Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, що розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 1,09 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказуючи, що земельна ділянка належала її чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач являється спадкоємицею за законом після померлого та прийняла спадщину, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які було втрачено. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 23 лютого 2021 року замінено первісного відповідача Сербівську сільську раду Кодимського району Одеської області на належного відповідача Кодимську міську раду Одеської області. В підготовче засідання позивач не з`явилася, від її представника надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Представник Кодимської міської ради Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов у повному обсязі та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 грудня 2005 року (а.с.6). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлого [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,09 га, розташовану на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №072654, виданого Кодимською РДА (а.с.7). Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя [PERSON] склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Позивач є дружиною спадкодавця та єдиним спадкоємцем за законом. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.04.1959 року (а.с.12). Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В свою чергу ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області №1050 від 16.10.2020 року (а.с.11), дружина [PERSON] - [PERSON] , на день смерті чоловіка, була зареєстрована та проживала з ним в одному житловому будинку, розташованому у [ADDRESS] . Крім того, відповідно до листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №128/02-14 від 17.02.2021 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №366/2008 та його дружина [PERSON] заявила право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] .. Ретельний аналіз цієї обставини вказує на те, що позивач вважається такою, що у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] в розумінні положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, та набула право власності на земельну ділянку, площею 1,09 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Сербівської сільської ради Подільського (раніше Кодимського) району Одеської області. Разом з тим, частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що 02 грудня 2020 року державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №1977/02-14 від 02.12.2020 року (а.с.5). Крім того, як вбачається з друкованого видання «Вісті Кодимщини» №40 (10912) від 31 жовтня 2020 року державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД №072654, виданий Кодимською РДА на ім`я [PERSON] , є втраченим (а.с.13). Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що за [PERSON] не визнається право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,09 га, розташовану на території Сербівської сільської ради Подільського (раніше Кодимського) району Одеської області, а документ, який засвідчує право власності на земельну ділянку - втрачений. За таких обставин позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.3 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Outcome: approved