Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 21 лютого 2011 року вона і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований в Оленівській селищній раді Волноваського району Донецької області, актовий запис №. 3. Від даного шлюбу дітей не мають. Їх шлюб був зареєстрований в той час, як відповідач відбував покарання у виді позбавлення волі. На даний час відповідач продовжує відбувати покарання. Спільного життя з відповідачем у них не було, оскільки вони після реєстрації шлюбу бачились тільки на побаченнях у виправній колонії. Спільного господарства не вели, спільного майна не мають. Просить розірвати шлюб укладений між нею і [PERSON] в судовому порядку. Ухвалою судді від 06.01.2016 року відкрито провадження у справі, на підставі ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14, за місцем проживання позивача, у звязку з неможливістю позивача з поважних причин виїхати до місця перебування відповідача. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не прибули, але надали суду заяви про розгляд справи за його відсутності, позов просять задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судові повістки були повернені підприємством поштового звязку через неможливість відправлення кореспонденції на непідконтрольну територію. З огляду на право позивача на доступ до правосуддя, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі ст. 224 ЦПК України за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що 21 лютого 2011 року [PERSON] (дошлюбне прізвище «Касьяненко») і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований в Оленівській селищній раді Волноваського району Донецької області, актовий запис №. 3. Позивач заявив позов про розірвання шлюбу у зв'язку з тим, що шлюбне життя у них з відповідачем не відбулось через відбування відповідачем покарання у виді позбавлення волі у виправній колонії. Спільного господарства не ведуть, не пов'язані спільним побутом, на примирення вона не згодна, що свідчить про неможливість їхнього подальшого подружнього проживання. Будь-яких доказів на спростування зазначених позивачем обставин суду надано не було. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки суперечить інтересам [PERSON], тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved