Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 07 листопада 2012 року вони з відповідачем в зареєстрованому шлюбі не перебувають. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якої записаний відповідач. Донька проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в добровільному порядку не надає. В теперішній час вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною від другого шлюбу, донька перебуває на лікуванні у лікаря-кардиолога, маючи двох неповнолітніх дітей вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, тому просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку та доходів щомісячно. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 07 листопада 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 29 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №652, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO], в графі «батько» зазначено - [PERSON], «мати» - [PERSON]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При цьому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме судового збору у сумі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved