Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та зміни черговості одержання права на спадкування. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10.06.2019 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олена Миколаївна про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу передано за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16.07.2019 відкрито провадження по справі. 02.10.2019 до суду надійшла заява від позивача про збільшення позовних вимог, які були прийняті судом. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 1992 року позивач [PERSON] проживала однією сім`єю без укладення шлюбу з [PERSON] . Спільне проживання та ведення господарства було у належній [PERSON] квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проживання однією сім`єю підтверджується спільним веденням господарства, спілкуванням, моральною підтримкою, матеріальним забезпеченням, проведенням вільного часу. [PERSON] часто хворів, не міг самостійно піклуватися про себе і потребував від позивача постійної допомоги, а його діти проживали окремо і не доглядали свого батька. Позивач забезпечувала [PERSON] належний догляд, купувала ліки, продукти, піклувалася про нього, сплачувала призначені лікарями обстеження, забезпечувала належне харчування, сплачувала комунальні послуго. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] позивач була вимушене звернутися до суду, так як відносини не були оформлені офіційно, однак 27 років прожили однією сім`єю. У зв`язку з викладеним позивач просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 1992 року по день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування майна спадкоємця [PERSON] у першій черзі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.07.2019 задоволено заяву представника позивача - адвоката Бута Вадима Анатолійовича про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] , який помер [INFO] , заборонено Приватному нотаріусу Гоменюк Олені Миколаївні видавати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . 23.08.2019 до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] відповідно до якого зазначено, що [PERSON] є батьком: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] знаходились в дружних стосунках, відвідували один одного за місцем реєстрації та проживання кожного з них. Іноді позивачка ночувала в квартирі батька, але ніколи постійно не проживала в ній і не була членом сім`ї. [PERSON] та [PERSON] разом відпочивали в Каневі, як друзі. У 2006 році [PERSON] особисто приватизував квартиру [ADDRESS] та отримав у Деснянській РДА м. Києва свідоцтво про право власності на це житло. Батько ніколи не потребував сторонньої допомоги та не перебував у безпорадному стані. Він сам себе обслуговував в побуті, а саме: готував, прибирав, купував продукти та речі. Оскільки за батьком не було необхідності доглядати, відповідачка та її діти декілька разів на місяць відвідували батька та надавали допомогу. Під час перебування [PERSON] в лікарні відповідачка забезпечувала батька харчуванням та ліками. [PERSON] кожний рік останніх десять років їздив оздоровлюватися в різні санаторії один, позивачка ніколи з ним не їздила. Таким чином, [PERSON] ніколи не знаходився в безпорадному стані. А в грудні 2018 року знаходився в госпіталі та отримував професійну медичну допомогу та догляд спеціалістів. Організацію поховання батька здійснювала відповідачка та її рідний брат, які взяли на себе всі фінансові витрати щодо поховання. У зв`язку з викладеним відповідач вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю відсутні. 23.08.2019 до суду надійшла зустрічна позовна заява за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олена Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Зустрічний позов обґрунтовують тим, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми [PERSON] та спадкоємцями за законом першої черги. Позивачі за зустрічним позовом після смерті батька звернулися до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гоменюка О.М. зі заявою про прийняття спадщини. Однак, в позивачів за зустрічним позовом відсутні деякі правовстановлюючі документи для отримання спадщини. Оскільки, [PERSON] викрала з квартири [ADDRESS] правовстановлюючі документи на частину спадкового майна, чим позбавила можливості [PERSON] та [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Враховуючи те, що отримати свідоцтво про право на спадщину виявилось неможливим у зв`язку з викладеними обставинами [PERSON] та [PERSON] вимушені звернутися до суду з наведеним зустрічним позовом. Позивачі за зустрічним позовом просять суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом на 1/2 частину грошових коштів які знаходяться у АТ «Ощадбанку» на рахунках; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом на 1/2 частину легкового автомобіля ВАЗ-21053, 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом на 1/2 частину грошових коштів які знаходяться у АТ «Ощадбанку» на рахунках; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом на 1/2 частину легкового автомобіля ВАЗ -21053, 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . 02.10.2019 в судовому засіданні було прийнято до провадження 754/8813/19 зустрічну позовну заяву. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.10.2019 витребувано у Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олени Миколаївни копію спадкової справи № 63584853, яка була відкрита після смерті [PERSON] померлого [INFO] , у ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві довідку про доходи в 2014 - 2018 роках включно [PERSON] (останнє місце реєстрації:, [ADDRESS] ; ідентифікаційний номер: [NUMBER] ). 28.10.2019 до суду надійшов відзив на зустрічний позов від представника - адвоката Бут В.А., який представляє інтереси позивача за первинним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] відповідно до якого зазначено, що [PERSON] не вчиняла жодних дій щодо незаконного заволодіння будь-якими оригіналами документів пов`язаних зі спадковим майном та вважає твердження позивачів за зустрічним позовом, як встановленого факту крадіжки документів, недопустимим, надуманим та взагалі такими, що принижує честь та гідність [PERSON] . Також позивачі за зустрічним позовом не зверталися до [PERSON] та не проводили жодних розшуків оригіналів документів на спадкове майно. 22.11.2019 в судовому засіданні були допитані свідки за клопотанням сторони позивача по первинному позову: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] була сусідкою покійного [PERSON] , надала свідчення, що [PERSON] та [PERSON] проживала разом за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] доглядала та допомагала [PERSON] , проживали дружно. Свідок [PERSON] є невісткою [PERSON] , надала свідчення, що [PERSON] та [PERSON] проживали дружно однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] була сусідкою покійного [PERSON] , надала свідчення, що [PERSON] та [PERSON] все життя прожили разом, як сім`я. 19.12.2019 в судовому засіданні були допитані свідки за клопотанням сторони відповідача по первинному позову: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначив, що проживав в квартирі [PERSON] в липні місяці 2018 року за адресою: [ADDRESS] , так як допомагав [PERSON] викладати його наукову працю на електронний насій. [PERSON] зазначив, що за місяць проживання з [PERSON] ні разу не бачив [PERSON] [PERSON] самостійно покупав продукти та ліки для себе та ще готував і пригощав його різними стравами. Свідок [PERSON] є рідною донькою покійного [PERSON] , надала свідчення, про те, що [PERSON] є доброю знайомою батька. [PERSON] та [PERSON] дружили, однак спільного бюджету та загального господарства ніколи не було. [PERSON] не визнавав [PERSON] членом своєї сім`ї. При знайомстві з різними людьми представляв [PERSON] , як свою знайому, а ні як дружину. Свідок [PERSON] , племінниця покійного [PERSON] надала свідчення, що [PERSON] її з [PERSON] познайомив в 2009 році, та представив як знайому подругу. Між [PERSON] та [PERSON] були дружні відносини, однією сім`єю ніколи не проживали, спільного господарства не вели. [PERSON] та її представник - адвокат Бут В.А. в судових засіданнях підтримали позовні вимоги первинного позову та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в первинній позовній заяві. Щодо зустрічного позову просили відмовити в повному обсязі. [PERSON] та її представники - адвокати Зубков М.О., Рибитва О.А. в судових засіданнях заперечували проти позовних вимог первинного позову та підтримали вимоги за зустрічним позовом, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи. Просили суд відмовити в задоволені вимог первинного позову та задовольнити вимоги зустрічного позову в повному обсязі. [PERSON] в судові засідання не з`являвся, обізнаний про розгляд справу у суді, надав довіреність [PERSON] для представлення його прав та інтересів. Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олена Миколаївна в судові засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про день та час судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. 11 листопада 2019 року на виконання Ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 02.10.2019 від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олени Миколаївни надійшла копія спадкової справи №1/2019, яка була відкрита після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про відмову в задоволені первинного позову та зустрічного позову, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. [PERSON] звернулась до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, для захисту своїх матеріальних інтересів, оскількизазначала, що з 1992 року проживала однією сім`єю без укладення шлюбу з [PERSON] в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації 12 січня 2006 року (розпорядження №65). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль ВАЗ-21053, реєстраційний № [NUMBER] , рік випуску 1989, належав на праві власності [PERSON] . Згідно із повідомлення ПАТ «Державний ощадний банк України» від 11.02.2019 вбачається, що на ім`я: [PERSON] , [INFO] , станом на 06.02.2019, наявна інформація та рахунки у наступних установах філії - Головне управління по м.Києва та Київський області АТ «Ощадбанк». На рахунках є залишок коштів, відповідно до яких заповідальні розпорядження відсутні. Згідно із договору №138 про надання ритуальних послуг від 31.12.2018, договору замовленню № 2.2568 ЗП на організацію та проведення поховання від 31.12.2018 та свідоцтва про поховання, організацію поховання [PERSON] та фінансові витрати щодо поховання здійснювала [PERSON] , дочка покійного. Також судом установлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] з 21.10.1993 . Відповідно до довідок, виданих Пенсійним фондом України, [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на обліку в УПФУ ГУПФ України (Святошинський район) і отримує пенсію за віком: 2015 рік - січень-березень по 2280,08грн; квітень-серпень по 1938,07грн; вересень-грудень по 2017,12грн; січень 2016 рік - липень 2017 рік по 2017,12грн; серпень 2017 рік по 2127,41грн; вересень 2017 рік по 2594,63грн; жовтень - грудень 2017 року - грудень 2018 року по 5054,66грн; грудень 2018 - лютий 2019 по 5069,51грн; березень - вересень 2019 року по 5858,17грн. Згідно із довідки №110 від 27.03.2020, виданою Головним управлінням пенсійного фонду України в м.Києві про доходи пенсіонера [PERSON] , який перебував на обліку та отримував пенсію за вислугу років: 2014 рік: січень - квітень по 4631,20грн, травень - червень по 4659,67грн, липень - жовтень по 4729,90грн, листопад - січень 2015 рік по 4810,56грн; 2015рік лютий - вересень по 4619,73грн, жовтень по 4635,03грн, листопад - грудень по 4627,38грн; 2016 рік січень - червень по 4706,58грн; липень 2016 - березень 2018 по 4819,73грн, квітень 2018 рік по 15369,29грн, травень - листопад 2018 рік по 7457,12грн, грудень 2018 рік по 7468,37грн. За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (частина друга статті 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків. Зокрема, згідно із пункту 6 Рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99, яким передбачається, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити спільне проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Зокрема відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Судом установлено, що дохід [PERSON] (за 2015-2017 роки становив у середньому 4819,73грн, а за 2018-2019 роки становив 7468,37грн) перевищував дохід [PERSON] (за 2015 -2016 роки становив у середньому 2017,12грн, а за 2017-2019 роки становив 5069,51грн). Отже, суд роз`яснює, що підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такої вимоги необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (постанова ВС від 18.07.2018 у справі № 713/1528/16-ц). Також суд зазначає, що до спадкоємців четвертої черги можуть належати не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу і не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що не суперечить ст.1264 ЦК України. Судом не установлено, що між [PERSON] та [PERSON] склалися усталені відносини, притаманні подружжю, оскільки суду не надано доказів підтвердження, що в указаний період вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом і мали спільні права та обов`язки. Посилання на періодичний спільний відпочинок не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у розумінні статті 74 СК України, без наявності інших ознак сім`ї. Показами свідків не встановлено наявність між [PERSON] та [PERSON] відносин притаманних подружжю, оскільки свідчення різнились в залежності яку сторону намагалися підтримати свідки. Але всі допитані судом свідки не підтвердили, що [PERSON] перебув останні роки життя у безпорадному стані та потребував допомоги, як фізичної так і матеріальної, і що [PERSON] забезпечувала йому необхідне харчування, доглядала за ним під час хвороби, турбувалася про нього. Також і у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що, [PERSON] перебував у безпорадному стані і потребував фізичної або матеріальноїдопомоги, та те, що саме [PERSON] надавала таку допомогу. Суд критично ставиться до наданих [PERSON] , як доказ спільного проживання однією сім`єю в період з 1992 року по 27.12.2018 : квитанцією №1422456640 від 23.11.2018, квитанцією № 751211956 від 23.11.2018, чеком №80583 від 27.11.2018, товарним чеком від 15.10.2016, товарним чеком №2301 від 06.06.2017, фотокартками з відпочинку та проведення вільного часу разом, оскільки зазначені докази не містять конкретної інформації, не підтверджують спірний період і не дають можливості встановити зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення постійного, спільного проживання однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного та сімейного законодавства України, оскільки позивачем та її представником по первинному позову не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України, і тому не підлягають задоволенню. Крім того, як вже установлено судом, відсутній факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , а тому підстав зміни черговості одержання права на спадкування відсутні. Щодо зустрічного позову, суд дійшов до такого. Судом установлено, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] є громадянином Казахстану, який на даний час знаходиться в місцях позбавлення волі, суд не має можливості повідомити його про розгляд справи, оскільки в матеріалах справи відсутня адреса колонії, а сторонам по справі така адреса також невідома. При дослідженні спадкової справи № 1/201, яка була відкрита після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , судом встановлено, що до спадкової маси входить таке майно: квартира [ADDRESS] ; транспортний засіб ВАЗ-21053, реєстраційний № [NUMBER] , рік випуску 1989 та відкриті рахунки у наступних установах філії - Головне управління по м.Києва та Київський області АТ «Ощадбанк». Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина перша статті 1268 ЦК України регламентує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. 09.01.2019 [PERSON] та [PERSON] звернулися до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гоменюк О.М. про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Стаття 67 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. Згідно Закону України «Про нотаріат»на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Стаття 2 ЦПК України регламентує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже встановивши фактичні обставини у справі, суд дійшов висновку про те, що у [PERSON] та [PERSON] відсутні перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва і перешкод для його отримання немає. Більше того, у справі відсутнє і роз`яснення нотаріуса, про те, що чи існують будь-які перешкоди для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачі за зустрічним позовом не позбавлені права звернутися до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за першою чергою спадкоємців за законом, а тому звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом є передчасним, оскільки ще відсутній цивільно-правовий спір. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволені первинного та зустрічного позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed