Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача ПАТ «Приватбанк» про відшкодування моральної шкоди в розмірі 6000 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10.07.2013 р. у цивільній справі №607/29990/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором від 31.07.2006 р., яке ухвалою апеляційного суду Тернопільської області залишено без змін - відмовлено. З лютого 2013 р. вона перебуває у пригніченому настрої внаслідок безпідставного звинувачення банком в отриманні кредиту в 2006 р. та уз»язку із поданням до неї позову про стягнення заборгованості за кредитним договором якого вона не укладала. Під час провадження у справі вона з»являлася на усі судові засідання, щоразу нервувала та переживала, вислуховувала на свою адресу негативні репліки з боку відповідача, морально страждала від дій відповідача, який принизив її честь і гідність, тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 6000 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача подав заперечення на позовну заяву в обґрунтування якого відзначив, що позивачем не доведено факту настання моральної шкоди, не представлено підтверджень наявності причинного зв»язку між шкодою і власне протиправними діями заподіювача, відсутні докази неправомірності дій відповідача, не зазначено міркувань з яких позивач виходив при визначенні розміру моральної шкоди, не надано розрахунку моральної шкоди. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10.07.2013 р. у цивільній справі №607/29990/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором від 31.07.2006 р., яке ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 03.09.2013 р. залишено без змін - відмовлено. Згідно ч.3 ст. 386 ЦК України власник, право якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно положень ч.1 ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За нормами ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Аналізуючи викладені обставини та надані сторонами докази на їх підтвердження, суд вважає не доведеним факт приниження честі та гідності позивача [PERSON] з боку відповідача ПАТ «Приватбанк», а також заподіяння останнім, позивачу у зв»язку із цим моральної шкоди, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цих фактів позивачем не надано, а судом не здобуто.

Outcome: dismissed