Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить встановити факт проживання однією сімєю без укладення шлюбу між нею та [PERSON], [INFO], в період з 22.11.2006 року по 01.09.2013 року, а також визнати за [PERSON] право власності на належну [PERSON] 2/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. 02.12.2014 року позивач надала уточнену позовну заяву в якій остаточно просить встановити факт проживання однією сімєю без укладення шлюбу між нею та [PERSON], [INFO], в період з 22.11.2006 року по 01.09.2013 року, а також визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON], який помер 01.09.2013 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з [PERSON], [INFO], вона проживала однією сім'єю, та 31.04.1995р. уклала шлюб. 22.11.2006 року шлюбні відносини були розірвані, але вони продовжували проживати разом, як родина з сумісним бюджетом, обов'язками чоловіка та дружини, тобто у фактичних шлюбних відносинах. Проживали за адресою: [INFO], б. 22, кв. 25 до смерті чоловіка. Разом з матір'ю [PERSON], [PERSON], в період шлюбу приватизували квартиру [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності від 09.04.2008 року виданого УКМта ПВПЖФ, реєстраційний номер 1-08-294199-Ш-2, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зазначена квартирі була передана у власність. Однак, отримавши таке свідоцтво ними, як співвласниками зазначеної квартири належним чином у встановленому законом порядку право власності зареєстровано не було, оскільки вони вважали, що отримавши свідоцтво про право власності уповноваженим на то органом, достатньо, а про подальшу реєстрацію ніхто обізнаний не був. На думку позивача, моментом виникнення права власності на нерухоме майно є момент прийняття рішення відповідним органом приватизації та видачі у встановленому законом порядку свідоцтва про право власності на квартиру, а її реєстрація є лише адміністративним порядком оформлення, не вчинення якого не тягне за собою втрату, анулювання або невизнання права власності на таке майно. Таким чином, зазначена квартира хоча і не зареєстрована в КП «Харківське міське БТІ» але належала та належить [PERSON], [PERSON], та [PERSON] на праві спільної власності. [PERSON] померла 18.01.2010 року відповідно до свідоцтва про смерть від 19.01.2010 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану про смерть 1 Комітету по справам РАЦС Керівництва Санкт-Петербурга, Центральний район. Актовий запис №183. [PERSON] був єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері, [PERSON], та фактично прийняв спадщину оскільки проживав разом з нею. Спадщина складалась з 1/3 частини вищезазначеної квартири. Але свідоцтва про право на спадщину він не оформляв. 01.09.2013 року [PERSON] помер. Свідоцтво про смерть видане ВДРАЦ по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №11937. Іншої родини він не мав, у зареєстрованому шлюбі ні з ким не перебував. Проживання однією сім'єю в період з 22.11.2006р. по 01.09.2013р. (7 років) підтверджується довідкою з КП «Жилкомсервіс» дільниця №4, копією мого паспорта з відміткою про реєстрацію, копією паспорта [PERSON], та свідоцтвом про право власності. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на 2/3 частини у вищезазначеній квартирі, яка склалася з 1/3 частини після смерті його матері та 1/3 частини належної йому на праві власності. [PERSON] звернулася до Харківської державної нотаріальної контори № 6 про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено (Постанова від 25.03.2014р. №1185) на підставі відсутності родинних відносин. Так як, [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] ближчого ступеню спорідненості, тому вона просить встановити факт постійного проживання однією сімєю чоловіка та жінки без укладення шлюбу та визнати за нею право власності на 2/3 частини вищезазначеної квартири. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні в повному обсязі. Від третьої особи надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутності представника Шостої харківської державної нотаріальної контори. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх поданими сторонами доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що з 31.04.1995 року [PERSON], [INFO] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO]. 22.11.2006 року шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] були розірвані. Разом з матір'ю [PERSON], [PERSON] Михайліною, приватизували квартиру [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності від 09.04.2008 року виданого УКМта ПВПЖФ, реєстраційний номер 1-08-294199-Ш-2, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зазначена квартира була передана у власність. Однак, співвласниками зазначеної квартири належним чином у встановленому законом порядку право власності зареєстровано не було. 18.01.2010 року померла [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть від 19.01.2010 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану про смерть 1 Комітету по справам РАЦС Правління Санкт-Петербурга, Центральний район. Актовий запис №183. Копія свідоцтва міститься в матеріалах справи. [PERSON] був єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері, [PERSON], та фактично прийняв спадщину оскільки проживав разом з нею. Спадщина складалась з 1/3 частини вищезазначеної квартири. Однак, свідоцтва про право на спадщину він не отримав. 01.09.2013 року [PERSON] помер. Свідоцтво про смерть видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №11937. Копія свідоцтва міститься в матеріалах справи. Зі слів позивача, іншої родини [PERSON] не мав, у зареєстрованому шлюбі ні з ким не перебував. Проживання однією сім'єю в період з 22.11.2006р. по 01.09.2013р. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на 2/3 частини у вищезазначеній квартирі, яка склалася з 1/3 частини після смерті його матері та 1/3 частини належної йому на праві власності. [PERSON] звернулася до Харківської державної нотаріальної контори № 6 про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено (Постанова від 25.03.2014р. №1185) на підставі відсутності родинних відносин. Згідно інформаційної довідки № 27736817 від 06.10.2014 року Державного реєстру речових прав, щодо обєкта нерухомого майна відомості щодо права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] - у реєстрі відомості відсутні. Копія довідки міститься в матеріалах справи. Відповідно ст. 1222 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно із ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Стаття 4 зазначеного Закону визначає права та обтяження, що підлягають державній реєстрації. Зокрема, обов'язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно. Однак, судом встановлено, що при житті [PERSON] не було отримано свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно та не було зареєстровано право власності на вказану квартиру на ім'я спадкоємця. Тобто, спадкоємець [PERSON] не прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON]. Згідно зі ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Наявність фактичних сімейних відносин задля отримання спадщини потребує документального підтвердження. Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом». Позивачем не надано доказів на підтвердження того факту, що вона дійсно проживала останні пять років зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю в розумінні ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України. Слід також зазначити, що надані позивачем довідки КП «Жилкомсервіс» від 20.12.2013 року № 3022 та №3023 року підтверджують лише те, що [PERSON] була зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS], однак це не підтверджує того факту, що позивач проживала у вказаній квартирі. Також, в судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які повідомили суду, що [PERSON] проживала в зазначеній квартирі разом з [PERSON], однак суд зазначає, що вони підтвердили факт проживання в одній квартирі, але з їх показань не вбачається факт ведення спільного господарства позивача та спадкодавця, а також те, що вони жили у фактичних відносинах, як чоловік та дружина. Крім того, позивачем не надано доказів того, що вона зверталася до Шостої Харківської державної нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину. В позовній заяві [PERSON] посилається на постанову про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину та з яких підстав. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки [PERSON] не надано достатніх доказів на підтвердження факту проживання з [PERSON] однією сім'єю, як чоловіка та дружини без укладання шлюбу з 22.11.2006 року по 01.09.2013 року, не надано доказів ведення з ним спільного господарства. Також, немає підтвердження того факту, що позивач зверталася до шостої Харківської державної нотаріальної контори отримання свідоцтва про право на спадщину.

Outcome: dismissed