Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 вересня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом №400, та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] [PERSON] Норбертовича, [INFO] в розмірі 1200 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 10 вересня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] [PERSON] Норбертович, [INFO]. Так, шлюб бажає розірвати, оскільки між ними постійно виникають сварки і непорозуміння, відповідач матеріально сім'ю не утримує, офіційно не працює, вихованням дитини не займається. Це все призвело до того, що вони почали проживати окремо один від одного, сімейних стосунків не підтримують. Тому звертається до суду та просить шлюб зареєстрований між нею ([PERSON]К.) та [PERSON] - розірвати, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно і до досягненням ним повноліття. Позивач - [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи через оголошення у засобах масової інформації. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом належними доказами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-ФМ №081454 виданого 10 вересня 2011 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, між позивачем - [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстровано шлюб 10 вересня 2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №400 (а.с.3). У сторін 22 жовтня 2012 року народився син - [PERSON] [PERSON] Норбертович, що стверджується копією Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №248277 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області (а.с.4). З Довідки за №2-017966 виданої Управляючою компанією ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс 20 квітня 2016 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], з якою також зареєстрований син - [PERSON] [PERSON] Норбертович, [INFO] (а.с.11). -2- Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст. 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], 22 жовтня 2012 року, оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам дитини, який для повного і гармонійного розвитку його особистості повинен рости і виховуватися у атмосфері любові та розумінні. Також суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., оскільки обовязок батьків утримувати своїх малолітніх дітей належить до конституційних обовязків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому, незалежно від того, що відповідач [PERSON] проживає від дитини окремо, його обов'язок, як батька, утримувати та надавати йому матеріальну допомогу. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] - залишити прізвище «Кайнц». Малолітнього сина - [PERSON] [PERSON] Норбертовича, [INFO], залишити проживати при матері - [PERSON]. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved