Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьком зазначено відповідача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони з 22 липня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 09 вересня 2016 року. Зі свідоцтва про народження серії І-НО №364947, виданого 23 листопада 2010 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1064, вбачається, що [PERSON] народився 14 листопада 2010 року, в графі «Батьки» зазначено батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно довідки, виданої ЖБК «Орджонікідзевський-136» 27.03.2017 року, до складу сімї [PERSON] входить син [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме: судового збору у сумі 640 гривень 00 копійок.

Outcome: approved