Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач з дитиною не бачиться, не піклується про неї, не цікавиться її станом здоров`я, навчанням, не надає жодної фінансової допомоги на дитину, таким чином не виконує покладених на батьків обов`язків. [PERSON] не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дочки, яка знаходиться на повному утриманні позивача [PERSON] . Ухвалою судді від 24 вересня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, і просила суд їх задовольнити. Пояснила, що донька проживає з нею, а відповідач не бере участі в утриманні дитини. Вихованням та утриманням дитини займаються позивач та її батьки. Позивач працює технічним працівником вшколі та отримує заробітну плату у розмірі 3 000 грн., що є недостатньою сумою для забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, сторони 26 вересня 2015 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1793. У шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 03 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Тернополю Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Згідно довідки № 3513 від 20 грудня 2019 року, виданої ГТОВ «Мрія» [PERSON] проживає разом з батьками [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивач підтвердила те, що вона разом із донькою проживає з батьками, які також піклуються про [PERSON] та беруть участь у її вихованні. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Як встановлено в судовому засіданні, сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні їх спільної дитини, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. [PERSON] є працездатним, інших утриманців не має, стан його здоров`я суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне не надано та в судовому засіданні таких не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки щодо утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Відтак, у зв`язку з тим, що неповнолітня дитина сторін потребує матеріальної допомоги, виходячи з рівності обов`язку батьків їх утримувати, позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає до задоволення шляхом стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 23 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. При ухваленні рішення суд також врахував, що з 01 липня 2020 року прожитковий мінімум для дітей до 6 років становить 1859,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Визначаючи розмір судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь держави необхідно стягнути 840, 80 гривень судового збору. Крім того, згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. На підтвердження факту витрат на оплату послуг адвоката позивач надала копію договору про надання правової допомоги № 59/20-ц від 27 серпня 2020 року; ордер на надання правничої допомоги № 1002153 від 21 вересня 2020 року; копію акту виконаних робіт від 22 вересня 2020 року на суму 1 000 грн. та квитанцію до прибуткового ордера № 59/20-ц від 22 вересня 2020 року. Тому, слід стягнути з відповідача в користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн.

Outcome: approved