Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий одномісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті матері позивачки [PERSON], яка померла 04.08.2014 року в м. Зміїв Харківської області та додатковий одномісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті батька позивачки [PERSON], який помер 24.02.2015 року в м. Зміїв Харківської області. В обгрунтування позову зазначила, що після смерті матері та батька залишилося майно, яке складається з 1/3 частин за кожним окремо квартири №67 у будинку №3 у 3 мікрорайоні м. Первомайський Харківської області. Батьки позивачки на день своєї смерті мешкали та були зареєстровані у Зміївському геріатричному пансіонаті Харківської області. Позивач в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Причиною не звернення до нотаріуса для оформлення спадкових справ вказала хворобу своєї малолітньої дитини та необхідність постійно лікувати дитину. 20.11.2015 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса [PERSON], яка відповідно до чинного законодавства відмовила позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене майно. Іншого засобу для захисту своїх прав, окрім звернення до суду, позивач не має, а тому вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. [PERSON] у судове засіданні не з`явилася, її представник адвокат [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах своєї довірительниці наполягав та просив їх задовольнити у повному обсязі (а.с. 25-27). Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с. 24), надала суду заяву разом із своєю довіреністю, в якій просила слухати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала. (а.с. 28-29). Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 04.08.2014 року у м. Зміїв Харківської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 05.08.2014 року (актовий запис №218), виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області (а.с. 6). 24.02.2015 року у м. Зміїв Харківської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 25.02.2015 року (актовий запис №58), виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області (а.с. 7). Після смерті [PERSON] та [PERSON] позивач для оформлення спадкових справ у встановлений законом строк до органів нотаріату не зверталася, спадкова справа не заводилась. Таким чином, майно після смерті [PERSON] та [PERSON] ніхто не спадкував, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою. Позивач претендує на спадкове майно, яке складається з 2/3 (окремо по 1/3 за кожним з батьків) частини квартири №67 у будинку №6 у 3 мікрорайоні м. Первомайський Харківської області, що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно 13831368 від 12.03.2007 року (а.с. 17). Позивач на підтвердження своїх родинних відносин з померлими [PERSON] та [PERSON] копію свого свідоцтва про народження не надала, в той же час вказаний факт підтверджує копія довідки форми Б про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання без дати (а.с. 18). Відповідно до даних паспорта позивача по справі її місце реєстрації є відмінним від місце реєстрації її померлої матері та батька (а.с. 10), а тому вона відповідно до приписів ч.1 ст. 1269 та ч.1 ст. 1270 ЦК України повинна була у шестимісячний строк з дня смерті як матері, так і батька особисто звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вказані дії позивачем зроблені не були. Позивач звернулася до нотаріуса лише 20.11.2015 року, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.11.2015 року, винесену приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] (а.с. 15). В обґрунтуванні позову позивач зазначає, що підставами для пропуску строку для прийняття спадщини стали хвороба її дитини [PERSON] Хамді та потреба в лікуванні малолітньої дитини. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] Хамді, [INFO], є сином позивача по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції 07.07.2007 року (актовий запис №2569) (а.с. 14). Відповідно до консультаційних висновків лікаря-спеціаліста від 14.08.2015 року та від 01.12.2015 року малолітній [PERSON] Хамді страждає на синдром вегетативної дисфункції з цефалгіями та потребує постійного стороннього догляду (а.с.12-13). Відповідно до абзацу 6 п.24 постанови пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Тому суд вважає такими, що є поважними, вказані позивачем причини пропуску строку, повязані із лікуванням сина позивачки. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В даному випадку суд погоджується з вимогою позивача щодо надання йому додаткового одномісячного строку для прийняття спадщини після кожного з померлих батьків окремо. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України судом були перевірена заява відповідача щодо визнання позову на предмет того, чи не протирічить вказана заява діючому законодавству та чи не порушує права, свободи або інтереси інших осіб. Підстав для відмови в прийнятті заяви про визнання позову суд не вбачає. Відповідно до абзацу 7 п.24 постанови пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі задоволення позову в такій категорії справ суд повинен у резолютивній частині рішення суду вказати певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, при цьому додатковий строк для прийняття спадщини не може перевищувати шестимісячного строку. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved