Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 25 червня 1993 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.07.2014 шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу за спільні кошти сторони на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2002 придбали земельну ділянку, що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 15, с. Соф. Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області та 29.08.2000 придбали 39/50 частин житлового будинку по вулиці Леніна, 15 в с. Соф. Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області. Просила визнати за нею право власності на ? з 39/50 частин житлового будинку та надвірних будівель, а також ? земельної ділянки, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, №15. В судове засідання позивач та представник її не зявилися , надали суду заяву, згідно якої просили розглянути справу без їх участі. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що 25.06.1993 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.07.2014 шлюб між ними розірвано. Під час перебування у шлюбі сторонами було набуто наступне майно: - земельна ділянка, що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 15, с. Соф. Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, вартість якої становить 9600грн.; - 39/50 частин житлового будинку по вулиці Леніна, 15 в с. Соф. Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, вартість якого становить 19700грн. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СКУ та ст.372 ЦК України. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до п. 23 Постанови №11 суди, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. З ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до п. 24 Постанови №11 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Враховуючи вищевикладене, суд визнає за позивачкою та відповідачем право власності на ? з 39/50 частин житлового будинку та надвірних будівель, а також ? земельної ділянки, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, №15, за кожним. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст.. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на сторони. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved