Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до КС «Християнська злагода», в якому просить розірвати договір №220 про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 19 серпня 2008 року; стягнути з відповідача на її користь членський внесок та нараховані відсотки в сумі 24142,99 грн. та 3000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 19 серпня 2008 року між нею та КС «Християнська злагода» був укладений Договір №220 про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 10000,00 грн., що є еквівалентом 2061,86 доларів США по курсу НБУ на строк 12 місяців до 19 серпня 2009 року. 23 вересня 2008 року нараховано і виплачено 220,55 грн.; 24 грудня 2008 року - 220,00 грн., 23 січня 2009 року - 548,77 грн., внесено кошти згідно депозитного договору 348,77 грн. і залишок членського внеску склав 10348,77 грн., 26 лютого 2009 року - 221,72 грн. та повернуто частину членського внеску, а саме 107,62 грн., 06 серпня 2009 року - 14,00 грн., 02 вересня 2009 року - 20,00 грн., 02 листопада 2009 року - 45,00 грн., 04 грудня 2009 року - 31,00 грн., 04 лютого 2010 року - 15,00 грн. Таким чином, залишок членського внеску складає 10116,15 грн. Згідно умов договору на внесок щомісяця нараховуються та виплачуються відсотки у розмірі 23% річних, відсоткова ставка є сталою протягом дії договору. З 05 лютого 2010 року залишок членського внеску та залишок по відсотках в сумі 482,56 грн., що в сумі складає 10598,71 грн. стали недоступними для неї. З 05 лютого 2010 року по 20 серпня 2015 року пройшов 2028 день, а тому вважає, що відповідач повинен нарахувати відсотки за час фактичного користування цими грошима в сумі 13544,28 грн., виходячи із наступного розрахунку: 10598,71 х 23 / 100 / 365 х 2028 = 13544,28 грн. Вказує, що загальна сума, яку заборгував відповідач становить: 482,56 грн. - залишок по відсотках, 10116,15 грн. - залишок членського внеску, 13544,28 грн. - не нараховані за час користування коштами з 05 лютого 2010 року по 20 серпня 2015 року. В обґрунтування моральної шкоди вказує, що перенесла три важкі операції на око, зверталась до відповідача про виплату належних їй коштів, однак не отримала таких, тому була змушена позичати кошти. У зв'язку із цим пережила сильні душевні хвилювання, приниження людської гідності, у неї виникли проблеми зі сном, травленням, артеріальним тиском, тому вимагає стягнути з відповідача 3000,00 грн. моральної шкоди. До судового засідання позивач подала заяву про слухання справи у її відсутності, зазначивши, що не заперечує проти винесення заочного рішення та просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 2008 року між [PERSON] та КС «Християнська злагода» був укладений Договір №220 про залучення внеску члена кредитної пілки на депозитний рахунок на суму 10000,00 грн., що є еквівалентом 2061,86 доларів США по курсу НБУ на строк 12 місяців до 19 серпня 2009 року із нарахуванням 23% річних щомісяця (а.с.4-5). Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України,боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Однак, відповідачем вказаний обов'язок не був виконаний, кошти [PERSON] не були повернуті. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд приймає до уваги, як належний та допустимий доказ розміру заборгованості відповідача у сумі 24142,99 грн., поданий [PERSON] розрахунок, відповідно до якого: 482,56 грн. - залишок по відсотках, 10116,15 грн. - залишок членського внеску, 13544,28 грн. - не нараховані за час користування коштами з 05 лютого 2010 року по 20 серпня 2015 року, оскільки такий підтверджується матеріалами справи в своїй сукупності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що кошти у сумі 24142,99 грн. підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку. Стосовно позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні такої, виходячи із наступного. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вказує законодавець, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. У відповідності до ч.1 п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», завданувнаслідок дефекту в продукції споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно ст.614 ЦК України, підставою для стягнення моральної шкоди при порушенні зобов'язання є наявність вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що між сторонами існують договірні відносини, які регулюються параграфом 3 Глави 71 ЦК України, статтями якого не передбачено відшкодування моральної шкоди, як не передбачено відшкодування моральної шкоди і договором № 220 про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 19 серпня 2008 року, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних доказів того, що саме внаслідок дій відповідача йому було завдано моральної шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved