Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. 01 листопада 2013 року сталося залиття її квартири. За результатами обстеження комісією було встановлено, що винуватцем у затопленні квартири є власник квартири [ADDRESS] у її будинку, яка залишила відкритим кран гарячої води та пішла з дому. В результаті затоплення квартири їй була завдана матеріальна шкода у розмірі 16737,57 грн. та моральна шкода у розмірі 6000,00 грн. Матеріальна шкода зводиться до витрат, необхідних для ремонту квартири, вартості люстри, упущеної вигоди у зв'язку із не здаванням квартири в оренду, витрати по сплаті комунальних платежів. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях яких позивач зазнає кожного разу коли бачить квартиру після затоплення, погіршенням загального стану здоров'я, зниженням ділової активності. Моральні страждання посилюються не відшкодуванням винними у затопленні квартири збитків. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12 травня 2014 року [PERSON] залучено у якості співвідповідача по справі. Позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги. Згідно уточнених позовних вимог, остаточно (а.с. 170, 181) позивач [PERSON] просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь: вартість відновлювального ремонту у розмірі 14363,00 грн.; вартість люстри у розмірі 300,00 грн.; витрати на виготовлення звіту про незалежну оцінку у розмірі 1000,00 грн.; збитки від сплати комунальних та інших платежів у розмірі 1557,98 грн.; витрати на ксерокопіювання документів у розмірі 65,07 грн.; витрати на завірення довіреності від 06.05.2014 року у розмірі 21,05 грн.; неотриману орендну плату у розмірі 7500,00 грн.; судовий збір у розмірі 522,20 грн.; комісію банку у розмірі 15,00 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 1870,00 грн.; на відшкодування моральної шкоди 12000,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, її неявка не перешкоджає розгляду справи. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити з підстав, висловлених у позовній заяві, і на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала у повному обсязі, при цьому поясняла суду, що у квартирі [ADDRESS] вона мешкає сама, інший співвласник - її син, зареєстрований за цією адресою, але фактично не мешкає. Відповідач [PERSON] підтвердила, що 01 листопада 2013 року стався витік гарячої води з крану її квартири. В той день вранці гарячої води в крані не було, і вона пішла з квартири. По поверненню побачила сліди затоплення квартири. На її думку, витік води стався внаслідок того, що в цей день в районі була аварійна ситуація і перестали подавати гарячу воду, а потім різка подача гарячої води вивернула кран, у зв'язку із чим сталося затоплення квартири нижче, а саме [ADDRESS]. Після затоплення сусід допоміг їй відремонтувати зламаний кран. Вказаний у позові розмір матеріальної шкоди та необхідний об'єм робіт є завищеними, акти є неналежно складені. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував у повному обсязі, при цьому поясняв суду, що у квартирі [ADDRESS] він зареєстрований, але фактично не мешкає. У час затоплення його в квартирі не було, прийшов пізніше, щоб допомогти матері прибрати наслідки затоплення. На його думку, вказаний у позові розмір матеріальної шкоди завданої залиттям гарячою водою є значно завищеним. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідачів, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. На підставі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 24 листопада 2006 року, квартира [ADDRESS], на праві власності належить [PERSON] (а.с. 33-34). 01 листопада 2013 року квартира [PERSON] була залита водою внаслідок того, що мешканець квартир [ADDRESS] залишив відкритим кран гарячої води, що підтверджується відповідними Актами від 05.11.2013 року, від 22.11.2013 року та від 11.12.2013 року (а.с. 27-29, 128-129). Як вбачається зі свідоцтва про право на житло №27536 від 26.07.2007 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі (а.с.147-148). Відповідно до Звіту №25/12 про незалежну оцінку майна, визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], внаслідок залиття водою, що виконаний ПП «Стандарт-СК», вартість поточного ремонту квартири після залиття складає 14363,00 грн. (а.с.10-26). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він певний час мешкав в квартирі [ADDRESS]. 01 листопада 2013 року біля 22-00 години він зайшов до квартири та побачив сліди затоплення з верхньої квартири, а саме: стіни вологі, посередині кімнати калюжа, люстра після включення відразу потухла. Далі він викликав аварійну бригаду та піднявся поверхом вище до квартири [PERSON], яка і показала йому сліди затоплення у її квартирі. Після затоплення він з'їхав з квартири. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення вартості відновлювального ремонту у розмірі 14363,00 грн., вартості люстри у розмірі 300,00 грн., витрат на виготовлення звіту про незалежну оцінку у розмірі 1000,00 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ст.151 Житлового кодексу України, громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту квартири після залиття складає 14363,00 грн., що підтверджено Звітом №25/12 про незалежну оцінку майна, визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], внаслідок залиття водою, що виконаний ПП «Стандарт-СК», висновки якого відповідач не спростувала іншим звітом та/або призначенням судової експертизи. У зв'язку із тим, що задоволена вимога про стягнення вартості ремонту після залиття, визначена у Звіті, то має бути стягнута і вартість виготовлення звіту, яка підтверджена відповідними документами (а.с. 69-70, 74-75). З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування вартості відновлювального ремонту квартири після затоплення та вартості виготовлення звіту підлягає відшкодуванню у повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення вартості люстри у розмірі 300,00 грн. суд виходить з того, що в матеріалах справи відсутні докази, як вартості люстри, так і її повного знищення. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на зняття копій документів у розмірі 65,07 грн. та витрат на завірення довіреності від 06.05.2014 року у розмірі 21,05 грн. суд виходить з того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що 65,07 грн. витрачені саме позивачем, і саме на зняття копій документів для даної справи. Відсутні також докази, що 21,05 грн. сплачені саме за посвідчення довіреності від 06.05.2014 року (а.с.155). У фіскальних чеках наданих позивачем (а.с. 71-73) відсутнє її прізвище та відомості про документи, які виготовлялися, на відміну від квитанцій (а.с. 69-70) про сплату вартості звіту. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення вартості люстри у розмірі 300,00 грн., витрат на зняття копій документів у розмірі 65,07 грн. та витрат на завірення довіреності від 06.05.2014 року у розмірі 21,05 грн. є недоведеними і задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення збитків від сплати комунальних та інших платежів у розмірі 1557,98 грн., суд вважає що дані позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст.322 ЦК України тягар утримання майна несе власник. Отже позивач повинна утримувати майно незалежно від того, чи проживає вона в квартирі, чи ні. Окрім цього не надано доказів, що внаслідок залиття квартири остання стала непридатною для проживання, і позивач у ній не проживала у цей час. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення неотриманої орендної плати у розмірі 7500,00 грн., суд вважає що дані позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Як вбачається з Договору оренди від 02 квітня 2013 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON], строком на 12 місяців, предметом договору є оренда квартири [ADDRESS] (а.с. 100). При цьому факт проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не доводить наявність оплатних взаємовідносин із орендодавцем. Так, позивач не надав доказів сплати йому орендної плати до залиття квартири, як то, наприклад, надання інформації з податкової інспекції про отриманий дохід за 2013 рік, не навів доказів на підтвердження розірвання договору. Окрім цього позивач всупереч вимогам ст.158 ЖК України не надав доказів реєстрації договору оренди квартири. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення 12000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд вважає що дані позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як наголошується у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» позивач повинен вказувати в позовній заяві з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В обґрунтування завданої моральної шкоди позивач вказує, що вона отримала душевні страждання, погіршився стан її здоров'я, знизилася ділова активність. Але позивач не надає жодного доказу на підтвердження цього. Також позивачем не вказано з яких міркувань вона виходила при визначенні розміру завданої моральної шкоди. За наведеного, суд приходить до висновку, що позивач не довіла, як сам факт завдання їй винною поведінкою відповідачів моральної шкоди, так і розмір та обґрунтованість заявленого нею грошового відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення сплаченої позивачем комісії банку за сплату судового збору у розмірі 15,00 грн. суд виходить з наступного. Позовні вимоги про стягнення комісії банку за сплату судового збору в розмірі 15,00 грн. підлягають стягненню частково, в розмірі 10,00 грн., оскільки саме на таку суму надані квитанції (а.с. 2, 153). За доплату судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.82), квитанція про сплату комісії банку в матеріалах справи відсутня. Розглядаючи вимогу позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів завданої шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, у тому числі в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди. Таким чином деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. З акту №4/699 від 05 листопада 2013 року вбачається, що затоплення квартири сталося внаслідок того, що мешканець квартири [ADDRESS] залишила відкритим кран гарячої води у ванні та пішла з дому (а.с. 62). З показів відповідачів слідує, що в квартирі [ADDRESS] мешкає [PERSON] і в той день іншого співвласника в квартирі не було. Отже затоплення квартири сталося внаслідок недбалого ставлення до утримання власного майна саме відповідачем [PERSON]. За таких обставин суд вважає, що обов'язок щодо відшкодування шкоди завданої залиттям квартири повинен бути покладений саме на відповідача - [PERSON]. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути матеріальну шкоду, спричинену внаслідок затоплення квартири гарячою водою, у розмірі 15373 (п'ятнадцять тисяч триста сімдесят три) гривні 00 копійок, яка складається з вартості відновлювального ремонту у розмірі 14363,00 грн., витрат на виготовлення звіту про незалежну оцінку у розмірі 1000,00 грн. та витрат по сплаті комісії банку у розмірі 10,00 грн. В інший частині позову слід відмовити. Вирішуючи питання стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1870,00 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. На підставі ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Частиною 2 ст.84 ЦПК України визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи, що позивачем не надано суду належних доказів того, скільки часу надавалась правова допомога, не був проведений відповідний розрахунок на підтвердження витрат з надання правової допомоги, вимоги позивача у цій частині суд вважає необґрунтованими. Окрім того у судове засідання за яке отримано оплату з призначенням як за «представництво інтересів у судовому засіданні призначеному на 07.04.2014 року» (а.с. 98) представник позивача адвокат [PERSON] взагалі не з'явився (а.с. 93). При стягненні судового збору у розмірі 522,20 грн. (а.с. 1, 82, 148а), суд виходить з того, що судовий збір має бути стягнутий пропорційно до задоволених позовних вимог, з урахуванням відмови у задоволенні вимоги немайнового характеру, за яку окремо сплачено 243,60 грн., а саме в розмірі 172,54 грн. Розрахунок має такий вигляд: 522,20 - 243,60 = 278,60 грн. - сума судового збору сплаченого за вимоги майнового характеру, 278,60 x 15373,00 грн. (розмір задоволених вимог майнового характеру) / 24822,10 (загальний розмір вимог майнового характеру) = 172,54 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 23, 322, 1166, 1167, 1192 ЦК України,

Outcome: partial