Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, - відділ Держземагенства в м.Ізмаїлі Одеської області, про визнання за нею, як спадкоємцем за законом першої черги, права власності на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], загальною площею 0,0535 га. Також просила право власності на майно за спадкодавцем припинити. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті [INFO] чоловіка [PERSON], за тих підстав, що відсутній Державний акт на зазначену земельну ділянку. Ухвалою суду від 26.06.2014 року залишені без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, - відділ Держземагенства в м.Ізмаїлі Одеської області, про припинення права власності на спадкове майно (а.с.85). Позивач, а також третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, - відділ Держземагенства в м.Ізмаїлі Одеської області, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Позивач направила представника з належним чином посвідченими повноваженнями. Третя особа надіслала письмові пояснення (а.с.77-82). У судовому засіданні представник позивача, не обмежений у повноваженнях, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідачі позов та обставини позову визнали у повному обсязі. Наслідки визнання позову їм роз'яснено відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України. В останнє судове засідання не з'явились. Вислухавши сторони, а також дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що 20.10.1967 року рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих за №609/4, [PERSON] у безстрокове користування надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.64). 17.11.1967 року між виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих та [PERSON] укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.63). Згідно з додатком № 1 до рішення Ізмаїльської міської ради №2877-VI від 26.04.2013 року «Про відповідність назв вулиць та провулків м.Ізмаїл» вул. Промєнєва відповідно до Адресного реєстру м.Ізмаїл має назву вул. Лучевая (відповідно до землевпорядчої документації) (а.с.76 звор.). 07.10.2009 року рішенням Ізмаїльської міської ради за №2536-У [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку в м.Ізмаїлі Одеської області для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель по [ADDRESS], площею 0, 0535 га (а.с.5, 65). Відповідно до листа відділу Держземагенства у м. Ізмаїлі Одеської області за вих.№28-01-08/1856 від 26.06.2014 року згідно Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 25.01.2010 року Ізмаїльським відділом Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за [PERSON] зареєстровано Державний акт на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Дотримуючись вимог Інструкції від 04.05.1999 року за №43, зазначений Державний акт на земельну ділянку видано не було, у зв'язку з тим, що власник, за заявою якого розроблялася технічна документація чи уповноважена особа до Ізмаїльського відділу Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» так і не звернулися, про що свідчить відсутність підпису в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (а.с.77, 78). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 25.11.2009 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.16). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Василівською сільською радою 01.04.1967 року; дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Ізмаїльським відділом ЗАГС 13.02.1975 року, свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області 29.06.1996 року, та копією актового запису №368 від 11.07.1992 року; дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 11.01.2008 року, та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 24.04.2007 року (а.с.17-20, 98-100). За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №37325389 від 08.05.2014 року та копією спадкової справи, направленою Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області за вих.1346/02-14 від 11.06.2014 року, згідно яких інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня (а.с.26, 48-65). Відповідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено копією будинкової книги та паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 13.06.1995 року (а.с.21-23, 29). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживали, із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталися. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, а також, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за № 1031/02-14 від 08.05.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ - Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я спадкодавця відсутній (а.с.24). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. З огляду на те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований Ізмаїльським відділом Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 25.01.2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі не був виданий померлому не з його вини, враховуючи, що іншого способу захисту права на спадкове майно позивач не має, а також зважаючи на ту обставину, що відповідачі безумовно визнали позов і їх визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Дана позиція узгоджується з висновком Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеним в ухвалі від 06.07.2011 року (а.с.104, 105).

Outcome: approved