Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись при цьому те, що вони з відповідачем перебували: у шлюбі, зареєстрованому 04 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис за № 89. Мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO].Шлюб розірваний 10.11.2014 року. Відповідач на теперішній час не мешкає з ними, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вона втратила роботу та опинилися у дуже скрутному матеріальному становищі, не має можливості надати синові все необхідне, щоб забезпечити йому належний та достойний рівень життя. З метою розвитку здібностей та підготовки до навчання в школі, син відвідує дитячий клуб «Розвивайка» при суспільному культурному центрі «Фонд духовного єднання миру», що потребує істотних матеріальних витрат -540 грн. щомісяця. Крім цього, дитина потребує регулярного огляду та лікування: у лікаря - невропатолога та педіатра. Медично-лікувальні заходи також потребують витрат, які несе самотужки. Їй достеменно відомо, що відповідач працює без офіційного працевлаштування, його щомісячний дохід складається у сумі 6000-7000 грн., тому просить стягнути аліменти щомісячно по 1300 грн., починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів, відповідно до закону. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі і дала пояснення про обставини викладені вище, а також пояснила, що відповідач один раз до розірвання шлюбу сплатив за школу та частково за дитячий садок. [PERSON] достатньо заробляє грошей, про що не раз казав їй, але не бажає надавати щомісячно гроші. Відповідач має у приватній власності квартиру та автомобіль, на утримання якого у нього є гроші. Розмір аліментів, який пропонує відповідач, а саме: 450 грн. не буде достатнім на теперішній час для утримання дитини, якій потрібні речі, продукти харчування, ліки та на його розвиток. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково і пояснив, що він є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, який на теперішній час мешкає разом з матір'ю. Він по можливості допомагає позивачу, так він частково сплачував витрати за дитячий садок, за дитячий клуб, а також витрати у зв'язку з лікуванням дитини, окрім цього, дитина зареєстровано у його квартирі і тому вимушений сплачувати за нараховані комунальні послуги з урахуванням того, що в квартирі зареєстрована дитина. На теперішній час існує заборгованість по комунальним послугам у розмірі 8000 грн. У зв'язку з вказаними обставинами він не має можливості сплачувати аліменти щомісяця по 1300 грн. Працює неофіційно водієм таксі і отримує в середньому щомісяця по 3500 - 4000 грн. Не оскаржує той факт, що дитина хвора і тому буде їй допомагати, якщо буде потреба, згоден на сплату аліментів до 500 грн. Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 04 березня 2006 року відділом: реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис за № 89. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2014 року шлюб розірвано. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з матір'ю [PERSON] Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що: мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 2 і 3 статті 150 Сімейного кодексу України визначає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 181 ч.1, 2 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що не оскарджується відповідачем. Згідно правилам ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вказані обставини справи свідчать про нерегулярний, мінливий дохід, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 184 СК України, є підставою для визначення розміру стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Між тим, доказів, які б свідчили, що дохід відповідача дає йому можливість надавати матеріальну допомогу дитині у розмірі 1300 грн. щомісячно, матеріали справи не містять, тоді як в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що працює не офіційно водієм таксі і має заробіток в межах 3500 -4000 грн. Судом встановлено, що [PERSON] працездатний, на утриманні не має інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб і тому може надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. Суд не погоджується, як доводами відповідача стосовного того, що на утримання дитини достатньо 500 грн., так як ця сума на теперішній час незначна і тому дитина буде позбавлена можливості отримувати все необхідно для свого розвитку та утримання. Той факт, що у відповідача заборгованість по комунальним послугам у розмірі 8000 грн. не може свідчить про його матеріальний стан, так як ця сума накопичується роками із - за невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасної сплати комунальних послуг. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідачем [PERSON] не надані докази стосовно того, що після розірвання шлюбу, він надає щомісяця матеріальну допомогу на утримання дитини. Надані квитанції свідчать про сплату якихось витрат до розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 800 грн. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, обов'язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: partial