Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що з 07 листопада 1998 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , та від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя з відповідачем не склалося і в серпні 2019 року вона, позивач подала до Коломийського міськрайонного суду позовну заяву про розірвання шлюбу Вказує, що під час спільного проживання, перебуваючи у шлюбі з відповідачем за спільні кошти побудували житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] . Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 05 квітня 2018 року ІФ 141180951124 будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] за відповідачем [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20 вересня 2019 року № 181765652. На підставі рішення Молодятинської сільської ради від 16 листопада 2006 року відповідачу [PERSON] видано державний акт 07 червня 2007 року серія ЯД 833770 на земельну ділянку площею 0,2474 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в с. Молодятин, Коломийського району, Івано-Франківської області. Зазначає, що оскільки житловий будинок побудовано в шлюбі, то дане майно згідно ст. 22 Кодексу України про шлюб та сім`ю (в редакції, яка діяла на час будівництва спірного майна) і ст. ст. 60, 61 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином закон визначає підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та розмір їх часток при поділі майна. Відповідно до ч. 5 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. Ставить питання про визнання за нею права власності на Ѕ частину вищезазначених будинковолодіння та земельної ділянки, оскільки відповідач не визнає за нею право власності на Ѕ частину будинковолодіння та земельної ділянки. Уточнивши позовні вимоги, вказує, що як їй, позивачу стало відомо, в провадженні Коломийського міськрайонного суду знаходиться справа № 346/3769/19 за позовом [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В даній справі постановлена ухвала по заяві [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно відповідача [PERSON] . В зв`язку з тим, що такий арешт було накладено і на належне їй майно, а саме на Ѕ частину житлового будинку, господарських будівель і споруд та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2474 га, кадастровий номер 2623284401:01:001:0057, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , тому вимушена подати заяву про збільшення розміру позовних вимог. Посилається на ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та просить, у зв`язку з неможливістю з процесуальних питань подати заяву про скасування заходів забезпечення позову в справі № 346/3769/19 , в порядку поділу майна подружжя визнати за нею, позивачем [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку, господарських будівель і споруд та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2474 га, кадастровий номер 2623284401:01:001:0057 за адресою [ADDRESS] , та звільнити майно з-під арешту, а саме з Ѕ частини житлового будинку, господарських будівель і споруд та Ѕ частини земельної ділянки площею 0,2474 га, кадастровий номер 2623284401:01:001:0057 за адресою [ADDRESS] , якого накладено на підставі ухвали судді Коломийського міськрайонного суду П`ятковського В.І. від 14 серпня 2019 року в справі № 346/3769/19. Зазначає, що наявність арешту на майно, істотно порушує її законні права та інтереси, на вільне та безперешкодне використання належного їй майна та у випадку задоволення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики може привести до позбавлення її права на майно та/або обмеження у його здійсненні. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності , просить позов задовільнити Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, та відзиву не подав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Врахувавши подану заяву позивача, вивчивши матеріали даної справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 07 листопада 1998 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.7). Під час спільного проживання, перебуваючи у шлюбі (2009 р) позивач з відповідачем побудували житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] , що підтверджується копією технічного паспорта (а.с.8-11) . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20 вересня 2019 року № 181765652 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] (а.с.12) Судом встановлено, що на підставі рішення Молодятинської сільської ради від 16 листопада 2006 року відповідачу [PERSON] видано державний акт 07 червня 2007 року серія ЯД 833770 на земельну ділянку площею 0,2474 га, кадастровий номер 2623284401:01:001:0057 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Молодятин, Коломийського району, Івано-Франківської області, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.09.2019 (а.с.13) Встановлено, що спірний житловий будинок побудовано в шлюбі, отже дане майно згідно ст. 22 Кодексу України про шлюб та сім`ю (в редакції, яка діяла на час будівництва спірного майна) і ст. ст. 60, 61 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до вимог ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у пунктах 23, 24 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Статтею 163 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частинами 1, 3 ст. 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином закон визначає підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та розмір їх часток при поділі майна. Відповідно до ч. 5 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. Відповідно до статті 22 КпШС України, чинного на час будівництва спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Аналогічні норми містяться і в статтях 60, 63, 70 СК України, частині третій статті 368, частині другій статті 372 ЦК України. Оформлення на ім`я одного з подружжя правовстановлюючих документів на нажите в період шлюбу майно не виключає його права пред`явити позов до другого подружжя про поділ між ними цього майна. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки ОКП «Коломийське МБТІ» від 02.10.2019 року ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] становить 499 885 грн. (1/2 частини -249 942,50 грн.).(а.с.16) Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 25 вересня 2019 року , нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,2474 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою с . Молодятин становить 120 252 грн. ( Ѕ частина становить 60 126 грн.)(а.с.17) Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як вбачається зі статті 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку , що в порядку поділу майна подружжя слід визнати за позивачем [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2474 га, кадастровий номер 2623284401:01:001:0057 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою с. Молодятин Коломийського району Івано-Франківської області. Судом також встановлено, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі № 346/3769/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 14 серпня 2019 року, заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на нерухоме та рухоме майно [PERSON] (а.с.26-29,40). Суд зауважує, що позовна вимога в частині звільнення майна з-під арешту є передчасною, оскільки арешт накладено як захід забезпечення позову у справі № 346/3769/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яка на даний час перебуває на розгляді, а позивач [PERSON] на час ухвалення рішення у даній справі не являється власником спірного нерухомого майна, тому в цій часитині позову слід відмовити. На підставі наведеного, ст. ст. 22, 28 КпШС, ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70, Сімейного кодексу України, ст. ст. 312,368, 377, 392 Цивільного кодексу України, ст. 120 ЗК України,

Outcome: partial