Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], треті особи: виконавчий комітет Черкаської міської ради, служба у справах дітей Черкаської міської ради, управління соціального захисту населення Придніпровського району департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що її донька, [PERSON], має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В січні 2016 року [PERSON] покинула місце проживання і поїхала в невідомому напрямку. З того часу її онука [PERSON] проживає разом нею та її чоловіком. Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 473 від 26.04.2016 вона призначена опікуном [PERSON] Відповідач у даній справі є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], проте вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти та взагалі місце її перебування невідоме. На даний час вона займається вихованням онуки, турбується про її повноцінний розвиток, забезпечує їй всі необхідні умови проживання. Позивач вказує, що вищезазначені обставини свідчать про невиконання [PERSON] своїх материнських обов'язків. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Визначити місце проживання [PERSON] з нею, [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 1/3 частини видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Пояснила, що відповідачка покинула свою доньку, коли дитині було 11 місяців. Періодично то з'являлася, то зникала. З того часу і по даний момент онука знаходиться на її утриманні. Відповідачка через свій аморальний спосіб життя перебувала у розшуку, притягувалася до кримінальної відповідальності та була засуджена за ч.3 ст. 185 КК України. Відомостей про батька немає жодних. Крім того, позивач додала, що з метою влаштувати подальше життя для онуки, вона вже склала на неї заповіт. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомила, була належним чином повідомлена про місце, дату та час слухання справи рекомендованими листами, які повернулися на адресу суду з відміткою про неотримання, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Представник третьої особи виконавчий комітет Черкаської міської ради, за дорученням Молчанович Н.О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову повністю та заочного розгляду справи. Представник третьої особи управління соціального захисту населення Придніпровського району департаменту соціальної політики Черкаської міської ради написала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову не заперечувала. Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи думку позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1-3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщин; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Також, ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав викладені у ст. 164 Сімейного кодексу України, згідно якої :мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Крім того, відповідно до ст. 180 CK України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.8 ст. 181 Сімейного кодексу України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України» №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 08.11.2007 року матір'ю [PERSON] є [PERSON]. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 473 від 26.04.2016 [PERSON], 1960 року народження, призначена опікуном [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON], умови її проживання задовільні, сім'я забезпечена продуктами харчування, одягом та всіма необхідними побутовими приладами. У дитини є окрема кімната, в якій облаштоване робоче місце для навчання, дитина в достатній кількості забезпечена іграшками. Отже, [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отримання нею освіти. У відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України вказана є підставою для позбавлення її батьківських прав щодо [PERSON] у зв'язку з ухиленням від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд, враховуючи наявні обставини, а також обставини, визначені ст.182 СК України, вважає можливим визначити розмір аліментів, які будуть стягуватися на користь позивача у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Оскільки позивач є інвалідом 2 групи, то відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави. Тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial