Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, що розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 1,30 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказуючи, що земельна ділянка належала її чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач являється спадкоємицею за законом після померлого та прийняла спадщину, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які було втрачено. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 21 січня 2021 року замінено первісного відповідача Сербівську сільську раду Кодимського району Одеської області на належного відповідача Кодимську міську раду Одеської області. В підготовче засідання позивач не з`явилася, від її представника надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Представник Кодимської міської ради Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов у повному обсязі та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.03.2018 року (а.с.16). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлого [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,30 га, розташовану на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №081005, виданого Кодимською РДА (а.с.19). Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя [PERSON] склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Позивач є дружиною спадкодавця та відповідно до ст. 1261 ЦК України являється спадкоємцем першої черги за законом. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.05.1973 року (а.с.12). Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Із копії спадкової справи №286/2010 року, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто, вважається такою, яка прийняла спадщину. З огляду на це суд вважає, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,30 га, розташовану на території Сербівської сільської ради Подільського (колишній Кодимський) району Одеської області. Разом з тим, частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що 25 вересня 2020 року державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №839/02-14 від 25.09.2020 року (а.с.24). Крім того, як вбачається з друкованого видання «Вісті Кодимщини» №29 (10890) від 15.08.2020 року державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №081005, виданий Кодимською РДА на ім`я [PERSON] , є втраченим (а.с.20). Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що за [PERSON] не визнається право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,30 га, розташовану на території Сербівської сільської ради Подільського (раніше Кодимського) району Одеської області, а документ, який засвідчує право власності на земельну ділянку - втрачений. За таких обставин позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.3 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Outcome: approved