Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що має чотирьох повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Також обґрунтовує позов тим, що є непрацездатною, проживає одна, отримує пенсію в розмірі 1050,84 грн. та не в змозі вести домашнє господарство, виконувати найпростіші хатні роботи та обслуговувати себе. Крім того, позивачка посилається на те, що уповноваженим органом їй було відмовлено в отриманні соціальної допомоги, так як вона має чотирьох працездатних дітей, то просить суд стягнути з відповідачів аліменти на своє утримання з кожного в розмірі 300 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої вимоги, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Також позивачка суду пояснила, що утримувала своїх дітей по мірі можливості, а також уточнила, що дійсно на даний час її донька [PERSON] має прізвище [PERSON]. Крім того, [PERSON] пояснила, що дійсно залишила доньку [PERSON] в тримісячному віці своїм батькам, так як була направлена на роботу в м. Херсон, а відпусток для догляду дитини на тривалий час тоді не надавали, а також, що коли повернулася, то батьки погодилися, щоб [PERSON] залишилася проживати в них. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - адвокат [PERSON] в суді заявив, що його довірителі позов не визнають, так як позивачка ухилялася від виконання батьківських обов'язків щодо них і в дитинстві належним чином не утримувала дітей, не дарувала подарунків, не відмічала день народження, а вони змушені були працювати у неповнолітньому віці, заробляючи собі на життя. Також послався на те, що [PERSON] покинула доньку [PERSON] у віці 3 місяців на дідуся і бабусю та поїхала в м. Херсон, і вона побачила свою матір лише у віці 5 років, а коли та переїхала на проживання в с. Чернєве Глухівського району, то залишила її проживати з дідусем і бабусею в с. Дунаєць, й на даний час [PERSON] не працює, мешкає з чоловіком [PERSON], який є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), який часто хворіє та потребує постійного лікування. Його довіритель [PERSON] проживав з позивачкою в с. Дунаєць до 1996 року, коли вона вигнала його з дому, і він став проживати у свого батька та бабусі в с. Семенівка, вона (позивачка) не давала йому материнської ласки, він не мав нормального одягу, належного харчування, і на даний час, маючи заробітну плату в сумі 1206,6 грн., то проживає з дружиною [PERSON], яка як безробітна перебуває на обліку в Глухівському міськрайонному центрі зайнятості, але ніякої допомоги не отримує, та трьома неповнолітніми дітьми. А його довіритель [PERSON] проживав з позивачкою в с. Дунаєць до 20 липня 2014 року, і за цей час вона не приділяла йому належної уваги, з дитинства змушувала працювати і він теж не відчував материнської ласки. Також заперечення обґрунтовані тим, що позивачка не надала суду доказів, що потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали такі ж пояснення та просили відмовити у задоволенні цього позову. Відповідач [PERSON] в суді позов не визнав та пояснив, що мати [PERSON] отримувала від його батька аліменти на його (відповідача) утримання, але цих коштів він не бачив і з 12 років змушений був працювати, заробляючи собі на життя. Також суду пояснив, що має трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких: син [PERSON], 2009 р.н., донька [PERSON], 1998 р.н., проживають з ним, при цьому остання навчається в Глухівському медичному училищі й він оплачує її навчання, а інша донька [PERSON], 2011 р.н., проживає в с. Чернєве з дружиною [PERSON], і судом розглядається справа про розірвання їх шлюбу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з 1975 року проживала в с. Дунаєць по сусідству з [PERSON], яка на той час жила з дідом і бабою, й коли та була ще малою, то вже з 1976 року вона пішла на роботу, а [PERSON] теж в колгоспі полов буряк за матір [PERSON], її діти були погано одягнені. Свідок [PERSON] суду показав, що теж проживав в с. Дунаєць по сусідству з [PERSON], яка на той час жила з дідом і бабою, а її мати [PERSON] з нею не проживала, з дитинства [PERSON] працювала в колгоспі, полола буряк, працювала на фермі. Допитаний судом свідок [PERSON] показав, що добре знає [PERSON] і йому відомо, що той після закінчення 8 класів став проживати в с. Баничі у своєї сестри [PERSON]. Також свідок суду пояснив, що [PERSON] сказав йому, що втік від матері [PERSON], бо йому там погано жилося. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає в с. Семенівка, працює соціальним працівником і їй відомо, що [PERSON] завжди проживала у діда й баби, діти [PERSON] були дуже погано одягнені, а коли її син [PERSON] проживав в с. Семенівка, то мати до нього ніколи не приїздила. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що пам'ятає, що коли [PERSON] було 2 чи 3 роки, то він був замурзаний, дуже погано одягнений. Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивачки, відповідачів, представника відповідачів [PERSON], свідків, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Так, в суді встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є матір'ю відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Глухові та Глухівському районі за вих. №914/09-33 від 31.10.2014 р. [PERSON] одержує пенсію за віком у розмірі 1050,84 грн. З довідки Дунаєцької сільської ради за вих. №02-39/802 від 28.10.2014 р. вбачається, що [PERSON] є власником жилого будинку, розташованого на [ADDRESS], в якому зареєстрований, але не проживає її син [PERSON], а також їй належить земельна ділянка площею 0,97 га. Згідно виписки з амбулаторної картки, наданої поліклінічним відділенням Глухівської центральної районної лікарні [PERSON], 1946 р.н., перебуває на обліку з 03.05.1990 р. і протягом останніх п'яти років, а саме, 08.09.2009 р., 07.05.2010 р., 10.02.2011 р., 21.02.2011 р., 27.02.2011 р., 26.03.2012 р., 15.03.2013 р., 21.01.2014 р., 13.03.2014 р., 13.05.2014 р. зверталася до лікарів, а з 07.10.2014 р. по 20.10.2014 р. вона перебувала на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з діагнозом атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба. В суді також установлено, що відповідач [PERSON] з дня народження і до 1987 року проживала у свого діда [PERSON] та баби [PERSON] на [ADDRESS], і 29.12.2014 р. їй було встановлено діагноз гіпертонічна хвороба 2 ступеня, а її чоловік [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), інвалідом 3 групи загального захворювання. Згідно довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Еліфібр» №34 від 26.12.2014 р. [PERSON] працює трактористом-машиністом в ТОВ «Еліфібр» і його заробітна плата за листопад 2014 р. становила 1386,44 грн. Крім того, в суді встановлено, що відповідач [PERSON] проживає на [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON], 1978 р.н., сином [PERSON], 2010 р.н., та дітьми дружини від попереднього шлюбу: [PERSON], 1997 р.н., [PERSON], 1998 р.н. Згідно довідки Дунаєцької сільської ради за вих. №02-39/938 від 25.12.2014 р. [PERSON], [INFO], з дня народження до липня 2014 року проживав на [ADDRESS]. Також з довідки Семенівської сільської ради за вих. №850 від 26.12.2014 р. вбачається, що [PERSON] з 21.07.2014 р. проживає на [ADDRESS] з співмешканкою [PERSON], [INFO], та її сином [PERSON], [INFO] Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого, виданої Глухівською центральною районною лікарнею, [PERSON], 1974 р.н., перебував на лікуванні в урологічному відділенні з 22.11.2014 р. по 02.12.2014 р. з діагнозом камінь правого сечоводу, правобічна ниркова коліка. Також згідно довідки Глухівської центральної районної лікарні за вих. №3922 від 29.12.2014 р. [PERSON] було засвідчено ЛКК Глухівської ЦРЛ та встановлено діагноз міопія високого ступеня обох очей, і йому протипоказана важка фізична праця з обмеження зорового навантаження. Крім того, судом установлено, що відповідач [PERSON] проживає на [ADDRESS] разом з сином [PERSON], 2009 р.н., та донькою [PERSON], 1998 р.н., а інша донька [PERSON], 2011 р.н., проживає в с. Чернєве з його дружиною [PERSON], й дані обставини позивачкою не заперечуються, тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. З довідки №351 від 18.12.2104 р. вбачається, що [PERSON] є студентом 2 курсу фельдшерського відділення Глухівського медичного училища. Також в суді встановлено, що відповідно до договору про підготовку спеціалістів на договірній основі, укладеного 12.08.2013 р. між Глухівським медичним училищем і [PERSON], останній як замовник повинен внести плату за отримання освітньої послуги донькою [PERSON] на загальну суму 31600 грн., і така плата була внесена 23.08.2013 р. в сумі 3309 грн., 18.12.2013 р. - 3300 грн., 17.09.2014 р. - 4072 грн. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При цьому за змістом вищевказаної статті потреба в матеріальній допомозі визначається в залежності від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. А згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» станом на 16.12.2014 р., тобто, на день звернення позивачки до суду, було встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, у розмірі 949 грн. і такий же розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбачено й Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» на період до 01 грудня 2015 року. Зважаючи на те, що позивачка отримує пенсію в розмірі 1050,84 грн. щомісячно, яка перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в її повнолітніх дітей не виникає обов'язку утримувати непрацездатну матір, а тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] аліментів на користь [PERSON], як непрацездатної матері, по 300 грн. з кожного необхідно відмовити за їх безпідставністю та необгрунтованістю. Разом з тим, суд вважає й безпідставними заперечення відповідачів у тій частині, що їх мати [PERSON] належним чином не виконувала батьківські обов'язки, оскільки належних доказів на підтвердження цього ними не надано, не доводять таких обставин і показання свідків, допитаних в судовому засіданні, оскільки за змістом ст.ст. 58, 59 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, й обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. А таких доказів, зокрема, рішень відповідних державних органів, суду щодо відібрання дітей, позбавлення позивачки батьківських прав щодо них чи про притягнення її до відповідальності за неналежне виконання таких обов'язків відповідачами не надано. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, а згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільнені від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів, то згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України такі витрати компенсуються за рахунок держави. Також враховуючи матеріальний стан та стан здоров'я позивачки, суд вважає можливим відповідно до ч.3 ст. 82 ЦПК України звільнити [PERSON] від оплати витрат, понесених відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на правову допомогу в розмірі по 500 грн. кожним. На підставі викладеного

Outcome: dismissed