Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що вона (позивач) є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.12.2015 року, в якому (будинку) зареєстроване місце проживання відповідачів, а саме: її (позивача) [PERSON] та [PERSON] , [INFO] .Також позивач зазначила, що відповідач [PERSON] не проживає в зазначеному будинку з 2017 року; відповідач [PERSON] виїхала з домоволодіння у 2018 році, разом з тим, вона змушена здійснювати за останніх оплату комунальних послуг, які на них нараховуються. Крім того, позивач вказала, що враховуючи те, що відповідач [PERSON] є неповнолітньою, вона не може укладати правочини щодо цього нерухомого майна без відповідної згоди органу опіки та піклування, при цьому, рішенням виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького№635 від 18.12.2018 року її (позивача) звільнено від повноважень піклувальника над неповнолітньою дитиною-сиротою [PERSON] , [INFO] . Вважає, що формальна реєстрація відповідачів [PERSON] та [PERSON] в належному їй (позивачу) на праві приватної власності будинку порушує її права власника, крім того,зазначена обставина (факт реєстрації відповідачів за зазначеною вище адресою) впливає на оформлення нею (позивачем) субсидії за житлово-комунальні послуги. З огляду на викладене вище позивач просила визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 24 січня 2002 [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06.02.2019 року зазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: зазначити особу, яка на даний час представляє інтереси неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , до якої позивачем пред`явлено позов. Позивач [PERSON] на виконання ухвали суду від 06.02.2019 року подала до суду позов в новій редакції, зазначивши представника неповнолітньої [PERSON] в особі директора Регіонального центра професійної освіти ім.О.С. Єгорова Корецького М.І. Відповідно до ухвали від 09.04.2019 року про відкриття провадження на підставі\~ст. 19 ЦПК України\~розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання учасників справи. Крім того, ухвалою суду від 25.07.2019 року залучено до участі в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє директор Регіонального центру професійної освіти ім. О.Є.Єгорова [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління з питань захисту прав дітей міської ради міста Кропивницького. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про усунення\~перешкод в\~користуванні жилим\~приміщеннямпідтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що відповідач [PERSON] є її сином та в належному їй будинку не проживає постійно протягом тривалого часу. [PERSON] онука, яка проживала разом з нею (позивачем) з 2007 року, при цьому, за рішенням виконавчого комітету вона була її піклувальником. Неповнолітня [PERSON] не проживає в належному їй будинку з перших чисел грудня, 2018 року, так як вона познайомилася з хлопцем та проживає разом з ним, вона, в свою чергу, написала відмову від піклування над неповнолітньою [PERSON] вказала, що реєстрації відповідачів у належному їй будинку, порушує її права, як власника будинку, так як вона не може оформити субсидію. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлений в порядку ч.6 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні. Законний представник неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , -соціальний педагог Регіонального центру професійної освіти ім. [PERSON] Є. Єгорова [PERSON] зазначила про відсутність законних підстав для визнання неповнолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням та просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до [PERSON] Вказала, що на даний час неповнолітня дитина навчається в Регіональному центрі професійної освіти ім.О.Є. Єгорова на третьому курсі та закінчує навчання в червні, 2020 року, та на час навчання дитину забезпечили проживанням в гуртожитку, де вона на даний час і проживає, окрім того, враховуючи статус дитини, - остання перебуває на квартирному обліку, однак, на даний час, житлом не забезпечена. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , пояснила, що на даний час вона навчається на 3-му курсі Регіонального центру професійної освіти ім.О.Є. Єгорова та проживає в гуртожитку по [ADDRESS] , власним житлом не забезпечена, та до цього часу проживала за адресою [ADDRESS] , та за вказаною адресою має зареєстроване місце проживання. Заперечувала щодо пред`явлених до неї позивачем позовних вимог. Представник третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору\~управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, при цьому, будучи присутнім в попередньому судовому засіданні представник в частині позовних вимог до неповнолітньої [PERSON] вважав відсутніми законні підстави для задоволення позову. Також зазначив, що неповнолітня [PERSON] з 22.08.2007 року перебувала на обліку в органі опіки та піклування виконавчого комітету міської ради м.Кропивницького, в зв`язку із смертю матері дитини [INFO] , позивач [PERSON] оформила опіку над дитиною, також дитина перебувала під наглядом та лікуванням у медичних закладах, однак при цьому перебувала під опікою [PERSON] З 2007 року неповнолітня [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . З 2009 року між [PERSON] та неповнолітньою [PERSON] були постійні непорозуміння, та остання категорично відмовилася проживати та перебувати під опікою бабусі [PERSON] та з 18 грудня 2018 року дитина поселилася у гуртожитку. В порядку ст.245 Сімейного кодексу України опікуном дитини на даний час є навчальний заклад, в якому дитина навчається, також дитина перебуває на повному державному утриманні, поряд з цим за неповнолітньою зберігається право на житло, в якому вона є зареєстрованою. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , відповідача - неповнолітньої [PERSON] та в її інтересах законного представника неповнолітньої [PERSON] соціального педагога Регіонального центру професійної освіти ім.О.Є. Єгорова Барабулю [PERSON] , а також враховуючи позицію представника третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору\~управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, дослідивши матеріали справи та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості,при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини сторін, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності індексний номер 49905814 на нерухоме майно від 15 грудня 2015 року, виданого реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області, на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на даний [ADDRESS] [ADDRESS] . Зазначене речове право зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 49907651 від 15.12.2015 року, виданого реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є наявною інформація про реєстрацію права власності: дата, час державної реєстрації 15.12.2015 14:44:20, Державний реєстратор: [PERSON] , Реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: 49905814, виданий 15.12.2015, видавник: Реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу), індексний номер: 27110842 від 15.12.2015 15:07:20, форма власності: приватна, розмір частки: 1, власник: [PERSON] . Відповідно до довідки квартального комітету № 1 Подільського району м. Кропивницького від 26 січня 2019 року № 52, виданій [PERSON] про те, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані, але не проживають: [PERSON] , 2002 року народження, онука, [PERSON] , 1976 року народження, син. Окрім того, відповідно до актів про не проживання особи за місце реєстрації від 25 січня 2019 року, складених за участю сусідів [PERSON] , проживає в будинку [ADDRESS] , [PERSON] , проживає в будинку [ADDRESS] , останні підтвердили факт того, що [PERSON] , 1976 року народження, та [PERSON] , 2002 року народження не проживають за адресою [ADDRESS] , з 2017 року ( [PERSON] ) та з 2018 року ( [PERSON] ) відповідно. Крім того, згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 04.04.2019 року, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано з 05.01.1993 року за адресою [ADDRESS] . Факт реєстрації за адресою [ADDRESS] підтверджено в судовому засіданні і неповнолітньою [PERSON] . Конституція України\~встановила основні засади права власності.\~Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В свою чергу,\~ст. 47 Конституції України\~проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.Тобто, за своєю природою це право проживання є правом сервітутного типу і відноситься до особистих сервітутів. Особистий характер даного сервітуту полягає в тому, що він встановлюється в інтересах певної особи, яка має статус члена сім`ї власника житлового приміщення. Отже, особа матиме право на користування житлом поряд з власником за умови, що вона є членом сім`ї власника житла та проживає разом з ним. При цьому, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст. 405 ЦК України). Більш того, на підставі\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 4\~ст. 156 ЖК України\~до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, якою, зокрема, передбачено, що до членів сім`ї наймача належать чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч. 2\~ст. 405 ЦК України, згідно з якими член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом. Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] , 1976 року народження, який набув права користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] , як член сім`ї власника житла позивача [PERSON] , не проживає в зазначеному будинку понад один рік та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендував на користування зазначеним будинком, або ж намагався вселитися в будинок, або ж був відсутній в будинку за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням. Крім того, згідно з ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. При цьому, позовні вимоги позивача [PERSON] в частині визнання [PERSON] , 2002 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] , задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького від 18 грудня 2018 року № 635 «Про звільнення від повноважень піклувальника над неповнолітньою дитиною» звільнено від повноважень піклувальника [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] , над неповнолітньою дитиною-сиротою [PERSON] , [INFO] . Наказом Регіонального центру професійної освіти управління освіти ім..О.С. Єгорова Управління освіти, науки, молоді та спорту Кіровоградської обласної державної адміністрації від 27.12.2018 року № 134-ку «Про зарахування учениці групи № 21 [PERSON] на повне державне забезпечення» зараховано на повне державне забезпечення з 01 січня 2019 року ученицю навчальної групи № 21 [PERSON] . \~ \~ \~ \~Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.245 СК України якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ст.248 ЦПК України дитинасирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. За вказаних обставин вимоги позивача [PERSON] про визнання неповнолітньої [PERSON] , 2002 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] не ґрунтуються на вимогах Закону та, більш того, суперечать інтересам неповнолітньої дитини [PERSON] , на підставі чого задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого та враховуючи задоволення позовних вимог позивача в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] з останнього на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial