Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказала, що з 25.02.2017 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому 04.09.2017 народилася донька [PERSON], яка здорова, проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Спільне життя в неї з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Відповідач не бажає працювати та матеріально утримувати сім'ю. З часу припинення шлюбних стосунків вони мешкають окремо та не ведуть спільного господарства. На цей час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну допомогу в розмірі, визначеним чинним законодавством України, однак, її дохід є недостатнім для утримання себе та дитини. Відповідач не має постійного місця роботи, на обліку у Мирноградському міському центрі зайнятості не перебуває, інших осіб на утриманні не має, добровільно матеріальної їй допомоги не надає. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь у розмірі 1/4 частки доходів відповідача на утримання доньки до її повноліття щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на свою користь і своє утримання у розмірі 1/4 частки доходів відповідача до досягнення донькою трьох років. За ухвалою судді від 26.12.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження. За ухвалою суду від 17.01.2019 справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірір ј частки його доходу не заперечував. Щодо аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років не заперечував проти стягнення з нього 1/6 частки його доходу, оскільки він офіційно не працює, його щомісячний дохід від неофіційної роботи складає від 50000 грн до 10000 грн, вказав, що він не може офіційно працевлаштуватися через стан свого здоровя, внього підвищений тиск, у звязку з чим він перебуває на обліку у лікаря-терапевта. Власного житла, транспортних засобів, заощаджень він не має. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони з 25 лютого 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і є батьками дитини [PERSON], [INFO], яка здорова та мешкає разом з матірю позивачем у справі. Зазначені факти встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, довідок комунального некомерційного підприємства «Мирноградський центр первинної медико-санітарної допомоги», виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 06.12.2018 про склад сімї позивача, відповідача (а.с.3, 4, 5, 7, 10). Відповідач [PERSON] офіційної роботи не має, з його слів отримує дохід від неофіційної роботи, перебуває на обліку у лікаря-терапевта, інших осіб на утриманні не має. Позивач проти повідомлений відповідачем обстави не заперечувала. Позивач [PERSON] з 11.01.2017 працює у ВП «Шахта 5/6» ДП «Мирноградвугілля» у якості електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування, перебуває у соціальній відпусці по догляду за дитиною, у звязку з чим отримує щомісячно одноразову допомогу при народженні однієї дитини в розмірі 860 грн, що підтверджується довідкою з місця роботи від 03.12.2018 (а.с.6). Відповідно за ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із засобів виконання батьками зобовязань по утриманню дітей є виплата аліментів, стягнутих за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.ч.2-4 ст.84 СК України. Згідно за ст.84 СК України мати дитини має право на своє утримання від батька дитини, якщо дитина проживає з нею, до досягнення дитиною трьох років незалежно від свого матеріального положення. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач є працездатним, являється батьком [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача, що не працює через догляд малолітньої дитини до трьох років, інших осіб, яких він зобовязаний утримувати, не встановлено, суд вважає, що він, як зобовязальна особа, може надавати матеріальну допомогу позивачці як на утримання своєї доньки у розмірі 1/4 частки свого доходу до досягнення дитиною повноліття. Щодо розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд приймає позицію відповідача, а саме те, що його заробіток є мінливиим та не постійним, також бере до уваги його стан здоровя перебування на обліку у лікаря, а тому вважає справедливим стягнути з відповідача на утримання дружини аліменти у розмірі 1/6 частки його доходу. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн 80 коп., так як позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при подачі даного позову до суду. На підставі\~ст.ст.84,\~91,\~180-183\~Сімейного Кодексу\~України,\~ст.ст. 12,\~13,\~76,\~141,\~142,\~200,\~259,\~263-265,\~352,\~354,\~355 ЦПК України, суд

Outcome: partial