Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 18.12.2018 року, в якому просить суд усунути перешкоди в користуванні належною їй на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням та виселити їх з квартири. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10.10.2005 року вона є власником квартири [ADDRESS] , придбаної у [PERSON] . У квартирі зареєстровані та фактично проживають [PERSON] (колишній власник) з 07.07.1981 року, та [PERSON] з 17.09.2002 року (онук колишнього власника). Вона у квартирі не зареєстрована та ніколи не проживала, членом сім`ї відповідачів не є, в родинних стосунках з ними не перебуває. Після вчинення правочину вони відмовились виселитись з квартири, власником якої вона стала. [PERSON] навіть звертався до суду з вимогою про встановлення факту проживання як члена сім`ї квартиронаймача, визнання розпорядження, свідоцтва про право власності, договору купівлі-продажу недійсними. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.06.2014 року в позові [PERSON] було відмовлено. За результатами апеляційного та касаційного перегляду рішення суду першої інстанції залишено в силі. Але й надалі її неодноразові вимоги виселитись з квартири та знятись з реєстраційного обліку відповідачі ігнорують. Зауважила, що під час укладення договору купівлі-продажу квартири питання збереження за відповідачами права користування квартирою та проживання в ній не вирішувалось. За приписами ч.1 ст. 346 ЦК України, у випадку відчуження об`єкта нерухомості на користь іншої особи, право власності попереднього власника відповідно припиняється, тобто право користування відповідачів квартирою після її відчуження на користь позивача припинилось. Вказані обставини унеможливлюють реалізацію позивачем її прав як дійсного власника квартири, а тому за захистом вона вимушена звернутися до суду. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами 16.04.2019 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що визнають, що станом на теперішній час позивач на підставі договору купівлі-продажу має право власності на квартиру [ADDRESS] . Разом з цим, відповідачі ставлять під сумнів правомірність укладення правочину і видачу довіреності від [PERSON] на [PERSON] на розпорядження квартирою, та, як наслідок, правомірність укладення [PERSON] договору купівлі-продажу квартири. Відповідач [PERSON] зазначає, що перебував у Польщі, підставою для його повернення до України стало погіршення психічного стану його бабусі [PERSON] . Відповідачі вважають, що довіреність на право розпорядження вказаною квартирою на [PERSON] була видана [PERSON] , коли остання не усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, внаслідок психічних розладів. Про це свідчить те, що остання надала невідомій їй особі довіреністі на продаж своєї квартири і не сказала про це нікому, внаслідок чого відповідачі були позбавлені свого житла. Окрім того, відповідачі не погоджуються з орієнтовним розміром витрат на правову допомогу, заявленим позивачем, з огляду на вартість роботи їх адвоката, з розрахунку 1200,00 грн. за годину, вважають сплату такої вартості нерозумною, з огляду на складність справи. Ухвалою суду від 18.01.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.27-28). Ухвалою суду від 17.05.2019 року відповідачам повернуто зустрічну позовну заяву про визнання довіреності та договору купівлі-продажу квартири недійсними (а.с. 77). У судовому засіданні 18.12.2019 року представником відповідача [PERSON] було заявлено клопотання про допит свідків [PERSON] , [PERSON] та зупинення провадження у вказаній справі, за результатами розгляду які, судом постановлено ухвали на місці про відмову в їх задоволенні. Інших процесуальних дій судом не вчинялось. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, усунувши позивачці перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та їх виселення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, вважали їх незаконними та необгрунтованими. Представник третьої особи до суду не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглянути позов за її відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Outcome: approved