Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про про усунення перешкод у користуванні власністю. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить транспортний засіб: легковий універсалів марки «FORD Fiesta», 2011 року випуску, державний номерний знак AM 7778 II, шасі, кузов, рама WF0JXXGAJJBK 73039, який зареєстрований 05 травня 2011 року Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області. Нещодавно позивачу стало відомо, що 06 червня 2012 року до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіальною управління юстиції у Житомирській області (відділ державної виконавчої служби Володарсько-Волинського районного управління юстиції) надійшов для примусового виконання наказ Господарського суду Житомирської області №17/5007/102/11 про стягнення з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] борг на загальну суму 26087,67 гривень, у звязку з чим на автомобіль накладено арешт. Своїми діями відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні свого права володіння та користування рухомим майном, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Позивач позов підтримала з підстав зазначених в ньому (а.с.15). Представник відповідача [PERSON] районного відділу ДВС надіслав на адресу суду лист про розгляд справи у його відсутність (а.с.14). В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Розглянувши документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. [PERSON] є власником легкового автомобіля: легкового універсалу марки «FORD Fiesta», 2011 року випуску, державний номерний знак AM 7778 II, шасі, кузов, рама WF0JXXGAJJBK 73039, який зареєстрований 05 травня 2011 року Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області (а.с.8). 06 червня 2012 року до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіальною управління юстиції у Житомирській області (відділ державної виконавчої служби Володарсько-Волинського районного управління юстиції) надійшов для примусового виконання наказ Господарського суду Житомирської області №17/5007/ 102/11 про стягнення з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] борг на загальну суму 26087,67 гривень (а.с.10). 27 лютого 2015 року даний виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» і на виконання до виконавчої служби не повертався. Відповідно до довідки [PERSON] районного відділу ДВС №1284/74-38 від 09 червня 2017 року будь-які виконавчі провадження відносно [PERSON] по примусовому стягненню у вказаному відділі станом на 09 червня 2017 року відсутні (а.с.9). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26 червня 2017 року позов [PERSON] задовольнено та скасовано арешт накладений на транспортний засіб: легковий універсал-Б марки «FORD Fiesta», 2011 року випуску, державний номерний знак AM 7778 II, шасі, кузов, рама WF0JXXGAJJBK 73039, який зареєстрований 05 травня 2011 року Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області, постановою державного виконавця Хорошівського районного відділу державної виконавче служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.2-3). Рішення набрало законної сили. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 8 [PERSON] України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Відповідно до ст.42 [PERSON] України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 316 та 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 2 ст.318 ЦК України передбачено, що усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК України). Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із змісту вимог ст.392 ЦК України, власник майна має право звернутись з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно підпунктів 1 та 4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; відновлення становища, яке існувало до порушення. Оскільки між сторонами існує спір щодо рухомого майна, а тому права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом усунення перешкод в здійсненні права власності. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частинами 1 та 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, з огляду на встановлені судом обставини справи та зважаючи на законодавче врегулювання встановлених правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу, а саме легкового універсалу-Б марки «FORD Fiesta», 2011 року випуску, державний номерний знак AM 7778 II, шасі, кузов, рама WF0JXXGAJJBK 73039, проте у повній мірі реалізувати своє право власності, визначене у статтях 316 - 319 ЦК України вона не може, оскільки постановою державного виконавця від 03 лютого 2014 року його оголошено в розшук (а.с.5). Таким чином, оскільки легковий універсал-Б марки «FORD Fiesta» перебуває в розшуку, а будь-які виконавчі провадження відносно [PERSON] по примусовому стягненню у вказаному відділі станом на 09 червня 2017 року відсутні, то цей розшук рухомого майна слід скасувати, адже ним порушується право власності позивача. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані з захистом права власності, які регулюються наведеними вище законодавчими актами.

Outcome: approved