Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0,08 га, яка надана для ведення садівництва та розташована на території с. Ворони, [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області, й на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 052412, виданого [PERSON] сільською радою Котелевського району Полтавської області 06.04.1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 176, до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], який помер 10.08.2016 року. Обґрунтовуючи свій позов тим, що вона стала спадкоємицею за заповітом на майно [PERSON]. В теперішній час вона бажає оформити спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, яка до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON]. Але приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 13 ). Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, але надала заяву від 12.04.2017 року, в якій просить розгляд справи провести без її участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 26, 29). Відповідач [PERSON] сільська рада Котелевського району Полтавської області у відкрите судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. [PERSON] сільська рада Котелевського району надала до суду листа від 12.04.2017 року за № 05-06/133 в якому просить розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що позовні вимоги [PERSON] визнають. Також зазначили, що земельна ділянка , яка належала [PERSON] входить до складу садівничого кооперативу лікеро-горілчаного заводу «Лісне», яке розташоване в адміністративних межах сільської ради біля с. Ворони. Згідно схеми розташування ділянок кооперативу земельна ділянка розміром 0,08 га., яка належала [PERSON], розташована за адресою:Урочище «Лісне -1» вул. Садова, 8 [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області (стара адреса с. Ворони, Котелевського району Полтавської області) (а.с.30-32). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, але надала до суду заяву від 20.04.2017 року за № 156/02/14, в якій просить розгляд справи провести без її участі (а.с. 46) . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області (відділ у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області) у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, але надав до суду заяву від 13.04.2017 року за 2636/217, в якій просить розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 48-49). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фактичне визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи ( а.с. 1- 51), вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер 10 серпня 2016 року, про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть, серії 1-КЕ № 329655, видане Подільським районним у м. Полтава відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 11.08.2016 року (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом. Відповідно до змісту світлокопії заповіту від 19 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1970, у якому [PERSON] належні йому земельні ділянки з нерухомим майном, що на них знаходяться, будь-які належні йому транспортні засоби та належну йому частку квартири № 16, що знаходиться за адресою: м. Полтава вул. Європейська, 33 та усе інше майно заповів повністю доньці [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкове майно складається із земельної ділянки загальною площею 0,08 га, яка надана для ведення садівництва та розташована на території с. Ворони, [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області, й на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 052412, виданого [PERSON] сільською радою Котелевського району Полтавської області 06.04.1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 176 (а.с. 7) і до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], який помер 10.08.2016 року. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 73/02-31 від 16.03.2017 року, до нотаріуса звернулася [PERSON] з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на земельну ділянку, яка до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], який помер 10.08.2016 року, проте нотаріусом було встановлено, що відповідно до повідомлення відділу Держземагентства у Котелевському районі Полтавської області земельні ділянки спадкодавця до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру не занесені, кадастровий номер не визначався, а тому Відділ не має можливості видати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тому нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 13). Це знайшло своє підтвердження у листі відділу у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 10.03.2017 року, відповідно якого, до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру земельна ділянка [PERSON] не занесена, кадастровий номер не визначався ( а.с. 14-15). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п.115 постанови КМУ « Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників. Так, як власник спірної земельної ділянки [PERSON] помер 10.08.2016 року, а сама земельна ділянка не занесена до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру, кадастровий номер не визначений, то позивачка [PERSON] позбавлена можливості як спадкоємець за заповітом на майно померлого отримати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до змісту повідомлення приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] від 10.04.2017 року, в провадженні знаходиться спадкова справа № 34/2016 на майно [PERSON], померлого 10.08.2016 року. В спадковій справі знаходяться заява про прийняття спадщини за заповітом, що надійшла від [PERSON] та доньки [PERSON]. Дані про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Крім цього, на імя [PERSON] 06.04.2017 року було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири № 192 що знаходиться за адресою: м. Полтава, пр.-кт [PERSON], буд 9/26 на ім [PERSON]. Інші свідоцтва не видавались (а.с. 28). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Ч.1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області (відділ у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області), суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Підсумовуючи все вище викладене суд, вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом на майно померлого [PERSON], дійсно має законне право на земельну ділянку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати позивачу присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved