Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше встановленого законом мінімуму щомісячно до дня її повноліття, мотивуючи заявлені вимоги тим, що з 15 липня 2006 року позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, в період якого в них народились доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені, діти проживають разом з позивачем, а відповідач за усною домовленістю повинен був щомісячно добровільно надавати матеріальну допомогу на їх утримання, але не виконує домовленості та не надає коштів на утримання дітей. З відповідача вже стягуються аліменти на утримання старшої доньки [PERSON], [INFO], за рішенням суду, проте фактично виплати не здійснюються. Відповідач працює за наймом без офіційного працевлаштування, постійно отримує заробітну платню в розмірі близько 6000 грн., тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не бажає цього робити, у звязку з чим позивач вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, надавши при цьому пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти сплати аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], але, враховуючи, що за рішенням суду з нього стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів на утримання старшої доньки [PERSON], [INFO], вважає, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач завеликий та просить стягнути аліменти в меншому розмірі. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до положень ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, сторони з 15 липня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 046195, виданого виконкомом Сіверської міськради Артемівського району Донецької області (а.с. 3). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-АМ № 054526, виданого виконкомом Сіверської міськради Артемівського району Донецької області від 18 жовтня 2006 року, в сторін 02 жовтня 2006 року народилась донька [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2008 року стягнуто з 09 вересня 2008 року та щомісяця з [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину, на користь [PERSON], [INFO], на утримання доньки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття (а.с. 28). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-НО № 502130, виданого виконкомом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області від 15 листопада 2012 року, в сторін 26 жовтня 2012 року народилась донька [PERSON] (а.с. 5). Ці обставини сторонами у справі не оспорювались, а тому в порядку ст. 61 ЦПК України додаткового доведення не потребують і приймаються судом до уваги. Відповідно до копії довідки № 1913 від 04 червня 2016 року, виданої директором ПП «Донжилсервіс Плюс», [PERSON], [INFO], є власником квартири 51, розташованої в будинку № 6 по вул. Ювілейній в м. Сіверську Бахмутського району Донецької області, в якій вона і зареєстрована разом з неповнолітніми доньками: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідач, який є батьком дітей, мешкає від них окремо і добровільно допомогу на утримання дітей та позивача не надає. При цьому, він має змогу таку матеріальну допомогу надавати, оскільки є працездатним, здоровий, а тому позивач доказала своє право на стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON]. Проаналізувавши надані суду докази та встановлені обставини у їх сукупності, суд дістається висновку, що відповідач [PERSON], який є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], не виконує покладених на нього Сімейним законодавством України батьківських обовязків відносно утримання своєї малолітньої доньки, тому кошти на утримання дитини підлягають стягненню з нього в примусовому порядку у вигляді аліментів. Суд також критично оцінює надані відповідачем копії товарних чеків, оскільки всі вони видані в липні 2016 року, при цьому жодного доказу участі відповідачем у матеріальному забезпеченні доньки [PERSON] за інші періоди ним не надано. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 СК України, у тому числі й стан здоровя дитини та відповідача, їх матеріальне становище, можливість відповідача надавати допомогу своїй дитині, тому вважає, що позивач обґрунтовано ставить питання про стягнення з відповідача аліментів саме у частці від заробітку (доходу) і таке не суперечить положенням ст. 183 ч. 1 СК України. Разом з тим, позивачем, незважаючи на наявну можливість, не надано суду достовірних та достатніх доказів щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини саме у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, приймаючи до уваги матеріальне забезпечення сторін, наявність судового рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання старшої доньки [PERSON], виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме: стягненню з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Інших обставин, які б мали істотне значення у справі судом встановлено не було. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються від дня предявлення позову в суд. Крім того, суд вважає за необхідне розяснити відповідачу, що відповідно до ст. 186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. При розгляді даної справи про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснив сторонам їх відповідальність за прострочення сплати аліментів. З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial