Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в обґрунтування якого вказала, що на підставі рішення виконавчого комітету Ради народних депутатів м.Димитров від 04.04.1983р. № 14 [PERSON] на сім'ю х 3-х осіб, до складу якої входили відповідачі та вона було видано ордер [ADDRESS]. Основним наймачем зазначено квартири є [PERSON], на нього відкритий особовий рахунок. Також у цій квартирі зареєстровані відповідачі, її донька [PERSON] та її онук [PERSON] 2010р.н. Спільне життя з [PERSON] у неї не склалося та рішенням Димитровського міського суду від 17.01.2012р. шлюб було розірвано. Фактично шлюбно-сімейні відносини припинені з 2007р., а починаючи з серпня 2010р. він не мешкає та з'являється у спірній квартирі добровільно за власним бажанням виселившись із займаного ним жилого приміщення. В свою чергу, [PERSON] у червні 2014р., також як і його батько, добровільно за власним бажанням виселився із займаного ним жилого приміщення та з'являється у квартирі за адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області. Всі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, змушена виконувати тільки вона, що підтверджується довідками про відсутність заборгованості з оплати комунальних послуг. Єдиним джерелом її існування є пенсія з інвалідності І-ї групи. Через скрутне матеріальне становище, у неї виникла необхідність оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Для призначення субсидії УСЗН м.Димитров вимагає від неї надання відомостей про доходи усіх повнолітніх осіб, зареєстрованих у жилому приміщенні. Виконати цю умову їй не до снаги, тому що відповідачі не підтримують з нею жодних стосунків і відомостей про їх джерела існування вона не має. Скористатися п.б) ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правом споживача на несплату вартості комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї, вона не має змоги через те, що не може надати документальне підтвердження фактичного місця перебування відповідачів, які до речі, їй невідомі. [PERSON] не мешкає без поважних на то причин з серпня 2010р. у квартирі за адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області, [PERSON] не мешкає без поважних на то причин з червня 2014р. у зазначеній квартирі, що позбавляє відповідачів на користування спірним жилим приміщенням через відсутність у ньому понад встановлені законом строки. У зв'язку з вищевикладеним просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила суду, що відповідач [PERSON] 5 років не мешкає у цій квартирі, [PERSON] мешкає з іншою жінкою, зараз теж мешкає з нею. Платить за квартиру вона, відповідачі нічого не платять за квартиру, вона бажає зараз оформити субсидію. [PERSON] пішов з квартири добровільно, тому що знайшов іншу жінку. До розірвання шлюбу [PERSON] інколи навідувався у квартиру у її відсутність. Замок на вхідні двері у квартиру вона не міняла, ключі у відповідача від квартири залишилися. Замок на під'їзд поставили у 2012р., це електронний замок, вона ключу від електронного замку відповідачу не давала. Після розірвання шлюбу, відповідач вже взагалі не приходив у квартиру, забрав речі і все. Шлюб вони розірвали 17.01.2012р. Представник позивача підтримала позовні вимоги позивача. та пояснила суду, що відповідач зазначав у заяві про розірвання шлюбу та у заяві про вселення, що мешкає за адресою: [ADDRESS] з серпня 2010р. відповідач сам добровільно виїхав з квартири. У позові про розірвання шлюбу, відповідач також зазначає, що мешкає за іншою адресою з іншою жінкою, сумісного господарства з позивачем не веде та бажає створити сім'ю з іншою жінкою. Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що він пішов 5 років тому від позивача, тому що там не було можливості морально знаходитися. Позивач є віруючою людиною. Наприклад, якщо хтось що-небудь приносить їм, вона все хрестить. На всіх підвіконнях понаставлено велика кількість святих. Для нього, як чоловіка, який працює на шахті, на все це неможливо дивитися. Йому незрозуміло, за що він сплачує їй аліменти. Таких прикладів було достатньо. Коли він уходив з квартири, він то мав намір у ній мешкати, думав, що позивач набереться розуму. Він бачить кожен день позивача, оскільки знаходиться поряд у гаражі. Те, що він мешкав у іншої жінки, це було на протязі 5 років з 2010р. Він то приходив до цієї жінки, то уходив. Це відбувалося з однією жінкою за адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області. Він взагалі з цією жінкою не бажав укладати шлюб. На теперішній час він також мешкає то з цією жінкою, то без неї. Він вперше прийшов до позивача через півроку після того, як від неї пішов. Ключі від квартири у нього є до цих пір. На під'їзд поставили електронний замок приблизно 2 роки тому, ключів від електронного замку у нього немає. У час, коли він не мешкає з жінкою за адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області, то він мешкає у гаражі біля свого будинку. Він пішов з квартири без скандалу, він з позивачем не розмовляв. Позивач до нього не застосовувала насилля. Докази - це те, що він каже у суді. У спірній квартирі 2 кімнати, вони ізольовані. Після розірвання шлюбу, він не звертався про встановлення порядку користування квартирою, особові рахунки не розділяли. У період з серпня 2010р. по теперішній час він з житлово-комунальних послуг нічого не оплачував, так як він сплачував позивачу аліменти. Зараз він морально готов все терпіти від позивача, готов її терпіти, це пов'язано з його віком. У даний час у спірній квартирі мешкає ще донька та онук. Онук є інвалідом дитинства. Він працює, у гаражі у нього є, де готувати їжу. У туалет він ходить, коли знаходиться на роботі, там же миється. Син, тобто інший відповідач, виїхав у Росію. Він не згоден з тим, що позивач потребує постійного стороннього догляду: вона їздить всюди, сама скупляється у магазині, все робить сама та не тягне на 1 групу. Він не є фахівцем-медиком. На даний час у нього немає рішення суду, що довідка МСЕК щодо встановлення позивачу 1-ї групи інвалідності, недійсна. Представник відповідача підтримав доводи відповідача та пояснив, що доказів неповажності не проживання у спірній квартирі не надано. Третя особа, ПП «ПЖФ Гарант-Сервіс», надала заяву про розгляд справи без їх участі, рішення винести на розсуд суду. Третя особа, [PERSON], надала заяву про розгляд справи без її участі. Судом встановлено, що згідно ордеру № 4 на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів м.Димитров від 04.04.1983р., [PERSON], який має склад сім'ї: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, надана квартира за адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області (а.с.9). За адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області зареєстровані: [PERSON] - позивач, [PERSON] - колишній чоловік позивача, [PERSON] - син позивача, [PERSON] - донька позивача, [PERSON] 2010р.н. - онук позивача (а.с.10-12, 25). Згідно Акту про не проживання від 02.11.2015р., [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області, але не мешкає за зазначеною адресою з серпня 2010р. (а.с.34). Згідно Акту про не проживання від 17.09.2015р., [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області, але не мешкає за зазначеною адресою з червня 2014р. (а.с.8). Згідно довідок КП «СЄЗ», «Димитровтепломережа», КП «Компанія «Вода Донбасу», заборгованості з житлово-комунальних послуг, які надаються цими підприємствами станом на 01.09.2015р. немає (а.с.14, 16, 17). Позивач є інвалідом І групи із загального захворювання безстроково з 01.01.2012р., потребує постійного стороннього догляду (а.с.19). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 17.01.2012р., шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано (а.с.24). За змістом позовної заяви про розірвання шлюбу від 22.12.2011р., [PERSON] зазначив, що з серпня 2010р. до цього часу (більше одного року, тобто протягом тривалого часу) мешкає за адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області, окремо від [PERSON], разом з іншою жінкою, з якою вони вирішили зареєструвати законний шлюб. Згідно рішення Димитровського міського суду Донецької області від 13.02.2009р., він виплачує аліменти [PERSON] на її утримання у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу). З наданням строку на примирення він не згоден, бо з врахуванням його віку, життєвого досвіду та почуттів, його рішення остаточне, зважене, він кохає іншу жінку та бажає створити з нею родину (а.с.70). Згідно Акту про фактичне проживання людини без реєстрації від 21.01.2016р., [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області, фактично мешкає за адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області з серпня 2010р. по теперішній час (а.с.80). Згідно Договору від 06.03.2012р., між ТОВ «Домофон. Інжиніринг. Охорона» та [PERSON] був укладений договір на встановлення домофонного обладнання за адресою: [ADDRESS]. На кожну квартиру безоплатно надається 1 абонентський ключ. Вартість додаткового абонентського ключа складає 20 грн. (а.с.82). Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач та [PERSON] розлучилися, він мешкає окремо. Вона сама у будинку [ADDRESS] мешкає з 1987р., мешкає зі сторонами по справі на одному майданчику. 5 років тому [PERSON] виселився з квартири, він пішов добровільно. Син не мешкає у цій квартирі приблизно 2 роки, син виїхав за своїм бажанням разом зі своєю сім'єю у Росію, куди точно - не знає. [PERSON] мешкає зі своєю новою дружиною. [PERSON] - їх сусідка, мешканці довірили їй встановити електронний замок на під'їзд, це було у 2012р. Сума платилася від квартири. Вона не була присутня при виселенні [PERSON] Оскільки не було скандалів, лайок, тому вона вважає, що [PERSON] пішов добровільно. Вона бувала у гостях у них приблизно 1 раз на місяць, при неї скандалів не було між ними. Після уходу [PERSON] з цієї квартири, бувало зустрічала його у магазині, у дворі. Вона бачила, як [PERSON] ходить під руку з іншою жінкою, їздять з разом з цією жінкою на машині. У [PERSON] є гараж, позивач їм не користується. До розлучення у них була машина, але вона бачила [PERSON] за кермом нового автомобіля, це не та машина, яка була у шлюбі з позивачем. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] не мешкає у спірній квартирі 5 років, за сина - не знає скільки той не мешкає. [PERSON] примусово не виселяли, він казав, що буде жити з коханою жінкою та пішов від позивача, це було 4-5 років тому. Це їй відомо від позивача. Це вона також чула й від інших людей. Вона бачила, як [PERSON] заходив до [ADDRESS], це було 2 роки тому. У сторін по справі є гараж на подвір'ї будинків. Вона бачила, що у гаражі подружжя [PERSON] стоїть машина. Є сарай який стоїть окремо від гаражу. Також бачила, що до нього приходила у гараж його жінка. Що [PERSON] там живе, такого сказати не може. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює майстром у ПП «ПЖФ Гарант-Сервіс» з вересня 2011р. За весь час роботи, скільки вона не була у будинку [ADDRESS], позивач мешкає там одна. Вона складала акти про не проживання чоловіка та сина позивача за участю сусідів. Щодо заяв від відповідачів про їх відсутність з поважних причин за адресою проживання позивача, нічого не знає. Вона складала Акт про фактичне проживання відповідача [PERSON], із застереженням, що влітку, коли [PERSON] посвариться з новою дружиною, то він мешкає у гаражі. Але сказати так, що живе у гаражі - це не так. Мешканка [ADDRESS], з якою мешкає [PERSON] - жінка зі слів сусідів скандальна. Сусіди сказали, їм там мешкати, тому підписувати ще один акт, вони не будуть. При складанні акту про не проживання відповідачів, вона квартиру не відвідувала та з позивачем не бесідувала для неупередженості. Вона не питала, чому [PERSON] пішов з квартири, чула від сусідів 39 будинку, що [PERSON] розірвали шлюб. Свідок [PERSON] пояснив суду, що зі сторонами по справі знайомий приблизно 30 років. У гостях у них не бував, коли тільки попросять щось зробити. [PERSON] мешкає у сараї, там є ліжко, він [PERSON] провів світло, у гаражі є пральна машинка, електрична піч, холодильник. Він запитав, чому той не йде до позивача, [PERSON] сказав, що посварився. Там він мешкає 5 років точно. Відповідач сказав, що пішов від дружини, тому що вона віруюча. А позивач казала, що відповідач брав її и трохи не скинув з балкону, тобто це їх сім'я, кожен каже своє. Було таке, що їх сусідці розбили скло у машині, виїжджала міліція і [PERSON] на той час мешкав у гаражі, це було зафіксовано. Гараж у них вже 5-6 років, розташований навпроти [ADDRESS]. Сарай придбали раніше гаражу, сарай знаходиться поруч через гараж. Сарай металевий, [PERSON] його утеплив. Вільного доступу до сараю нема. Електроенергію він дав [PERSON] зі свого гаражу. У нього самого електроенергія підведена з підвалу будинку. Воду [PERSON] бере з церкви з колодязя. Під кожним гаражем є колодязні люки, куди зливає воду відповідач - не знає. Сам він, коли в запої - то спить у голуб'ятні, коли не в запої - спить вдома. Відповідач там мешкає, він це бачить, бачив, як [PERSON] робив лопату гаражі. Суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо ці особи перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За змістом ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно п.10 постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985р. № 2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як зазначив у судовому засіданні відповідач [PERSON], причиною не проживання його у квартирі є те, що позивач є віруючою людиною, все хрестить, що їм приносять у квартиру, на підвіконнях стоять святі. Суд наголошує, що відповідно до ст.35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Тому суд не вбачає неправомірної поведінки позивача щодо хрещення та розташування святих на підвіконні. Також не ґрунтуються на законі доводи відповідача [PERSON], як на поважній причин його не проживання у спірній квартирі щодо незгоди з тим, що позивач є інвалідом І-ї групи. Крім того, суду не надані докази відмови ТОВ «Домофон. Інжиніринг. Охорона» щодо надання відповідачу [PERSON], при здійсненні відповідної оплати, абонентського ключу від під'їзду. До того ж, як вбачається з матеріалів справи, а саме з Акту про фактичне проживання людини без реєстрації від 21.01.2016р., змісту позовної заяви про розірвання шлюбу від 22.12.2011р. та пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] мешкає з іншою жінкою за адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області. При цьому, як пояснює й сам відповідач [PERSON], він дійсно мешкає з цією жінкою за адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області, але коли з нею посвариться, то мешкає у гаражі, це відбувається й по сьогоднішній день. Свідок [PERSON] підтвердив, що відповідач [PERSON] мешкає у гаражі, при цьому на питання чому відповідач не бажає йти до позивача, той відповів, що вони посварилися. Таким чином, суд не вбачає жодних поважних причин не проживання відповідачів у квартирі за адресою: [ADDRESS], м.Димитров Донецької області. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.64, 71, 72 ЖК України та

Outcome: approved