Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивувала тим, сторони від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Бажаючи врегулювати непорозуміння з приводу участі в утриманні відповідачем дитини, позивач звернулася до суду та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, зазначаючи, що відповідач може утримувати дитину. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. При цьому відмічала, що батьки відповідача забирають дитину на вихідні, купляють їй деякі речі, однак відповідач участі в утриманні не бере. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] з 23 січня 2010 року по 15 червня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 02 червня 2015 року, яке набрало законної сили 15 червня 2015 року, шлюб розірваний. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії І-АМ № 168663 від 28.05.2010 року. Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість її надавати. Протилежного судом не встановлено. Позивачу важко самій утримувати дитину, нести всі витрати з цього приводу. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 вересня - 1167 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 вересня - 1455 гривень. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує взаємний обовязок батьків по утриманню дитини, те, що відповідач здорова, працездатна особа, розмір його доходу є невизначений, а утримання дитини потребує певних коштів. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги на утримання дитини та неможливості її утримувати суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, законодавчо встановлені розміри прожиткового мінімуму для дітей, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів у розмірі 750 (сімсот пятдесят) гривень щомісячно. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто в даній справі з 03 вересня 2015 року. На підставі ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. Що стосується витрат позивача на правову допомогу, то з врахуванням того, що суду не надано належний розрахунок суми витрат та підтвердження того, що допомога надавалась саме адвокатом, особа участі в судовому засіданні не брала, тому суд не вважає за можливе стягнути вказані витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial