Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 1995 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування в шлюбі було придбано майно, а саме: автомобілі Форд ескорт, 1987 року випуску та Ауді А4, 1997 року випуску. Просила поділити між нею та відповідачем спільне майно у такий спосіб. Виділити їй по ? частині автомобіля Форд ескорт, 1987 року випуску та Ауді А4, 1997 року випуску та визнати за нею право власності, та відповідачу по ? частині автомобіля Форд ескорт, 1987 року випуску та Ауді А4, 1997 року випуску та визнати за ним право власності. Ухвалою суду від 07.09.2015 року вимоги позивача [PERSON] щодо поділу автомобіля Форд ескорт, 1987 року випуску залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд поділити спільне майно подружжя та виділити їй ? частину автомобіля Ауді А4, 1997 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та визнати за нею право власності та відповідачу [PERSON] виділити ? частину автомобіля Ауді А4, 1997 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та визнати за ним право власності. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та просили суд відмовити в його задоволенні з підстав викладених в запереченнях. Суд, заслухавши сторони та дослідивши зібрані по справі докази приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст. 60 Сімейного кодексу України, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права їх спільної сумісної власності. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені ст.71 СК України. Згідно ч.1 даної статті майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.07.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-КЕ №278695. В період перебування у шлюбі придбано автомобіль Ауді А4, 1997 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який зареєстровано за відповідачем [PERSON]. Враховуючи, що вищевказаний автомобіль придбано сторонами в період перебування в зареєстрованому шлюбі, то він є спільною сумісною власністю. Отже, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та вважає за можливе поділити майно наступним чином. Позивачу [PERSON] виділити ? частину автомобіля Ауді А4, 1997 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та визнати за нею право власності та відповідачі [PERSON] виділити ? частину автомобіля Ауді А4, 1997 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та визнати за ним право власності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатила 732,62 гривень судового збору, що підтверджується квитанцією №40/40 від 24.04.2015 року, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 732,62 гривень.

Outcome: approved