Ю.) клубу за місцем проживання «Геркулес», а.с. 23. Доказів на підтвердження розміру витрат спортивного гуртка, витрат на це за рахунок позивачки, з її боку також суду не надавалося. Також не доведеними з боку позивачки залишилися під час судового розгляду справи її доводи щодо здійснення за її рахунок витрат курсів програмуванням в Харківському інституті радіоелектроніки. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу\~статті 185 СК України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У постанові від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого\~СК Українивиходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою\~статті 185 СК\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні для забезпечення нормальних матеріальних умов для життя дитини, а в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до ст. 77,78ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими. Відповідно до положень\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що хоча позивач не довела, що вона за власний рахунок несе витрати постійно, щомісячно, а отже позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задоволенню не підлягають . Відповідно до п. 3 ч. 1\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial