Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. Позов мотивований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.04.1998 року, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2013 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Обидві доньки навчаються в Київському національному університеті ім. Т.Г. Шевченка. Оскільки після розірвання шлюбу відповідач добровільно приймати участь в утриманні доньок відмовлявся, за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області з нього було стягнуто аліменти до досягнення дітьми повноліття в розмірі 3000,00 грн. на кожну дитину, проте згодом рішенням суду від 23.10.2017 року розмір аліментів був зменшений до 1/4 частки від заробітку доходу, але не менше 50% для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Старша донька подружжя [PERSON] продовжує навчатися в Інституті міжнародних відносин КНУ ім. Т.Г. Шевченка на 1 курсі магістратури факультету «Міжнародне право» на платній основі денної форми навчання, яке вона закінчує 31.05.2022 року. Вартість 1 року навчання - 59 600 гривень. Відповідач має можливість матеріально утримувати повнолітню доньку [PERSON] в період її навчання, так як він не є інвалідом, працює перекладачем, надає послуги психолога та допомагає всиновлювати іноземними громадянам українських дітей, знімається в кіно та на телепередачах, за що отримує гонорар, проводить заняття у власній театральній студії, займається усиновленням італійськими громадянами українських дітей, відпочиває на дорогих закордонних курортах, має у власності 2 квартири у м. Вінниці, в 2020 році придбав новий будинок з басейном, в 2019 році - новий автомобіль Пежо, які оформив на свою дружину з метою уникнення сплати аліментів. Крім того, відповідач працює страховим брокером в компанії «Євролайф Україна ЛТ», отримує офіційний прибуток, має кілька страхових полісів у цій компанії. Тоді як повнолітня донька сторін [PERSON] зі своїм малолітнім сином (1 рік 8 місяців) проживає з позивачем. [PERSON] розлучилася з чоловіком, останній коштів на утримання спільної дитини не надає. Оскільки [PERSON] є студенткою денної форми навчання, не працює і не може самостійно забезпечити себе всім необхідним, має проблеми зі здоров`ям, зокрема, з боку гінекології, вилочкоподібної залози, дерматології, потребує коштовного ортодонтичного лікування, а тому потребує на час навчання допомоги відповідача. За останній час на все лікування та обстеження [PERSON] витратила 29 806 гривень. Позивачу важко самостійно утримувати двох повнолітніх дітей, які продовжують навчання, та онука. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням про матеріальну допомогу, однак надавати таку допомогу відповідач відмовляється. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву. Відповідач 05.01.2021 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову. Таку позицію мотивував тим, що у нього відсутня матеріальна можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , вважає, що всі наведені позивачем докази матеріальної спроможності відповідача матеріально допомагати доньці ґрунтуються на припущеннях. Вказав, що у його власності дійсно наявна квартира [ADDRESS] , однак її наявність у власності відповідача не може свідчити про його рівень достатку, так як на квартиру накладено арешт в межах виконавчого провадження про стягнення з відповідача аліментів на утримання другої його доньки. Інша квартира по [ADDRESS] , власником якої раніше був відповідач, наразі належить іншим власникам, тому не може братись до уваги при підтвердженні матеріального стану відповідача. Стосовно доходів відповідач вказав, що з 2016 року він знятий з обліку як ФОП, з того часу не працює в компанії «Євролайф Україна ЛТ», однак офіційно працевлаштований в Центрі психотерапевтичного розвитку «ІМАГО», де отримує офіційну щомісячну заробітну плату. Його щомісячний дохід після оподаткування становить 3 944,50 гривень. Зазначив, що погіршення економічних умов праці, пов`язаних з пандемією КОВІД-19, пенсійний вік відповідача, унеможливлює не тільки виплату аліментів на утримання доньки [PERSON] , а й мінімально нормальне існування відповідача після сплати комунальних послуг та купівлі ліків. Вказав, що має ряд серйозних захворювань, які потребують лікування, а саме аневризма висхідного відділу аорти, хворобу вилочкоподібної залози, жовчо-камяну хворобу жовчного міхура, панкреатит. Щомісячні витрати на лікування складають понад 1 300 гривень. Додатково зазначив, що позивач має у власності 2 об`єкта нерухомості у м. Вінниці та 2 - у м. Києві, авто, регулярно виїздить за межі України. Повідомив, що його донька [PERSON] працює моделлю на показах мод, за що отримує гонорари, розмір яких відповідачу не відомий. Зазначив, що утримання сина його доньки [PERSON] не повинно покладатися на відповідача, оскільки у дитини є власний батько. Вказав, що твердження позивача щодо наявності у відповідача у власності нерухомості, доходів, регулярних в`їздів за кордон на відпочинок є надуманими та не відповідають дійсності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, надані сторонами, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.04.1998 року, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2013 року було розірвано (а.с.13-14). Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.24). З договору про надання освітньої послуги (навчання) Київським національним університетом імені Тараса Шевченка вбачається, що [PERSON] навчається в Інституті міжнародних відносин за контрактом на денній формі навчання (рівень магістерський) за спеціальністю «Міжнародне право», термін навчання з 15.09.2020 року по 31.05.2022 року, загальна вартість освітньої послуги становить 59 600 гривень (а.с.17-20). Вартість навчання в сумі 59 600 гривень сплачено [PERSON] 15.09.2020 року, про що свідчить дублікат квитанції №0.0.1835786395.1 від 15.09.2020 року (а.с.8). Відповідач, як на підставу для відмови в позові посилається на те, що позивач має кращий рівень матеріальної забезпеченості, що дозволяє утримувати їх спільних дочок на належному рівні і без його матеріальної допомоги, вказуючи, що позивач на праві власності володіє нерухомістю у м. Києві (квартира та місце в підземному паркінгу) (а.с.109-110), однією квартирою в м. Вінниці (а.с.108) одним будинком в м. Вінниці (а.с.107), має легковий автомобіль NISAN MICRA 1.2 (а.с. 113), є керівником Приватного підприємства «Апріорі Люкс», Приватного підприємства «Туристичне агентство «ВСЕСВІТ-ТУР», Вінницького обласного благодійного фонду духовності та соціального розвитку «Поділля» (а.с.156-157), регулярно здійснює перетин державного кордону (ст.112). Вказує, що він в силу рівня свого доходу не може надавати дочці [PERSON] матеріальної допомоги, оскільки має низький рівень матеріальної забезпеченості, отримуючи офіційний дохід у виді заробітної плати, що не перевищує 4000 грн., та незадовільний стан здоров`я через постійне перебування у стресі. Згідно ст. 199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п.20 Постанови пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Досліджуючи стан здоров`я дитини суд з наявної в матеріалах справи медичної документації встановив, що [PERSON] в 2020 році пройшла медичне обстеження у лікарів-спеціалістів гінеколога, хірурга, дерматолога (ст.ст.35,45-46,55,56-57,61), ортодонтичне лікування (ст.ст. 33-34, 38-40, 44, 49, 51-53),УЗД, ряд лабораторних досліджень (ст.ст.32, 42-43, 47-48,62), рентгенографії (ст.50). Разом з тим позивач не надала належних та достовірних доказів того, що витрати за медичне обстеження та лікування доньки [PERSON] , так само як і оплату за її навчання, сплачує вона. Платником за навчання в квитанції №0.0.1835786395.1 від 15.09.2020 року вказано [PERSON] . Позивачем перед судом не доведено обставину надання [PERSON] коштів на оплату як навчання так і медичного обстеження та лікування. Разом з тим, відповідачем не заперечується факт того, що матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на час її навчання він не надає. Посилання відповідача на те, що [PERSON] працює моделлю на показах мод та фотомоделлю в Україні і за закордоном та отримує від цієї діяльності кошти, суд до уваги не приймає, оскільки надані ним фотографії із відповідними зображеннями (а.с.127-130, 139, 142) не свідчить про отримання [PERSON] будь - якого доходу та можливість за рахунок такого доходу утримувати себе матеріально на час навчання у ВУЗі. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , під час якого у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб подружжя розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 07.09.2020 року, аліментні зобов`язання [PERSON] щодо сина [PERSON] виконує неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.01.2020 року по 31.09.2020 року в сумі 24 80,65 (а.с.15-16, 21, 23). Посилання відповідача на те, що донька [PERSON] розлучена та утримання її сина є обов`язком його батька суд приймає до уваги, оскільки Сімейний кодекс України не містить норм, які б зобов`язували діда платити кошти на утримання онука, у разі якщо батько дитини не сплачує аліменти на утримання свого сина. Крім зазначеного, заперечуючи проти задоволення позову [PERSON] посилається на те, що його матеріальний стан та стан його здоров`я є критичними, його щомісячного доходу ледь вистачає на купівлю медикаментів та задоволення потреб для життєзабезпечення. На підтвердження зазначеного надав до суду консультативні висновки за 2015-2017 роки (а.с.117-120). Оцінюючи вказані докази, суд виходить з того, що зазначені докази є неактуальними, оскільки з наведених доказів суд не може встановити реальний стан здоров`я відповідача станом на час розгляду справи. З наданої відповідачем медичної документації (УЗД - заключення за 2019-2020 роки а.с.121-126а) не вбачається критичність стану здоров`я відповідача та витрати на лікування, оскільки до УЗД не додано висновки рекомендованих вузьких спеціалістів, які містили б рекомендації з лікування, саме заключення не є клінічним діагнозом і потребує консультації лікаря, відповідні застереження містяться на заключеннях. Так само не є доказом критичності стану здоров`я відповідача протокол первинного огляду терапевта від 04.02.2020 року, в якому відповідачу встановлено діагноз «ГРЗ. Гострий трахеїт», оскільки об`єктивний стан хворого на момент первинного звернення до лікаря був задовільним. Посилання відповідача на те, що у зв`язку з пандемією, викликаною коронавірусом, навчання у Вишах проводиться в дистанційній формі (а.с.131) суд до уваги не приймає, оскільки не має правового значення для вирішення спору по суті. Вказані посилання не спростовують позицію позивача у тій частині, що дочка [PERSON] потребує допомоги батька на час навчання у ВУЗі. Так само суд не бере до уваги наявність заборгованості у відповідача з оплати комунальних послуг по утриманню належної йому квартири [ADDRESS] (а.с.132), оскільки доказів причин виникнення такої заборгованості відповідачем суду не надано. Суд при вирішенні спору враховує довідку №28-12/зп-1 від 28.12.2020 року, видану Центром психотерапевничного розвитку та психологічної допомоги «ІМАГО», згідно якої [PERSON] працює в Центрі перекладачем з іноземних мов та отримує щомісячну заробітну плату в розмірі 4 900 гривень (після оподаткування 3 944,50 гривень) (а.с. 133). Разом з тим вказана довідка не свідчить про те, що вказаний дохід є єдиним джерелом матеріального забезпечення відповідача. Беззаперечних доказів свого реального матеріального стану та майнової неспроможності надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, що продовжує навчання, відповідачем суду не надано. Крім того, посилання відповідача на його пенсійний вік та запланований вихід на пенсію суд розцінює як потенційну можливість відповідача отримувати додатковий дохід у виді пенсійних виплат. Суд зазначає, що посилання відповідача як на підставу для відмови в задоволенні позову та наслідки виконавчих дій з примусового виконання рішень судів щодо стягнення з нього аліментів на неповнолітніх дітей (зокрема накладення арешту на квартиру) (а.с.99-104,114) не свідчить про важкий матеріальний стан відповідача. Суд звертає увагу на те, що негативно - емоційне ставлення відповідача до підстав даного позову, суб`єктивна оцінка рис характеру, вдачі позивача, так само як і критика до способу захисту позивачем своїх прав жодним чином не впливає на оцінку судом відносин, що склалися між сторонами. Спроб позивача ввести суд в оману та маніпулювання фактами судом не встановлено. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання, не надає, фактично переклавши обов`язок по піклуванню та матеріальному забезпеченні доньки на мати - [PERSON] , що не відповідає нормам закону. Позивач [PERSON] має задовільний матеріальний стан, доказів того, що [PERSON] має власний дохід суду не надано. Позивач [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які посилається позивач, доводять потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в допомозі з боку батьків, проте жодним чином не обґрунтовують її розмір. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків відносно їх дітей. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина, і цей обов`язок також розповсюджується на батька позивача. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання є правом повнолітньої дитини або одного з батьків, з якими вона проживає, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. При визначенні розміру аліментів суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, стан здоров`я дитини та платника аліментів, рівень його доходу та матеріальний стан, інші встановлені обставини справи та оцінює надані докази в їх сукупності, а також бере до уваги Правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 24 грудня 2014 року по справі №6-186цс14 та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі №208/3075/16, та дійшов висновку, що матеріальний стан відповідача дає суду можливість присудити стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання в Київському національному університеті ім. Тараса Шевченка, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень на місяць. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу по аліментам за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 840,80 грн. судового збору.

Outcome: partial