Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася\~\~до суду\~з позовом\~до\~\~ [PERSON] ,\~третя особа:\~ [PERSON] \~про\~стягнення безпідставно\~набутих грошових\~коштів про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 05.05.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі якого [PERSON] став її власником.Крім того, [PERSON] було надано [PERSON] розписку, відповідно до якої сторони узгодили умови зворотнього переоформлення квартири,якщо [PERSON] поверне [PERSON] 15620,00 дол. США до 05.05.2018 р., а [PERSON] зобов`язується переоформити право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . У випадку, якщо до настання цієї дати сума коштів не буде повернута у повному обсязі, відповідач має право розпоряджатися вищезгаданою квартирою на власний розсуд. За період з 18.09.2017р. по 28.02.2018 р. [PERSON] було перераховано на картковий рахунок [PERSON] грошові кошти на загальну суму 207\~833 грн. в рахунок погашення боргу [PERSON] перед [PERSON] Суму боргу у повному обсязі [PERSON] до 05.05.2018 р. не погасила, в зв`язку з чим [PERSON] реалізував квартиру, розташовану за адресою : [ADDRESS] третім особам. Повернення коштів відповідачем проведено не було. Вважає, що грошові кошти у розмірі 207833,00 грн. відповідачем набуті без достатньо правових підстав. Посилаючись на\~ст. 1212 ЦК України, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути p відповідача на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 207833,00 грн., судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2078 грн. 33 коп. Ухвалою судді від 19.04.2019р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. 05.06.2019 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає про неможливість задоволення позову на підставі ст.1212 ЦК України, оскільки відповідач набув грошові кошти у розмірі 207833,00 грн. на підставі ч.1 ст.528 ЦК України. Крім того, просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 11 257, 60 грн. 05.06.2019 р. до суду надано відповідь на відзив. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов, вказавши, що відповідачем безпідставно набуті грошові кошти в сумі 207 833, 00 грн. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.\~\~ \~Судом встановлено,05.05.2017\~р.\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~був укладений\~договір купівлі-продажу\~квартири за\~адресою: [ADDRESS] ,\~на підставі\~якого [PERSON] \~став \~власником квартири.\~Крім того,\~ [PERSON] \~було надано\~ [PERSON] \~розписку,\~відповідно до\~якої сторони\~узгодили умови\~зворотнього переоформлення\~квартири,якщо\~ [PERSON] \~поверне \~ [PERSON] \~15620,00\~дол.\~США до\~05.05.2018\~р.,\~а [PERSON] \~зобов`язується переоформити\~право власності\~ на\~квартиру [ADDRESS] \~ за\~ [PERSON] .\~У випадку,\~якщо до\~настання цієї\~дати сума\~коштів не\~буде повернута\~ у\~повному обсязі,\~відповідач має\~право розпоряджатися\~вищезгаданою квартирою\~на власний\~розсуд. За період з 18.09.2017р. по 28.02.2018 р. [PERSON] було перераховано на картковий рахунок № [NUMBER] [PERSON] грошові кошти на загальну суму 207\~833 грн., що підтверджується\~наданими суду\~копіями квитанцій\~№ 0991-6380-7109-0946\~від 18.09.2017р.\~на суму\~14999,00грн.;1008-6788-6836-0538\~від 10.05.2017\~р.\~на суму\~955,00грн.;\~1040-6966-0022-0264\~від 06.11.2017\~р.\~на суму\~14\~999,00грн.;\~0978-6761-9778-0167\~від 05.09.2017р.\~на суму\~14700,00грн;\~0978-6657-2776-0013\~від 05.09.2017\~р.\~на суму\~14\~999,00грн;\~ 0978-6749-5466-0510\~від 05.09.2017\~р.\~на суму\~4669,00грн;\~1040-7006-2486-0749\~від 06.11.2017р.\~на суму\~5900,00грн;\~1040-6846-9207-0813\~від 06.11.2017\~р.\~на суму\~14999,00грн;\~0991-6357-8727-0342\~від 06.11.2017\~р.\~на суму\~14999,00грн;\~0978-6692-1896-0167\~від 05.09.2017р.\~на суму\~14999,00грн;\~Р24А50153555580923034269\~від 28.02.2018р.\~на суму\~51460,00грн.;\~Р24А50153555509390042503\~від 18.11.2017\~р.\~на суму\~40155,00\~грн.в рахунок погашення боргу [PERSON] перед [PERSON] Суму боргу у повному обсязі [PERSON] до 05.05.2018 р. не погасила, в зв`язку з чим [PERSON] реалізував квартиру, розташовану за адресою : [ADDRESS] третім особам. Повернення коштів відповідачем проведено не було. [PERSON] отримав грошові кошти без достатніх правових підстав та не повернув їх [PERSON] Доказів на спростування доводів позивача відповідачем суду не надано. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України\~регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом ч.1\~ст.1212 ЦК України\~безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави. Частиною 1\~ст.11 ЦК України\~\~визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У частині 2 цієї статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.ч.1, 2\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1\~ст.177 ЦК України\~об`єктами цивільних прав, є зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2\~ст.11 ЦК України. Загальна умова ч.1\~ст.1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі\~ст.1212 ЦК України\~тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених ст..ст.11,\~600,\~601,\~604-607,\~609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої\~\~сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Встановивши, що відповідач [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 207833,00 грн., шляхом\~\~перерахування їх [PERSON] на його особистий рахунок, без\~\~укладення договору позики і ці кошти не повернув [PERSON] , суд приходить до висновку про те, що грошові кошти відповідно до\~ст.1212\~ЦК України підлягають стягненню з відповідача. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, щодо умов виникнення зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна, яку відповідно до ч. 4\~ст.\~263\~ЦПК України \~при виборі враховує суд при застосуванні вказаних норм права до спірних правовідносин. Великою Палатою Верховного Суду було зроблено висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Належних та допустимих доказів на підтвердження існування правових підстав для набуття грошових коштів та їх повернення позивачу відповідач [PERSON] у передбаченому\~\~ст.ст.12,81 ЦПК України\~порядку, суду не надав. Суд відхиляє посилання представника відповідача-адвоката Стеценко А.В. про те, що відповідачем [PERSON] було набуто грошові кошти відповідно до ст.528 ЦК України, оскільки матеріали цивільної справи не містять доказів покладання боржником [PERSON] виконання обов`язку на іншу особу, тобто на [PERSON] . Крім того, матеріали цивільної справи не містять доказів щодо існування небезпеки втрати право на майно боржника в розумінні ч.3 ст.528 ЦК України, так як у боржника [PERSON] було відсутнє право власності на майно, яке підлягало стягненню. Таким чином, суд не находить підстав для застосування ст.528 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору розмірі 2078,33 грн.

Outcome: approved