Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ТОВ «Гранфінресурс» прохаючи суд визнати недійсним договір № 233515 від 03.04.2015 року та додатки до нього, укладений між ТОВ «Гранфінресурс» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони. В судове засідання позивач не з»явився, надіславши до суду заяву в якій просить справу слухати без її участі, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Суд спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою, та ухвалив заочне рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих позивачем межах, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03.04.2015 року позивач підписала з ТОВ «Гранфінресурс» договір № 231084 від 03.04.2015 року ( а. с. 3), згідно якого, як його запевнили на протязі трьох-п»яти днів він повинен був отримати кошти в сумі 70 000 грн. При цьому до вказаної даті гроші ним отримані не були, але йому було запропоновано сплатити черговий місячний платіж, як це передбачено договором. Позивачем було внесено платіж на суму 2450 грн. Однак грошові кошти в сумі 70 000 грн. [PERSON] отримані так і не були. Звернувшись до фахівців, йому було роз»яснено, що згідно договору він може отримати не грошові кошти, в якості позики, а лише той товар ( розділ «Товар» додатку № 1 ) про який останній навіть не ввів мови. Кошти сплачені ним нею в сумі 2450 грн. це як виявилося не первісний внесок в рахунок майбутніх платежів за позикою, а одноразовий комісійний платіж, який нікуди не враховується. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками». Таким чином, позивач вважав з самого початку, що з ним повинні були укласти договір позики. Також позивача консультантом було введено в оману, а саме: йому було повідомленого за програмою «Альянс-Україна» що він отримає необхідну йому в продовж 3-5 діб, але як їй стало відомо пізніше ПП «Грандфінресурс» не надає позик, а займається тільки адмініструванням коштів участників програми, ця інформація є такою, що вводить в оману. Далі: позивачеві на його прохання не було надано інформації про отримання дозволу на отримання позики, а саме: консультант ТОВ «Гранфінресурс» не повідомив позивача, що кількість дозволів у межах реєстру встановлюється ним із урахуванням фонду, сформованого до дати проведення заходу з розподілення фонду групи. Фонд групи формується за рахунок внесків усіх учасників групи. У випадку, коли у визначений строк проведення заходу коштів, які утворюють фонд групи, не вистачило на один захід, тоді накопичена сума включається до фонду групи на наступний захід. Отже, формування фонду групи, з якого надається позика, залежить не лише від конкретного учасника групи, а від усіх її учасників, крім того позивачку було введено в оману процентною ставкою, а саме: як би вона отримала позику, то мала платити не 7% як вказано у договорі , а фактично 17%., таким чином консультант ТОВ «Гранфінресурс» знову повідомив останнньому неповну інформацію, також у рекламних оголошеннях і первинних консультаціях ТОВ «Гранфінресурс» замовчував про необхідність обов»язкової сплати комісійного внеску та адміністративного платежу. Інформація про те,що ТОВ«Гранфінресурс» 11 років теж є неправдивою і істотно вплинула на наміри звернутись за позикой безпосередньо в ТОВ «Гранфінресурс Усе вищевикладене підтверджується рішенням перевірки TOB «Гранфінресурс» СБУ України і Антимонопольним комітетом України, яке не було оскарженне і в зазначений законом термін набрало чинності ( а. с. 7-13) . Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязку сторін, таких властивостей і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Таким чином з боку позивача була присутня помилка щодо природи правочину при укладенні оспорюваного договору. Згідно ст. 88 ч.3 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача. . На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved