Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Піщанського району Вінницької області про встановлення факту проживання однією сім'єю, поновлення терміну звернення до суду з питання прийняття спадщини та визнання права власності на майно, в якій просить суд встановити факт її спільного проживання з [PERSON], яка померла 13 квітня 1997 року, однією сім'єю з 1990 року по день її смерті, та просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності Агропромкорпорації ім. Щорса смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, розміром 2.55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 101 тисяча 883 гривні 94 копійки, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0149630 виданого [PERSON] районною державною адміністрацією 05 серпня 1997 року, яка залишилася після смерті [PERSON], яка померла 13 квітня 1997 року. Також позивач просить поновити пропущений строк для звернення до суду з питання прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що являється спадкоємцем четвертої черги за законом на майно померлої [PERSON] Інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку в спадковому майні [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України, не має, оскільки вона була одинокою, та коли захворіла, позивач забрала її у своє домоволодіння, де вони проживали однією сім'єю з 1990 року по день її смерті, вели спільне господарство, вона доглядала за майном [PERSON] і фактично вступила у володіння ним. При зверненні позивача до [PERSON] державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено, оскільки нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. А тому, здійснити своє право на спадкування вищезазначеного майна вона може лише в судовому порядку. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, та про підтримання вимог, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Піщанського району Вінницької області в судове засідання не зявився, проте на адресу суду від нього надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, та про визнання позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що тривалий час, а саме з 1990 року разом з нею та її батьками проживала [PERSON], з якого вони жили однією сім'єю, вели спільне господарство, потім здійснили її поховання. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обовязки. Відповідно до ч. 4\~ ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що 13 квітня 1997 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 371850. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельна частка (пай), яка перебуває у колективній власності Агропромкорпорації ім. Щорса смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, розміром 2.55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 101 тисяча 883 гривні 94 копійки, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0149630 виданого [PERSON] районною державною адміністрацією 05 серпня 1997 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Піщанського району Вінницької області № 1069 від 16.11.2017 року, позивач [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, тобто були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, зумовлені спільним проживанням, та які притаманні сімейним відносинам. Після смерті [PERSON] [PERSON] фактично вступила у володіння її майном. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що дійсно [PERSON] проживала у сім'ї [PERSON], яка є її матір'ю, з 1990 року, точної дати вона не пам'ятає, вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, спільний бюджет, потім її мати здійснила поховання [PERSON] Як роз'яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року, №7 «Про судову практику у справах про спадкування», «при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо». Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є наявність взаємних прав та обов'язків, а також систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. Відповідно до статті 1264 Цивільного Кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем четвертої черги на майно, яке входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] Спадкоємців, які мають право на обовязкову частку в спадковому майні, відповідно до ст. 1241 ЦК України, не має. Позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогою про визнання права власності, однак його можливо поновити як пропущений з поважної причини. При зверненні позивача до [PERSON] державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено, оскільки позивачем було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Також у вказаній постанові зазначено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. А тому, здійснити своє право на спадкування вищезазначеного майна позивач може лише в судовому порядку. Зазначене підтверджується: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-АМ № 371850 (а.с.8), довідкою відділу у [PERSON] районі міжрайонного управління у Крижопільському та Піщанському районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 26 грудня 2017 року № 0-2-0.192-356/185-17 (а.с.9), копією сертифіката на праву на земельну частку (пай) серії ВН № 0149630 (а.с.10), довідкою виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Піщанського району Вінницької області № 1069 від 16 листопада 2017 року (а.с.11), роз'ясненням державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.12), витягом з договору про надання правової допомоги (а.с.15) ордером (а.с. 38). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Як передбачено статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв'язку з\~визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі наведеного та

Outcome: approved