Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12 березня 2009 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння № 1 по вул.Гулякова Гора, що в с.Бурдяківці Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим зазначила, що на спадщину після смерті батька претендує як спадкоємець за заповітом, оскільки ще за життя батько зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого усе своє майно заповів їй. \~ \~ \~ \~Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, яке розташоване в с.Бурдяківці по вул.Гулякова Гора, 1 Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач подала до суду заяву, у якій просила спарву слухати у її відсутності, позов підтримує та просила такий задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради сільський голова [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, при цьому зазначив, що позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 12 березня 2009 року у с.Бурдяківці Борщівського району Тернопільської області помер батько позивача [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серія 1-ИД № 084730, виданим 13 березня 2009 року [PERSON] сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Факт родинних відносин померлого та позивача підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії І-ИД №042301, повторно виданного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області 16 листопада 2006 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ИД №453090, виданого 24 вересня 1988 року [PERSON] сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Крім того встановлено, що за життя померлий [PERSON] зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповів позивачу [PERSON]. Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 16 травня 2000 року, посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 117. \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння № 1 по вул. Гулякова Гора, що в с.Бурдяківці Борщівського району Тернопільської області, і яку позивач прийняла, подавши 03 квітня 2009 року заяву до Борщівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, на підставі якої до майна померлого було заведено спадкову справу за №298/2009, а мати позивача [PERSON] цього ж числа подала до нотаріальної контори заяву, у якій вона зазначила, що відмовляється від спадкування належної їй обовязкової частки у спадковому майні чоловіка та одержувати свідоцтво про право власності на половину набутого під час шлюбу майна. 02 березня 2010 року позивачу нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, а 12 листопада 2018 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Гулякова Гора, 1 в с.Бурдяківці Борщівського району, однак у цьому їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду для визначення належності вказаного нерухомого майна померлому та наступної належності їй як спадкоємцеві згідно заповіту. Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори №922/02-14 від 12.11.2018 року, а також з матеріалів спадкової справи № 298/2009, відкритої до майна померлого [PERSON]. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що будинковолодіння, в якому проживав померлий [PERSON], відносилося до двору службовця, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) він, його дружина [PERSON] та син [PERSON], були його членами. Наведене стверджено довідкою [PERSON] сільської ради №564 від 09.11.2018 року, копіями по господарських книг [PERSON] сільської ради за 1991 1995 роки. Згідно виписки з рішення [PERSON] сільської ради 17 сесії 3 скликання №83 від 15 серпня 2001 року, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 1 га, з них 0, 25 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та 0, 75 га для ведення особистого підсобного господарства. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що окрім\~позивача,\~інші особи\~щодо своїх\~прав на\~майно померлого\~не заявляли.\~Зазначене випливає\~з листа\~Борщівської державної\~нотаріальної контори\~№922/02-14\~від 12.11.2018\~року,\~а також\~приватного нотаріуса\~Борщівського районного\~нотаріального округу\~[PERSON],\~а також\~з матеріалів\~спадкової справи\~№ 298/2009,\~відкритої до\~майна померлого\~[PERSON]. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 14 вересня 2018 року, виготовленого КП Борщівське районне бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 1 по вул.Гулякова Гора в с.Бурдяківці Борщівського району становить 116100 грн. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі. Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України та

Outcome: approved