Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду зі своїм вищезгаданим позовом. В позові вказує, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, яке складається із житлового будинку [ADDRESS]. У встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину зв'язку із втратою правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок. На підставі викладеного позивачка просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача наполіг на заявленому позові, а представник відповідача Запорізької міської ради у судове засідання не явився, своєю письмовою заявою просив справу розглядати без їх участі, проти позову заперечень не мав. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується актовим записом про її смерть № 6502. За життя [PERSON]. належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS], на підставі договору на право забудови, посвідчений Запорізькою державною нотаріальною конторою 28 квітня 1938 року за № 78/62/102, та висновку ЗМБТІ про реєстрацію вказаного будинка від 23.06.1986 року. За положеннями ч.1 ст. 529 ЦК України в ред. 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як слідує із запису акта про народження № 852 від 01.04.1950 року, чоловік позивача [PERSON] є сином померлої [PERSON] Частиною 1 ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За поясненнями сторони позивача, її чоловік [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, і у суду немає підстав не довіряти таким поясненням, бо вони узгоджуються із даними домової книги на спірний житловий будинок, згідно яких адресою проживання сина спадкодавця, зареєстрованою у встановленому законом порядку, і є адреса: [ADDRESS], в тому числі і на день смерті [PERSON] Окрім сина спадкодавця [PERSON] інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], судом не встановлено. Вказане достовірно підтверджено відповіддю П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори від 06.04.2017 року. [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть від 23.05.2011 року та свідоцтвом про шлюб подружжя [PERSON] від 19.11.2010 року. Отже, після смерті [PERSON] знову відкрилася спадщина на нерухоме майно, яке складається із житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті або день з якого вона оголошується померлою. У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріуса П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори від 14.10.2011 року із заявою про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Отже, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка, оскільки вищезазначене спадкове майно позивач прийняла за законом згідно зі ст. 1261 та ст. 1269 ЦК України, подавши заяву про прийняття спадщини. Позивач заяву про відмову у прийнятті спадщини відповідно до ч. 4 ст. 1273 ЦК України не подавала. Відповідно до ст. 1278 ЦК України, частка кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво на право на спадщину. Однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину зв'язку із втратою правовстановлюючого документу, а саме - вищевказаного договору на право забудови. Натомість, копія вказаного договору, як і висновок ЗМБТІ про реєстрацію вказаного будинка від 23.06.1986 року, наявна у матеріалах цивільної справи, вона була надана ТОВ «ЗМБТІ» на запит нотаріуса. За положеннями ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. При цьому від осіб, які беруть участь у справі, відповідних клопотань не надходило, через що, ну думку суду, в силу положень ст. 64 ЦПК України, копія вище вказаного договору, як і висновок ЗМБТІ про реєстрацію вказаного будинка від 23.06.1986 року, є належним та допустимим письмовим доказом - правовстановлюючим документом спадкодавця на спірний житловий будинок. Окрім позивача інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Вказане достовірно підтверджено матеріалами спадкової справи,заведеної після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved