Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та просила усунути перешкоди, які чинить їй [PERSON] в користуванні та розпорядженні належною їй на праві приватної власності квартирою № 3 в будинку № 15 по вул. Винниченка у м. Вінниці шляхом визнання її такою, що втратила право користування вказаною квартирою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], однак у даній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON]В.(донька позивача), яка у ній не проживає, своїх речей не зберігає, комунальні послуги не оплачує, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак на адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася через оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 8, 41 Конституції України, ст. ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ У судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], який помер 15.10.2005 року, 39/100 частки будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м. Вінниці по вул. Винниченка (Горького) під №15, належних померлому на підставі свідоцтва №53/64 про право приватної власності на будівлі, виданого виконкомом районної Ради депутатів 19.10.1992 року на підставі рішення виконкому Замостянської районної Ради депутатів №333 від 14.10.1992 року, зареєстрованого у ВООБТІ 30.10.1992 року за №9842 (а.с.7). Право власності [PERSON] на 39/100 частки будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м. Вінниці по вул. Винниченка, 15 зареєстровано 12.05.2006 року КП «ВООБТІ» за реєстровим №9842, записано в реєстрову книгу №103 (а.с.7). \~ \~ \~ \~ Відповідно до довідки квартального комітету «Вінниченко» від 18.07.2018 року №848, у квартирі [ADDRESS] зареєстрована та проживає позивач [PERSON], також у зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], однак яка у ній з 1993 року не проживає (а.с. 9). Факт не проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 1993 року також підтверджується витягом з домової книги (а.с.8). Отже, у спірній квартирі відповідач [PERSON] не проживає з 1993 року, тобто понад рік, своїх речей у ній не зберігає, комунальні послуги не оплачує, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Суд бере ці докази до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: approved