Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання її шлюбу з [PERSON] . Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вони з відповідачем 13.09.2011 р. зареєстрували шлюб у Золотоніському міськрайонному відділі ДРАЦС ГТУЮ в Черкаській області за актовим записом № 159. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Сімейні стосунки між ними припинено, вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство з 2017 року. Причиною розпаду сім?ї стали різного складу характери, різні погляди на сімейне життя. За вказаних обставин виникали часті сварки, що негативно впливали на здоров?я позивачки. За цих обставин, позивачка дійшла висновку, що шлюб існує формально, тому його необхідно розірвати. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, де наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про день та час судового розгляду справи ставився до відому судовими повістками належним чином. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб (повторно) серії [NUMBER] від 17.12.2019 року [PERSON] та [PERSON] 13.09.2011року зареєстрували шлюб у Золотоніському міськрайонному відділі ДРАЦС ГТУЮ в Черкаській області за актовим записом № 159, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). У частині 2 ст. 112 СК України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб може повноцінно існувати лише за взаємною згодою сторін, що в даний час не має місця в подружжя, їхній шлюб має бути розірвано. Дана сім`я остаточно розпалася, шляхів та бажання у сторін для її відновлення немає. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 768,40 грн.

Outcome: approved