Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, вона є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 05.07.2000 р. [PERSON] проживала в половині приватного будинку за адресою м. Харків, вул. Краснопільська, буд. 59 разом з нею проживала позивач зі своєю родиною. В 1965-1966 роках, на садибі своєї матері самовільно збудувала будинок літ. «Д-І». Рішенням виконкому Московської райради депутатів трудящих м. Харкова № 214 від 03.12.1968 року ій було дозволено, як виняток, оформити будинок літ. «Д-1» по вул. Краснопільська, 59 з послідуючою реєстрацією в міському БТІ. Рішенням виконкому Московської райради депутатів трудящих м. Харкова № 12 від 21.01.1969 року було прийнято до експлуатації новозбудований будинок. У звязку з будівництвом, Виконавчим комітетом Фрунзенської райради депутатів трудящих м. Харкова на підставі рішення про перерозподіл ідеальних часток між співвласниками [PERSON] та [PERSON] були видані нові свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння. [PERSON] стало належить 19/100 частин домоволодіння, а [PERSON] 30/100 частин домоволодіння. Зазначені частки домоволодіння були зареєстровані [PERSON] міським БТІ за власниками 14 червня 1976 року, запис в реєстровій книзі № 3686. [PERSON] до 28.05.1991 року була зареєстрована за адресою: [INFO], а потім змінила місце своєї реєстрації та була зареєструвалася за адресою м. Харків, вул. Корчагінців, б. 50, кв. 107, однак продовжувала фактично проживати в належній їй частині будинку по вул. Краснопольскій, 59. [PERSON] також 04.02.2000 p., змінила місце своєї реєстрації та зареєструвалася за адресою кв. 148, по вул. Командарма Корка, б. 4, однак продовжувала фактично проживати в належній їй частині будинку по вул. Краснопольскій, 59. 05.07.2000 р. [PERSON] померла, заповіту не залишила. Спадкова маса після смерті [PERSON] складає 19/100 часток в буд. № 59 по вул. Краснопольскій в м. Харкові. Позивач є спадкоємцем першої черзі, спадщину прийняла фактично відповідно до ст.549 ЦК України, так як проживала з матірю в домоволодінні за адресою м. Харків, вул. Краснопільська, 59, користуючись її майном та володіючи 30/100 частками цього домоволодіння, тому відповідно до ст. ст. 529, 548 549 ЦК України ( в редакції 1963р.) просить визнати за нею право власності на 19/100 часток цього ж домоволодіння у порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі і дала пояснення про обставини викладені вище. Відповідач [PERSON] міська рада про день і час слухання справи сповіщена належним чином, надали заяву про слухання справи за їх відсутністю. Вислухавши позивача та його представника, свідка та перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне позови задовольнити з наступних підстав: Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05 липня 2000 р. померла [PERSON]І, про що про що свідчіть свідоцтво про смерть, видане 06.07.2000р. [PERSON] міським відділом реєстрації актів громадянського стану, серія І-ВЛ № 248400, актовий запис 7047 [PERSON] заповіту не залишила. Спадкова маса після смерті [PERSON] складає 19/100 часток в будинку № 59 по вул. Краснопільська, в м. Харкові. Факт родинних відношень підтверджується наступними доказами. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторного, серії УИ № 066498, 14 грудня 1935 року народилася [PERSON], її батьками вписані [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON], а 03.10.1979 р. шлюб було розірвано. (свідоцтво про розірвання шлюбу серія І-ВЛ № 423205 від 03.10.1979 р.).11.09.1982 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище. (свідоцтво про укладення шлюбу серія ІІ-ВЛ № 355788 від 11.09.1982 р.) [PERSON] проживала в половині приватного будинку за адресою м. Харків, вул. Краснопільська, буд. 59. Разом з нею проживала і її дочка [PERSON] ( [PERSON]) зі своєю родиною. В 1965-1966 роках [PERSON] на садибі своєї матері самовільно збудувала будинок літ. «Д-І».Рішенням виконкому Московської райради депутатів трудящих м. Харкова № 214 від 03.12.1968 року їй було дозволено, як виняток, оформити будинок літ. «Д-1» по вул. Краснопільська, 59 з послідуючою реєстрацією в міському БТІ.Рішенням виконкому Московської райради депутатів трудящих м. Харкова № 12 від 21.01.1969 року було прийнято до експлуатації новозбудований [PERSON] будинок.У звязку з будівництвом [PERSON] будинку на земельній ділянці по вул. Краснопільська, 59, 19 травня 1976 року Виконавчим комітетом Фрунзенської райради депутатів трудящих м. Харкова на підставі рішення про перерозподіл ідеальних часток між співвласниками [PERSON] та [PERSON] були видані нові свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння [PERSON] належало 19/100 частин домоволодіння, а [PERSON] 30/100 частин домоволодіння. Зазначені частки домоволодіння були зареєстровані [PERSON] міським БТІ 14 червня 1976 року, запис в реєстровій книзі № 3686. [PERSON] до 28.05.1991 року була зареєстрована за вказаною адресою, а потім зареєструвалася за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, б. 50, кв. 107, однак продовжувала фактично проживати в належній їй частині будинку по вул. Краснопільська, 59.[PERSON] на день смерті спадкодавця була зареєстрована за адресою [INFO], б. 4, кв. 148, однак продовжувала фактично проживати в належній їй частині будинку по вул. Краснопольскій, 59. Свідок [PERSON] що мешкає за адресою: м. Харків, вул. Краснопільська, буд. 59 підтвердив тій факт, що позивач та її мати [PERSON] на день її смерті проживали разом за адресою: м. Харків, вул. Краснопільська, буд. 59; а також після її смерті [PERSON] продовжували проживати за вказаною адресою. Враховуючи, що спадкодавець померла 05 липня 2000 року, до спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української PCP 1963 року. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємцями першої черги є один з подружжя, діти, батьки померлого. Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємець, який прийняв спадщину стає власником спадкового майна з моменту відкриття спадщини. Після смерті [PERSON]спадкоємцем першої черги за законом була її дочка [PERSON] Однак, своє право власності спадкоємці у встановленому законом порядку вона не зареєструвала, свідоцтво про право на спадщину не отримала У відповідності зі ст.549 ЦК УРСР (1963 р.) спадщина може бути прийнята спадкоємцями протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, або шляхом фактичного вступу успадкування. Статтею 549 ЦК УРСР, зазначається, що право вибору способу прийняття спадщини - подання заяви про прийняття спадщини або ж фактичний вступ у володіння майном - належить спадкоємцю.Отже, фактичне прийняття спадщини - альтернативний спосіб прийняття спадщини, який полягає у діях та/або сукупності дій спадкоємця, які свідчать про його волевиявлення прийняти спадщину, яким законодавець у контексті спадкових правовідносин надає певне юридичне значення, а тому відповідно ст.549 ЦК УРСР, прийнявши та залишивши в себе частку спадкового майна, вважаються єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину в цілому. Фактичне прийняття спадщини [PERSON] полягало в тому, що вона проживала [INFO] в по вул. Краснопільській в м. Харкові та користувалася своєю власністю, доглядала хвору мати, вела господарство. Вона за власні кошти поховала матір, оплачувала комунальні платежі, в частині, що належать до сплати за частки її та її матері, заволоділа правовстановлюючими та технічними документами на частину домоволодіння, що належала її матері та стала їх зберігати. Майно, що залишилось після смерті матері [PERSON] залишила собі. Позивач [PERSON] зверталася до ПН ХМНО [PERSON] з заявою про оформлення спадщині після смерті [PERSON], але їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину із за відсутності документально підтвердженого факту прийняття спадщини. При таких обставинах, суд вважає достатніми представлені докази, що підтверджують законність і правочинність вимог сторін.

Outcome: approved