Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а саме на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 1225485500:03:001:0322, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), вартістю 81087,08 грн. та на земельну ділянку площею 0,1003 га, кадастровий номер 1225485500:03:001:0323, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, вартістю 4182,51 грн., які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Томаківський район, с.Топила, вул.Кірова 187, після смерті [PERSON], яка померла 14 жовтня 2012 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 жовтня 2012 року в с.Топила Томаківського району Дніпропетровської області померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка - [PERSON], померлого 31.12.1998 року, спадкове майно, яке складається із: 1) житлового будинку із надвірними господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Томаківський р-н, с.Топила, вул. Кірова, 187; 2) земельних ділянок - площею 0,25га, призначеної для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд(присадибна земельна ділянка) та площею 0,1003 га, наданої для ведення особистого підсобного господарства; 3) права на земельну частку(пай) розміром 6,33 га, яка належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай) серії ДП № 021313. Отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.12.1999 року серії АВЕ № 723849, посвідченого державним нотаріусом Томаківської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 856 , її мати за життя не оформила в установленому порядку земельні ділянки площею 0,25 га та 0,1003 га та не отримала на них державні акти на право власності, що після її смерті, стало перешкодою у нотаріальному оформленні спадкоємцями, а саме нею, а також її братом [PERSON] та сестрою [PERSON] своїх спадкових прав на дані об'єкти нерухомості. На підставі ст. 1270 ЦК України у шестимісячний термін вона подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Відповідачі у даній справі в установленому порядку від прийняття своїх часток у спадщині відмовились на її користь. 29.02.2016 року виконуючим обов'язки державного нотаріуса Томаківської державної нотаріальної контори [PERSON] їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері від 22.02.2016 р., що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: вул. Кірова, 187, с.Топила Томаківського району Дніпропетровської області. Крім того, позивач зазначає, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки загальною площею 0,3503 га, розташованих за адресою: вул. Кірова, 187, в с.Топила Томаківського району, державним нотаріусом на підставі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.12.2015 року, їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дані земельні ділянки. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач зазначає, що вона фактично прийняла спадщину, але через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому визнання за нею права власності на вищезазначені земельні ділянки можливе лише у судовому порядку. На підставі ст. 1218 ЦК України до неї, як до спадкоємця за законом, перейшли усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві - її померлій матері, на час відкриття спадщини. Факт законного володіння та користування померлою [PERSON] вказаними земельними ділянками підтверджується довідкою, виданою виконкомом Мирівської сільської ради Томаківського району від 04.12.2015р. за № 778. Відповідачі [PERSON], [PERSON] проти прийняття нею вказаного спадкового майна не заперечують, відмовляючись від спадщини на її користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, при цьому подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, але подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому зазначили, що проти даного позову не заперечують. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Зі свідоцтва про смерть серії І-КИ № 479723, виданого 17.10.2012 року виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області вбачається, що спадкодавець [PERSON] дійсно померла 14.10.2012 року /актовий запис № 34/, яка є матір'ю сторін у даній справі. З матеріалів справи вбачається, що у позивача виникла необхідність в оформленні спадщини в порядку спадкування за законом, що залишилась після смерті її матері [PERSON], а саме нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 1225485500:03:001:0322 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), вартістю 81087,08 грн. та земельної ділянки площею 0,1003 га, кадастровий номер 1225485500:03:001:0323, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, вартістю 4182,51 грн., що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Томаківський район, с.Топила, вул.Кірова 187. З матеріалів справи суд вбачає, що за життя [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка - [PERSON], померлого 31.12.1998 року, спадкове майно, яке складається із: 1) житлового будинку із надвірними господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Томаківський р-н, с.Топила, вул. Кірова, 187; 2) земельних ділянок - площею 0,25га, призначеної для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд(присадибна земельна ділянка) та площею 0,1003 га, наданої для ведення особистого підсобного господарства; 3) права на земельну частку(пай) розміром 6,33 га, яка належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай) серії ДП № 021313. Факт спадкування [PERSON] вищезазначеного майна підтверджується отриманим нею свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.12.1999 року серії АВЕ № 723849, посвідченого державним нотаріусом Томаківської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 856. При цьому, як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за життя не оформила в установленому порядку земельні ділянки площею 0,25 га та 0,1003 га та не отримала на них державні акти на право власності, що після її смерті, стало перешкодою у нотаріальному оформленні спадкоємцями своїх спадкових прав на дані об'єкти нерухомості. З повідомлення в.о. державного нотаріуса Томаківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 16.03.2016 р. за вих. № 370/01-09 вбачається, що згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 43274878 від 16.03.2016 року, після смерті [PERSON], заводилась спадкова справа 18/2013, копію якої додано до матеріалів справи. 29.02.2016 року виконуючим обов'язки державного нотаріуса Томаківської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері від 22.02.2016 р., зареєстровано у реєстрі за № 1-14 (спадкова справа № 18/2013), а саме: на спадщину, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: вул. Кірова, 187, с.Топила Томаківського району Дніпропетровської області. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки загальною площею 0,3503 га, розташованих за адресою: вул. Кірова, 187, в с.Топила Томаківського району, державним нотаріусом позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дані земельні ділянки, що підтверджується доданою до матеріалів справи постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.12.2015 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON] проти прийняття позивачем у визначеному порядку спадкового майна, яке складається із вищевказаних земельних ділянок площею та оформлення права власності на них, не заперечують, відмовляючись від спадщини на користь позивача, що підтверджується їхніми заявами зі спадкової справи, копію якої додано до матеріалів справи. Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що [PERSON] являлася власником вищевказаного нерухомого майна, а після її смерті [PERSON], як її донька, має право на отримання спадщини за законом навіть при тих обставинах, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно є дійсно перешкодою для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину. Факт законного володіння та користування померлою [PERSON] земельними ділянками, розташованими за адресою: Томаківський район, с.Топила, вул.Кірова, 187 загальною площею 0,3503 га підтверджується довідкою, виданою виконкомом Мирівської сільської ради Томаківського району від 04.12.2015р. за № 778, а також витягами з державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-1203137452016, № НВ-1203137562016 від 05.02.2016 р. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у позивача дійсно відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: «[PERSON] свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Тобто після смерті матері позивач дійсно має право на отримання спадщини за законом навіть при тих обставинах, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання права власності на земельні ділянки за позивачем не оспорюється відповідачами та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України після смерті спадкодавця, якому на праві приватної власності належали земельні ділянки, до позивача у справі, як спадкоємця за законом, переходить право на отримання у спадщину вказаного спадкового майна. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Виходячи із наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім позивача, із спадкоємців померлої не претендує на спадщину після її смерті, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Частиною 1\~ст. 88 ЦПК України\~передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивач не просить відшкодувати їй судові витрати, тому суд вважає можливим звільнити відповідачів від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved