Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що наказом виконуючого обовязки начальника відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації від 07 червня 2016 року №51-ОС її було призначено тимчасово виконуючим обовязки завідуючої Памятненським дошкільним навчальним закладом «Ластівка» Садівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Наказом начальника відділу освіти , молоді та спорту Голопристанської РДА від 17 березня 2017 року за №49-ОС [PERSON] звільнено із займаної посади згідно з п.2 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки вона старанно та добросовісно виконувала свої посадові обовязки, а про відсутність у неї базової педагогічної освіти відповідачу було відомо при призначенні її на посаду. В звязку з цим просить визнати звільнення незаконним та поновити її на займаній до звільнення 17.03.2017 посаді, стягнути із відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду та судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] вимоги, заявлені в позовній заяві та доповненні до неї підтримали повністю, просили їх задовольнити. Представники відповідача Відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області позовні вимоги не визнали, до суду надано письмові заперечення, які зводяться до наступного. Після зміни керівника Відділу освіти молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації було виявлено невідповідність освітнього рівня [PERSON] вимогам п. 2 ст. 31 Закону України «Про дошкільну освіту», яким передбачено призначення на посаду керівником дошкільного навчального закладу особи, яка має відповідну вищу педагогічну освіту не нижче освітнього кваліфікаційного рівня «спеціаліст». Після проведеної перевірки діяльності Памятненського ДНЗ було виявлено ряд недоліків, зокрема по веденню ділової документації, відсутність посади медичної сестри та завгоспа, переповненість змішаної групи. Із скаргами щодо відсутності у [PERSON] належної освіти до відповідача та сільського голови звертались батьки вихованців ДНЗ. Заслухавши пояснення\~\~позивача, представників сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України, Кодексом законів про працю України та іншими нормативно-правовими актами. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що підставою для звільнення [PERSON] із посади виконуючої обовязки завідуючої Памятненським дошкільним навчальним закладом «Ластівка» Садівської сільської ради стала відсутність відповідної вищої педагогічної освіти не нижче освітнього кваліфікаційного рівня «спеціаліст». Зазначене слідує з текстів наказів начальника відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської РДА від 17 березня 2017 року за №49-ОС про звільнення, від 16 січня 2017 року №13 про попередження про звільнення, листа від 13 січня 2017 року № 34/01-7. Про те, що основною причиною звільнення [PERSON] є недостатня кваліфікація представник відповідача також підтвердила в судовому засіданні. Частиною 2 статті 40 Кодексу законів про працю України передбачено розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності з ініціативи власника або уповноваженого ним органу лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровя, які перешкоджають продовженню даної роботи. В листі Міністерства праці та соціальної політики України від 1 червня 1999 року №06/2-4/1 повідомляється, що п. 2 ст. 40 КЗпП України передбачає звільнення працівника внаслідок неналежного виконання ним своїх обовязків з причини недостатньої кваліфікації, однак, ця причина як підстава для звільнення повинна бути настільки серйозною, щоб саме вона перешкоджала працівникові належним чином виконувати покладені на нього трудові обовязки. Невідповідність займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації може бути підставою для звільнення даного працівника лише тоді, коли власник має фактичні докази того, що саме через це працівник не може належним чином виконувати покладені на нього трудові обовязки. Підставою для розірвання трудового договору є саме виявлена невідповідність. Якщо працівник був прийнятий без документа про освіту чи досвіду трудової діяльності, то він не може бути звільнений з роботи з причини лише відсутності освіти чи досвіду, бо про таку невідповідність було відомо і раніше. Виявленою невідповідністю у подібному випадку може бути неякісне виконання роботи, неналежне виконання трудових обовязків з причини недостатньої кваліфікації. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що [PERSON] через недостатню кваліфікацію неналежним чином виконувала покладені на неї трудові обовязки. Посилання відповідача на довідку перевірки по скарзі від 28.11.2016 та довідку повторної перевірки від 07.02.2017 є необгрунтованим, оскільки ні наказів про проведення перевірок, ні планів перевірок, ні підтвердження ознайомлення [PERSON] свого часу з результатами перевірок, суду не надано. Тоді як, позивачка категорично заперечила факт проведення зазначених перевірок та отримання нею відповідних актів чи довідок по результатам перевірок. Також судом було встановлено, що після призначення позивача на посаду їй довелося відновлювати всю ділову документацію закладу, оскільки особа, яка працювала до неї пішла з посади, забравши всі документи. Відповідальними працівниками відповідача їй надавалась методична допомога, однак, перевірок, як таких, не було. Одночасно з посадовими обовязками завідувача дитячим садком [PERSON] безоплатно виконувала обовязки медичної сестри. Крім того, вирішення кадрових питань знаходиться в компетенції відповідача та сільської ради, оскільки штатний розклад складає сільська рада за погодженням із відповідачем, в залежності від наявності необхідних бюджетних коштів. Від рішення сільської ради та наявності коштів у місцевому бюджеті залежить також, і формування дитячих груп. Позивач заперечила і зазначену відповідачем неналежну організацію харчування дітей, оскільки меню затверджувалось держпродспоживслужбою (колишньою санстанціює) і під час її роботи ніяких зауважень щодо харчування дітей не було. Стосовно звернень на «гарячу лінію», на адресу відповідача та районної державної адміністрації батьків вихованців закладу, позивач пояснила, що вважає їх фейковими, оскільки зазначені відповідачем скаржники в дійсності або нікуди не звертались ([PERSON]), або взагалі не проживають на території сільської ради ([PERSON], [PERSON]). Вважає своє звільнення розплатою за принципову позицію в питанні обєднання навчальних закладів села. Спростовують доводи відповідача, викладені в запереченнях проти позову, і надані суду довідки виконкому Садівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка голова Садівської сільської ради [PERSON] пояснив, що нарікань на роботу [PERSON] у нього не було, вона належним чином виконувала свої трудові обовязки. Ніхто із батьків вихованців ДНЗ «Ластівка» із скаргами на роботу позивачки до сільської ради не звертався. Таким чином, суд вважає, що факт неналежного виконання трудових обовязків [PERSON] з причини недостатньої кваліфікації не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду. Згідно ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Одночасно вирішуються вимоги про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Оскільки позивача незаконно звільнено із займаної посади, відтак позовні вимоги в частині поновлення [PERSON] на посаді виконуючої обовязки завідуючої Памятненським дошкільним навчальним закладом «Ластівка» Садівської сільської ради та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню. Згідно із ст. 237-1 КЗпП України у разі якщо порушення законних прав працівника призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, власником або уповноваженим ним органом проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику. Суд погоджується із доводами позивача щодо того, що, крім втрати заробітку, незаконним звільненням їй заподіяно ще й моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, які призвели до погіршення стану її здоровя, оскільки цей факт підтверджується випискою із амбулаторної карти позивачки, поясненнями свідків: [PERSON] та [PERSON] та вважає, що достатньою сумою відшкодування 7000 грн. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Статтею 84 ч. 1 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тож підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені останньою витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 (три тисячі) грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 640,00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial