Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.06.2002 року виконавчим комітетом Банилово-Підгірнівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, за актовим записом № 07. Заявлені вимоги мотивує тим, що в шлюбі за час спільного проживання однією сім'єю із відповідачем народився син: [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними та спільної думки, щодо вирішення звичайних побутових питань; подружні стосунки з 2014 року припинені, проживають окремо, спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б її інтересам; спільне господарство не ведеться; спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю на даний час не має, а тому просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позовні вимоги задовольнити. В наданих суду поясненнях посилалася на обставини викладені в позові, категгорично запереувала проти надання строку на примирення; вважала, що шлюб носить формальний характер і збереження між нею і відповідачем сімейних віднсин не можливо. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечивв, в наданих суду поясненнях підтвердив обставини звикладені в позові, вказав, що він з позивачкою не проживають з 2014 року, проживає він особисто у своєї матері - с.Банилів-Підгірний вул.Солонецька, 38 Сторожинецького району Чернівецької області, де доглядає за останньою. Вважає, що сім'ю можливо зберегти однак пояснив, що позицію позивачки відносно розірвання шлюбу він змінити не може, просив ухвалити законне рішення. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.06.2002 року виконавчим комітетом Банилово-Підгірнівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, за актовим записом № 07 (а.с.6). В шлюбі за період спільного проживання сторін, народився син: [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На примирення сторони не погодилися. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року, чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання сторін на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливим. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати сім'ю. На примирення ні позивач, ні відповідач не погоджуються. Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та зазначення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved