Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 20.02.2019 року, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 21.08.2017 року по 31.01.2019 року в сумі 29\~747 грн. 66 коп. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 21.08.2017 року по 31.01.2019 року в розмірі 9\~083 грн. 50 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що з січня 2011 року по листопад 206 року [PERSON] перебувала в фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] , проживаючи однією сім`єю. [INFO] вона народила сина [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , факт батьківства останній не оспорював. За судовим наказом №214/4798/17, виданим 02.10.2017 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області присуджено стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.08.2017 року та до повноліття дитини. Однак допомоги на утримання сина відповідач не надає, судове рішення про стягнення аліментів не виконує, в результаті чого станом на 01.02.2019 року має заборгованість в сумі 29\~747 грн. 66 коп. З огляду на неналежне виконання відповідачем своїх аліментних зобов`язань, позивач просить застосувати до нього заходи відповідальності, передбачені ч.1 ст.196 СК України, шляхом стягнення пені за прострочення сплати аліментів, розрахованої за період з 21.08.2017 року по 31.01.2019 року в розмірі 9083 грн. 50 коп. із застосуванням формули розрахунку, визначеної в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18). Ухвалою суду від 05.03.2019 року позов прийнято до розгляду з відкриття спрощеного позовного провадження. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, пред`явлені вимоги підтримала, проти ухвалення рішення в заочному розгляді не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, відзив на позов не подав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] , від якого 26.04.2103 [INFO] вона народила сина [PERSON] . Батьком дитини в свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 15.05.2013 року зазначений [PERSON] , факт батьківства ним не оспорювався (а.с.9). Як вказувала позивач, на даний час дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Стосунки між нею та [PERSON] припинено з листопада 2016 року. З 05.01.2018 року вона перебуває в шлюбі з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05.01.2019 року). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.2 ст.141 СК України,\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Отже, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч.4 ст.155 СК України. За судовим наказом №214/4798/17, виданим 02.10.2017 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за заявою [PERSON] присуджено стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.08.2017 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-12). Судовий наказ стягувач отримала 16.07.2018 року та пред`явила до примусового виконання до Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області, де він перебуває дотепер. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено\~порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, а саме виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Відповідно до ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначаються виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку, який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем (а.с.13), станом на 1.02.2019 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 29\~747 грн. 66 коп., з урахуванням сплаченим ним в листопаді 2018 року 2000 грн. Таким чином, обставини справи свідчать, що відповідач належним чином не сплачує аліменти на утримання дитини, будучи обізнаним з наявністю виконавчого провадження, у зв`язку з чим заборгованість утворилася з його вини. Доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з вини відповідача, останній суду не надав, а судом не встановлено. Як визначено ч.4 ст.194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст.199 СК України до досягнення нею 23-х років. Відповідно до ч.ч.3,4,8\~ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»,\~визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому\~Сімейним кодексом України.\~Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Тобто, саме державний виконавець наділений повноваженнями на обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів. В разі, якщо сторона виконавчого провадження фактично не погоджується з розміром заборгованості, визначеним державним виконавцем, між сторонами виконавчого провадження існує спір щодо розміру заборгованості, який вирішується в судовому порядку. На це звертається увага в п.26 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до якого спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Окрім того, ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено систему процесуальних дій державного виконавця, які він вправі вчиняти з метою погашення платником аліментів заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, шляхом винесення вмотивованих постанов про:\~1)\~встановлення тимчасового\~обмеження боржника\~у праві\~виїзду за\~межі України\~-\~до погашення\~заборгованості зі\~сплати аліментів\~у повному\~обсязі; 2)\~встановлення тимчасового\~обмеження боржника\~у праві\~керування транспортними\~засобами -\~до погашення\~заборгованості зі\~сплати аліментів\~у повному\~обсязі; 3)\~встановлення тимчасового\~обмеження боржника\~у праві\~користування вогнепальною\~мисливською,\~пневматичною та\~охолощеною зброєю,\~пристроями вітчизняного\~виробництва для\~відстрілу патронів,\~споряджених гумовими\~чи аналогічними\~за своїми\~властивостями метальними\~снарядами несмертельної\~дії,\~-\~до погашення\~заборгованості зі\~сплати аліментів\~у повному\~обсязі; 4) встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Таким чином, у разі незгоди платника аліментів з визначеним розміром заборгованості та виникненням між сторонами спору, стягувач аліментів вправі заявити вимоги про стягнення такої заборгованості в судовому порядку. Суд зауважує, що заборгованість по аліментам стягується початково в примусовому порядку наявним виконавчим провадженням. Аналогічна позиція з цього приводу висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач дійсно має заборгованість по сплаті аліментів за період з 21.08.2017 року по 01.02.2019 року в розмірі 29\~747 грн. 66 коп., обчислену державним виконавцем за відрахуванням сплаченим ним у вересні 2017 року 1000 грн. та листопаді 2018 року 2000 грн. Натомість позивачем не доведено жодними доказами існування між сторонами спору про розмір такої заборгованості, стягнення якої в розумінні положень ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» здійснюється державним виконавцем. До того ж державним виконавцем не застосовувалось відносно відповідача жодних обмежень, визначених ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» задля стягнення з платника аліментів заборгованості. З огляду на це, суд вважає, що звернення позивача до суду із позовом про стягнення заборгованості по аліментам є передчасним, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Однак, оцінивши встановлені судом обставини, суд приходить до переконання, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача платника аліментів, якій своєчасно аліменти не сплачував, поважних причин неможливості сплати аліментів не навів, а тому повинен нести відповідальність за неналежне виконання своїх зобов`язань шляхом сплати пені за прострочення сплати аліментів. Щодо стягнення з відповідача заявленого розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.196 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спору з урахуванням змін, внесених Законом України № 2037-VIII\~від 17.05.2017 року,\~який набрав\~чинності 08.07.2017\~року),\~у разі\~виникнення заборгованості\~з вини\~особи,\~яка зобов`язана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду або\~за домовленістю\~між батьками,\~одержувач аліментів\~має право\~на стягнення\~неустойки (пені)\~у розмірі\~1%\~суми несплачених\~аліментів за\~кожен день\~прострочення від\~дня прострочення\~сплати аліментів\~до дня\~їх повного\~погашення або\~до дня\~ухвалення судом\~рішення про\~стягнення пені,\~але не\~більше 100\~%\~заборгованості. Положеннями ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. З наданого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (а.с.3-4) видно, що розмір неустойки за період з 21.08.2017 року по 31.01.2019 року складає 9083 грн. 50 грн. При визначенні розміру пені позивач здійснила розрахунок пені на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів або на суму недоплачених аліментів, а кількість днів прострочення обчислила виходячи з кількості днів в наступному місяці, після того, в якому аліменти не сплачувались або сплачені не в повному обсязі, обмеживши період для розрахунку з 21.08.2017 року по 31.01.2019 року. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду. Так, дослідивши наданий позивачем розрахунок, суд вважає, що його проведено позивачем невірно, в результаті помилково тлумачення положень закону та правових висновків Верховного Суду за останніми позиціями, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне навести власний розрахунок, виходячи з наступного. У ст.196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі №759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі №359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі №372/264/15-ц. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Оскільки позивач не заперечує проти визначеного державним виконавцем розміру заборгованості по аліментам, відповідач не оспорює його дійсність та обґрунтованість, доказів, які б визначали доцільність перевірки правильності розрахунку аліментних платежів за кожним окремим місяцем суду не надано, тому суд вважає заявлений розмір заборгованості вірним та обґрунтованим. Таким чином, розмір пені за прострочення сплати аліментів в межах заявленого позивачем періоду з 21.08.2017 року по 31.01.2019 року включно складає 79\~950 грн. 33 коп., виходячи з розрахунку: -серпень 2017 року (з 21.08.2017 року): 597,66 грн. (нараховані аліменти) * 1% * 518 (кількість днів прострочення з 01.09.2017 року по 31.01.2019 року) = 3095,88 грн. -вересень 2017 року: 852,75 (недоплачені аліменти) * 1% * 488 (кількість днів прострочення з 01.10.2017 року по 31.01.2019 року) = 4161,22 грн. -жовтень 2017 року: 1852,75 грн. (нараховані аліменти) * 1% * 457 (кількість днів прострочення з 01.11.2017 року по 31.01.2019 року) = 8467,07 грн. -листопад 2017 року: 1852,75 грн. (нараховані аліменти) * 1% * 427 (кількість днів прострочення з 01.12.2017 року по 31.01.2019 року) = 7911,24 грн. -грудень 2017 року: 1852,75 грн. (нараховані аліменти) * 1% * 396 (кількість днів прострочення з 01.01.2018 року по 31.01.2019 року) = 7336,89 грн. -січень 2018 року: 1852,75 грн. (нараховані аліменти) * 1% * 365 (кількість днів прострочення з 01.02.2018 року по 31.01.2019 року) = 6762,54 грн. -лютий 2018 року: 1852,75 грн. (нараховані аліменти) * 1% * 337 (кількість днів прострочення з 01.03.2018 року по 31.01.2019 року) = 6243,77 грн. -березень 2018 року: 1852,75 грн. (нараховані аліменти) * 1% * 306 (кількість днів прострочення з 01.04.2018 року по 31.01.2019 року) = 5669,42 грн. -квітень 2018 року: 1852,75 грн. (нараховані аліменти) *1% * 276 (кількість днів прострочення 01.05.2018 року по 31.01.2019 року ) = 5113,59 грн. -травень 2018 року: 1852,75 грн. (нараховані аліменти) *1% * 245 (кількість днів прострочення 01.06.2018 року по 31.01.2019 року ) = 4539,24 грн. -червень 2018 року: 1852,75 грн. (нараховані аліменти) *1% * 215 (кількість днів прострочення 01.07.2018 року по 31.01.2019 року ) = 3983,41 грн. -липень 2018 року: 1852,75 грн. (нараховані аліменти) *1% * 184 (кількість днів прострочення 01.08.2018 року по 31.01.2019 року ) = 3409,06 грн. -серпень 2018 року: 1852,75 грн. (нараховані аліменти) *1% * 153 (кількість днів прострочення 01.09.2018 року по 31.01.2019 року ) = 2834,71 грн. -вересень 2018 року: 1852,75 грн. (нараховані аліменти) *1% * 123 (кількість днів прострочення 01.10.2018 року по 31.01.2019 року ) = 2278,88 грн. -жовтень 2018 року: 1705,50 грн. (недоплачені аліменти) * 1% * 92 (кількість днів прострочення 01.11.2018 року по 31.01.2019 року ) = 1569,06 грн. -листопад 2018 року пеня відсутня, аліменти сплачено в розмірі 2000 грн. своєчасно (залишок в сумі 147,25 грн. зараховано на часткове погашення заборгованості за жовтень 2018 року) -грудень 2018 року: 1852,75 грн. (нараховані аліменти) *1% * 31 (кількість днів прострочення 01.01.2019 року по 31.01.2019 року) = 574,35 грн. Законом України від 17.05.2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» ч.1 ст.196 СК викладено у новій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти\~за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості». Таким чином, законодавець, обмеживши розмір пені 100% від суми заборгованості фактично визнав, що попереднє правове регулювання, яке допускало непропорційне і нічим не обмежене перевищення суми неустойки (пені) відносно суми заборгованості зі сплати аліментів, не відповідало критерію «якості закону», допускало свавільне втручання у цивільні права особи, що є неприпустимим в розрізі практики Європейського суду з прав людини, і тому було змінене законодавцем. При цьому, пропорційність розміру пені перевіряється в розрізі із заборгованістю, яка виникла в межах цього ж періоду без додавання заборгованості за минулі періоди. Оскільки позивачем заявлено пеню за несвоєчасну сплату аліментів в межах періоду з 21.08.2017 року по 31.01.2019 року, що є її правом, тому пеня не може перевищувати 100% заборгованості в межах цього ж періоду в розмірі 29\~747 грн. 66 коп. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. З огляду на те, що позивачем заявлено неустойку в розмірі 9\~083 грн. 50 грн., яка хоча й невірно розрахована, однак не перевищує розміру заборгованості по аліментам та розрахованої судом, тому суд, дотримуючись принципу диспозитивності, вважає за можливе стягнути пеню в розмірі 9\~083 грн. 50 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial