Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про повернення безпідставно набутого майна, визнання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку частково недійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що після реєстрації шлюбу за бажанням чоловіка та згодою його батьків була зареєстрована на житловій площі в будинку [ADDRESS] в м. Києві з 1989 року та проживає в даному будинку по теперішній час. Крім житлового будинку №3 за вказаною адресою знаходиться незакінчене будівництво житлового будинку, площею 180 кв метрів, який будувався позивачем та її нині померлим чоловіком. Після смерті власника будинку - [PERSON] (батько чоловіка позивачки), спадкоємицею земельної ділянки з житловим будинком та спорудами на підставі заповіту є [PERSON] (сестра чоловіка позивачки). Оскільки відповідач є спадкоємицею, в тому числі незавершеного будівництва, яке не входить до складу спадкового майна померлого [PERSON], позивачка вважає, що [PERSON] заволоділа чужим майном, набувши його безпідставно. В зв'язку з чим, позивач просить суд визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку серії [NUMBER] від 24.11.2004 року на ім'я [PERSON] частково недійсним, визнати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0815 га серія [NUMBER] від 05.05.2005 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в м. Києві кадастровий номер [NUMBER] на ім'я [PERSON] недійсним та скасувати його реєстрацію, зобов'язати [PERSON] повернути безпідставно набуте майно у вигляді незавершеного будівництва жилого будинку, що знаходиться біля будинку [ADDRESS] в м. Києві на території земельної ділянки площею 0,0815 га, провести перерозподіл спірної земельної ділянки розміром 0,0815 га та внести зміни до земельно-кадастрової документації. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник проти задоволення позовних вимог заперечували та просили у їх задоволенні відмовити. Від третьої особи - Київської міської ради до суду надійшли пояснення, в яких представник просить суд в задоволенні позову [PERSON] відмовити та проводити розгляд справи без їх участі. Третя особа - Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна до суду надіслало пояснення в яких заступник начальника просить суд проводити розгляд справи без участі їх представника. До суду від представника департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради надійшли пояснення, в яких останній зазначає, що позивачем не обґрунтовано, яким чином виданий від 05.05.2005 року державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] порушує цивільні права або інтереси позивача та просив суд проводити розгляд справи за відсутності представника Департаменту земельних ресурсів. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 13.07.1989 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] Починаючи з середини 1989 року [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS], де проживала разом з чоловіком - [PERSON], його батьками, та їхнім з чоловіком сином - [PERSON] В судовому засіданні представник позивача пояснила, що на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] в м. Києві, окрім житлового будинку є незавершене будівництво, що було розпочате позивачкою та її чоловіком - [PERSON], про що свідчить рішення виконавчого комітету Ватутінської районної ради народних депутатів від 09.02.1990 року, яким було надано дозвіл на будівництво. Відповідно до висновку Київського міського управління земельних ресурсів від 06.12.1996 року, було прийнято рішення про можливість передачі у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,0808 га для експлуатації та обслуговування житлового будинку та господарських будівель про [ADDRESS] Даний факт підтверджується державним актом на право власності на землю, виданий на ім'я [PERSON] (а.с.48). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після смерті [PERSON], на підставі заповіту від 27.02.2003 року, спадкоємицею земельної ділянки площею 0,0815 га стала [PERSON] (сестра чоловіка позивачки). На підставі чого, останній було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] в м. Києві від 01.04.2004 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0815 га, що розташована на території [ADDRESS] (а.с.49-50). 09.01.2004 року [PERSON] було видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] в м. Києві (а.с.52-55). В судовому засіданні представник позивача звертала увагу суду на те, що в спадкове майно не входило незавершене будівництво, таким чином [PERSON] заволоділа чужим майном та набула його безпідставно. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Оскільки, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України) та згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Отже, якщо об'єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов'язки, а саме: - право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; - право завершити будівництвом об'єкт (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); - право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об'єкт; - право одержати на своє ім'я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Більш того, відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 29.07.2015 року, об'єкт незавершеного будівництва імовірною площею 140,50 м кв., що знаходиться на земельній ділянці [ADDRESS] мікрорайон с. Биківня в м. Києві, схематично зображено на плані земельної ділянки технічного паспорту станом на 09.01.2004 року за реєстровим №20564 з подальшим уточненням від 25.02.2004 року (а.с.210-221). Таким чином, суд погоджується з поясненнями представника відповідача, що побудований на території домоволодіння по [ADDRESS] окремо розташований незавершений будівництвом об'єкт був наявний на момент смерті власника [PERSON] та увійшов до спадкового майна яке було успадковане [PERSON] Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08 р. № 7: якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. В судовому засіданні представник позивача посилалася на ст. 1212, 1213 ЦК України, що кожна особа, яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майн) зобов'язана повернути потерпілому це майно: набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, однак суд не бере до уваги вказані посилання, оскільки представником позивача не було надано документів, які б підтверджували причетність [PERSON] та її покійного чоловіка [PERSON] до будівництва об'єкта незавершеного будівництва, таких як: проектно-кошторисна документація, дозвільні документи на будівництво будинку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач на законних підстав набула право власності на земельну ділянку та на об'єкти, що знаходяться на ній. В позовній заяві позивачка зазначає, що дізналася про те, що [PERSON] стала власником спадкового майна [PERSON] тільки в листопаді 2010 року, проте суд не бере до уваги дані твердження, оскільки, як вбачається з рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04.11.2010 року, [PERSON] ще в липні 2010 року звернулася до суду про виселення [PERSON] та її сина з житлового будинку, останні в судових засіданнях брали участь. Більш того, після смерті власника майна [PERSON] у 2003 році та смерті чоловіка позивачки - [PERSON] у 2004 році, позивачка не порушувала питання про прийняття спадщини, заповіт не оскаржувала. Представником відповідача до суду було подано заяву про застосування строків позовної давності. Згідно статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи, що представником позивача пропущено строк звернення до суду, а також не надано доказів, які б підтверджували причину пропуску строку звернення до суду, суд вважає заяву відповідача обґрунтованою, та такою що підлягає задоволенню. На підставі викладено, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, оскільки позовні вимоги є не обґрунтованими, а доводи на які посилається представник позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: dismissed