Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], і як таких, що захищають інтереси малолітніх [PERSON], [PERSON], Золочівського районного сектору ДМС України у Харківській області, третя особа - Служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Харківської області, який в ході розгляду справи уточнила та просила виселити відповідачів з належного їй приватного житлового будинку за адресою : [ADDRESS], а також зобов'язати Золочівський сектор ДМС України у Харківській області зняти відповідачів з реєстрації за вказаною адресою. Судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування заявлених вимог, зазначила, що вона є власником домоволодіння за адресою : [ADDRESS]. Крім неї у вказаному домоволодінні зареєстровані та проживають : [PERSON], відповідачі у справі, та малолітні діти які зареєстровані без її згоди, як власника. Зазначене домоволодіння складається з двох окремих квартир, має два виходи, та окремі подвір'я і надвірні будівлі. Однією квартирою користуються вона та її донька [PERSON], а другою її син [PERSON] разом зі своєю родиною : жінкою [PERSON], їх сином [PERSON], та його сім'єю дружиною [PERSON] та малолітніми дітьми [PERSON], і [PERSON] Крім того зазначила, що проживання в одному будинку з відповідачами стало для неї та її доньки [PERSON] нестерпним, через зловживання відповідачами спиртними напоями, влаштування ними сварок, бійок, та приниженням, внаслідок чого їй неодноразово доводилось викликати міліцію. Відповідач, її онук [PERSON] веде себе нахабно, ображає її та її доньку [PERSON], погрожує розправою. Також зазначила, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] не доглядають за своїми малолітніми дітьми [PERSON] і [PERSON], через зловживання спиртними напоями, внаслідок чого 09.01.2013 року приблизно о 12-45 год., діти граючи сірниками під наглядом [PERSON] та [PERSON] які були у стані алкогольного сп'яніння, допустили пожежу внаслідок чого було зруйновано її майно та завдано збитку на суму понад 200 000,00 грн. В утриманні будинку, його ремонті після пожежі, сплаті комунальних послуг відповідачі участі не приймають. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] рішенням сільської ради отримували земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, однак реалізували їх шляхом продажу, а гроші витратили на придбання спиртних напоїв. Позивач, та її представники [PERSON], адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини викладені в позові, та просили їх вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачі та їх представник [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечували, пояснили, що після завершення будівництва вказаного житлового будинку, який вони будували разом з позивачкою, з 1986 року постійно зареєстровані та проживають [PERSON] і [PERSON], їх син [PERSON] з 2000 року, його дружина [PERSON] проживає з 2012 року, та їх діти від народження, а зареєстровані 26.02.2014 року. При цьому оскільки домоволодіння будувалося на дві окремі частини, вони користуються однією з них, яку і успадкував за заповітом [PERSON] після смерті бабусі [PERSON] Але у 2011 році виявилося, що мати [PERSON] приховала наявність іншого заповіту та звернувшись до суду з відповідним позовом, визнала за собою право власності в порядку спадкування за заповітом на все домоволодіння. Протягом усього життя [PERSON] разом зі своєю родиною, вели окреме господарство, будували прибудову до будинку, обробляли земельну ділянку. Більш того за час коли [PERSON] був власником ? домоволодіння, в ньому було розділено особові рахунки, власними зусиллями проведено водопостачання, через внески до кооперативу «Весна», надано дозвіл на газифікацію, встановлено окремі лічильники, приладдя необхідне для подачі газу, і всі витрати з комунальних послуг вони несли окремо. Також пояснили, що вони ведуть порядний образ життя, ніхто з них ніколи не зловживав спиртними напоями. Іншого майна та житла вони не мають. Відповідач [PERSON] пояснив, що дійсно один раз притягався до адміністративної відповідальності внаслідок вчинення сварки з тіткою [PERSON], але це через те, що остання постійно ображає його та його сім'ю. Визнав свою провину і більше не допускав подібних вчинків. Щодо пожежі, яка сталася в їхній частині будинку 09.01.2013 року, відповідачі пояснили, що це, відповідно акту про пожежу, сталося внаслідок короткого замикання електропроводу, оскільки у будинку електропровід не мінявся з часу забудови, тобто з 1984 року, а звинувачення позивачки, що діти винні у виникненні пожежі, є припущенням. З вказаного приводу велося кримінальне розслідування, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, в якій зазначено, що з матеріалів кримінального провадження, можна передбачити, що пожежа, скоріше за все, виникла в результаті пустощів дітей з джерелом відкритого вогню. А тому твердження позивача, що відповідачі є винними, безпідставні. Зазначили, що майже всі наведені в позові обставини не відповідають дійсності і мають надуманий характер, тому просили відмовити у задоволенні заявлених вимог. Представник відповідача Золочівського районного сектору ДМС України у Харківській області Попадченко К.П., у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просила розглядати справу без її участі, та постановити рішення на розсуд суду. Представник третьої особи начальник служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Гресь І.І. проти задоволення позову заперечувала в частині виселення малолітніх дітей з будинку, вказала, що діти проживають в належних умовах, відвідують школу та дитячий садочок за місцем проживання, мешкають разом з батьками та зареєстровані на законних підставах. В іншій частині просила постановити рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 26.04.2011 року у справі №2015/2-110/11, за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно довідки Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області від 24.03.2014 року №02-30/519 про склад сім'ї та прописку у житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON] з 14.03.1977 року, [PERSON] з 19.08.1989 року, [PERSON] з 25.04.1986 року, [PERSON] з 07.06.1986 року, [PERSON] з 27.11.2000 року, та малолітні [PERSON] і [PERSON] з 26.02.2014 року. Позивачем на підтвердження доводів викладених в позовній заяві надано постанову слідчого СВ Золочівського РВ ГУМВС України в Харківській області О.В.Богдан від 30.09.2014 року про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ст.194 ч.2 КК України, дослідивши яку було встановлено, що цей документ є не належним доказом у справі, оскільки підтверджень того, що вказані в постанові обставини виникнення пожежі, були наслідками протиправних дій відповідачів, направлених на навмисне руйнування майна, позивачкою надано не було. Акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], з висновком, що будинок внаслідок пожежі потребує капітального ремонту, від 06.02.2013 року не містить даних про причинний зв'язок наслідків пожежі та протиправних дій відповідачів, направлених на руйнування та псування майна. Актом пожежі від 09.01.2013 року встановлено, що причиною є коротке замикання електромережі у вказаному будинку. Направлення [PERSON] в Харківську наркологічну обласну лікарню на первинну консультацію, не може бути доказом систематичного зловживання спиртними напоями його та членів його сім'ї. Право громадян на житло передбачено ст. 1 Житлового кодексу України. Коментована стаття відповідно до ст.ст. 47, 48 Конституції України закріпляє це право громадян, як найважливіше соціально-економічне право. Згідно ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону. Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку, передбачені ст. 116 ЖК України. Позивач посилається як на правову підставу своїх вимог на ст.116 ЖК України, згідно якої якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України в п.17 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). В матеріалах справи міститься постанова Золочівського районного суду Харківської області по справі №622/381/2013 року від 05.04.2013 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП за вчинення сварки з тіткою [PERSON], з приводу чого останнього притягнуто до адміністративної відповідальності. Інших доказів, які б підтверджували, що відповідачі систематично порушують правила проживання в одному будинку, а заходи запобігання такій поведінці відповідачів є безрезультатними, позивачкою надано не було. Крім того надані суду акт від 30.05.2013 року, складений комісією голови вуличного комітету вулиці Заводської Лавриненко О.І. та жителів вулиці Заводської м.Маяк, з даними про те, що сім'я [PERSON] постійно проживають у вказаному будинку з середини 1980 р., фактично займають ? частину будинку, приймають участь у будівництві підсобних будівель і споруд, утримують частину будинку, в якому мешкають, покращують його благоустрій, за власні кошти, а також сплачують платежі земельного податку, та акт від 14.04.2014 року, складений комісією депутата Фіськівської сільської ради Мушина С.Д. та жителів вул.Заводської, з відомостями, про те, що після пожежі в січні 2013 року, у частині житлового будинку [ADDRESS], де мешкає сім'я [PERSON], проведено ремонтні відновлювальні роботи, спростовують твердження позивача про те, що відповідачі не утримують будинок у належному стані, не ремонтують його після пожежі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою сторін у справі, пояснила, що знає сім'ю [PERSON] з хорошого боку, вказала, що вже тривалий час вони мешкають за вказаною адресою, утримають будинок та обробляють землю, будували прибудову, ведуть господарство, проводили воду та газ, на вулиці до них добре ставляться, і вони порядні люди. Право малолітніх на проживання разом зі своїми батьками закріплено статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем не наведено переконливих доводів на обґрунтування обставин, які б стали підставою для виселення відповідачів з житлового будинку, з підстав, передбачених ст. 116 ЖК України, оскільки судом не встановлено фактів порушення відповідачами правил співжиття, а встановлено, що між сторонами по справі виникли неприязні взаємини, які самі по собі не можуть бути підставою для виселення, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed