Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 21 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що син часто хворіє, а тому вона здійснюючи догляд за дитиною не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці до досягнення сином шести років. Відповідач ухиляється від утримання сина, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобовязаний та має можливість її надавати, оскільки зареєстрований, як фізична особа-підприємець є одним із власників та директором ПМП КВ «Формат», має комерційну нерухомість по вул. Чорновола, 2 в м. Тернополі, яку здає в оренду. Від діяльності даного підприємства відповідач отримує дохід, як співвласник та заробітну плату, як директор, у власності має автомобіль [NUMBER], квартиру [ADDRESS] по вул. Карпенка, 18 в м. Тернополі. Дохід відповідача є стабільно-високий про що свідчить його активний спосіб життя, часті поїздки на відпочинок за межі України. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач \~ та його представник в судовому засіданні позов визнали частково та подали письмове заперечення в якому позивач вказує на те, що він активно бере участь у вихованні сина, шляхом постійних побачень, крім того він бере участь в матеріальному утриманні сина шляхом придбання дитячого одягу та взуття, також він придбав для дитини велосипед, що підтверджується відповідними квитанціями. Твердження позивача, що дитина часто хворіє є надуманими, оскільки їх син [PERSON] є життєрадісною та повноцінною дитиною. Крім зазначає, що його середньомісячний дохід є близько 1200 грн., з яких він має утримувати дружину [PERSON] та їх дочку [PERSON], [INFO], а тому він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 3000 грн. Оскільки його дохід є незначний йому надано субсидію. а також йому матеріально допомагають його батьки та батьки дружини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: \~ Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. \~ Обовязок доказування відповідно до ст. 10 ЦПК України, покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному зясуванні обставин справи шляхом розяснення прав та обовязків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] та [PERSON]перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.02.2011 року, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20.08.2013 року. Згідно свідоцтва про народження серія 1-ИД №142644 від 20 вересня 2011 року, [PERSON] народився 14 вересня 2011 року, його батьками записано: батько [PERSON], мати [PERSON]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16.03.2015 року вирішено: визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON] за адресою: м.Тернопіль, вул.Малишка, 2/20, а також встановити [PERSON] графік побачень з сином [PERSON],[INFO], які здійснювати в присутності матері [PERSON] на нейтральній території в такі дні: першу та третю суботу місяця з 18.00 год. до 20.00 год.; другу та четверту неділю місяця з 17.00 год. до 19.00 год.; в день народження дитини побачення попередньо узгоджуються між батьками. Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 03.03.2016 року з [PERSON] стягнуто в користь [PERSON] аліменти на її утримання, як дружини з якою проживає дитина, яка має вади фізичного розвитку [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи 3 14.04.2016 року і протягом періоду існування у дитини вад фізичного розвитку, але не більше ніж до досягнення дитиною 6 років. Як вбачається з інформації Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні №108 від 02.02.2016 р., на обліку в поліклінічному відділенні ТМДКЛ перебуває [PERSON], [INFO], вул. Малишка 2/20, з народження. Вперше діагноз: вальгусна установка стоп виставлений ортопедом поліклініки ТМДКЛ 13.05.2014 року. 05.12.2014 року деформація грудної клітки. 05.12.2014\~року дитина прийнята на лікування в відділ відновного лікування №1, де призначено: групові заняття корегуючої гімнастики, масаж мязів нижніх кінцівок №10, парафіново - озокеритові аплікації на стопи № 10, електростимуляція мязів стопи №10. Рекомендовано: повторний курс лікування через 3 місяці, ортопедичне взуття. Рішенням комісії ЛКК при ТМДКЛ № 316 від 01.09.2015 року рекомендовано індивідуальний догляд матері із 01.09.2015 року по 01.12.2015 року. \~\~Як вбачається із довідки, виданої комплексною дитячо-юнацькою спортивною школою №2 від 22 січня 2016 року №3, [PERSON] займається у комунальному закладі Тернопільської міської ради «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №2» на відділенні спортивної гімнастики (оздоровча гімнастика). Вартість абонента 140 грн. \~[PERSON] зареєстрований, як фізична особа-підприємець є засновником, власником та директором ПМП КВ «Формат», місце знаходження якого є м. Тернопіль, вул. Чорновола, 2, що підтверджується статутом даного підприємства та інфомацією Міністерства юстиції про юридичну особу. [PERSON] є власником житлового будинку по вул. Чорновола, 2 в м. Тернополі, квартири [ADDRESS] та квартири №67а по вул. Карпенка, 18 в м. Тернополі,що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно договору оренди від 05.02.2012 року, квартира №67а по вул. Карпенка, 18 в м. Тернополі була передана в оренду гр. [PERSON] строком на 365 днів, вартість оренди 1200 грн. на місяць. Згідно договору оренди від 01.07.2013 року, квартира №67а по вул. Карпенка, 18 в м. Тернополі була передана в оренду гр. [PERSON] строком на 365 днів, вартість оренди 1200 грн. на місяць. [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], що підтверджується довідкою виданою УДАІ УМВС України в Тернопільській області. Згідно довідки про середню заробітну плату від 20.05.2015 року, заробітна плата [PERSON]Г, як працівника ПП КВ «Формат» за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року становить 7308,00 грн., (1218,00 грн. на місяць, без вирахування податків та обовязкових платежів). Як вбачається з довідки про доходи, загальна сума доходу [PERSON], як директора ПП КВ «Формат» за період з 01.09.2015 року по 29.02.2016 року становить 1033.50 грн. ( 172,25 грн. на місяць). [PERSON] працює на посаді фахівця з інформаційних технологій в ТОВ «ВЕБ ТЕК» та його заробітна плата за період з лютого 2016 року по травень 2016 року ( включно) становить 3793.63 грн. [PERSON], як особі дохід якої є меншим від прожиткового мінімуму надано субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на неопалювальний період з травня 2016 року по березень 2017 року в сумі 619,87 грн. Суд не бере до уваги декларації про дохід [PERSON] як фізичної особи підприємця за 2012-2013 роки, оскільки отримана сума доходу за попередній період не свідчить про наявність коштів у відповідача на даний час. Також матеріалами справи не підтверджено наявність на даний час у відповідача доходу від здачі в оренду належних йому житлових та нежитлових приміщень. [PERSON] з 14.02.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №183718. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №198327. З Товарних чеків №36504 від 29.07.2015 року, №24370 від 18.12.2015 року, №24572 від 19.12.2015 року, №25773 від 31.12.2015 року, а також товарних чеків без номерів від 08.10.2015 року, 04.11.2015 року, 17.11.2015 року, 08.12.2016 року. 10.01.2016 року, 24.01.2016 року, 12.02.2016 року поданими відповідачем [PERSON] вбачається придбання велосипеду, а також одягу та взуття, однак в них не міститься інформація, що покупцем даних речей є відповідач, що придбані речі є дитячі, а тому суд вважає недоведеними твердження відповідача, що останнім витрачалися кошти на придбання речей для сина [PERSON], що також заперечується позивачем. Статтями 141, 180 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 182 СК України, суд визначаючи розмір аліментів, враховує матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з рівності та обовязку батьків щодо утримання дітей. Матеріалами справи спростовано твердження позивача [PERSON], щодо наявності у відповідача [PERSON] матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 3000 грн. на місяць, щомісячно, одночасно відповідачем [PERSON] не доведено належними та допустими доказами надання матеріальної допомоги для сина. Позивачем [PERSON] не надано суду будь-яких доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням відповідачем від їх сплати, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий період до задоволення не підлягають. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення права неповнолітньої дитини, тому позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини та аліментів. Визначаючи розмір аліментів, враховуючи наявність у відповідача нерухомого майна, яке раніше здавалося в оренду, наявність автомобіля, що він є засновником та директором ПП КВ «Формат» та має можливість здійснювати підприємницьку діяльність, наявність у його власності нежитлового приміщення у центрі м. Тернополя,яке здається в оренду, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], 14.09.2011року народження в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 23.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial