Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який надалі нею було уточнено, в якому просить стягнути з ПАТ «АТ НДІРВ» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 30390 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати в розмірі 9985 грн., середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в сумі 8652 грн. та моральну шкоду у сумі 15000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона працювала по безстроковому трудовому договору на посаді інженера-технолога 1 категорії в ПАТ «АТ НДІРВ» з 08.06.1989 року та 30.12.2014 року вона була звільнена за ст. 40 п. 1 КЗпП України (за скороченням штату працівників). Позивач зазначає, що після звільнення, відповідач не провів із ним розрахунок, а саме нарахована заробітна плата за період липень-грудень 2013 року в розмірі 7985 грн., січень 2014 року в сумі 2416 грн., липень-грудень 2014 року в сумі 19989 грн. Відповідач також посилається на те, що діями відповідача щодо відмови у виплаті заробітної плати, йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, знаходженні у стані постійного струсу, що погіршило стан її здоровя, яку вона оцінила в розмірі 15000 грн. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та підтвердив обставини, викладені у заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи будучи повідомленим належним чином. У звязку з неявкою відповідача та за згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 08.06.1989 року по 30.12.2014 року працювала на посаді інженера-технолога у Публічному акціонерному товаристві «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань». Наказом № 158-к від 23.12.2014 року [PERSON] звільнено з Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідного інституту радіотехнічних вимірювань» за ст. 40 п. 1 КЗпП України (за скороченням штату працівників). ПАТ «АТ НДІРВ» має заборгованість по заробітній платі перед позивачем, яка станом на 24.03.2015 року підприємством не сплачена, та становить 30390 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості з заробітної плати позивачу проведений не був та до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі не сплачена. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, а з ПАТ «АТ НДІРВ» на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 30390 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу,\~при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Загальна кількість робочих днів за період невиплаченої заробітної плати липень 2013 року січень 2014 року, серпень 2014 року грудень 2014 року становить 73. Виходячи із розрахунку середнього заробітку в розмірі 139,44 грн., загальна сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку з позивачем при його звільненні складає 8652,25 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, згідно розрахунку компенсації при порушенні строків виплати заробітної плати, сума компенсації втрати частини доходу становить 9985,40 грн. та підлягає стягненню з відповідача. З огляду на існування заявленої позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України\~компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. На підставі ст. 237-1 КЗпП України позивач має право на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так, відповідно до чинного законодавства моральна (немайнова) шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі. При цьому, якщо дії винної особи заподіяли як майнову, так і моральну (немайнову) шкоду, то відшкодування майнової шкоди не звільняє таку особу від обов'язку відшкодувати моральну шкоду. При вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди, слід мати на увазі, що винна у заподіянні цієї шкоди особа може бути звільнена від обов'язку відшкодування тільки за умови, якщо вона доведе відсутність своєї вини (умислу або необережності). Згідно розяснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення та вимог розумності і справедливості та вважає за необхідне стягнути з ПАТ «АТ НДІРВ» на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 2000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial