Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилалася на те, що з 19 листопада 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 19.11.2010 року Котівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 06. Від даного шлюбу в них [INFO] року народилася донечка [PERSON]. Через постійні суперечки, конфлікти, спільне життя нестерпне і неможливе, різні погляди на життя, хамське відношення, а також незабезпечення сім'ї. За наведених обставин, шлюб між сторонами носить формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Сім'я фактично розпалася, в зв'язку з чим у позивача виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. На примирення позивач не згодна, адже вважає, що шлюб необхідно розірвати. Майнових спорів між сторонами немає, шлюб вони розривають вперше. Позивач зазначає, що дитина після розірвання шлюбу залишається проживати за постійним проживанням матері, за адресою: [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу змінювати прізвище на дошлюбне не бажає. До початку розгляду справи по суті позивач, подала заяву якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву у якій просив справу слухати у його відсутності, позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Врахувавши заяви сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Позивач, [PERSON] із відповідачем [PERSON] 19 листопада 2010 року зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] виданого 19.11.2010 року Котівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 06. Від спільного проживання в них [INFO] року народилася донька - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Гнилицькою сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 08 червня 2011 року та зроблено відповідний актовий запис № 7. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися. В період спільного проживання виникали сварки, конфлікти, що й призвело до розпаду даної сім'ї. І позивачка і відповідач просять шлюб розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved