Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Гальжбіївська сільська рада Ямпільського району Вінницької області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Вказала, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 15.04.1990. В будинку, крім неї, зареєстрований також відповідач [PERSON] , який проживав з її онукою як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.Однак відповідач не проживає в будинку з часу його реєстрації в ньому, його речі відсутні, не приймає участі в проведенні ремонтів та оплаті комунальних послуг. Його місце проживання (місцезнаходження) позивачеві невідоме, спір неможливо вирішити добровільно. Факт реєстрації відповідача в житловому будинку, який належить позивачеві, позбавляє можливості в повній мірі користуватися вказаним житловим будинком з надвірними будівлями і чинить їй перешкоди у здійсненні права власності на житло. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями [ADDRESS] . Представник позивача адвокат Снітко В.А. діючи на підставі ордеру серії ВН №100104 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився. Суду надано заяву за підписом секретаря сільської ради, вхід.№1325 від 25.02.2020, про розгляд справи у відсутність представника сільської ради. Позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання, не повідомив суд про причини своєї неявки, тому вважаю за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача. Заяви, клопотання: заяви позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, про проведення підготовчого засідання та розгляд справи по суті без їхньої участі. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, відкладення розгляду справи, про що постановлено ухвали окремими документами. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини: Із показань свідка [PERSON] в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] більше трьох років не проживає по [ADDRESS] . Із показань свідка [PERSON] встановлено, що [PERSON] по [ADDRESS] більше трьох років не проживає. Із досліджених письмових доказів, судом встановлено, що позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] (копія Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15.04.1990 (а.с.7). Із акту обстеження від 04.02.2020 встановлено, що [PERSON] проживає одна в будинку по [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований [PERSON] , [INFO] який за вказаною адресою не проживав жодного дня (а.с.8). Із довідки №77 від 03.02.2020, виданої виконкомом Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області встановлено, що в домоволодінні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , дійсно зареєстрований з 2011 року по теперішній час [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Заслухавши показання свідків, дослідивши усі письмові докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу володіння, користування та розпорядження житловим будинком з надвірними будівлями, який належить позивачу на праві власності. Згідно із ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ч.2 п.4 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, що позивач на законних підставах, а саме: на праві власності, володіє житловим будинком з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який відсутній в житлі позивача без поважних причин понад три роки. Вказані обставини знайшли своє підтвердження показаннями свідків та дослідженими письмовими доказами, які не суперечать між собою. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. При цьому судом врахована Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, справа №6-709цс16, відповідно до якої визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивачів права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За таких обставин, коли права власників порушені, власники майна мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи усі докази у їх сукупності, беручи до уваги доводи позивача [PERSON] щодо способу відновлення її прав на житлове приміщення, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Суд вважає вказаний спосіб захисту прав позивача обґрунтованим у цьому спорі, оскільки відповідач [PERSON] відсутній в житлі позивача без поважних причин понад один рік, і відсутні докази про наявність домовленості між ним та власником цього житла - позивачем. Оскільки право позивача на належне їй житло порушене, відновлення цього права можливе шляхом усунення перешкод у користуванні позивачем житловим будинком з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] , а саме: шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком. З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] і має підстави для їх задоволення. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - квитанцією №109 від 11.02.2020 у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача.

Outcome: approved