Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем 06.11.2015 року був укладений шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що 06.11.2015 року складено відповідний актовий запис №3461. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося через зловживання відповідачем алкогольними напоями, в квітні 2021 року вони припинили шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що шлюб фактично розпався, виникла необхідність його розірвати, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, судове засідання просила провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив судовий розгляд провести за його відсутності, проти задоволення позову та розірвання шлюбу не заперечив. На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 06.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що 06.11.2015 року складено відповідний актовий запис №3461 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно п.10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, позивач підтримує позовні вимоги, відповідач позов визнав, тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене, зважаючи на визнання відповідачем позову, позивачу слід повернути з Державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Решту судового збору (50%) слід стягнути з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved