Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позов до відповідача АТ «Запоріжгаз», в якому зазначила, що вона є власницею житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач зареєстрована та проживає за вказаною адресою. За її адресою відповідачем було припинено газопостачання (розподіл природного газу). Вона вважає такі дії АТ «Запоріжгаз» незаконними та протиправними з таких підстав. Спірні правовідносини сторін, а також порядок обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам, регулюються Кодексом газорозподільних систем, ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів». Постановою від 30.09.2015 №2494 НКРЕКП затвердила Кодекс газорозподільних систем, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824, Кодекс газорозподільних систем регулює взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Розподіл природного газу за адресою проживання позивача здійснюється на умовах Типового Договору розподілу природного газу, затвердженою Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498. Споживачу [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] . 12.01.2018 представниками ПАТ «Запоріжгаз» при огляді комерційного ВОГ за адресою позивача було встановлено порушення Кодексу ГРМ, а саме: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, лічильник працює в позаштатному режимі (повна зупинка лічильного механізму), про що було складено відповідний Акт про порушення №0000104 від 12.01.2018. 12.01.2018 працівниками ПАТ «Запоріжгаз» було демонтовано лічильник газу для проведення експертизи, про що було складено відповідний Акт №00002186. За результатами проведеної експертизи було складено Акт №0099 експертизи лічильника газу від 25.01.2018, яким було встановлено, що несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ не виявлено, повірочна пломба не порушена, відбитки тавра державного повірника відповідають встановленому зразку, позаштатний режим роботи ЗВТ, лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає заміні. Комісія з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз», яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення, від 02.02.2018 №238 вирішила: акт про порушення №104 від 12.01.2018 задовольнити, п.3.2 гл.2 розділу ХІ Кодексу ГРМ робота комерційного ВОГ в позаштатному режимі внаслідок чого витрати природного газу комерційним ВОГ не обліковуються або обліковуються некоректно. ПАТ «Запоріжгаз» було складено розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу, вартість якого склала 9471,5грн. У подальшому позивач отримала розрахунок з вимогою сплатити вищезазначену суму, а у разі не сплати її будинок буде відключений від газопостачання і ПАТ «Запоріжгаз» звернеться до суду з відповідною заявою про стягнення заборгованості. Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 20.11.2018 та постановою Запорізького апеляційного суду від 06.03.2019 по справі №324/1679/18 (провадження №2/324/789/2018) у задоволенні позову ПАТ «Запоріжгаз» до [PERSON] про стягнення вартості не облікованого газу було відмовлено. В рішенні Пологівського районного суду Запорізької області по справі №324/1679/18 зазначено, що оскільки АКТ №0099 експертизи лічильника газу від 25.01.2018 був складений із порушенням вимог п.8 гл.10 розд. Х Кодексу ГРМ, то всі проведені ПАТ «Запоріжгаз» відповідно до п.11 гл.10 розд.Х Кодексу ГРМ відповідні подальші заходи, передбачені цим Кодексом, суд вважає незаконними. Тривалий час працівники ПАТ «Запоріжгаз» намагалися припинити газопостачання (розподіл природного газу) за її адресою. Згідно ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги надаються безперервно. Відповідно до переліку випадків зазначених в п.1 гл.7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача). Оператор ГРМ має надіслати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менш ніж за три доби до за планової дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу). Проте споживач [PERSON] за три доби до відключення від системи газопостачання повідомлення про припинення газопостачання не отримувала. Позивач отримала повідомлення про припинення розподілу природного газу, у якому було зазначено, що вона повинна сплатити заборгованість за природний газ у сумі 9471,5грн, а у разі несплати боргу ПАТ «Запоріжгаз» буде змушено припинити розподіл природного газу 15.05.2018. 10.05.2018 за її адресою було припинено газопостачання, про що були складені відповідні документи, а саме: акт про припинення та відключення газопостачання №б/н від 10.05.2018, акт встановлення/зняття охоронної пломби від 10.05.2018. Того ж дня, а саме 10.05.2018 ПАТ «Запоріжгаз» відновило газопостачання по причині повторного пуску, але усно було повідомлено, що відповідач не попередив її про припинення і тому вони не мали права цього робити. 12.05.2018 вона отримала повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 10.05.2018, у якому було зазначено, що станом на 10.05.2018 за особовим рахунком [NUMBER] існує заборгованість в сумі 3180,33грн. та яку потрібно сплатити до 10.06.2018. 31.05.2018 відповідачем було повторно припинено газопостачання (в акті підстава не зазначена) за її адресою. Акти про припинення газопостачання від 10.05.2018 і 31.05.2018 не мають підписів позивача або підпису органу місцевого самоврядування, тому вищевказані акти про припинення газопостачання складені з порушенням вимог чинного законодавства України. Також акти про припинення газопостачання не були направлені споживачу рекомендованим поштовим відправленням. Дії відповідача не відповідають вимогам Кодексу газорозподільних систем, а тому є протиправними. 03.05.2019 вона звернулася до відповідача з заявою про відновлення газопостачання. АТ «Запоріжгаз» відповіддю №69001.3-Лв-7851-0519 від 22.05.2019 повідомило, що відновлення газопостачання здійснюється оператором протягом п`яти календарних днів у сільській місцевості у відповідності до Кодексу газорозподільних систем, після усунення порушень за їх наявності і відшкодування оператору ГРМ його витрат на припинення та відновлення газопостачання. 11.06.2019 до відповідача була направлена претензія з проханням відновити газопостачання до її будинку та сплатити моральну шкоду. За письмовою відповіддю АТ «Запоріжгаз» вих.№69001.3-Лв-9779-0719 від 16.07.2019 знову було повідомлено, що відновлення газопостачання здійснюється оператором протягом п`яти календарних днів у сільській місцевості у відповідності до Кодексу газорозподільних систем, після усунення порушень за їх наявності і відшкодування оператору ГРМ його витрат на припинення та відновлення газопостачання, сплати вартості не облікованого природного газу. На момент її звернення до суду відповідач не відновив газопостачання в її будинку. Незаконними діями АТ «Запоріжгаз», вчиненими з грубим порушенням умов законодавства, спричинило їй моральну шкоду, яка полягає у порушенні звичного укладу життя. Відсутність газопостачання не дає можливості реалізувати елементарні побутові потреби. Внаслідок протиправного відключення домоволодіння від газопостачання був порушений її звичайний устрій життя, вона була обмежена в приготуванні їжі, а для забезпечення себе теплом в зимовий період вимушена була переобладнати теплове обладнання. У зв`язку із вказаним позивач просить визнати незаконними дії відповідача щодо нарахування позивачу вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в сумі 9471,5грн.; зобов`язати відповідача зробити перерахунок за особистим рахунком № [NUMBER] споживачу шляхом виключення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в сумі 9471,5грн.; визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення газопостачання споживачу за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача відновити побутовому споживачу газопостачання до будинку за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 15000грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача Швайковський А.А. , який діє на підставі довіреності від 22.05.2019 №Др-50-0519, зазначив, що АТ «Запоріжгаз» в повному обсязі заперечує проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову та не погоджується з ними. Так, 12.01.2018 представниками ПАТ «Запоріжгаз» був оглянутий газовий лічильник, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за результатами чого представниками ПАТ «Запоріжгаз» було встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: несанкціоноване втручання в ЗВТ, лічильник працює в позаштатному режимі (повна зупинка лічильника механізму). За результатами вказаної перевірки працівниками Токмацького відділення ПАТ «Запоріжгаз» було складено акт про порушення №000104 від 12.01.2018. Акт у порядку, визначеному Кодексом ГРМ, підписано працівниками ПАТ «Запоріжгаз» та споживачем без зауважень. Лічильник газу було демонтовано для проведення його експертизи, що відображено у протоколі №000076 від 12.01.2018 про направлення вимірювальної техніки на експертизу. 25.01.2018 було проведено експертизу ЗВТ, про що складено Акт 30099 експертизи лічильника газу, за результатами якої несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ не виявлено, повірочна пломба не порушена, відбитки тавра державного повірника відповідають встановленому зразку, позаштатний режим роботи ЗВТ, лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає заміні. За фактом позаштатного режиму ЗВТ комісією ПАТ «Запоріжгаз» з розгляду актів про порушення було прийнято рішення про задоволення акту про порушення №000104 від 12.01.2018. На адресу [PERSON] ПАТ «Запоріжгаз» рекомендованим листом з повідомленням направлено Акт-розрахунок не облікованого об`єму природного газу і його вартості та рахунок на оплату не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості з пропозицією погашення вартості не облікованого об`єму природного газу у сумі 9471,5грн протягом 10 днів з дати отримання цього повідомлення. Надані позивачем докази, а саме: акт про припинення та відключення газопостачання від 10.05.2018, акт встановлення охоронної пломби від 10.05.2018 та акт зняття охоронної пломби від 10.05.2018 не мають ніякого відношення до існуючої заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ. Зазначає, що в сукупності вказані докази лише вказують, що у позивача станом на 10.05.2018 існувала заборгованість по оплаті за спожитий природний газ перед ТОВ «Запоріжгаз Збут» та внаслідок чого, АТ «Запоріжгаз» 10.05.2018 здійснило заходи з припинення газопостачання на підставі п.1 гл.7 розділу VI Кодексу ГРМ в редакції постанови НКРЕКП від 11.08.2016 №1418, однак з`ясувавши, що таке припинення газопостачання було здійснено з порушенням вимог абз.2 пп.12 гл.7 розділу VI Кодексу ГРМ в редакції постанови НКРЕКП від 11.08.2016 №1418, газопостачання до об`єкту позивача було негайно поновлено, тобто того ж дня - 10.05.2018. За цих підстав щодо вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди зазначає, що не зрозуміло яка шкода заподіяна майну чи життю або здоров`ю позивача та причинний зв`язок із спричиненням такої шкоди з припиненням газопостачання. У зв`язку із зазначеним просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. У відповіді на відзив позивач [PERSON] зазначила, що 02.11.2019 вона отримала відзив на позовну заяву від АТ «Запоріжгаз», з яким не погоджується з наступних підстав: відзив на позовну заяву надісланий відповідачем з пропуском визначеного судом строку для надання відзиву на позовну заяву. Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області по справі №324/1679/18 було встановлено, що Акт №0099 експертизи лічильника газу від 25.01.2018 був складений із порушенням вимог п.8 гл.10 розд.Х Кодексу ГРМ та всі проведені ПАТ «Запоріжгаз» відповідно до п.11 гл.10 розд. Х Кодексу ГРМ відповідні подальші заходи, передбачені цим Кодексом є незаконними. Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.03.2019 по справі №324/1679/18 апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжгаз» було залишено без задоволення, а рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 20.11.2018 залишено без змін. Також до переліку випадків, зазначених в п.1 гл.7 розділу VI Кодексу Газорозподільних систем передбачено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача). Оператор ГРМ має надіслати повідомлення про припинення газопостача ння/розподілу природного газу побутовому споживачу не менш ніж за три доби до за планової дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу). Відповідач не заперечує та сам зазначає у відзиві на позовну заяву, що споживач отримав повідомлення про припинення 12.05.2018 і припинення газопостачання було проведено 31.05.2018. До позовної заяви позивач надав копію повідомлення, у якому зазначена дата припинення 15.05.2018. Тобто, такі дії відповідача є протиправними та порушують вимоги п.1 гл.7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем. Крім того, в зимовий період 2018-2019 позивачка, як побутовий споживач природного газу, яка споживала для обігріву будинку, нагріву води та приготування їжі, через протиправні дії відповідача тривалий час не могла належним чином користуватися належною їй послугою, тому вона має право на відшкодування заподіяної їй моральної (немайнової) шкоди. Відповідачем було безпідставно відключено від будинку газопостачання, а позивачка, яка є людиною похилого віку, пенсіонеркою, зазнала фізичного болю та страждала від холоду в неопалювальному будинку, пережила душевні хвилювання, тобто незаконними діями відповідача позивачці було завдано моральну шкоду через зміну звичного ритму життя, значні незаплановані фінансові витрати та емоційний дискомфорт. Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» від 19.05.2011 №3390-VI, який набрав чинності 16.09.2011, п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» було викладено в такій редакції: споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Отже, з 16.09.2011 право споживача на відшкодування моральної шкоди не пов`язується виключно із заподіянням її небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією. Відповідно до частин першої-третьої ст.2 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» цей Закон регулює щодо відповідальності за шкоду, завдану потерпілому внаслідок дефекту в продукції, яка введена в обіг в Україні. До відносин, не регульованих цим Законом, застосовуються положення цивільного, процесуального законодавства та законодавства про захист прав споживачів. Цей Закон не обмежує будь-яких прав потерпілого згідно з договірними чи не договірними зобов`язаннями, що встановлюють іншу, ніж передбачена цим Законом, відповідальність, зокрема права на відшкодування моральної шкоди або права на відшкодування шкоди в окремих сферах цивільних відносин відповідно до законодавства. Згідно з п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №360/723/16-ц та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 справа №362/2385/18. На підставі викладеного просить відзив на позовну заяву АТ «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» залишити без розгляду у зв`язку з пропуском визначеного судом строку для надання відзиву на позовну заяву; позов до АТ «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» про визнання дій незаконними, зобов`язання виконати певні дії, стягнення моральної шкоди в порядку захисту прав споживачів задовольнити в повному обсязі. Представником АТ «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» Швайковським А.А. подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву [PERSON] від 01.08.2019, в якому зазначив, що 06.11.2019 на юридичну адресу товариства надійшла відповідь на відзив за позовом [PERSON] , з якою відповідач не погоджується з огляду на наступне. Як зазначалося у відзиві на позов [PERSON] , дії відповідача щодо нарахування заборгованості за несанкціонований відбір природного газу та припинення розподілу природного газу цілковито ґрунтуються та відповідають приписам законодавства. Так, предметом судового розгляду, згідно рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 20.11.2018 по справі №324/1679/18, було стягнення вартості необлікованого природного газу, а не встановлення факту незаконності дій щодо нарахування вартості необлікованого природного газу та припинення розподілу природного газу. Тому посилання позивача на положення ч.4 ст.82 ЦПК України є абсурдними, так як не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Тому, преюдиційне значення можуть мати лише ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які зазначені у резолютивній частині рішення, але в даному випадку, в резолютивній частині рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 20.11.2018 року по справі №324/1679/18 зазначено: «В задоволені позову Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» до [PERSON] про стягнення вартості необлікованого природного газу відмовити»,тобто в резолютивній частині рішення відсутні будь-які встановлені факти (вимоги), не кажучи вже про факти (вимоги) незаконності дій відповідача чи незаконності якихось актів. А тому, в силу ч.7 ст.82 ЦПК України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді справи № 324/1679/18, не є обов`язковою для суду, і факти (вимоги) незаконності дій відповідача чи незаконності якихось актів підлягають доказуванню на загальних підставах. Крім того, як зазначалося у відзиві на позов, що дії АТ «Запоріжгаз» по нарахуванню вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу споживачам за виявленим позаштатним режимом роботи лічильника газу цілковито ґрунтуються та відповідають приписам законодавства, про що також зроблено правовий висновок у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11.09.2019 у справі ЄУ №335/14057/17, постанові Запорізького апеляційного суду від 24.10.2019 у справі ЄУ №326/130/19, постанові Запорізького апеляційного суду від 06.11.2019 у справі ЄУ № 315/841/18. З огляду на викладене, так і не зрозуміло, які саме дії Товариства є протиправними, хто їх встановив (протиправність дій), та як саме дії Товариства порушують вимоги п.1 гл.7 розд. VI Кодексу ГРМ, що доречі були здійснені у відповідності до вимог цього Кодексу, а саме розподіл природного газу було припинено не менше ніж за три доби з дати отримання письмового попередження про припинення розподілу природного газу, до того ж, наголошується що позивач була попереджена письмово про припинення розподілу природного газу із зазначенням підстави (наявність заборгованості за необлікований природний газ) та дати припинення розподілу природного газу. З позову також не зрозуміло, яка шкода заподіяна майну чи життю або здоров`ю позивачу, та причинний зв`язок із спричиненням такої шкоди внаслідок нарахуванням необлікованого природного газу чи припиненням газопостачання. Крім того, посилання позивача на норми Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» №3390-VI від 19.05.2011 зі змінами та доповненнями, є абсурдними, і є лише маніпулювання нормами цього Закону, який не має ніякого відношення до відшкодування моральної шкоди за цим спором. Частиною першою статті 2 цього Закону визначено, що цей Закон регулює відносини щодо відповідальності за шкоду, завдану потерпілому внаслідок дефекту в продукції, яка введена в обіг в Україні. В розумінні Закону №3390-VI від 19.05.2011 природний газ не є продукцією, відповідальність за Законом № 3390-VI від 19.05.2011 настає внаслідок спричинення шкоди, що завдана внаслідок дефекту в продукції, і спричинила каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи. Тому не зрозуміло, коли природний газ став продукцією в розумінні Закону № 3390-VI від 19.05.2011, який дефект був у природного газу, що використовувався, та яке спричинило каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи), а також що було пошкоджено або знищено будь-якого об`єкта права власності. У задоволенні позову просив відмовити, поклавши судові витрати на позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Савочкіна І.С., підтримавши позов та виклавши мотиви його пред`явлення, просили поданий позов задовольнити. В судовому засідання представник відповідача представник АТ «Запоріжгаз» Швайковський А.А. в задоволенні позовних вимог позивача просив відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , та отримувала послуги з газопостачання згідно договору від 14.01.2014, укладеним між нею та ПАТ «Запоріжгаз», яке наразі змінило назву на акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (скорочене найменування АТ «Запоріжгаз»). На адресу позивача [PERSON] надійшло повідомлення про припинення розподілу природного газу, в якому було зазначено, що підставою для припинення розподілу природного газу є заборгованість за природний газ у сумі 9471,5грн., яка нарахована на підставі акту про порушення, у разі несплати боргу ПАТ «Запоріжгаз» буде змушено припинити розподіл природного газу 15.05.2018. Проте вже 10.05.2018 за її адресою було припинено газопостачання, що підтверджується актом про припинення та відключення газопостачання №б/н від 10.05.2018 та актом встановлення охоронної пломби від 10.05.2018. Того ж дня, а саме 10.05.2018 ПАТ «Запоріжгаз» відновило газопостачання у будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , причиною зазначено - повторний пуск, що підтверджується актом зняття охоронної пломби від 10.05.2018. Згідно повідомлення про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості від 10.05.2018, яке надійшло [PERSON] , встановлено, що станом на 10.05.2018 за особовим рахунком [NUMBER] існує прострочена заборгованість в сумі -3180,33грн., якщо вона не буде погашена в строк до 10.06.2018, споживач зобов`язаний самостійно припинити споживання природного газу шляхом перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та надати безперешкодний доступ працівникам ПАТ «Запоріжгаз» для здійснення заходів з примусового припинення газопостачання. Проте 31.05.2018 відповідачем було повторно припинено газопостачання за адресою позивача, що підтверджується актом про припинення та відключення газопостачання №б/н від 31.05.2018 та актом встановлення охоронної пломби від 31.05.2018. 20.11.2018 рішенням Пологівського районного суду Запорізької області, яке набрало законної сили 06.03.2019 згідно постанови Запорізького апеляційного суду від 06.03.2019, у задоволенні позову ПАТ «Запоріжгаз» до [PERSON] про стягнення вартості не облікованого газу у сумі 9471,5грн. було відмовлено, рішенням встановлено наступне. 01.12.2017 ПАТ «Запоріжгаз» в порядку надання послуг з розподілу природного газу відповідачу, за адресою: [ADDRESS] , було здійснено контрольне зняття показань комерційного вузла обліку газу на базі лічильника газу типу 4 ArmoGaz G4, заводський номер 1100005711, за підсумками якого були відсутні зауваження. За наслідками контрольного зняття показань комерційного вузла обліку газу складено відомість. 12.01.2018 представниками ПАТ «Запоріжгаз» при огляді комерційного ВОГ відповідача, за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, порушення Кодексу ГРМ, а саме: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, лічильник працює в позаштатному режимі (повна зупинка лічильного механізму), про що було складено відповідний Акт про порушення №0000104 від 12.01.2018, який був підписаний представниками ПАТ «Запоріжгаз» та відповідачем, будь-яких зауважень відповідачем в акті зазначено не було. 12.01.2018 працівниками ПАТ «Запоріжгаз» було демонтовано лічильник газу для проведення експертизи, про що було складено відповідний Акт №00002186, який був підписаний працівниками ПАТ «Запоріжгаз» та відповідачем, будь-яких зауважень щодо складання вказаного акту відповідач в ньому не зазначила. За результатами проведеної експертизи було складено Акт №0099 експертизи лічильника газу від 25.01.2018, яким було встановлено, що несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ не виявлено, повірочна пломба не порушена, відбитки тавра державного повірника відповідають встановленому зразку, позаштатний режим роботи ЗВТ, лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає заміні. Зазначено, що оскільки Акт №0099 експертизи лічильника газу від 25.01.2018 був складений із порушенням вимог п. 8 гл. 10 розд. X Кодексу ГРМ (а саме не був підписаний всіма членами комісії), то всі проведені ПАТ «Запоріжгаз» відповідно до п. 11 гл. 10 розд. X Кодексу ГРМ відповідні подальші заходи, передбачені цим Кодексом, суд вважає не законними. Також суд врахував, що відповідачем не було здійснено жодного порушення, зокрема, пошкодження пломб, втручання у роботу лічильника та інших умисних дій, які мали наслідком несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (порушення позаштатного режиму роботи лічильника, в наслідок чого витрата природного газу лічильником не обліковувалася). Зважаючи на те, що позивачем у даній справі не подано жодного доказу на підтвердження неправомірності дій відповідача, застосування до неї санкцій у вигляді стягнення вартості не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного акту, передбачених розділом XI Кодексу газорозподільних систем, є незаконним і не справедливим. Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Після набрання законної сили 06.03.2019 рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 20.11.2018, будинок позивача лишився відключеним від газопостачання. 03.05.2019 позивач [PERSON] звернулася до відповідача з заявою про відновлення газопостачання за адресою: [ADDRESS] . Листом від 22.05.2019 АТ «Запоріжгаз» повідомило [PERSON] , що відновлення газопостачання здійснюється оператором ГРМ протягом двох календарних днів у містах та протягом п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим звернення споживача про відновлення газопостачання та після усунення порушень і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання. 11.06.2019 позивач направила відповідачу претензію з проханням відновити газопостачання за адресою: [ADDRESS] . Листом від 16.07.2019 АТ «Запоріжгаз» повідомило [PERSON] , що поновлення газопостачання до житла позивача можливе після оплати вартості необлікованого природного газу та відшкодування витрат з припинення та відновлення газопостачання. Також зазначило, що відмова у стягненні вартості необлікованого природного газу за рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 20.11.2018, яке постановою Запорізького апеляційного суду від 06.03.2019 залишено без змін, не є підставою для поновлення газопостачання, що було припинене на підставі підпункту 9 п. 1 гл. 7 розд. VI Кодексу ГРМ, а саме: оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ. До того ж, предметом позову, по якому Пологівським районним судом Запорізької області 20.11.2018 було винесене судове рішення, полягало у стягненні вартості необлікованого (донарахованого) обсягу природного газу, а не визнання нарахованої суми необлікованого природного газу незаконними. Враховуючи вищевикладене, вказаними судовими рішеннями не скасовувалась нарахована вартість необлікованого природного газу, що була нарахована у відповідності до правових норм Кодексу ГРМ. Однак, суд не може погодитися з такими діями відповідача з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, згідно із яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач [PERSON] просить визнати незаконними, неправомірними дії АТ «Запоріжгаз» по нарахуванню вартості необлікованого об`єму природного газу та по відключенню від газопостачання її будинку, а також зобов`язати АТ «Запоріжгаз» зробити перерахунок споживачу шляхом виключення вартості необлікованого об`єму природного газу у сумі 9471,5грн., відновити газопостачання до будинку та стягнути моральну шкоду. Суд вважає, що, припиняючи газопостачання до будинку позивача, відповідач керувався наявністю простроченої заборгованості у споживача по оплаті вартості необлікованого природного газу. Оскільки ця заборгованість не була сплачена споживачем, АТ «Запоріжгаз» звернулось з позовом до суду, в якому просило стягнути з [PERSON] на свою користь донарахований необлікований об`єм природного газу і його вартості в сумі 9471,5грн. Однак рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 20.11.2018, яке набрало законної сили 06.03.2019, у задоволенні позову було відмовлено, [PERSON] була доведена відсутність порушення вимог Кодексу газорозподільних систем та відсутність несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ. АТ «Запоріжгаз», в свою чергу, не було доведено наявність заборгованості за газопостачання у споживача. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії АТ «Запоріжгаз» по нарахуванню вартості необлікованого об`єму природного газу не можна вважати законними, а права позивача підлягають поновленню шляхом зобов`язання ПАТ «Запоріжгаз» зробити перерахунок споживачу шляхом виключення вартості необлікованого об`єму природного газу у сумі 9471,5грн. та відновлення газопостачання у повному обсязі за рахунок ПАТ «Запоріжгаз» до належного їй житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Щодо вимоги про стягнення матеріальної шкоди у заявленому розмірі 15000,00грн., суд вважає, що позивачем дану вимогу необґрунтовано та не доведено з огляду на наступне. У разі якщо безпідставне припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, Оператор ГРМ відшкодовує її у добровільному порядку або за рішенням суду (підпункт 1 пункт 2 глава 6 розділ ХІ Кодексу газорозподільних систем). Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.2ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п.3). При цьому, пунктом 4 вказаної Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, окрім вказівки на те, у чому полягає ця шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В обґрунтування спричинення моральної шкоди позивач посилається на те, що внаслідок протиправного відключення її домоволодіння від газопостачання був порушений звичайний уклад життя, у зв`язку з відсутністю газу вона була обмежена в приготуванні їжі, а для забезпечення теплом у зимовий період вимушена була змінити теплове обладнання. Проте у матеріалах справи відсутній розрахунок, якими міркуваннями позивач керувалась, пред`являючи вимогу про стягнення з відповідача 15000грн. моральної шкоди, а також не надано докази заподіяння моральної шкоди у зазначеному розмірі з боку відповідача, тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково. Вимоги позивача про визнання незаконними дії АТ «Запоріжгаз» по нарахуванню вартості необлікованого об`єму природного газу та зобов`язання ПАТ «Запоріжгаз» зробити перерахунок споживачу шляхом виключення вартості необлікованого об`єму природного газу у сумі 9471,5грн., а також відновити газопостачання до будинку: [ADDRESS] , відповідають законодавству, є обґрунтованими, доведеними і, тому, підлягають задоволенню, в іншій частині позову слід відмовити. На підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про захист прав споживачів, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 2305,20грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного,

Outcome: partial