Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому зазначила про те, що 23.08.2006 року шлюб між нею та відповідачем по справі було розірвано, після чого вона змінила своє прізвище на дошлюбне [PERSON] . В шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON] , який на цей час навчається на третьому курсі денної форми навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Уманський фаховий коледж технологій та бізнесу Уманського Національного університету садівництва». Після розірвання шлюбу та розпаду сім`ї, син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач живе виключно своїми інтересами, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вихованням не займається. Самостійно вона не в змозі утримувати сина, у зв`язку з тим, що він потребує додаткових витрат. Тому, діючи в інтересах сина звернулася до суду з вказаним позовом та просить суд стягувати з [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на період навчання сина, але не більше, ніж до досягнення сином 23-річного віку. Ухвалою судді від 05.05.2021 року,\~\~після надходження\~\~до суду інформації про\~\~зареєстроване місце проживання відповідача,\~відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у визначений строк з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Станом на день розгляду справи відповідач відзив або зустрічну позовну заяву не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та факти, викладені у позові, в подальшому в чудове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність та просить суд позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений, у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, заяв про розгляд справи у його відсутність, на адресу суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку\~статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, що регламентується ст. 13 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 121 СК України \~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями\~122 та 125 цього Кодексу. Згідно\~ст. 199 СК України\~батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз`яснено в п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом враховується правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року по справі 6-1296цс15, згідно якої на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Уманського фахового коледжу технологій та бізнесу Уманського Національного університету садівництва» на третьому курсі денної форми навчання з 01.09.2018 року до 30.06.2022 року, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу виданою 30.03.2021 року за № 76. Оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив, що син позивача та відповідача має вік 18 років, проживає разом з позивачем, навчається на денній формі навчання та не має можливості працювати, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги для забезпечення навчального процесу та розвитку, придбання додаткової літератури, електронних засобів, у зв`язку із епідеміологічною ситуацією у країні тощо. Суд враховує, що обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, покладається на обох батьків, тому цей обов`язок не може бути покладений лише на матір позивача. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ч.1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1\~ст.200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач працездатний, отже спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і який, у відповідності до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання проживає разом з матір`ю позивачем по справі. Відповідно до ч.1\~ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Отже, вимога позивача в частині стягнення з відповідача, аліментів на її користь на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не підлягає задоволенню оскільки син досяг повноліття, а отже втратив правовий статус дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина\~ [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітків (доходів), щомісячно і до закінчення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Даний розмір аліментів суд вважає достатнім та таким, що відповідатиме інтересам повнолітнього сина сторін по справі для забезпечення його навчального процесу та розвитку. Відповідно до\~ч. 1 ст. 79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з\~09.04.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України \~суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд звертає увагу сторін на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до підп. 3 п. 5\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved