Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Звіздун Н.К., вона (позивач) є власником будинку [ADDRESS] та за зазначеною адресою зареєстрований її (позивача) син - відповідач [PERSON] , який до травня 2018 року проживав разом з нею (позивачем) в зазначеному будинку, та в зв`язку з погіршенням між ними відносин, забрав з будинку свої речі та переїхав жити до своєї знайомої у найману квартиру, адресу якої не повідомив. Також позивач зазначила, що фактично з червня, 2018 року відповідач в належному їй будинку не проживає, вона, в свою чергу, позбавлена можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки не може взяти довідку про його доходи, окрім того, на теперішній час вона має намір продати даний будинок, однак факт реєстрації відповідача, не дозволяє їй, як власнику, в повній мірі розпоряджатися власним будинком, оскільки відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою, а тому вона (позивач) змушена звернутися до суду. З огляду на викладене вище та з посиланням на ст. ст. 319, 321, 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, позивач [PERSON] просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 04.09.2019 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом в судове засідання учасників справи. Позивач [PERSON] надала заяву, зареєстровану в суді за вх. № 27241 від 07 листопада 2019 року, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила провести за її відсутності в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся шляхом направлення судом судової повістки про виклик за зареєстрованим місцем проживання відповідача, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не подавав, як не подавав і будь-яких інших заяв, клопотань. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 08 серпня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Звіздун Н.К., зареєстрованого в реєстрі за № 2-2956 [PERSON] на праві приватної власності належить жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться у [ADDRESS] Зазначене речове право зареєстровано за позивачем ОКП «Кіровоградське ООБТІ» 15.08.2000 року та записано в реєстрову книгу за № 3484/12. Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області від 02.09.2019 року [PERSON] , [INFO] , з 07.10.2010 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 373 від 15.08.2019 року квартального комітету № 11 Подільського району м. Кропивницького, виданої на ім`я [PERSON] за адресою [ADDRESS] , зареєстрований син [PERSON] , [INFO] , який за даною адресою не проживає з червня 2018 року. Окрім того, відповідно до акту від 15 серпня 2019 року, складеного за участю сусідів [PERSON] , проживає в будинку [ADDRESS] , [PERSON] , проживає в будинку [ADDRESS] , [PERSON] , проживає в будинку [ADDRESS] , підписи яких посвідчено головою квартального комітету № 11 Подільського району м. Кропивницького Байгота Р.В. , останні під час огляду будинку, в якому мешкає [PERSON] встановили, що будь-які речі її сина [PERSON] в будинку відсутні. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, при цьому член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України). Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою, зокрема, передбачено, що до членів сім`ї наймача належать чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки. Оскільки під час судового розгляду з наявних у справі доказів встановлено, що відповідач [PERSON] ,який набув права користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] , як член сім`ї власника будинку, не проживає в зазначеному будинку з червня 2018 року, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендував на користування зазначеним будинком, або ж намагався вселитися в будинок, або ж відсутній за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між власником будинком та членом сім`ї власника будинку не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого та враховуючи задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved