Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на її користь суму боргу в розмірі 25950 доларів США та судові витрати в розмірі 6357,75 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 22.12.2016 року у м. Новояворівську Львівської області між нею та відповідачем було укладено договори позики на суму 5750 доларів США та 15000 доларів США. Також 19.03.2018 року у м. Новояворівську Львівської області ними було укладено договір позики на 5200 доларів США. Загальна сума, яку позичила у неї [PERSON] становить 25950 доларів США, що на час звернення до суду з позовом становить 635775,00 грн. Після закінчення терміну, зазначеного в розписках між ними було погоджено термін повернення коштів після пред`явлення вимоги, на що вони як сторони погодилися. Однак, згідно обговореної та погодженої дати в Договорах та окремої домовленості, відповідач після закінчення строку позичені кошти не повернула. Вона неодноразово в 2019 році усно зверталася до [PERSON] з вимогою повернути кошти, 09.04.2019 року нею було подано вимогу про повернення суми позики, однак відповідач проігнорувала такі звернення і станом на 11.11.2019 року жодної суми не повернула. Тому, просить суд позов задовольнити. Ухвалою від 20.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 03.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин своєї неявки не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За наявною в справі розпискою від 22.12.2016 року вбачається, що [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 5750 доларів США, які зобов`язувалася повернути до 30.01.2017 року. Згідно із розпискою від 22.12.2016 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 15000 доларів США, які зобов`язувалася повернути до 30.01.2017 року. Згідно із розпискою від 30.01.2017 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 5200 доларів США, які зобов`язувалася повернути до 19.06.2018 року. Згідно із вимогою від 09.04.2019 року [PERSON] звернулася до [PERSON] щодо виконання умов договору та повернення суми боргу в розмірі 25950 доларів США. Відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст.\~ 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій\~ формі,\~ якщо\~ його сума\~ не\~ менш\~ як\~ у\~ десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення\~ договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або\~ інший\~ документ, який посвідчує передання\~ йому\~ позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути\~ позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі\~ або речі, визначені\~ родовими ознаками,\~ у\~ такій\~ самій кількості,\~ такого самого роду та такої самої якості,\~ що були передані йому позикодавцем) у\~ строк\~ та\~ в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному\~ обсязі на підставах, установлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК, зокрема, за ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється\~ виконанням, проведеним належним чином.\~ Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв та ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 та постанові Великої Палати ВС від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Таким чином, встановивши, що у\~позивача\~наявні оригінали боргових розписок, а відповідачем не доведено факту повернення боргу позивачу, а також не спростовано тих обставин, що позивач набула права вимоги за борговими розписками, суд\~дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики у заявленому останньою у позові розмірі. Відтак, враховуючи відсутність доказів повернення позики відповідно до вимог ст.545 ЦК України, те, що відповідач\~ не надала жодних доказів та спростувань, а тому судом приймаються до уваги розрахунки позивача, згідно яких заборгованість становить 25950 доларів США. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України,\~ з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved