Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визнання права приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 липня 2014 року померла мати позивачки - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських буді\-вель і споруд, що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Севастопольська, 3. Зазначена частка будинку належить матері позивачці на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Синельниківською держав\-ною нотаріальною конторою за № 3895 від 07.12.1951 року та договору купівлі продажу, посвідченого Синельниківською державною нотаріальною конторою за р. № 4050 від 27.10.1954 року. Також, спадщина відкрилась на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, площею 0,0553 га, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. Севастополь\-ська, 3, яка належить померлій [PERSON], на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія III-ДП № 009450, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0665. 10 квітня 2014 року [PERSON] залишила заповіт на ім'я позивача на все майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також на все те на що вона за зако\-ном матиме право, усі майнові права та обов'язки, які належать їй на час пос\-відчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на день смерті. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON]. Позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Першої синельниківської дер\-жавної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все вищезазначене спадкове майно. Але нота\-ріус відмовив позивачці у його видачі, так як прізвище спадкодавця, яке зазначено в обох правовстановлюючих документах (договорах купівлі-продажу) значи\-ться як « Іванченко Параска Даниловна», а у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця, як « Іванченко Парасковія Данилівна», в договорі купівлі-прода\-жу адреса будинку зазначена як « вулиця Севастопольська, будинок 3а, згідно витягу із рішення виконкому Синельниківської міської ради від 26 лютого 2014 року за № 36 відбулась переадресація на « вулиця Севастопольська, будинок 3 а», також, у звязку з тим, що у витязі з Державного земельного кадастру про земель\-ну ділянку вказана адреса « вулиця Севастопольська 3а», а в державному акті на земельну ділянку зазначено : « вулиця Севастопольська, будинок 3», що підтверд\-жується постановами нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 травня 2015 року. Позивач зазначила, що при укладенні договорів сторони надають нотаріусу, який посвідчує їх, документ який засвідчує особу, а саме паспорт. У 1951 та 1954 роках, коли були укладені вищезазначені договори всі громадяни СРСР мали паспорта на російській мові і при перекладі імені та по батькові спадкодавця з російської на українську мову нотаріус допустив помилку і замість вірного «Парасковія Данилівна» записав «Параска Даниловна». Згідно з рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 22.06.2011 року № 151 «Про затвердження порядку присвоєння та зміни поштових адрес об'єктам нерухомого майна в м. Синельникове» було виріше\-но «надати номери: 3а -1/2 частці житлового будинку на вулиці Севастопо\-льській в м. Синельниковому, що належить [PERSON]». Але отримати правовстановлюючий документ з новою адресою мати позивачки не встигла так як померла. Державний акт на право приватної власності на землю III-ДП № 009450 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд видано 28 грудня 1999 року за адресою: м. Синельникове, вул. Севастопольська, 3. Згідно витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку кадастровий номер було присвоєно у 2014 році і місце її розташування вже зазначено правильно, як м. Синельникове, вул. Севастопольська, 3а, так як згідно рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 22.06.2011 року № 151 вже відбулася зміна поштової адресу з номера 3 на номер 3а. У звязку з цим, позивач просить встановити факт належності [PERSON], яка померла 20 липня 2014 року договору купівлі продажу, посвідченого Синельниківською державною нотаріальною конторою 07 грудня 1951 року за р. № 3895 та зареєстрованого Синельниківським бюро технічної інвентаризації 24 грудня 1953 року; договору купівлі-продажу, посвідченого Синельниківською державною нотаріальною конторою 27 жовтня 1954 року за р. № 4050 та зареєстрованого Синельниківським бюро технічної інвентаризації 26.01.1955 року. Також, позивач просить визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Севастопольська, 3а, а саме: в житловому будинку А-1: кухня площею 11,7 кв.м., кухня площею 8,5 кв.м., кімната площею 18,3 кв.м., кімната площею 8,3 кв.м., коридор площею 4,6 кв.м., ванна площею 1,8 кв.м- загальною площею 53,2 кв.м., сіні аІ-1, сіні аІІ-1, сарай Б-1, погріб П-1, вбиральня Д-1, огорожа № 1-3, та на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, площею 0,0553 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Севастопольська, 3а. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявилася, однак надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 589480 від 22 липня 2014 року підтверджується, що [PERSON] померла 20 липня 2014 року про, що зроблено відповідний актовий запис за № 299. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 507423 від 16 вересня 2014 року [PERSON] народилася 21 лютого 1957 року, актовий запис 84 від 04.03.1957 року. Батьком записаний [PERSON], матір'ю [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯК № 098730 від 17 листопада 1979 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 листопада 1979 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «Біккужина». Згідно копії паспорту серії АМ 119969 [PERSON] народилася [INFO]. Згідно копії договору купівлі продажу від 07 грудня 1951 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали а громадяни [PERSON] та [PERSON] придбали половину домоволодіння за адресою: м. Синельникове, вул. Севастопольська, 3. Згідно копії договору купівлі-продажу від 27 жовтня 1954 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбала ? частину домоволодіння, за адресою: м. Синельникове, вул. Севастопольська, 3, яка складається в цілому з житлового каркасного будинку критого залізом, двох сіней, навісу, двох сараїв та забору. З урахуванням встановлених судом обставин суд приходить до висновку, що [PERSON], яка 07.12.1951 року придбала разом з [PERSON] у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] половину домоволодіння за адресою: м. Синельникове, вул. Севастопольська, 3 є однією й тією ж особою. Ця сама особа, тобто [PERSON], 27 жовтня 1954 року придбала у [PERSON] ? частину домоволодіння, за адресою: м. Синельникове, вул. Севастопольська, 3, яка складається в цілому з житлового каркасного будинку критого залізом, двох сіней, навісу, двох сараїв та забору. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] ( [PERSON], як зазначено в правовстановлюючих документах) в 1951,1954 роках набула право власності на ? частку домоволодіння, за адресою: м. Синельникове, вул. Севастопольська, 3, яка складалась в цілому з житлового каркасного будинку критого залізом, двох сіней, навісу, двох сараїв та забору. Також, встановлено факт належності правовстановлюючих документів, а саме: договору купівлі продажу від 07 грудня 1951 року , укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та договору купівлі-продажу від 27 жовтня 1954 року, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] , які посвідчували факт придбання часток домоволодіння за адресою: м. Синельникове, вул. Севастопольська, 3 - саме [PERSON]. Разом з тим, суд вважає, що право власності позивачки [PERSON], яке у неї виникло в порядку спадкування після померлої матері підлягає захисту в судовому порядку, оскільки позивачка позбавлена можливості іншим шляхом набути право власності на спадкове майно. Як вбачається із технічного паспорту на житловий будинок №3 по вул. Севастопольській в м. Синельникове, який був складений КП « Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 16 лютого 2015 року- ? частка зазначеного будинку належала [PERSON]. Відповідно до експлікації приміщень, до плану житлового будинку зазначений житловий будинок складався із квартири 1 та квартири 2, яка в свою чергу складається із таких приміщень: в житловому будинку А-1: кухня площею 11,7 кв.м., кухня площею 8,5 кв.м., кімната площею 18,3 кв.м., кімната площею 8,3 кв.м., коридор площею 4,6 кв.м., ванна площею 1,8 кв.м- загальною площею 53,2 кв.м., сіні аІ-1, сіні аІІ-1, сарай Б-1, погріб П-1, вбиральня Д-1, огорожа № 1-3 а.с.11-13). Також, суд приймає до уваги те, що згідно з рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради №36 від 26.02.2014 року ? частці житлового будинку на вулиці Севастопольській в м. Синельниковому , яка належала [PERSON] був присвоєний номер 3-а ( а.с.22). Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Отже , судом встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла 20 липня 2014 року відкрилась спадщина , яка складається із нерухомого майна розташованого за адресою Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Севастопольська , 3-а . До складу зазначеного спадкового майна входить: - Будинок 3-а : в житловому будинку А-1: кухня площею 11,7 кв.м., кухня площею 8,5 кв.м., кімната площею 18,3 кв.м., кімната площею 8,3 кв.м., коридор площею 4,6 кв.м., ванна площею 1,8 кв.м- загальною площею 53,2 кв.м., сіні аІ-1, сіні аІІ-1 , сарай Б-1, погріб П-1, вбиральня Д-1, огорожа № 1-3 ; - земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, площею 0,0553 га. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як встановлено судом- 10 квітня 2014 року [PERSON] залишила заповіт на ім'я позивача , заповіт посвідчено приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON]М ( а.с.7). Згідно з копією спадкової справи, яка була направлена суду Першою синельниківською державною нотаріальною конторою (а.с.62-68)- позивач [PERSON] у встановлений законом строк, 22.08.2014 року, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 29 серпня 2014 року до Першої синельниківської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини, що також , відбулось у встановлений законом строк, передбачений для подачі заяви про відмову від прийняття спадщини. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не подавалися. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після померлої 20 липня 2014 року [PERSON]. Суд враховує зміст заповіту, який 10 квітня 2014 року [PERSON] залишила на ім'я позивача [PERSON] і який був посвідчений приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] Згідно зі змістом заповіту - все майно, яке належало [PERSON] на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також на все те на що вона за зако\-ном матиме право, усі майнові права та обов'язки, які належать їй на час пос\-відчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на день смерті були заповідані [PERSON]. Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] - є обґрунтованими, підтверджені документально, і підлягають задоволенню з підстав, які суд зазначив вище. На підставі викладеного та ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1221, 1261 ЦК України,

Outcome: approved