overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20 квітня 2005 року, від шлюбу мають четверо неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через різні характери та погляди на життя, внаслідок чого виникають непорозуміння та сварки. На даний час проживають разом, однак сімейних стосунків не підтримують, а тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надана заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 20 квітня 2005 року Озютичівською сільською радою Локачинського району Волинської області, про що було складено відповідний актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 001497 (а.с.4). В шлюбі народились: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6, 7, 8). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. Крім того, суд приходить до висновку також, що згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 640,00 грн. судового збору. На підставі ст.ст.55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.03.2008 року, від шлюбу дітей немає. Сімейне життя між сторонами не склалось, на даний час проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Через органи державної реєстрації актів цивільного стану відповідач відмовляється розірвати шлюб, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 березня 2008 року Пожарківською сільською радою Рожищенського району Волинської області, актовий запис № 02 (а.с.4). Від шлюбу дітей немає. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобов»язана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. З матеріалів справи судом встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось. На даний час проживають окремо (а.с.9), подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально, через органи державної реєстрації актів цивільного стану відповідач відмовляється розірвати шлюб. Отже, зважаючи на те, що на протязі тривалого періоду сторони не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, відносини, які склалися між сторонами свідчать про повний розпад сім'ї, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.02.1992 року, від спільного подружнього життя у сторін народилося четверо дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через негативну поведінку відповідача. Останній зловживає спиртними напоями, внаслідок чого виникають конфлікти та сварки, неодноразово застосовував фізичну силу, все це негативно впливає на дітей, а тому просить розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Верхось». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надана заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 22 лютого 1992 року (а.с.3). Від спільного подружнього життя у сторін народилося четверо дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], 19.09.1993 року нпродження, син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.4-6). Сімейне життя між сторонами не склалось через негативну поведінку відповідача. Останній зловживає спиртними напоями, внаслідок чого виникають конфлікти та сварки, неодноразово застосовував фізичну силу. Виходячи із встановлених обставин та вимог ч.2 ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Верхось». На підставі ст.112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24.11.1990 року, від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Сімейне життя між сторонами не склалось через різні погляди на життя, внаслідок чого виникають непорозуміння. Протягом чотирьох років проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально, а тому просить розірвати шлюб та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Черняк». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надана заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24 листопада 1990 року Рожищенським райвідділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 161 (а.с.3). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи вбачається, що сторони подружніх відносин не підтримують, протягом чотирьох років разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує формально. Отже, зважаючи на те, що на протязі тривалого періоду сторони не підтримують шлюбних відносин не підтримують, шлюб носить формальний характер, відносини, які склалися між сторонами свідчать про повний розпад сім'ї, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Черняк». На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 червня 1978 року, від шлюбу мають двоє дітей: сина [PERSON], 1980 року народження та дочку [PERSON], 1984 року народження, які на даний час є повнолітніми. Досить тривалий час проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, так як вона працює за кордоном. Під час останнього приїзду дізналася, що чоловік фактично проживає з іншою жінкою. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, розірвати шлюб в органах РАЦСу відповідач відмовляється, тому просить суд розірвати шлюб та залишити їй прізвище [PERSON]. Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду надана заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24 червня 1978 року (а.с.3). Від шлюбу мають двоє дітей, а саме: сина [PERSON], 1980 року народження та дочку [PERSON], 1984 року народження, які на даний час є повнолітніми. Сімейне життя між сторонами не склалось, на протязі тривалого часу проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Розірвати шлюб в органах РАЦСу відповідач відмовляється. Виходячи із встановлених обставин та вимог ч.2 ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб між ними слід розірвати. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Крім того, суд приходить до висновку, що згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору. На підставі ст.112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 квітня 1996 року. В шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через різні погляди на шлюб та сім»ю, внаслідок чого виникають непорозуміння та сварки. Відповідач матеріально сім»ю не забезпечує, а тому просить розірвати шлюб та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Бондарук». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надана заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 квітня 1996 року Боблівською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис № 1 (а.с.3). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя між сторонами не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого виникають непорозуміння та сварки. Шлюб існує лише формально. Отже, зважаючи на те, що на протязі тривалого періоду сторони не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, відносини, які склалися між сторонами свідчать про повний розпад сім'ї, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Бондарук». На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 листопада 2006 року. В шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось, оскільки протягом року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. На даний час відповідач проживає з іншою жінкою, а тому просить розірвати шлюб та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Майструк». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надана заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 149 (а.с.3). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою (а.с.4-6). Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи вбачається, що сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Більше того, позивач проживає з іншою жінкою. Виходячи із встановлених обставин та вимог ч.2 ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Майструк». На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 травня 2012 року, від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через різні погляди на життя та сімейні цінності, відсутність почуття любові один до одного, довіри та поваги. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю. На даний час проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально, тому просить суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала із підстав у ній викладених, просила шлюб розірвати та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, на розірвання шюбу не згідний, у задоволенні позову просив відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 25 травня 2012 року Гіркополонківською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 04 (а.с.4). Від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобов»язана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось, на даний час позивач проживає з іншим чоловіком, шлюб існує формально. Відповідно до ст.111 СК України судом вживалися заходи щодо збереження сім'ї сторін - надавався строк на примирення один місяць, проте сторони примирення не досягли, сімейні стосунки не відновили. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На вимогу позивача, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved