Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що 04 березня 2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Також повідомила, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. Збереження сім`ї є неможливим. Відповідач не спілкується нею як з дружиною. Після розірвання шлюбу місце проживання доньки необхідно визначити з нею. Сторонами на сьогоднішній день не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Тому позивач просила суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; дитину - [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю [PERSON] ; після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишити [PERSON] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів, але не менше 1 (одного) розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову, і до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 10 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12 червня 2019 року до участі у справі залучено Виконавчий комітет Київської районної у м.Полтаві ради як орган опіки та піклування. Цією ж ухвалою Виконавчий комітет Київської районної у м.Полтаві ради як орган опіки та піклування зобов`язано надати висновок щодо доцільності або недоцільності визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем [PERSON] . Відповідач відзиву на позов не подав, заяви та клопотання сторонами суду також не подавалися. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. При цьому посилалася на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Третя особа Виконавчий комітет Київської районної у м.Полтаві ради звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника. Також на виконання ухвали суду від 12 червня 2019 року надав висновок щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 04 березня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.4, 10). На час розгляду справи судом сторони проживають окремо. Позивач суду повідомила, що не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, її бажання розірвати шлюб не змінилося протягом тривалого часу від дня звернення до суду з позовом, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя. Тому шлюб необхідно розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». Вказані вимоги також підлягають до задоволення. Вирішуючи позовні вимоги про визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що на даний час малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем. [PERSON] та [PERSON] проживають окремо. Відповідно до ч.1, 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради від 09 липня 2019 року №181 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] » затверджено висновок виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Як вбачається з вказаного висновку, органом опіки та піклування встановлено, що гр. [PERSON] та гр. [PERSON] на даний час перебувають в процесі розлучення. Від шлюбу в них народилася малолітня [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час проживає разом з матір`ю. Батько дитини, [PERSON] , на теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] . Батько малолітньої, [PERSON] , електронною поштою надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо визначення місці проживання дитини разом з матір`ю. Відповідно до оцінки потреб родини ПМЦСССДМ було встановлено, що мати, [PERSON] спроможна виконувати свої обов`язки з виховання та догляду за дитиною. Беручи до уваги вищевикладені відомості по справі, рішення комісії з питань захисту прав дитини виконкому Київської районної в м. Полтаві ради від 03.07.2019, акт оцінки потреб сім`ї, складений Полтавським міським центром соціальних служб сім`ї, дітей та молоді від 26.06.2019, враховуючи згоду батька щодо проживання дитини разом з матір`ю, виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Також, як вбачається з заяви [PERSON] від 14 червня 2019 року, він не має заперечень, щоб його дитина [PERSON] , [INFO] , проживала з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно даних акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , затвердженого 01 липня 2019 року начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, умови проживання у вказаному житлі задовільні. В квартирі є необхідні меблі та побутова техніка. Санітарно-гігієнічний стан відповідає нормам. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: є ліжко для сну, дитячий одяг та взуття по сезону, іграшки, книжки, місце для ігор. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення даної позовної вимоги, визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ст.ст.141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Між сторонами не досягнуто домовленості стосовно матеріального утримання дитини. Тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. За вимогами ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При ухваленні даного рішення судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України. Також при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIIІ, на час розгляду справи становить 1699 грн., а з 01 грудня 2019 року становитиме 1779 грн. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, з яких би вбачалось, що платник аліментів має достатній заробіток (доход) для сплати мінімального рекомендованого розміру аліментів. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір аліментів має забезпечити право малолітньої [PERSON] на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Таким чином в частині мінімального розміру аліментів дана позовна вимога підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 29 березня 2019 року - дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому дане рішення в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених відносно них вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, які оплачені позивачем судовим збором при зверненні з позовом до суду, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1536 грн. 80 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. У зв`язку з задоволенням призовної вимоги про стягнення аліментів, за якою позивач від сплати судового збору звільнена, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial