Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який обгрунтовувала тим, що 24.12.1996 померла її мати [PERSON], яка раніше мешкала в с.Харсіки Чорнухинського району Полтавської області, працювала у колгоспі «Маяк» з 1947 по 1967 роки та була членом колгоспу «Маяк», а з 01.01.1968 року було призначено пенсію за віком, як члену колгоспу довічно. Разом з тим прізвище її матері не було внесено до списку-додатку громадян-членів КСП «Маяк». Посилаючись на те, що на даний час вона бажає отримати в спадщину земельну ділянку, на яку її мати мала право, оскільки перед досягненням пенсійного віку працювала в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Маяк» та була його членом, просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) площею 3,99 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Чорнухинського району. В судовому засіданні позивач та її представник позивача позов підтримали. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судовому засіданні позов визнав повністю і, крім того, зазначив, що за його відомостями земель запасу на території [PERSON] сільської ради немає. Вважає, що з даним позовом позивачу необхідно було звертатися раніше. Відповідач [PERSON] управління Держгеокадастру у Полтавській області свого представника в судове засідання не направив, про час і місце розгляду справи був повідомлений (а.с.52). Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч.3 ст.10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд з'ясовує обставини справи та встановлює наявність юридичних фактів на підставі доказів, наданими сторонами із дотриманням принципів змагальності та диспозитивності відповідно до ст.ст. 10, 11, ч. 2 ст. 27 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач є донькою померлої 24.12.1996 [PERSON] і на час смерті проживала разом з нею (а.с.7,23). Як видно з довідок виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Чорнухинського району від 07.11.2016 та Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області, [PERSON] працювала в колгоспі з 1947 по 1967 роки, була пенсіонеркою колгоспу «Маяк» Чорнухинського району і була пропущена в списках на земельну частку (пай) на території [PERSON] сільської ради. За представленням правління колгоспу «Маяк» і колгоспної ради соціального забезпечення №1183 від 30.12.1967 року їй призначена пенсія за віком, як члену колгоспу «Маяк» (с.Харсіки Чорнухинського району Полтавської області) з 01.01.1968 року довічно В деяких документах зазначена «Явдоха» (а.с.11-13). Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Як розяснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. У відповідності з пунктами 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, оскільки часом відкриття спадщини після померлої [PERSON] є. 24.12.1996, спадкові відносини в даному випадку регулюються положеннями ЦК УРСР (1963 року), тому посилання позивача та його представника на ЦК України є помилковим. Згідно з ст.525 ЦК УРСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Системний аналіз положень Розділу ІІ «Право власності» та Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами вказаного підприємства, кооперативу, товариства, згідно зі списком, який прикладається до державного акта на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. Виходячи зі змісту вказаних вимог особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту. Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Як встановлено судом померла [PERSON] не була внесена в списки громадян-членів КСП, який додається до державного акту на право колективної власності на землю, сертифікат, який посвідчує право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] не видавався, а тому у неї право на земельну частку(пай) за життя не виникло та не увійшло і до складу спадщини, яку могла прийняти позивач (а.с.13, 46). За таких обставин підстав до задоволення позову не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed