overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми за 1 місяць. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач працює в ТОВ «Роменський завод продовольчих товарів», але допомоги на утримання дитини не надає. Позивач надала суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, а позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони по справі 28.09.2013 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4), в свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач. Відповідач [PERSON] працює в ТОВ «Роменський завод продовольчих товарів» (а.с. 5), але добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, що спонукало позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Ці правовідносини регулюються ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку... Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси третіх осіб. Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць. Крім того, з відповідача відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми за 1 місяць. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач працює в ДГ АФ «Надія» агрофірма с. Перехрестівка, але добровільно матеріально забезпечувати дочку відмовляється. Позивач надала суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, а позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони по справі 14.10.2006 року зареєстрували шлюб (а.с. 4), від якого мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5), в свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач. З довідки виконавчого комітету Бобрицької сільської Ради Роменського району Сумської області № 02-39/959 від 12.10.2015 року вбачається, що неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] і перебуває на її утриманні (а.с. 6). Відповідач працює ДГ АФ «Надія» агрофірма с. Перехрестівка, де регулярно отримує заробітну плату. Відповідач [PERSON] має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має, але матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. З довідки ДП ДГ «АФ «Надія» № 498 від 08.12.2015 року вбачається, що [PERSON] з 29.05.2015 року за цивільно-правовою угодою працює на посаді скотника в ДП «ДГ АФ «Надія» та отримує відповідну заробітну плату (а.с. 25). Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дітей. Ці правовідносини регулюються ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку... Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси третіх осіб. Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць. Крім того, з відповідача відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 487,20 грн. Суд також дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, з наступних підстав. Згідно вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач добровільно матеріально забезпечувати доньку відмовляється і вона перебуває на повному утриманні позивача. Відповідач, який є батьком дітей, працює в ПрАТ «ТЕХНОРЕСУРС», має задовільний стан здоров'я, на його утриманні інших осіб немає, але добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач [PERSON] надала суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, а позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони по справі 06 вересня 2008 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої, батьком записаний відповідач (а.с. 4). Неповнолітня [PERSON], 2011 р.н. проживає з матір'ю [PERSON] і перебуває на її утриманні. Згідно довідки № 235 від 01.12.2014 року [PERSON] працює водієм в ПрАТ «ТЕХНОРЕСУРС» (а.с. 12). Відповідач інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Ці правовідносини регулюються ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку... Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси третіх осіб. Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць. Крім того, з відповідача відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми за 1 місяць. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач працює в ПАТ «Біловодський КХП», але допомоги на утримання дитини не надає. Позивач надала суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, а позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони по справі 23.02.2013 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), в свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач. З довідки Біловодської сільської Ради Роменського р-ну Сумської області № 1449 від 23.12.2015 року вбачається, що неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю [PERSON] і перебуває на її утриманні (а.с.5). Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Ці правовідносини регулюються ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку... Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] працює в ПАТ «Біловодський КХП», має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, але добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказані обставини визнані відповідачем, а згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць. Крім того, з відповідача відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач добровільно матеріально забезпечувати сина відмовляється і він перебуває на повному утриманні позивача. Відповідач, який є батьком дитини, є інвалідом ІІІ групи і регулярно отримує пенсію по інвалідності, але добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач [PERSON] надала суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, а позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони по справі з 15.10.1994 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 6), від якого мають сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого, батьком записаний відповідач (а.с. 8). 15 січня 2010 року шлюб між сторонами по справі було розірвано (а.с.7). З довідки виконавчого комітету Довгополівської сільської Ради Роменського району Сумської області № 5 від 14.01.2015 року неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю [PERSON] (а.с. 9) і відповідно перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] є інвалідом ІІІ групи та отримує відповідну пенсію, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с. 19), але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Ці правовідносини регулюються ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку... Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси третіх осіб. Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць. Крім того, з відповідача відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми за 1 місяць. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач отримує пенсію, але добровільно матеріально забезпечувати дітей відмовляється. Позивач надала суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, а позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, повторно до суду не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони по справі 21.04.007 року зареєстрували шлюб (а.с. 4), від якого мають синів [PERSON], [INFO] (а.с.4) та [PERSON], [INFO] (а.с. 5), в свідоцтві про народження яких батьком записаний відповідач. З довідки квартального комітету № 16 виконавчого комітету Роменської міської Ради вбачається, що неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з матір'ю [PERSON] і перебувають на її утриманні (а.с. 6). Відповідач отримує пенсію, але добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дітей. Ці правовідносини регулюються ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку... Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з позивачем і перебувають на її утриманні (а.с. 6). Відповідач інших дітей на утриманні не має. Вказані доводи відповідачем не спростовані. Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць. Крім того, з відповідача відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який було уточнено, в якому просить: 1) розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 28 серпня 1993 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1057; 2) після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] ; 3) судові витрати з відповідача не стягувати. Вимоги позову обґрунтовує тим, що між ними постійно виникали сварки з різних причин. Причиною розпаду сім`ї стала недовіра, відсутність взаєморозуміння, втрата почуття кохання один до одного. У них з відповідачем різні характери та різні погляди на подружнє життя. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання сторони не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги викладені у позові підтримує, просить задовольнити в повному обсязі (а.с.14), відповідач проти позову не заперечує (а.с.35). Тому суд може розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 28 серпня 1993 року, який було зареєстровано Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1057, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб (а.с.63). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні найшов своє підтвердження факт того, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство сторонами не ведеться, бажання до примирення у них відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, тому суд не може зобов`язати сторони прийняти заходи до примирення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України копію рішення для виконання необхідно направити до Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який було уточнено, та просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № [ADDRESS] у зв'язку із відсутністю його за місцем реєстрації більше шести місяців. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку № [ADDRESS]. 15.05.2012 вона дала згоду на реєстрацію в будинку свого знайомого [PERSON], для його працевлаштування. Однак, відповідач не проживає в будинку з моменту реєстрації. На неодноразові прохання до нього щодо зняття з реєстрації він відповідав відмовою в зв'язку з браком часу. Зазначені дії відповідача обмежують її право вільно користуватись та розпоряджатися власністю, оформити субсидію, тощо. В судове засідання сторони не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити їх тільки в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням (а.с.22). Відповідач, будучи у встановленому законом порядку належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с.21), в судове засідання не з'явився. Тому суд може розглянути справу без участі сторін, в заочному провадження, і на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.4,5). Згідно з довідкою вуличного комітету [PERSON] з 15.05.2012 (з моменту реєстрації) не проживає в будинку [ADDRESS] (а.с.6). Згідно з актом голови вуличного комітету [PERSON], при перевірці за місцем реєстрації [PERSON], [INFO], встановлено що за вказаною адресою він не проживає (а.с.8). Згідно з витягом з домової книги для прописки громадян, що зареєстровані в будинку [ADDRESS], [PERSON], [INFO] значиться зареєстрованим (а.с.9-11). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Запорізької області. В даному будинку також зареєстрований відповідач [PERSON], який з моменту реєстрації, а саме з 2012 року не проживає в даному будинку, не користується ним та ніяких витрат на утримання будинку та сплаті комунальних послуг він не несе. Тому суд вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням, яке належить позивачу, і повинен бути визнаним таким, що втратив право користування даним житлом.

Outcome: approved