Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває із відповідачем у шлюбі, від якого у них народилося троє дітей, двоє з яких є неповнолітні: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач, який є працездатний, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 19.03.2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. Від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Від відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та просить врахувати його стан здоров'я, який потребує дорогого лікування та неминучої операції. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що зареєстрований 17.08.1996 року у Постолівській сільській раді народних депутатів, актовий запис № 5. Від цього шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із змісту позовної заяви неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] , проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні, відносно чого не заперечує відповідач. Відповідач - батько дітей, проживає від сім'ї окремо є священнослужителем, отримує заробітну плату, згідно медичних висновків хворіє і потребує лікування. по мірі можливості дітям матеріальну допомогу надає. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як слідує із змісту ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Проаналізувавши докази по даній справі, суд вважає за необхідне розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в даному конкретному випадку, визначити у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення ними повноліття. Аліменти на дитину присуджені за даним рішенням суду, відповідно до ст. 191 СК України, необхідно стягувати з відповідача на користь позивача від дня пред'явлення позову, тобто з 11 жовтня 2018 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved