Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги обгрунтувала тим, що з 05.08.1988 року позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого вони спільно придбали квартиру [ADDRESS], загальною площею 35,9 кв.м. Позивач вважає, що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу в порядку ст. 70 СК України. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, про причин своєї неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами. Вивчивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Як вбачається з матеріалів справи, в період шлюбу сторонами на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2008 року придбано квартиру [ADDRESS], загальною площею 35,9 кв.м. Перебування зазначеного спірного майна у спільній сумісній власності сторонами не оспорювалося. У відповідності зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Сторонами не досягнуто згоди стосовно поділу спільного майна. Позивач просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири. Згідно вимог ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Враховуючи вимоги сімейного законодавства, відсутність даних про те, що інше визначено домовленістю між сторонами або шлюбним договором, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та, відповідно, про порядок поділу спільного сумісного майна подружжя, що відповідає принципу рівності часток майна дружини та чоловіка. Таким чином, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя необхідно виділити у власність позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] по 1/2 частині квартири [ADDRESS], загальною площею 35,9 кв.м.- кожному.

Outcome: approved