Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 грудня 2017 року Виконавчим комітетом Кошманівської сільської ради Машівського району Полтавської області, актовий запис №04. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 грудня 2017 року Виконавчим комітетом Кошманівської сільської ради Машівського району Полтавської області, актовий запис №04. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, сім`я розпалася остаточно, вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, вона остаточно переконана у своєму рішенні щодо припинення шлюбу з відповідачем. Після реєстрації розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». За вказаних підстав вона звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 травня 2021 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, в позові просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив позов задовольнити. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 СК України також визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають разом протягом тривалого часу, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам сторін та неповнолітньої дитини. Відповідачем не надано відзиву на позов із зазначенням заперечень та доказів на підтвердження можливості збереження сім`ї. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, подану відповідачем заяву про визнання позову, враховуючи, що сім`я існує формально, сімейно - шлюбні відносини припинені, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] зазначила в позові своє бажання після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». У статті 265 ЦПК України, яка містить вимоги до змісту судового рішення, зазначено, що у резолютивній частині рішення зазначається, зокрема, розподіл судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на її користь. За подання до суду позову позивач [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією № 21 від 17 березня 2021року. Оскільки позовні вимоги було задоволено повністю, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved