Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON], в якому просить суд щомісячно стягувати на її користь з відповідача на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, проте надав відзив на позов, у якому позовні вимоги визнав, просив суд їх задовольнити, а справу просив розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із свідоцтва про народження серії І-НО № 683829, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 05 травня 2015 року, слідує, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка, як було встановлено в судовому засіданні, з дня народження і по час судового розгляду даної справи проживає спільно з позивачем. Статтею 180 СК України визначений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Поряд з цим з вимог частини другої статті 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 182, 183 СК України, а також приймаючи до уваги визнання позовних вимог [PERSON] [PERSON], суд приходить до переконання, що розмір грошового утримання малолітньої [PERSON], визначений позивачем у своєму позові, відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів на утримання дитини та не призведе до погіршення майнового становища платника аліментів порівняно із майновим становищем одержувача таких аліментів. Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, в вязку з чим підлягають задоволенню. Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на корить держави судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved