Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 19 серпня 2014 року вона з Відповідачем по справі зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іваничівського районного управління юстиції Волинської області зроблено відповідний актовий запис № 39. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з Відповідачем не склалося, так як вони мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Також відповідач зловживав алкоголем, внаслідок чого виникали сварки та суперечки.Проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, і носять лише формальний характер. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з Відповідачем суперечить інтересам Позивача. Примирення з Відповідачем Позивач не бажає. За даних обставин Позивач змушена звернутися з відповідним позовом до суду. просить шлюб розірвати, сина [PERSON] залишити проживати разом з нею Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Від відповідача також надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Суд приймає визнання позову відповідачами у даній справі, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 серпня 2014\~\~ року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іваничівського районного управління юстиції Волинської області зроблено відповідний актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ № 092672 (а.с. 4\~\~ ). Від даного шлюбу у сторін народився син - Степан, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії № 207625 ( а.с. 11) . Сімейне життя з Відповідачем не склалося, так як вони мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, і носять лише формальний характер. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з Відповідачем суперечить інтересам Позивача. Примирення з Відповідачем Позивач не бажає. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, так як подальше спільне проживання сторін по справі як подружжя, є неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, що є підставою для його розірвання. Сина [PERSON] слід залишити проживати з матір'ю - [PERSON]В .

Outcome: approved