Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що з відповідачем остання перебуває в шлюбі зареєстрованому 25.11.2017 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Її з відповідачем подружнє життя не склалось, через те, що вони різні люди за характерами, у них різні погляди на проблеми сім`ї та побуту, ведення господарства, виховання дітей. Сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. В період спільного проживання народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на її утриманні. Відповідач не виконує покладені на нього обов`язки по утриманню та вихованню дітей. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2020 року головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М. (а.с. 15). Ухвалою суду від 11.03.2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху з наданням терміну для усунення недоліків. 03.04.2020 року на адресу суду надійшла письмова заява позивача на виконання вимог ухвали суду від 11.03.2020 року. Ухвалою суду від 09.04.2020 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи міститься письмова заява від останньої про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25 листопада 2017 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (сторонами по справі), про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 2381. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 5). Від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім`ю, ведення господарства, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: -стан здоров`я та матеріальне становище дітей; -стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; -доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; -інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів,визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Нормами ч. 1, 2, 5 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи вище викладене, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 1,2,3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання, в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дітьми трирічного віку, то суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки даний вид стягнення аліментів законом передбачено в разі перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною. Проте, позовна заява [PERSON] таких доказів не містить. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved