Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з названим позовом стверджуючи, що після смерті її батька [PERSON] залишилася спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд. При її зверненні до десятої нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, [PERSON] було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а саме оригіналу договору купівлі-продажу житлового будинку. Просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд, які знаходяться в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги викладені в позовній заяві підтримала повністю. Підтримуючи позицію своєї довірительки представник позивача адвокат [PERSON] суду пояснив, що [INFO] помер [PERSON], батько його довірительки [PERSON] Після смерті покійного відкрилася спадщина, до складу якої в тому числі відноситься і житловий будинок з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS], який належав батьку довірительки на підставі договору купівлі-продажу. У відповідності до ст.1269 ЦК України [PERSON] 29.01.2014 року в установлений законом строк було подано заяву нотаріусу про прийняття спадщини до Десятої київської державної нотаріальної контори . Уже після смерті батька, в лютому місяці 2014 року [PERSON] стало відомо про те, що батько подарував Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель своїй співмешканці [PERSON], з якою проживав однією сім'єю до дня своєї смерті. 6 вересня 2014 року його довірителька отримала лист з Десятої київської державної нотаріальної контори яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на відсутність у неї правовстановлюючого документу, а саме оригіналу договору купівлі-продажу житлового будинку, що і змусило звернутися до суду з даним позовом. Заперечуючи проти пред'явленого позову представник відповідачки [PERSON] суду пояснив, що відповідачем не оспорюється право позивача отримувати спадщину та не приховується наявність спадкового майна тощо Крім того, позивач посилається на статтю 392 ЦК України, якою передбачено можливість власника звернутися з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Проте, необхідно зазначити, що вказаною статтею передбачено можливість звернутися до суду з позовом саме власнику майна, а не його спадкоємцями. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на лист Десятої київської державної нотаріальної контори про те, що нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу та рекомендувала звернутися до суду з позовом про визнання права власності з посиланням на главу 10 п.4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року. Проте, нотаріальна контора зробила посилання на вказаний пункт інструкції з відвертим його спотворенням, зокрема, щодо необхідності подати оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Також нотаріальною конторою не вжито всіх заходів для встановлення таких документів, а саме здійснення запиту щодо отримання дублікатів тощо. Тобто у позивача є всі підстави для оскарження вказаної відмови як незаконної, а також оскарження бездіяльності нотаріальної контори. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися , якщо існують перешкоди в оформленні спадкових справ, просить суд постановити рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 14 квітня 2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2389, [PERSON] був власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] ( витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18812496 від 14.05.2008 року а.с.13 ). Згідно договору дарування частини житлового будинку від 23 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу [PERSON] за №5062, зареєстрованого в Баришівському БТІ 11.09.2008 року ( реєстраційний №16011487 ) [PERSON] подарував Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель [PERSON] ( а.с.14-15 ). [INFO] у віці 62 років помер [PERSON] про в книзі реєстрації актів цивільного стану відділу реєстрації смерті у м. Києві 03 листопада 2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 18305 ( а.с.10 ). Відповідно до ст. 1220 ЦК України, в день смерті [PERSON] відкрилася спадшина до складу якої входили усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст.1218 ЦК ). Таким чином, після смерті покійного відкрилася спадщина, в тому числі і на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд , що знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та зачаті за життя спадкодавця. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК ). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Як встановлено в ході судового розгляду, 29.01.2014 року позивачкою [PERSON], яка відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 15.01. 2014 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві ( а.с.7 ), відповідно до ст.1269 ЦК України в установлений законом строк було подано заяву за № 215 про прийняття спадщини до Десятої київської нотаріальної контори. Вказану заяву зареєстровано в спадковому реєстрі 55662629 ( а.с. 59 ). В той же день, до даної нотаріальної із заявою за № 216 звернувся ще один спадкоємець-син померлого [PERSON] про відмову від прийняття спадщини ( а.с. 59 ) За правилами ч.1 ст.1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 07 липня 2014 року державним нотаріусом Десятої київської нотаріальної контори позивачці [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ( зареєстровано в реєстрі за № 2-749 а.с.38 ). Спадщина, на яку було видано дане свідоцтво складається із Ѕ частки квартири номер [ADDRESS] Прийняття спадщини має місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти частину спадщини, а від іншої частини спадщини відмовитись. Якщо спадкоємець прийняв частину спадкового майна, він вважаться таким, що прийняв усе спадкове майно, а якщо відмовився від частини спадкового майна, він вважається таким, що відмовився від усього спадкового майна. На виконання даної норми спадкового права, позивачка [PERSON] звернулася до Десятої київської нотаріальної контори із письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS]. Однак, як було встановлено в судовому засіданні, 06 вересня 2014 року за вих.№ 5856/02-14 ( а.с.20 ), державним нотаріусом Десятої нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі даного свідоцтва з посиланням на ту обставину, що відповідно до глави 10 п.4.15 « Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання оригіналу правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу , на підставі якого, спадкодавець набув права власності на дане майно. Згідно глави 10 п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 282/2059 «Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Відповідно до абз. 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі відсутності документів на право власності. Оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право на спадкові права на частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в [ADDRESS] [PERSON] не змогла в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, суд вважає за можливе, відповідно до ст.16 ЦК України захистити порушене право спадкоємця шляхом визнання за нею права власності на Ѕ частину даного домоволодіння. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки [PERSON] судових витрат пов'язаних із сплатою судового збору в розмірі 243 грн.60 коп., то суд, відповідно до ст.88 ЦПК України вважає за необхідне відмовити в задоволенні цих позовних вимог оскільки, як вбачається із копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, відповідач [PERSON] має другу групу інвалідності із 18.11.2013 року ( а.с.37 ), а тому, на підставі п.9 ч.1 ст.4 Закону України « Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial