Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що 01 серпня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2. Від шлюбу з відповідачем сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON], [INFO]. Сторони мешкали разом з батьками позивача. Між ними завжди відбувалися сварки. В решті-решт між сторонами виникли неприязнені відчуття та вони втратили один до одного позитивні почуття, які необхідні для подружнього життя. З 2014 року сторони мешкають окремо. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Дочка мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу та приймає участь у вихованні дитини. Майновий спір відсутній. У зв'язку з цим позивач просить розірвати з відповідачем шлюб. До початку судового засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила залишити їй прізвище : «[PERSON]». До початку судового засідання відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER], згідно якого 01 серпня 2009 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу : «[PERSON]»; копією свідоцтва про народження дитини: [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], з якого вбачається, що батьками є сторони у справі; копіями паспортів [PERSON], серія [NUMBER] та [PERSON], серія [NUMBER] Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved