Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ. В позові посилається на те, що 25.11.2000 року, між [PERSON], 02.02.1979 р. н. та [PERSON], 18.02.1972 р. н., було зареєстровано шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], 25.07.2002 р. н. та [PERSON], 10.07.2004 р. н., які на даний час проживають із позивачем. Вказує, що упродовж спільного проживання позивача із відповідачем складалися належні сімейні відносини, які вони намагалися будувати на основі взаємоповаги, кохання та інших морально позитивних принципах. Однак, згодом у подружжя все частіше почали виникати непорозуміння, відповідач зловживав спиртними напоями, вчиняв скандали, провокував на конфлікти. Тому, на підставі рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 09.01.2014 року, шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. На момент розірвання шлюбу у подружжя спору щодо спільно нажитого майна не виникло, так як [PERSON] вважала, що вони із колишнім чоловіком зможуть домовитись про поділ майна та визнання частин кожного у майні. Однак, до цього часу спір про майно не вирішено. Під час проживання у шлюбі, ними було нажите наступне майно: за два місяці до одруження відповідачем була придбана квартира за адресою: вул. Хотинська, 49б/215 в м. Чернівці, в якій капітальний ремонт подружжя проводило вже за спільні кошти; земельна ділянка за адресою: вул. О. Кобилянської, 45, с. Задубрівка, Заставнівського району, на якій сторони спільно побудували житловий будинок; автомобіль марки «Audi 100», д/з 3987; комерційне приміщення за адресою: вул. Каштанова, м. Чернівці, де здійснюється підприємницька діяльність із технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів; гаражне приміщення за адресою: вул. Лугова, 4-б/119, м. Чернівці. Зазначає, що після доволі негативного ставлення до позивачки та бажання залишити її без жодного майна, яке вони спільно нажили перебуваючи в шлюбі, вважає за необхідне звернутись до суду для його поділу. Просить суд, визнати спільною сумісною власністю [PERSON], 02.02.1979 р. н., ідентифікаційний номер [NUMBER] та [PERSON], 18.02.1972 р. н., ідентифікаційний номер [NUMBER]: квартиру [ADDRESS], що у м. Чернівці, загальною площею 35,10 кв. м.; земельну ділянку за адресою: вул. О. Кобилянської, 45, с. Задубрівка, Заставнівського району Чернівецької області; житловий будинок № 45 по вул. О. Кобилянської, с. Задубрівка, Заставнівського району Чернівецької області; легковий автомобіль марки «Audi 100» д/з 3987; комерційне приміщення за адресою: вул. Каштанова, м. Чернівці; гаражне приміщення, яке розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. Лугова. 4-6/119. Визнати за [PERSON], 02.02.1979 р. н., ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на 1/2 частку: квартири [ADDRESS], що у м. Чернівці, загальною площею 35,10 кв. м.; земельної ділянки за адресою: вул. О. Кобилянської, 45, с. Задубрівка, Заставнівського району Чернівецької області; житлового будинку № 45 по вул. О. Кобилянської, с. Задубрівка, Заставнівського району Чернівецької області; легкового автомобіля марки «Audi 100» д/з 3987; комерційного приміщення за адресою: вул. Каштанова, м. Чернівці; гаражного приміщення, яке розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. Лугова. 4-6/119. Стягнути з [PERSON], 18.02.1972 р. н., ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON], 02.02.1979 р. н., ідентифікаційний номер [NUMBER], судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали, а також подали до суду уточнюючі позовні вимоги в яких просять визнати спільною сумісною власністю [PERSON], 02.02.1979 р. н., ідентифікаційний помер [NUMBER], та [PERSON], 18.02.1972 р. н., ідентифікаційний номер [NUMBER]: земельну ділянку за адресою: вул. Ольги Кобилянської 45, с. Задубрівка, Заставнівський район Чернівецька область; будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва житлового будинку, право забудовника на незавершене будівництво, що розташоване по вул. Ольги Кобилянської № 45, с. Задубрівка, Заставнівський район Чернівецька область із господарським будівлями та спорудами; легковий автомобіль марки - Audi 100». д/з 3987. Визнати за [PERSON], 02.02.1979 р. н., ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], право власності на половину (1/2 частку): земельної ділянки за адресою: вул. Ольги Кобилянської 45, с. Задубрівка, Заставнівський район, Чернівецька область; будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва житлового будинку, право забудовника на незавершене будівництво, що розташоване по вул. Ольги Кобилянської № 45, с. Задубрівка, Заставнівський район Чернівецька область із господарським будівлями та спорудами; легкового автомобіля марки - Audi 100». д/з.. 3987. Стягнути з відповідача понесені судові витрати, зокрема витрати на проведення експертизи та на правову допомогу. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково та пояснили суду, що в частині задоволення позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку легкового автомобіля марки «Audi 100», державний номерний знак 3987 та право власності на половину будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва житлового будинку, що розташований по вул. О. Кобилянської, № 45 у с. Задубрівка, Заставнівського району Чернівецької обл., відповідач визнає. В решті позовних вимог просять відмовити, у звязку з тим, що земельна ділянка, на якій розташовано недобудований житловий будинок перейшла відповідачу у власність за договором дарування від 04.07.2008 р., а також склад та розміри витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування. Суд, дослідивши письмові докази по справі, а також заслухавши пояснення сторін та їх представників вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. У відповідності з договором дарування земельної ділянки від 04.07.2008 року, [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,1013 га, що розташована у с. Задубрівка, вул. О. Кобилянської, 45, Заставнівського району. (а.с. 106). Із Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 247861, вбачається, що [PERSON], 18.02.1972 р. н. є власником земельної ділянки, площею 0,1013 га, за кадастровим номером 7321584700:01:004:0069, яка розташована за адресою: вул. Кобилянська, 45, с. Задубрівка, Заставнівського району. (а.с. 57). Відповідно до висновку експерта № 150716 від 15.07.2016 року, дійсна вартість будинковолодіння, що знаходиться за адресою: вул. О. Кобилянської, 45, с. Задубрівка, Заставнівського району Чернівецької обл., станом на час проведення дослідження становить 1159162,00 грн. (а.с. 79). Частиною 1 ст. 355 ЦК України, передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі викладеного вище, суд приходить до висновків, що оскільки будівельні матеріали та легковий автомобіль марки «Audi» на підставі доказів наданих у справі являються спільною сумісною власністю подружжя та здобуті ними за час перебування у шлюбі, суд вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. З огляду на вище зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині поділу земельної ділянки, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Так, оскільки будинок є недобудованим та не зданий в експлуатацію, він не набув статусу нерухомого майна, а тому земельна ділянка є приватною власністю відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача понесені судові витрати та витрати повязані із проведенням експертизи на користь позивачки. Однак, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки витрат повязаних з наданням правової допомоги необхідно відмовити, оскільки позивачка не надала суду розрахунку виконаних робіт. На підставі викладеного,

Outcome: partial