Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ»), третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Хара Н.С. в якому просить визнати виконавчий напис № 514 від 16.01.2020 року, виданий приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № GP-3519448 від 31.07.2012 року у розмірі 15\~619,25 грн. таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1261,20 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 16.01.2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Н.С. був вчинений виконавчий напис № 514 від 16.01.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № GP-3519448 від 31.07.2012 року у розмірі 15\~619,25 грн. Постановою приватного виконавця Богатиренко А.І. було відкрито виконавчого провадження ВП № 61775079 від 08.04.2020 року щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № GP-3519448 від 31.07.2012 року у розмірі 15\~619,25 грн. Також, приватним виконавцем Богатиренко А.І. в рамках виконавчого провадження ВП № 61775079 було винесені постанови про стягнення з [PERSON] основної винагороди в розмірі 1611,92 грн., про визначення для боржника [PERSON] розміру мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 92 грн., про арешт коштів боржника [PERSON] , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 17823,17 грн. Крім того, позивач вказала, що про існування ВП № 61775079, та вищевказаних постанов вона дізналася 30.04.2020 року, коли знайшла в своїй поштовій скринці лист від приватного виконавця Богатиренко А.І. Також, зазначила, що дійсно 31.07.2012 року між нею та АТ «Банк Ренесанс Капітал» правонаступником якого є АТ «ПУМБ»\~був укладений\~кредитний договір № GP-3519448 від 31.07.2012 року, та всього за вказаним договором було сплачено 12\~750 грн., однак на її думку, саме виконавчий напис № 514 від 16.01.2020 року вчинений з порушенням норм чинного законодавства, а тому повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене,\~позивач [PERSON] була\~вимушена звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 14.05.2020 року по вищевказаній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник [PERSON] надавала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача АТ «ПУМБ» до судового засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. До судового засідання третя особа приватний нотаріус\~Київського нотаріального\~округу Хара\~Н.С. не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Н.С. був вчинений виконавчий напис № 514 від 16.01.2020 року про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № GP-3519448 від 31.07.2012 року, укладеним нею із АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ»,\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ GP-3519448\~від 31.07.2012\~року.\~Строк платежу\~за кредитним\~договором №\~GP-3519448\~від 31.07.2012\~року настав,\~та боржником\~допущено прострочення\~платежів.\~Стягнення заборгованості\~проводиться за\~період з\~19.11.2018\~року по\~19.11.2019\~року,\~сума заборгованості\~складає 15619,25\~грн.,\~в тому\~числі:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту 6490,60\~грн.,\~прострочена заборгованість\~за комісією\~3674,10\~грн.,\~прострочена заборгованість\~за процентами\~248,13\~грн.,\~неустойка за\~порушення зобов`язань\~по кредиту\~в розмірі\~5206,42\~грн.\~ З договору № GP-3519448\~від 31.07.2012\~року укладеним між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] вбачається, що відповідно до умов договору банк надає позичальнику кредит у сумі кредиту, вказаній в п.п. 2.2 пропозиції, й в порядку, передбаченому п. 2.2 кредитного договору, а позичальник зобов`язується сплатити банку разову комісію, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом та комісію, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору та повертати кредит банку частинами в сумах та терміни, визначені у графіку платежів, але в будь-якому випадку не пізніше останнього дня строку кредиту, зазначеного в п. 2.3 пропозиції. Пунктами 2.2.1, 2.2.2 договору встановлено, що частина кредиту на загальні споживчі цілі надається в один з наступних способів, обраних позичальником та зазначених в п. 2.6 пропозиції: шляхом перерахування банком суми кредиту на поточний або картковий рахунок позичальника в банку або іншому банку, за реквізитами вказаними позичальником у його письмовій заяві або видачі банком суми кредиту. Відповідно до п. 2.5.1 договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит, сплатити проценти, комісії, інші комісії, можливі штрафи та збитки на умовах, визначених кредитним договором та пропозицією, а також виконувати інші умови, ними передбачені. Згідно копії постанови приватного виконавця Богатиренко А.І. було відкрито виконавчого провадження ВП № 61775079 від 08.04.2020 року щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № GP-3519448 від 31.07.2012 року у розмірі 15\~619,25 грн. Також, приватним виконавцем Богатиренко А.І. в рамках виконавчого провадження ВП № 61775079 було винесені постанови про стягнення з [PERSON] основної винагороди в розмірі 1611,92 грн., про визначення для боржника [PERSON] розміру мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 92 грн., про арешт коштів боржника [PERSON] , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 17823,17 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до п. 3.1, 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Окрім того, згідно до правового висновку, викладеному в Постанові Велика Палата Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду\~\~у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. Крім того, з приводу посилань позивача щодо пропуску стягувачем трирічного строку на право звернення з вимогою про стягнення заборгованості суд зазначає наступне. Як вбачається з договору № GP-3519448\~від 31.07.2012\~року укладеним між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] , 31.07.2012 року позивачем було підписано вказаний договір. Відповідно до п. 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4 глави 16 розділу II Порядку). Згідно з пунктом 2.3 частиною 2 «Основні умови кредиту» вищевказаного договору, строк кредиту 36 місяців, тобто кредит повинен бути повернутий не пізніше 31.07.2015 року, а отже саме з цієї дати у відповідача АТ «ПУМБ», який є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Банк Ренесанс Капітал» виникло право вимагати оплати усієї суми заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що під час вчинення спірного виконавчого напису, не було дотримано вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017р. у справі №6-887цс17 і підтриманої Верховним Судом у постанові від 26.11.2018р. у справі №207/3365/16, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.\~\~ Враховуючи вищевикладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що оскільки\~виконавчий напис\~№ 514\~від 16.01.2020\~року був вчинений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Н.С. на підставі кредитного договору № GP-3519448 від 31.07.2012 року, який не посвідчений нотаріально, а також вказаний напис вчинений з пропуском трирічного строку права вимоги щодо повернення заборгованості, тому суд приходить до висновку, що виконавчий напис № 514 від 16.01.2020 року є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів безспірності заборгованості боржника при вчиненні виконавчого напису № 514 від 16.01.2020 року, та вказаний виконавчий напис вчинений на підставі договору, який не посвідчений нотаріально, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 514 від 16.01.2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського нотаріального\~округу Хара\~Н.С. про [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № GP-3519448 від 31.07.2012 року у розмірі 15\~619,25 грн, таким, що не підлягає виконанню обґрунтовані і підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи вищенаведене, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved