Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади с. Попівка в особі Попівської сільської ради Канівського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 01.12.2001 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) загальною площею 2,94 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в адміністративних межах Попівської сільської ради Канівського району Черкаської області, що успадкована після смерті її матер [PERSON], яка померла 14 травня 1997 року. Після прийняття вище зазначеної спадщини [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла, оскільки [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №038722 було втрачено. Позивач своєчасно після смерті матері прийняла спадщину, але при зверненні до Канівської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, яким є Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 038722, який обовязково необхідно подати державному нотаріусу для оформлення права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,94 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в межах Попівської сільської ради Канівського району Черкаської області, яка належала померлій 01 грудня 2001 року [PERSON]. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - територіальної громади с. Попівка в особі Попівської сільської ради Канівського р-ну Черкаської області [PERSON], в судове засідання не зявився, до суду надійшло повідомлення про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть серія І-СР № 170551 (а.с.11), що [PERSON] померла 01.12.2001 року в с. Попівка Канівського р-ну Черкаської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-СР № 303311 (а.с.11) [PERSON] померла 14.05.1997 року в с. Попівка Канівського р-ну Черкаської області. Відповідно до довідки Управління Держгеокадастру у Канівському районі № 31-23-0.191-299/178-17 від 10.04.2017 року встановлено, що на імя [PERSON] було зареєстровано та отримано власноручно Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧР 038722 за №132 відповідно розпорядження Райдержадміністрації №188 від 19.06.1996 року, площею 2,94 умовних кадастрових гектарах в адміністративних межах Попівської сільської ради Канівського району Черкаської області (а.с.12). В газеті «Віка» №26 (1207) червень 2017 року (а.с.16) надруковано оголошення по те, що загублений сертифікат серії ЧР №038722 на право власності на земельну частку (пай) на імя [PERSON] вважати недійсним. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] та онукою померлої [PERSON], так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами: - свідоцтвом про народження позивача [PERSON], [INFO], серії ІІІ-ЛЮ №335965 від 04.09.1985 року (а.с.7), - довідкою відділу реєстрації цивільного стану Канівського районного управління юстиції Черкаської області №93 від 08.11.2004 року про реєстрацію розірвання шлюбу позивача [PERSON] (а.с.7 на звороті) згідно якої [PERSON] 22.02.1986 року зареєструвала шлюб у виконкомі Горобіївської сільської ради Канівського р-ну Черкаської області з [PERSON], актовий запис №2, який розірвано 30.06.1992 року у відділі РАЦС Канівського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №79. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище «Делікатна»; - свідоцтвом про одруження позивача серії І-СР № 020464 від 05.06.1998 (а.с.8), відповідно до якого [PERSON] 05.06.1998 року зареєструвала шлюб у виконкомі Попівської сільської ради Канівського р-ну Черкаської області з громадянином [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «Коваленко»; - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження «00017846359 від 29.03.2017 року (а.с.9), згідно якого вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] були батько [PERSON] та мати [PERSON]; архівною довідкою №05-08/3-259 від 23.05.2017 року (а.с.10) про зміну прізвища після реєстрації 25.12.1968 року розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON], згідно якої дружині змінено прізвище з «Герасименко» на «Шиманська»; довідкою про укладення шлюбу №176 від 05.05.2004 року (а.с.10 на звороті) відповідно до якої [PERSON] 31 січня 1974 уклала шлюб з [PERSON] в управлінні РАЦС Іркутської області відділу по м. Братськ (Центральний АО). Відповідно до відповіді наданої Канівською державною нотаріальною конторою №1401/01-16 від 10.08.2017 встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла 14.05.1997 року та після смерті [PERSON] любов Степанівни, яка померла 01 грудня 2001 року заяви про прийняття спадщини в нотконтору не надходили (а.с.39). Оскільки, [PERSON] померла 14.05.1997 року, [PERSON] померла 01 грудня 2001 року, тому у відповідності до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття та прийняття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. З огляду на викладене суд вважає, що для вирішення цього спору необхідно керуватися ЦК УРСР в редакції 1963 року із змінами та доповненнями, який діяв на час виникнення цивільних правовідносин. ст.ст. 525-526 ЦК УРСР визначають часом відкриття спадщини день смерті спадкодавця, а місцем останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 537 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. Положеннями ст.549 ЦК УРСР 1963р., який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері [PERSON], яка фактично прийняла її спадщину шляхом заволодіння її особистим майном, яка у свою чергу прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом заволодіння її особистим майном, що підтверджується довідками Попівської сільської ради №02-34/92 від 20.06.2017, №02-34/91 від 20.06.2017 (а.с.34,36). На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.549 ЦК України 1963р. постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року, суд,-

Outcome: approved