Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, в якій указала на те, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, сторони мають неповнолітню дитину, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно з дня звернення до суду до повноліття дитини. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій указав на те, що з відповідачем по справі він перебуває в зареєстрованому шлюбі, сторони мають неповнолітню дитину, яка проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, тому він просить в судовому порядку стягнути з відповідача за зустрічним позовом аліменти в розмірі у твердій грошовій сумі або у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно з дня звернення до суду до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримала повністю, проти зустрічного позову заперечила повністю, посилаючись на ухилення відповідача від належного утримання дитини, тимчасове проживання дитини із батьком. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, підтримав зустрічний позов, посилаючись на перебування дитини на його утриманні, проживання дитини із ним. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони вони мають спільну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Сторони проживають окремо, що ними визнається. Згідно ч.2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Сторонами визнається, що станом на час пред'явлення позовів та станом на час вирішення справи судом дитини сторін не проживає із матір'ю [PERSON], а проживає із батьком [PERSON], який здійснює утримання дитини. За таких обставин, позивач [PERSON] фактично не утримує дитину, тому не має права на отримання аліментів. Таким чином, доводи первісного позову не знайшли підтвердження під час судового розгляду, тому цей позов не підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Дитина проживає з позивачем за зустрічним позовом та знаходиться на його утриманні, що визнається сторонами, відтак він має право вимоги щодо стягнення аліментів. Відповідач за зустрічним позовом має постійне місце роботи та постійне джерело доходу, що визнається сторонами. Так як мати дитини, відповідач за зустрічним позовом, в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а вона цього потребує, тому суд з врахування обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] кошти в розмірі 1\\4 частини зі всіх видів заробітку, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Суд вважає, що зазначений розмір аліментів не порушує права відповідача, забезпечує належний рівень життя дитини. При цьому достатніх підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі немає, а відповідні вимоги не були конкретизовані в судовому засіданні. Таким чином, зустрічний позов слід задовольнити в частині доведених вимог. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача за зустрічним позовом.

Outcome: partial