Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в [ADDRESS] в м.Харкові.В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що їй на праві власності належить зазначена квартира, у 2008 р. до неї звернувся син, з яким вона практично не спілкується, та попросив зареєструвати його в квартирі через втрату паспорту і мешкав у неї близько 2 місяців, після чого виїхав, місце його перебування невідомо, не телефонує, не зявляється, встановити його місцезнаходження через поліцію не виявилося можливим. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не зявлявся, про день розгляду справи сповіщався своєчасно, належним чином за останнім відомим місцем його реєстрації проживання, а також через оголошення у пресі. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного. [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням комунального майна та приватизаціїї Харківської міської ради за реєстраційний № 6-03-222769 від 23.05.2003 р. Згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з довідки дільниці № 42 КП «Жилкомсервіс», з 2008 р. в квартирі зареєстрований син власника [PERSON] В судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач мешкав у неї близько двох місяців, після чого виїхав у невідомому напрямку, припускає до Росії, і з того часу не зявляється, звязок з нею не підтримує, місце його перебування невідомо. У 2016 р. позивачка звернулася до Жовтневого відділення Київського районного відділу ГУ НП в Харківській області із заявою про реєстрацію факту непроживання відповідача за місцем реєстрації тривалий час. Відповідно до висновку від 04.07.2016 р., затвердженого начальником відділення поліції, встановити місцезнаходження [PERSON] та опитати його не виявилося можливим, за повідомленням сусідів по квартирі [PERSON], [PERSON] відповідач більше десяти років з позивачкою не проживає та не зявляється, контактів з матірю не підтримує. Копії матеріалу перевірки долучені до матеріалів справи. Факт непроживання відповідача близько 10 років підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] Статтею 163 Житлового кодексу Украйни передбачено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Судом встановлено, що з 2008 р. відповідач за місцем реєстрації не проживає, комунальні послуги не сплачує , не навідується, в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімається, що порушує права власника- Григоренко Н.В. на володіння, користування й розпорядження належним їй нерухомим майном. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими ,що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що ці особи не проживають в ньому без поважних причин понад шести місяців. Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для усунення перешкоди в користуванні позивачем [PERSON] квартирою, яка належить їй на праві приватної власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням . На підставі викладеного,

Outcome: approved