Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, зменшивши позовні вимоги, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, бульвар М. Василевського, 21/15 та зняти його з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона зареєстрована за вищевказаною адресою, де також зареєстрований відповідач, який не утримує майно, не несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг, не проживає в квартирі більше шести місяців без поважних причин. Ухвалою суду від 26 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Під час судового розгляду 11 листопада 2017 року протокольною ухвалою судом було залучено в якості третьої особи ТОВ «Житлокомцентр». 27 грудня 2017 року від представника третьої особи ТОВ «Житлокомцентр» надійшов відзив на позов, в якому просила відмовити в позові, який вважала безпідставним та не обґрунтованим. Ухвалою суду від 31.01.2018 судом за клопотанням представника ТОВ «Житлокомцентр» витребувані докази від Криворізької північного обєднаного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області інформацію щодо відповідача [PERSON], від позивача оригінали квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг. 09 липня 2018 року від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог до [PERSON], яка ухвалою суду від 01 серпня 2018 року була прийнята судом і провадження в цій частині позову було закрито. Позивач в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], який був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяві про відкладення або розгляд справи суду не надав. Від представників третіх осіб - виконкому Покровської районної в місті ради, ТОВ «Житлокомцентр» надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, у вирішенні спору поклалися на розсуд суду (а.с. 28, 226). Допитана в судовому засіданні 01 грудня 2017 року свідок [PERSON] суду показала, що вона з 1991 року проживає за адресою: м. Кривий Ріг [PERSON] Василевського, 21/14. Знала мати позивача, її дядьку [PERSON], а також [PERSON], який перебував у місцях позбавлення волі, починаючи з 14 років. В 2003 році померла мати позивача та відповідача. В 2015 році позивач почала проживати в спірній квартирі, доглядати її, а в 2017 році останній раз вона (свідок) бачила [PERSON], який намагався пограбувати квартиру позивача, в звязку з чим вона викликала поліцію. Після цих подій жодного разу відповідача не бачила. Суд, дослідивши письмові докази по справі, допитавши свідка, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі ордеру № 015771, виданого 16.07.1980 виконавчим комітетом Криворізькогої міської ради депутатів [PERSON] та членам його сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], була виділена квартира № 15 будинку № 21 по [PERSON]Василевського в м. Кривий Ріг (а.с. 5). Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Кривий Ріг від 19.11.2003 № 355/12 за неповнолітньою [PERSON] закріплено житло за адресою: квартира № 15 в будинку № 21 по [PERSON]Василевського в м. Кривий Ріг, призначено опікуном над [PERSON], мати якої [PERSON] померла, [PERSON], (а.с. 6, 9). 19 лютого 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 555430 (а.с. 10). Станом на 03.08.2017 у вказаній квартирі значаться зареєстрованими позивач [PERSON], відповідач [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], що підтверджено довідкою № 13271, виданою Відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної у місті [PERSON] ради (а.с. 4). Відповідно до Акту, складеного 03.08.2017 мешканцями будинку № 21 по [PERSON] Василевського та затвердженого ТОВ «Житлокомцентр», [PERSON] не проживає в квартирі № 15 в будинку № 21 по [PERSON] Василевського з 2003 року (а.с. 12). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з 2003 року не проживає в квартирі № 15 в будинку № 21 по [PERSON]Василевського, в м. Кривий Ріг без поважних на це причин, з вказаного часу у квартирі особистих речей відповідача немає, відповідач квартирою не цікавиться, комунальні послуги, які нараховуються не сплачує. Отже, фактичні дані свідчать про обрання відповідачем іншого місця постійного проживання, даний факт свідчить про те, що відповідач втратив інтерес до спірного житла як до місця свого проживання. Суду не надано доказів щодо поважності причин немешкання відповідача у вказаній квартирі. Відповідно до вимог ст.\~71, ст.\~72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо буде встановлено, що вона не проживає у житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані в справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню частково. Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації в задоволенні цієї частини позову слід відмовити, так як відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є підставою для звернення позивача до відповідних органів для вирішення зазначеного питання. Позивача на підставі ухвали суду від 26 вересня 2017 року було звільнено від сплати судового збору за подання до суду позову, а томуц відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial