Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що з 09 жовтня 1963 року її сестра [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.з. №178). У березні 1996 року сестра позивача захворіла і остання переїхала до неї де і доглядала сестру до її смерті та вела з нею та її сім'єю спільне господарство. [INFO] року сестра позивача померла. Чоловік сестри [PERSON] помер [INFO] року. Син сестри позивача [PERSON] помер [INFO] року. На підставі договору купівлі-продажу від 14.07.1964 року [PERSON] належала ? частина будинку [ADDRESS]. Після їх смерті та по теперішній час позивач продовжує постійно проживати у спірному будинку, зробила ремонт, сплачує усі комунальні послуги, користується городом і садом. Однак, ніяких документів на будинок позивачка на своє ім'я не переоформляла. Після смерті сестри позивачка своєчасно у права спадкування не вступила, так як не мала матеріальної можливості та в нотаріальній конторі їй рекомендували звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку ст.344 ЦК України. Таким чином, станом на момент її звернення до суду з даним позовом, спірний будинок, не має фактичних власників, тобто вона є єдиною особою, яка правомірно добросовісно та безперервно володіє та користується цим майном на протязі більше 10 років. Просила постановити судове рішення, яким визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на ? частину будинку за адресою: [ADDRESS], що складається з житлового будинку - літ. «А-1» житловою площею 34,9 кв.м. В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання де визнав позов в повному обсязі та прохав розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.344 ч.1 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки набрання чинності ЦК, тобто початком перебігу строку такого володіння є 01 січня 2001р. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Частинами 1,3 ст.397 ЦК України встановлено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Зокрема це є особи, які володіють такою річчю без правової підстави. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Судом встановлено, що з 09 жовтня 1963 року сестра позивача [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], а.з. №178 (а.с.6). У березні 1996 року сестра позивача захворіла і остання переїхала до неї де і доглядала сестру до її смерті та вела з нею та її сім'єю спільне господарство, про що свідчить акт обстеження житлово-побутових умов від 23.10.2013 року (а.с.11). [INFO] року сестра позивача [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Чоловік сестри [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Син сестри позивача [PERSON] (свідоцтво про народження а.с.5) помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). На підставі договору купівлі-продажу від 14.07.1964 року за реєстром №9513, [PERSON] належала ? частина будинку [ADDRESS] (а.с.15-16). Єдиним спадкоємцем є позивач. Після смерті спадкодавців та по теперішній час позивач продовжує постійно проживати у спірному будинку, зробила ремонт, сплачує усі комунальні послуги, користується городом і садом. Однак, ніяких документів на будинок позивачка на своє ім'я не переоформляла, так як нотаріальне оформлення вказаного майна, виявилось неможливим. Про те, що позивач добросовісно володіє спірним домоволодінням та проживає в ньому з березня 1996 року, було відомо всім сусідам. Це також підтверджується актами про її фактичне проживання в цьому будинку підписаному сусідами (а.с.10, 12). Таким чином, володіння позивачем [PERSON] спірним домоволодінням є добросовісним, оскільки обставини набуття нею речових прав стосовно спірного домоволодіння - володіння та користування вказують на відсутність будь-яких неправомірних дій з її боку. Тому, станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом, спірне домоволодіння, не мало фактичних власників, тобто позивач є єдиною особою, яка правомірно добросовісно та безперервно володіє та користується цим майном на протязі більше 10 років. Відповідно до ст.344 ЦК України, п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України(в редакції 2004р.) позивач [PERSON] добросовісно, відкрито, безперервно та безтитульно володіє ? частиною будинку [ADDRESS] протягом більше десяти років з початку перебігу строку такого володіння, тобто з 01 січня 2001р., а тому вона набула право власності на вказане домоволодіння за набувальною давністю. На підставі викладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на ? частину будинку [ADDRESS], що складається з житлового будинку - літ. «А-1» житловою площею 34,9 кв.м.

Outcome: approved