Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до позивачки про виключення його як батька з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. та судових витрат: 114,70 грн. - судового збору, 2300грн. - витрати на проведення дослідження спеціаліста, 4555,90 грн. - витрати по оплаті судової експертизи, 3000 грн. - витрати на правову допомогу. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 6.12.2013 року зустрічний позов [PERSON] прийнятий до спільного розгляду та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 29.08.2014 року, за заявою поданою до суду, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишений без розгляду. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що з 9.02.2002 року по 29.10.2013 року перебував у шлюбі з [PERSON], яка [INFO] народила сина [PERSON], якого було зареєстровано як сумісну дитину. Проте нещодавно він дізнався, що відповідачка не була йому вірна, а він не є батьком дитини, що також підтверджується актом висновку про біологічне батьківство від 9.11.2013 року. Обґрунтування завданої моральної шкоди пов'язане з моральними стражданнями, яких він зазнав, внаслідок відчуття сильної образи. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги , наполягали на їх задоволені на підставах наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, оскільки до теперішнього часу [PERSON] вважає батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Такої ж думки у судовому засіданні дотримувався її представник. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що з 09 лютого 2002 року по 18 жовтня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] народився [INFO], про що зроблено актовий запис та одержано свідоцтво про народження (а.с.10,11). Батьком дитини у свідоцтві про народження дитини записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Відповідно до висновку судового-імунологічної експертизи №691 від 06 червня 2014 року встановлено, що батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], виключено. Згідно вимог ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до вимог ст. 122, 124, 126, 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Суд ставить в основу рішення саме висновок експертизи, оскільки його було складено фахівцями, які наділені необхідними спеціальними пізнаннями у молекулярно-генетичній сфері. В такому випадку позовні вимоги [PERSON] щодо виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що [PERSON] не є батьком дитини. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно Постанови Пленуму ВС України №3 від 31.03.1995 року «Про практику в справах про відшкодування моральної шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. [PERSON], обґрунтовуючи завдання йому моральної шкоди вказав, що моральна шкода завдана йому тим, що після того, як він дізнався про те, що дитина не його він морально страждав, відчував почуття обіди, а відповідачка весь час приховувала від нього цю інформацію. Враховуючи пояснення [PERSON] суд вважає, що до висновку судового-імунологічної експертизи вона не мала сумнівів щодо батьківства [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст.57-60 ЦПК України. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка знала та не повідомила позивача про те, що дитина не його, позивач таких доказів суду не надав. Тому суд вважає, що спричинення відповідачкою за зустрічним позовом моральної шкоди, на яку посилається позивач, належними та допустимими доказами не підтверджено, тому у задоволені позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 01.01.2012 року передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи, з боку [PERSON], приймав участь фахівець у галузі права [PERSON] і ця участь була платною. Нею вказано, що за надану допомогу вона отримала 3000 грн. Але, матеріалами справи підтверджується, що вона була зайнята в процесі розгляду справи протягом лише двох годин, інших доказів та розрахунків витраченого часу представлено не було. Розмір мінімальної заробітної плати на 2014 рік становить 1218 грн., отже, розмір витрат не може перевищувати 487 гривень 20 копійок за годину (1218 / 100 х 40 = 487, 20), тому стягненню з [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом підлягають сплачені судові витрати на правову допомогу, за дві години, в сумі 974,40 грн. [PERSON], при зверненні до суду із зустрічним позовом, сплатив судовий збір в сумі 229,40 грн., тому вказана сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Витрати по сплаті судово-імунологічної експертизи в сумі 4551 грн. підлягають стягненню з [PERSON], оскільки вони підтверджені відповідними документами. Витрати по сплаті послуг спеціаліста по проведенню тесту ДНК не підлягають відшкодуванню, оскільки вказаний тест замовлений [PERSON] на власний розсуд ще до подачі до суду первісного позову.

Outcome: partial