Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача. Свій позов мотивує тим, що між нею та ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») було укладено кредитний договір № 014/2635/3/22294 від 01.09.2008, виконання якого було забезпечено переданням в іпотеку квартири [ADDRESS], яка належить їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. В звязку із фінансовою кризою в 2008 році, зміною валютного курсу, вимоги за кредитним договором виконувалися частково. 18.01.2016 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, якою визначалася зміна істотних умов договору: змінено валюту кредитування, визначено розмір заборгованості в гривневому еквіваленті, визначено графік погашення заборгованості. Відповідно до нових умов, після сплати боржником траншу в розмірі 133\~830,26 грн., банк зобовязувався зарахувати другу частину заборгованості шляхом списання коштів в розмірі 176\~903,89 грн. [PERSON] взяті на себе зобовязання відповідно до укладеної додаткової угоди виконала в повному обсязі. Однак, банк списання коштів не провів. Письмові звернення з вимогою списання коштів та припинення обтяження на предмет іпотеки, банк залишив поза увагою. Просила суд, зобовязати відповідача усунути порушення умов кредитного договору № 014/2635/3/22294 від 01.09.2008 шляхом здійснення списання заборгованості в сумі 176\~903,89 грн., а також припинити обтяження на предмет іпотеки у звязку із виконанням зобовязань за кредитним договором. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 11.10.2016 вимоги позову підтримала в повному обсязі з підстав викладених в ньому. Просила позов задовольнити. Подала заяву про подальший розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 11.10.2016 з правовою позицією відповідача не визначився. Не заперечував обовязку банку відповідно до умов додаткової угоди, у випадку погашення боржником коштів за Траншем 1, припинити зобовязання за кредитним договором шляхом прощення залишку заборгованості. Однак, не зміг пояснити суду, чому банк не виконав своїх зобовязань. В подальшому представник відповідача в судове засідання не зявився. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні в судовому засіданні 11.10.2016 вимоги позову підтримав. Додатково суду пояснив, що на погашення Траншу 1 кошти внесені в повному обсязі. Потім позивач двічі зверталася до банку з заявами про прощення заборгованості та звільнення предмета іпотеки з під обтяжень. Однак реагування не було. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 01.09.2008 між ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2635/3/22294, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 25\~000 дол. США на строк до 21.08.2014, на споживчі цілі (а.с. 8-13). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 01.09.2008 між ВАТ «Ерсте Банк» » (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] за реєстровим №3767, відповідно до якого було передано в іпотеку належну іпотекодавцям двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 18.01.2016 між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №4 до кредитного договору № 014/2635/3/22294, з метою реструктуризації заборгованості шляхом зміни валюти зобовязання з іноземної валюти на національну валюту з можливістю подальшого прощення частини боргу. Частиною 2 (п.п. 2.1, 2.2) Додаткової угоди, визначено встановлення [PERSON] непоновлювальної кредитної лінії в сумі 310\~734,15 грн. шляхом зарахування коштів на поточний рахунок двома окремими траншами (Транш 1 133\~830,26 грн., Транш 2 176\~903,89 грн.), зі строком користування кредитним коштами до 31.08.2021, із сплатою річних процентів за відсотковою ставкою передбаченою угодою. За умовами укладеної додаткової угоди, кредитний договір було викладено в новій редакції з урахуванням усіх істотних умов. Нова редакція кредитного договору є Додатком №1 до Додаткової угоди №4 від 18.01.2016 (а.с. 18-28). Відповідно до п. 4.7.8. Додатку №1 до Додаткової угоди №4 від 18.01.2016 (про зміну умов кредитування), у разі виконання клієнтом умов договору щодо сплати боргових зобовязань за Траншем 1 кредиту, сплати процентів за Траншем 2 та інших платежів, передбачених договором за новим траншем, в строки та в порядку, що визначені умовами договору, але в будь-якому випадку за відсутності факті прострочень по сплаті будь-яких платежів за новим траншем, передбачених договором, більше ніж на 90 календарних днів, банк зобовязується з періодичністю та в обсягах, визначених ним самостійно, але не пізніше ніж 180 календарних днів після повної сплати боргових зобовязань за Траншем 1 кредиту, припиняти (припинити) зобовязання клієнта щодо повернення кредиту шляхом часткового чи повного прощення залишку основної заборгованості Траншу 2. Таке прощення здійснюється банком на підставі його самостійного рішення та не потребує укладення будь-яких додаткових угод до договору або окремих договорів прощення боргу. Крім того, 18.01.2016 між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено Договір про внесення змін до Договору іпотеки від 01.09.2008 у звязку з укладанням між іпотеко держателем та позичальником Додаткового договору №4 від 18.01.2016. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання перестають діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виконання взятих зобовязань [PERSON] стверджується наявними в матеріалах справи квитанціями (а.с. 7, 42-44). Сума внесених платежів, в якості коштів на оплату Траншу 1, становить 135\~852,34 грн. Останній платіж здійснено 01.08.2016. Тобто, боржником виконано зобовязання в повному обсязі, у встановлені умовами договору строки. В передбачені договором строки, ПАТ «Фідобанк» свої зобовязання не виконав, прощення залишку заборгованості не відбулося. На письмове звернення позивача з заявою від 22.08.2016 про виконання зобовязання (а.с. 36), відповідач відповіді не надав. Письмово не повідомив про прийняте рішення щодо виконання умов договору. Станом на день звернення з позовом до суду, банком не виконано умови договору щодо списання (частково або повного прощення Траншу 2) залишку основної заборгованості в розмірі 176\~903,89 грн. Згідно ч.4 ст. 538 ЦК України, якщо зустрічне виконання обовязку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обовязку, друга сторона повинна виконати свій обовязок. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Не виконавши у встановлений договором строк свої зобовязання по прощенню заборгованості, ПАТ «Фідобанк» в односторонньому порядку відмовився від виконання зобовязань, що породжує правові наслідки передбачені п. 1 частини 1 ст. 611 ЦК України. Відповідно до положень даної норми, зобовязання між сторонами припиняються. З матеріалів справи встановлено, що своєчасне виконання зобовязань було забезпечене укладеним договором іпотеки, до якого було внесено зміни. Згідно з ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека, в тому числі, припиняється і у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, повязаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобовязання. Отже, в звязку з припиненням основного зобовязання іпотека припиняється. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для припинення іпотеки, що виникла на підставі договору іпотеки від 01.09.2008 та договору про внесення змін до договору іпотеки від 18.01.2016, відповідно до яких було передано в іпотеку належну іпотекодавцям двокімнатну квартиру [ADDRESS], в забезпечення зобовязань за кредитним договором. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договору іпотеки від 01.09.2008 державним реєстратором приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] 01.09.2008 було зареєстровано іпотеку, номер запису 12754460 та на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зареєстровано обтяження заборону на нерухоме майно (квартиру [ADDRESS]) в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, номер запису про обтяження 12754500. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, з урахуванням умов договорів, укладених між сторонами, норм закону, бездіяльністю відповідача щодо їх дотримання та виконання, суд дійшов висновку, що слід визнати припиненими зобовязання за кредитним договором та договором іпотеки зі зняттям обтяжень з предмету іпотеки.

Outcome: approved