Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], Грабовецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно: після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] р., а саме на 3/12 частин житлового будинку [ADDRESS]; після смерті матері [PERSON], а саме на 1/12 частку житлового будинку [ADDRESS], а також про визнання права власності на 1/6 частину вказаного житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами належну їй як члену колгоспного двору. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року відкрилася спадщина на спадкове майно за законом, а саме на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS], яку прийняли чоловік покійної - [PERSON] (1/12 частина будинковолодіння) та вона як дочка покійної - [PERSON] (1/12 частина будинковолодіння). [INFO] р. помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно за законом, а саме на 3/12 частин житлового будинку [ADDRESS], з яких 1/6 (2/12) частка даного будинковолодіння належала йому як члену колгоспного двору, а 1/12 частина успадкована ним після смерті його дружини [PERSON]. Через відсутність правовстановлюючого документа на зазначений житловий будинок позивач не може оформити спадщину після смерті батьків у встановленому законом порядку через нотаріальну контору, а також належну їй як члену колгоспного двору 1/6 частину зазначеного будинковолодіння. У судове засідання позивач не з»явилася, проте подала заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник Грабовецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання 03.04.2014 р. не з»явилися, проте подали заяви про визнання позову з клопотанням про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.07.1952 р. , що стверджується свідоцтво про одруження серії [NUMBER] виданим 21.05.1956 р. Великоборківським рай.бюро ЗАГСу Тернопільської області. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 29.01.1962 р. Баворівською сільською радою В.- Борківського району Тернопільської області, актовий запис №2. [PERSON] зареєструвавши 12.06.1982 р. шлюб із [PERSON] змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Судом встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилося крім [PERSON] ще двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки Грабовецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №356 від 04.07.2013 р., в колгоспному дворі [ADDRESS] членами двору були: голова двору - [PERSON], 1928 р.н., дружина - [PERSON],1927 р.н., дочка - [PERSON], 1961 р.н., зять - [PERSON], 1959 р.н., онуки - [PERSON], 1984 р.н. та [PERSON], 1983 р.н. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (в редакції, що діяла до 16.12.1993 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність» майно вказаного колгоспного двору не змінилося. Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає. Отже, кожен із зареєстрованих осіб до 15.04.1991 р. у житловому будинку [ADDRESS] має право на частку у зазначеному житловому будинку, а саме господар будинку - [PERSON] на 1/6 частину будинку, його дружина - [PERSON] на 1/6 частину будинку, дочка - [PERSON] на 1/6 частину будинку, зять - [PERSON] на 1/6 частину будинку, онуки - [PERSON] на 1/6 частину будинку, та [PERSON] на 1/6 частину будинку. Із технічного паспорта виданого 02.08.2013 р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації та Інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №232 від 06.08.2013 р. вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] має загальну площу - 94.3 кв.м, житлову площу - 67.8 кв.м. [INFO] року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 11.02.1997 р. Грабовецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №2. 02.02.2000 р. Тернопільською районною державною нотаріальною конторою видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке складається із права на земельну частку (пай), підтверджене сертифікатом, у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Грабовецький» село грабів ці Тернопільського району тернопільської області розміром 2.49 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлій [PERSON]. Із довідки Грабовецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №577 від 15.10.2013 р. вбачається, що до дня смерті - [INFO] р. [PERSON] постійно перебувала на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS], де разом із нею за даною адресою проживали та були зареєстровані: чоловік - [PERSON], 1928 р.н., дочка - [PERSON], 1961 р.н., зять - [PERSON], 1959 р.н., онуки - [PERSON], 1984 р.н. та [PERSON], 1983 р.н. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини [PERSON] визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З огляду на те, що чоловік покійної [PERSON] - [PERSON] та дочка покійної [PERSON] - [PERSON] на момент її смерті проживали та були зареєстровані разом із нею за адресою: [ADDRESS] та фактично вступили в управління належною покійній [PERSON] 1/6 частиною житлового будинку в [ADDRESS], тому саме вони являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті - [PERSON] яка померла [INFO] року і враховуючи вимоги ст.549 Цивільного кодексу, який діяв на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON]. [INFO] р. помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 12.04.2013 р. Грабовецкою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №05. Із довідки Грабовецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №578 від 15.10.2013 р. вбачається, що до дня смерті - [INFO] р. [PERSON] постійно перебував на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS], де разом із ним за даною адресою проживали та були зареєстровані : дочка - [PERSON], 1961 р.н., зять - [PERSON], 1959 р.н., онуки - [PERSON], 1984 р.н. та [PERSON], 1983 р.н., правнучка - [PERSON], 2008 р.н. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.( ч.1 ст.1261 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із повідомлення Тернопільської районної державної нотаріальної контори №899/01-16 від 21.03.2014 р. вбачається, що дані про спадкову справу після смерті [PERSON], померлого [INFO] р. та про заповіт у спадковому реєстрі відсутні. Отже, з огляду на те, що позивач на момент смерті батька [PERSON] померлого [INFO] р. проживала та була зареєстрована разом із останнім, зважаючи на те, що вона із заявою про відмову від належної їй частини спадщини після смерті батька не зверталася, а також враховуючи теё що відповідачі - [PERSON], [PERSON], які є дітьми покійного [PERSON] померлого [INFO] р., із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталися, тому, враховуючи вимоги ч.1 ст.1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] померлого [INFO] р. є його дочка [PERSON]. До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, які визначені у заповіті. Відповідно до вимог ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. (ст.1268 ЦК України). Згідно ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи вище наведені обставини, беручи до уваги той факт, що позивач являється спадкоємцем за законом після смерті батьків: [PERSON], яка померла [INFO] року та [PERSON], який помер [INFO] р., зважаючи на те, що останні за життя не встигли одержати на своє ім'я свідоцтв про право власності на належні їм частини будинковолодіння [ADDRESS] (на 1/6 частину належну особисто [PERSON], з якої 1/12 частина успадкована її чоловіком [PERSON] та на 1/6 частину належну особисто останньому), проте фактично зазначені частини житлового будинку їм належали і вони мали право на одержання правовстановлюючого документа на них, враховуючи той факт, що позивач своєчасно прийняла спадщину після смерті батьків, а також зважаючи на те, що 1/6 частина зазначеного будинковолодіння належить позивачу як члену колгоспного двору, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати за позивачем право власності на 1/12 частину житлового будинку [ADDRESS] за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] р., на 3/12 частин зазначеного будинковолодіння після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] р., а також на 1/6 частину зазначеного будинковолодіння належну позивачу як члену колгоспного двору.

Outcome: approved