Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 20 квітня 2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який згідно рішення Сватівського районного суду Луганської області від 16 грудня 2015 року було розірвано. Їх спільна з відповідачем дочка, [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Дочка навчається у Державному навчальному закладі «Куп`янський регіональний центр професійної освіти», терміни закінчення навчання [PERSON] 30 червня 2020 [INFO] . Відповідно до довідки № 518, виданої Державним навчальним закладом «Куп`янський регіональний центр професійної освіти», [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає. Згідно довідки про стан здоров`я від 03.06.2019 року, виданої сімейним лікарем КНП КЦПМД, [PERSON] , [INFO] перебуває на диспансерному обліку з приводу дискенезії жовчовивідних шляхів на фоні перегибу жовчного міхура, пролапс мітрального клапана, дифузний нетоксичний зоб І-ІІ ст., диспанкреатизм. Щомісяця позивач витрачає на лікування дочки близько 1000 гривень. [PERSON] , як відомо позивачу, працює в ТОВ СП «Нібулон» Сватівська філія, що свідчить про те, що він має стабільний дохід. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 23 жовтня 2019 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. За клопотанням відповідача, 15 листопада 2019 року судом було постановлено ухвалу про здійснення розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою суду від 27 листопада 2019 року було закрите підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, в позові прохала проводити розгляд справи за її відсутності (а.с.3). Відповідач [PERSON] не з`явився у судове засідання, 04 листопад 2019 року надав на адресу суду письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що відповідно до доказу, наданого позивачем довідки про стан здоров`я, виданої сімейним лікарем [PERSON] , [PERSON] не потребує постійного та періодичного лікування. Позивачем не надані докази постійного несення витрат на лікування дочки, зокрема виписки з медичної картки про призначення ліків та процедур, чеки на підтвердження витрат на ліки і процедури тощо. З доданих до позовної заяви документів не свідчить, що витрати на лікування носитимуть систематичний, прогнозований, передбачений, сталий характер. Доводи позивача про те, що він не приймає участі у вихованні та утриманні дитини безпідставні, оскільки він сплачує аліменти на утримання дитини, цікавиться про її стан, намагається спілкуватися з дитиною. Навчання та проживання дитини у іншому місті м. Куп`янськ та його графік роботи не дає змоги приймати участь в зібраннях батьків, які призначаються та проводяться у будні дні в ДП «Куп`янському регіональному центрі професійної освіти», але це не свідчить про те, що він не опікується дитиною. Тим більше, що довідка ДП «Куп`янського регіонального центра професійної освіти» видана в травні 2019 року і є застарілою. Він добровільно сплачує на утримання дочки аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходу, для чого він звернувся із відповідною заявою про відрахування аліментів із заробітної плати до адміністрації підприємства, на якому він працює ТОВ СП «Нібулон». Також, відповідач 27 листопада 2019 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій прохав врахувати наявність чеків про сплату аліментів при ухваленні судом рішення (а.с.50). У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.09.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Сватівського районного управління юстиції в Луганській області (а.с. 6 з.б.). 16 грудня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.7). Згідно довідки № 517 від 27 травня 2019 року, виданої Куп`янським регіональним центром професійної освіти, [PERSON] , [INFO] навчається в Куп`янському регіональному центрі професійної освіти на ІІ курсі денного відділення з 01.09.2017 року за професією «Кухар. Кондитер». Термін закінчення навчання до 30.06.2020 року. [PERSON] знаходиться на неповному державному забезпеченні (а.с.8). Як вбачається з довідки № 518 від 27 травня 2019 року, виданої Куп`янським регіональним центром професійної освіти, [PERSON] участі у вихованні доньки не приймає, на батьківські збори не з`являється, успіхами дитини не цікавиться, зв`язку з керівниками групи не підтримує (а.с.9). У відповідності до довідки про стан здоров`я від 03.06.2019 року, виданої сімейним лікарем КНП КЦПМД [PERSON] , [PERSON] , [INFO] перебуває на диспансерному обліку з приводу таких захворювань: дискінезія жовчовивідних шляхів на фоні перегибу жовчного міхура, пролапс мітрального клапана, дифузний нетоксичний зоб І-ІІ ст., диспанкреатизм. Постійного та періодичного лікування не потребує (а.с.10). Позивач зазначає, що у зв`язку із хворобою дитини витрачає на її лікування близько 1000 гривень на місяць, тому просить щомісяця стягувати з відповідача по 1000 гривень додаткових витрат на утримання дитини. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до ч.1, ч.2ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимогст.185\~СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Отже, виходячи з аналізу статті 185\~СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Судом встановлено, що під додатковими витратами на дитину позивач розуміє витрати на лікування дочки, які бажає стягнути з відповідача. Проте судом встановлено, що згідно наданої позивачем медичної документації неповнолітня [PERSON] постійного та періодичного лікування не потребує, окрім того позивачем не надано жодних доказів на підтвердження її витрат на лікування дитини у розмірі 1000 гривень щомісяця, а тому їх не можна віднести до витрат, які пов`язані з особливими обставинами. Як було встановлено під час розгляду справи з письмових пояснень відповідача, за рішенням Сватівського районного суду Луганської області з нього було стягнуто аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, розмір яких було згодом змінено та збільшено до стягнення ј частки з усіх видів заробітку відповідача. Відповідач фактично належним чином виконує свої зобов`язання по утриманню спільної з позивачем дитини в рамках, визначених рішенням суду про стягнення аліментів. Заборгованості по сплаті аліментів відповідач не має, що підтверджується чеками про сплату аліментів та довідкою про доходи, виданою за місцем роботи відповідача (а.с.51-60). Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог позивачем, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed