Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради про визнання державного акту на землю недійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі рішення [PERSON] сільської ради від 12 листопада 1993 року № 7/2 їй було передано у власність земельні ділянки загальною площею 0,5325 га. для особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Право власності на вказані земельні ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на землю ВЛ № 295 від 19 вересня 1996 року. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, ділянки складаються з : ділянка Д-1 площею 0,2747 га.; ділянка Д-2 площею 0,1247 га.; ділянка Д-3 площею 0,1331 га. Тривалий час позивач на земельній ділянці Д-2 площею 0,1247 га. вирощує сільськогосподарські культури. Власником сусідньої земельної ділянки є відповідач [PERSON] Позивач дозволяла йому проїжджати сільськогосподарською технікою по її земельній ділянці так як вони підтримували дружні добросусідські відносини. У вересні 2014 року між сторонами виник конфлікт щодо меж суміжних земельних ділянок, у результат чого вона звернулася до [PERSON] сільської ради із письмовою заявою щодо вирішення земельного спору. Відповідно до акту комісії [PERSON] сільської ради від 17 вересня 2014 року, при замірах земельних ділянок [PERSON] державний акт ЯМ № 020726 від 15 листопада 2012 року площею 0,0726 га. та [PERSON] державний акт ВЛ № 295 від 19 вересня 1996 року встановлено, що розміри їх ділянок відповідають розмірам згідно державних актів, а для вирішення питання щодо переміщення земельної ділянки необхідно звертатись у відповідні органи. 9 грудня 2014 року позивач повторно звернулась до [PERSON] сільської ради щодо закріплення меж земельної ділянки, на що 25 грудня 2014 року отримала відповідь, що закріпити межовими знаками межі суміжних земельних ділянок неможливо, оскільки існують накладки двох земельних ділянок, які відбулись при приватизації земельних ділянок. В подальшому, рішенням комісії від 21 вересня 2015 року та рішенням [PERSON] сільської ради від 23 жовтня 2015 року № 42/12 рекомендовано для спірного питання звернутися до суду. Зазначає, що державний акт на право приватної власності на землю їй був виданий 19 вересня 1996 року у спосіб передбачений законодавством, а відповідачу [PERSON] 15 листопада 2012 року. При видачі державного акту було визначено межі її земельної ділянки, а тому працівники земельного кадастру повинні були дотриматись вказаних меж при видачі державного акту на право власності [PERSON] Позивач вважає, що її вини в допущенні помилки при приватизації земельної ділянки [PERSON] немає, оскільки вона перша здійснила приватизацію своєї земельної ділянки та відповідно набула на неї право власності. Враховуючи, що державний акт виданий відповідачу органом, який не мав на це законних повноважень, то просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] серії ЯМ № 020726 виданий 15 листопада 2012 року, кадастровий номер земельної ділянки № 0721181200:03:02:0293. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просять позов задовольнити та додатково зазначили, що позивач хоче вільно та безперешкодно користуватися тією земельною ділянкою, яку вона успадкувала після смерті матері і ні на які пропозиції про мирне врегулювання конфлікту вона не погоджується. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що згідно договору дарування земельних ділянок від 11 жовтня 2012 року він прийняв у дар земельні ділянки площею 0,3603 га. та площею 0,2499 га., які розташовані на території с. Низкиничі [PERSON] сільської ради. Цільове призначення земельної ділянки площею 0,3603 га. для ведення особистого селянського господарства, а земельної ділянки площею 0,2599 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У вказаному договорі зазначено межі земельних ділянок. Тобто відповідач набув права власності на земельні ділянки за цивільно-правовою угодою укладеною у порядку, який установлений законом і навіть вчинення на державному акті відмітки про відчуження земельної ділянки на підставі договору дарування не змінює суті такого акта як недійсного, в разі визнання. Крім того, позивач свідомо замовчує про факт, що 5 серпня 2003 року особисто, персонально, власноручно, без будь-якого примусу, психологічного, фізичного поставила підпис в «Акті погодження меж з суміжними землекористувачами (землевласниками) землевласності [PERSON]К.» з «Схемою розташування земельної ділянки [PERSON] с. Низкиничі [PERSON] сільська рада» в документі «Технічна документація зі складання державного акту на право власності на земельні ділянки [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства…» на основі якої і на підставі рішення [PERSON] сільської ради від 12 листопада 1993 року № 7/2 сільрадою 24 червня 2005 року видано Державний акт на земельні ділянки. Погоджуючи межі позивач усвідомлювала і розуміла вчинення своїх дій, дана обставина підтверджується позицією [PERSON] сільської ради та її представника землевпорядника [PERSON], яка у серпні 2003 року розяснила [PERSON], що означає акт погодження меж і наслідки, яку площу, параметри, конфігурацію набуває її земельна ділянка і [PERSON] і площа, параметри якої незмінні, що зафіксована в документі «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] Для введення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Низкиничі [PERSON] сільської ради м. Луцьк -2015». Додатково в судовому засіданні відповідач зазначив, що фактично відразу після того, як позивач оформила право власності на земельну ділянку вона 4 метри по правому краю уступила батькові? щоб він мав можливість доступу до присадибної земельної ділянки, а батько віддав їй свою земельну ділянку з лівого боку земельної ділянки позивача. Представники відповідача [PERSON] сільської ради позовні вимоги не визнали і [PERSON] пояснила, що між позивачем та [PERSON] фактично відбувся обмін земельними ділянками приблизно площею 0,03 га. [PERSON] дані зміни закріпив у своєму Державному акті, а [PERSON] при оформленні нових державних актів будуть внесені межові зміни без зміни розміру та цільового призначення земельної ділянки. Додатково зазначила, що конфліктна ситуація утворилась не з вини [PERSON] сільської ради, а в процесі виготовлення технічної документації представниками земельного кадастру. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що на момент узгодження меж при виготовленні державного акту [PERSON] дані про земельну ділянку [PERSON] не були внесені до Єдиного реєстру земельних ділянок із супутниковою привязкою, а під час узгодження меж сторони самі підтвердили межові розміри своїх земельних ділянок. В даний час позивач на виконання нового земельного законодавства: одна ділянка на одному державному акті, виготовляє нові витяги на державні акти. При виконанні даної роботи розміри спірної земельної ділянки позивача будуть зміщені на пять метрів і накладка державних актів позивача та відповідача буде ліквідована. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, їх представників, дослідивши наданні суду докази, приходить до висновку, що в позові слід відмовити. При цьому, суд виходить із принципу верховенства права та основного завдання судочинства: врегулювання конфлікту. Суд вважає, що вимоги позивача носять формальний, надуманий характер і їх задоволення приведе до ще більшої ескалації конфлікту і порушить всі принципи добросусідства тому, що у відповідача не буде можливості проїхати до своєї присадибної земельної ділянки. В судовому засіданні з виїздом на місце, розташування спірних ділянок встановлено, що земельна ділянка позивача Д-2 відповідно до Державного акту серії ВЛ 295 (а.с.7) з лівої та правої сторони межує із земельними ділянками [PERSON] Ситуаційна схема виготовлена спеціалістами ДЗК (а.с. 46) стверджує факт накладки державних актів на місцевості площею 217 м. кв. Ні [PERSON], ні відповідач по справі права власності на земельну ділянку, що межує з лівої сторони із земельною ділянкою Д-2 позивача по справі не оформляли, вважаючи, що ця ділянка належить [PERSON] При виїзді на місце конфлікту судом належно встановлено, що єдиний можливий шлях доїзду відповідача до своєї присадибної ділянки площею 0,2499 га. через земельну ділянку площею 0,0726 га. право власності на яку закріплене Державним актом серії ЯМ № 020726. Суд бере також до уваги той факт, що всі сторони ствердили добровільність та узгодженість передачі частини земельної ділянки [PERSON] у користування [PERSON] На підставі наведеного, беручи до уваги пояснення представників [PERSON] сільської ради та ДЗК, що право володіння позивачем земельною ділянкою в розмірі 0,1247 га. не порушене і буде належно узаконене, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed