Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права на приватизацію квартири, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у 1961 році її батько [PERSON] отримав квартиру в [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з 13 вересня 1980 року . У 2005 році [PERSON] помер, не приватизувавши вищевказане житло. Позивач [PERSON] , маючи наміри приватизувати квартиру в якій вона зареєстрована та постійно мешкає, звернулася до органу приватизації - Синельниківської міської ради в особі управління житлово комунального господарства та комунальної власності, з заявою щодо надання дозволу приватизувати житло, але отримала відмову, оскільки у неї відсутній ордер на вселення та технічний паспорт на зазначене житло. Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію на квартири державного фонду одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. В силу статей 1,3,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації». Відсутність копії ордеру на вселення унеможливлює підготовку рішення органу приватизації про приватизацію квартири, яка розташована за адресою : [ADDRESS] . На даний час в квартирі [ADDRESS] фактично проживає та зареєстрована [PERSON] [INFO] , яка є позивачем по справі. Позивач зазначає, що вона на законних підставах проживає та зареєстрована в спірній квартирі, а відсутність ордеру на вселення в зазначене житло позбавляє її можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири. Відсутність ордера не може бути причиною відмови в приватизації квартири. Роль ордера є обмеженою так як він регулює лише правовідносини по наданню житла та вселення в житло. Правовідносини житлового найму виникають безпосередньо після вселення осіб в надане житло. З 1980 року і до теперішнього часу власником будинку або його балансоутримувачем не пред`являлись претензії щодо незаконності мешкання у квартирі. Правомірність заселення позивачів не оспорюється самим відповідачем. Просить визнати за нею, право на приватизацію квартири [ADDRESS] . До початку судового засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник Синельниківської міської ради Ковтун А.О. до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. Представник Управління житлово комунального господарства комунальної власності Синельниківської міської ради Романовських А.А. надав заяву про розгляд справи у його відсутності. З позивними вимогами згодний. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, встановив наступне. Згідно з довідкою відділу реєстрації Синельниківської міської ради від 27.08.2020 [PERSON] [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, що у 1980 році [PERSON] , який являвся батьком позивача [PERSON] отримав квартиру в [ADDRESS] . У 2005 році [PERSON] помер, не приватизувавши вищевказане житло. Позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . з 13 вересня 1980 року. Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Відповідно до ч. ч. 1,3, 10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Згідно з ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків- пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв- заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення. забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Спірна квартира не відноситься до житла, що не підлягає приватизації у розумінні ч. 10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. З урахуванням викладених обставин та приймаючи до уваги той факт, що позивач на законних підставах проживає та зареєстрована в спірній квартирі, а відсутність ордеру на вселення позбавляє її можливості реалізувати своє право на приватизацію, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved