Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просила: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 вересня 2006 року. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 23 вересня 2006 року між ними було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають двох малолітніх дітей, доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя та обов'язки. На підставі непорозумінь в сім'ї часто відбувалися сварки, що призвело до відсутності поваги один до одного. Зазначає, що подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо з вересня 2018 року. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 січня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 18 лютого 2019 р. о 14:00 годині. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Судовий збір не просила стягувати з відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги визнав, не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося та розгляд справи відбувся на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає приписам ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 вересня 2006 року сторони зареєстрували шлюб, про що виконавчим комітетом Ісковецької сільської ради Лубенського району Полтавської області, в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 03 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Сторони мають малолітніх дітей, доньку: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідно. Мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На вимогу ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач та відповідач однією сімєю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суперечки щодо розподілу спільного майна подружжя у сторін на даний час не має. Суд приймає до уваги те, що позивач позов про розірвання шлюбу підтримала, а відповідач визнав позов і не заперечує проти розірвання шлюбу. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя. Таким чином, заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі викладеного і

Outcome: approved