Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області і просила зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП № 38487647 від 07 червня 2013 року (реєстраційні номери обтяжень: в Державному реєстрі речових прав № 1313833, в Реєстрі обтяжень рухомого майна № 13743778 від 14 червня 2013 року), що винесена Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилалася на те, що 05 грудня 2016 року помер її син [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. 20 травня 2017 року позивач звернувся до Четвертої нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але постановою нотаріуса позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, оскільки постановою державного виконавця було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] В судове засідання позивач не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив для участі в розгляді справи свого представника, який позов підтримав і пояснив, шо спадщина після смерті сина належить позивачу з моменту відкриття спадщини, тому наявність арешту, накладеного державним виконавцем на майно її сина, порушує її права. На теперішній час виконавче провадження по боргах сина перед ПАТ СК «ВУСО» закрито у зв'язку зі смертю боржника. Стягувач у цьому виконавчому провадженні - ПАТ СК «ВУСО» жодних претензій до померлого або його спадкоємців не має. Представник відповідача в судове засідання не прибув, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутність, надав письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що з позовом не згодний і просить у його задоволенні відмовити з тих підстав, що перевіркою електронної бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (далі АСВП) встановлено, що на виконанні в Орджонікідзевському відділі державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебувало виконавче провадження № 38487647 з виконання виконавчого листа № 644/1276/13-ц, виданого 23.05.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ Страхова компанія «ВУСО» суми завданої матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 4139,01 грн. 27.05.2016 року старшим державним виконавцем Шараповою Н. В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (п.10 ч. 1 ст. 49) та направлено матеріали виконавчого провадження для подальшого виконання до Червонозаводського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області. Відповідно до частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; ' 2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про пЬвний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4)наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5)відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6)отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7)погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Однак, на теперішній час в Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відсутні відомості щодо виконання зазначеного виконавчого документа. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надав, з заявою про відкладання розгляду справи до суду не звертався. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що на виконанні в Орджонікідзевському відділі державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, правонаступником якого є відповідач Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, перебувало виконавче провадження № 38487647 з виконання виконавчого листа № 644/1276/13-ц, виданого 23.05.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ СУ «ВУСО» суми завданої матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 4139,01 грн. В межах цього виконавчого провадження постановою серії ВП № 38487647 від 07 червня 2013 року державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Харківського міського управління юстиції було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON], та оголошення заборони відчуження арештованого майна (реєстраційні номери обтяжень: в Державному реєстрі речових прав № 1313833, в Реєстрі обтяжень рухомого майна № 13743778 від 14 червня 2013 року). 27.05.2016 року старшим державним виконавцем Шараповою Н. В. було винесено постанову про закінчення зазначеного виконавчого провадження на підставі п.10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено матеріали виконавчого провадження для подальшого виконання до Червонозаводського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області. Відповідно до частин 1 і 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» - арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно із ст. 383 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Частини 3 та 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця. Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом ст. 60 Закону до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно. У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст.57, 58 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» і роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року за №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Арешт майна, який не пов'язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України. Оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт, то заява спадкоємця боржника про скасування арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пункт 5 зазначеної постанови наголошує, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181КАС України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 (на теперішній час - статтею 59 Закону України про виконавче провадження. Оскільки позивачем [PERSON] позов про визнання за нею права власності на арештоване майно не заявлявся, то підстави для зняття арешту з цього майна і порядку позовного провадження відсутні. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215, 383 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд -

Outcome: dismissed