Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просила: стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, і до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною ( [PERSON] ), [INFO] ,трьох років. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 30 листопада 2019 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Разом з цим, з нею проживає та перебуває на її утриманні старший син - [PERSON] , який народився [INFO] та батьком якого записаний - [PERSON] . Упродовж останніх трьох місяців вони з чоловіком подружні стосунки припинили, чоловік покинув сім`ю і на даний час з нею та синами не проживає. Батько сина - [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей - не надає, отримує пенсію близько 11 тисяч гривень. Вона ніде не працює, оскільки доглядає дітей віком 6 місяців та 3,5 роки та знаходиться у відпустці по догляду за меншим сином до досягнення ним трирічного віку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви позов визнає, не заперечує щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 лютого 2020 року Виконавчим комітетом Калайдинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, [INFO] народився [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №03, батьками якого є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 листопада 2020 року Лубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми), [INFO] народився [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №355, батьками якого є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Відповідно до довідки Лубенського КЖЕУ від 18.06.2021 [PERSON] має на своєму утриманні сина [PERSON] , 2017 р.н., та сина [PERSON] , 2020 р.н. (а.с.11). Відповідно до довідки № 1621000254 сервісного центру відділу обслуговування громадян № 9 Управління обслуговування громадян ГУ в Полтавській області громадянин [PERSON] перебуває на обліку в Головному Управлінні ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з 01.01.2020 по 31.07.2021 складає 200 080 грн. 90 коп. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3від 15травня 2006року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дітей сторони не надали. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України та як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Закону України від «Про державний бюджет України на 2020 рік» - з 01 січня 2020 року встановлений прожитковий мінімум дітей віком до 6 років у розмірі - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, позицію позивачки, те, що відповідач є фізично здоровою особою, інвалідності та інших осіб на утриманні не має, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дітям. Згідно статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 20.07.2021, тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. На підставі викладеного та

Outcome: approved