Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно заповіту від 12.01.1991 спадкоємцем спадкового майна померлої [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка спадщину за заповітом після смерті матері не прийняла, до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину не зверталася. У зв`язку із тим , що спадкоємець за заповітом спадщину не прийняла і не бажає її приймати, то позивачка вважає, що відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями спадкового майна після смерті [PERSON] за законом є її діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивачка, як спадкоємець після смерті матері [PERSON] за законом спадщину прийняла, оскільки хоронила матір, користувалася і користується всім майном померлої, доглядає за будинком та проводила поточний ремонт в ньому, обробляє земельну ділянку біля будинку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняли та на неї не претендують. Позивачка з метою оформлення спадщини звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що нею не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Представник позивача- [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, обгрунтувала вищенаведеним. Відповідачі [PERSON] , та [PERSON] в судове засідання не з`явилися , надали суду заяви про визнання позову та прохання розглянути справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі , суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.11.1994 (а.с.8). Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Дана правова позиція також закріплена в п.9 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, в якому зазначено: «якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини фактичний вступ у володіння та управління спадковим майно». Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Судом встановлено, що померла [PERSON] зробила розпорядження своїм майном, склавши заповіт 12.01.1991, згідно якого спадкоємцем спадкового майна [PERSON] є [PERSON] . Вказане вбачається із довідки Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області (а.с 11). Відповідно до ст.553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Встановлено, що спадкоємець спадкового майна померлої [PERSON] за заповітом спадщину в установленому порядку не прийняла, до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину не зверталася, тобто не вчинила жодних дій, які б свідчили про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти: позивач- [PERSON] та відповідачі- [PERSON] , [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та померлою [INFO] [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9) . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину протягом шести місцяів після смерті матері [PERSON] не прийняли, із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживали і на неї не претендують, одержувати свідоцтво про право на спадщину не бажають. Вказане вбачається із копій відповідних заяв від 18.08.2020 (а.с.42 ) та від 04.08.2020 ( в матеріалах спадкової справи). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 того ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] хоронила свою матір, доглядала і доглядає за її будинком, проводила поточні ремонти будинку. [PERSON] та [PERSON] в управління спадковим майном померлої [PERSON] не вступали. Отже, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] і такий факт необхідно встановити. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги даної статті спадкоємець [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, що підтверджується матерілами спадкової справи . У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [PERSON] нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що нею не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] . Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.02.2020 (а.с.13). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] , що підтверджується довідкою-характеристикою, яка видана Заставнівським РБТІ та записом в погосподарській книзі№07, особовий рахунок [NUMBER] , що вбачається із довідки Веренчанської сільської ради (а.с.14,21) . Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформила документи на належне їй нерухоме майно та не зареєструвала його належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013 №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ № 83 від 12.03.2020 (а.с.21) житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, який розташований по [ADDRESS] побудований у 1930 році. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved