Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 25.05.2007 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 302. Крім того, просить відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]». В обґрунтування позову зазначила, що 25 травня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 302, від шлюбу мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначила, що спільне життя з відповідачем останнім часом не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя, виховання дітей та ведення спільного господарства, що має істотне значення та суперечить їх інтересам, між ними втрачено почуття любові та поваги, у зв'язку з чим вони припинили між собою шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, проживають окремо, шлюб носить формальний характер, подальше збереження шлюбу чи примирення буде суперечити їх інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, до суду надала заяву за вх. № 27281 від 15.10.2015 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 08.10.2015 року, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань не надходило, на підставі чого суд вважає, що відповідач не використав своє процесуальне право на участь у судовому засіданні та подання суду доказів. Враховуючи подану позивачем заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 25 травня 2007 у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 302, та видано свідоцтво про шлюб 25 травня 2007 року серії [NUMBER], шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, проживають окремо, шлюб носить формальний характер. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, виховання дітей та ведення спільного господарства, втрата почуття любові та поваги один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін та права їх малолітніх дітей, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Окремо судом відзначається, що відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, при цьому відповідно до ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу, на підставі чого вимоги позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища «[PERSON]» судовому розгляду не підлягають. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved