Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з останньої на свою користь аліменти. Посилається на те, що вона, проживає одна в [INFO]. З квітня 2009 року розлучена на підставі рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14.04.2009р. На даний час їй 69 років, вона не працює, є пенсіонером за віком, отри\-мує пенсію на рівні 1454 грн. на місяць. Інших джерел доходів вона не має, а тому її матеріальне становище є вкрай нужденним. Відповідач [PERSON] є її єдиною донькою, однак матеріальну допомогу добро\-вільно не надає. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01.12.2017р. встановлено розмір прожиткового мінімуму на рівні 1700грн. на місяць. Отримання пенсії на рівні 1454грн. на місяць не дає можливості забезпе\-чити належний рівень життя. Самостійно вона не в змозі забезпечити себе на нале\-жному рівні, тому є необхідність в стягненні аліментів. Також посилається на той факт, що відповідач зареєстрована як фізична особа - підприємець, а тому має можливість сплачувати аліменти, оскільки є працездатною, має у власності обєкти нерухомості, які може використовувати у підприємницькій діяльності для отримання доходу. Саме тому позивач вважає за доцільне стягувати з відповідача на свою користь аліменти у частці від доходу та в твердій гро\-шовій сумі згідно з вимогами ст.205 СК України. В підготовчому судовому засіданні представником відповідача надано відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається факт невизнання позовних вимог у зв?язку з тим, що позивач по справі матеріально забезпечена, має у власності рухоме та нерухоме майно, яке частково використовує з метою отримання прибутку. Також вказав, що в 2017 році позивачем також було відчужено вантажний транспортний засіб з причепом та у зв?язку з чим отримано прибуток. Також нею проведено відчуження двох об?єктів нерухомого майна в 2014 році, що також було джерелом прибутку. Посилається на те, що матеріальне становище позивача нормальне і остання не потребує матеріальної допомоги. Про безпідставність позовних вимог свідчить також наявність спору в Заставнівському районному суду з приводу рухомого та нерухомого майна, яке позивач вважає спільною сумісною власністю подружжя, що підтверджує наявність джерел для існування. Крім того, у відповідача на утриманні знаходиться малолітня дитина, яка також потребує матеріального утримання і забезпечення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що позивач по справі [PERSON] не є рідною матір?ю відповідача, однак в свідоцтві про народження останньої вона записана саме матір?ю. Крім того, більше двадцяти років позивач виконувала належним чином свої батьківські обов?язки по відношенню до відповідача [PERSON] На даний час вона досягла пенсійного віку, є непрацездатною особою, отримує пенсію, яка є єдиним джерелом доходу у неї. Саме тому, вона потребує додаткової матеріальної допомоги. Проживає сама та не має інших родичів. Також представник позивача в судовому засіданні не заперечував факт наявності у його довірительки на праві приватної власності рухомого та нерухомого майна у вигляді транспортного засобу марки Мерседес, житлової квартири в м.Одеса, житлового будинку в с.Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області та земельну ділянку. Разом з тим, заперечив факт наявності у власності його довірительки об?єкту комерційного призначення в с.Звенячин Заставнівського району, надавши в судовому засіданні договір купівлі-продажу від 29.01.2007 року. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що викладені у відзиві на позовну заяву підстави підтверджують відсутність необхідності надання позивачу матеріальної допомоги з боку доньки у вигляді аліментів. Наявність великої кількості рухомого та нерухомого майна, наявність заощаджень від продажу такого майна в попередні роки свідчить про матеріальне забезпечення позивача та відсутність нужденного стану. Про це також свідчить наявний спір в суді щодо майна, яке позивач вважає своїм, а також покази свідків. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з \~матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] є матір?ю відповідача [PERSON], прізвище якої при народженні було Король. Дана обставина вбачається з свідоцтва про народження відповідача (а.с. 7). Як вбачається з свідоцтва про шлюб від 04.11.2014 року (а.с. 8) відповідач змінила своє прізвище у зв?язку з одруженням на Капінус, а в подальшому змінила на [PERSON]. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 01.03.2016 року (а.с. 9) та копією паспорта громадянина України (а.с. 10). Позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], однак на підставі рішення суду від 14.04.2009 року шлюбі між ними розірвано, що вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с. 4). Згідно довідки про склад сім?ї виданої Хрещатицькою сільською радою Заставнівського району Чернівецької області від 24.10.2017 року №838 (а.с. 5) [PERSON] живе одна, разом з нею зареєстрований її колишній чоловік, однак не проживає фактично. На даний момент позивач отримує пенсію за віком при повному стажі, розмір якої складає станом на жовтень 2017 року 1454,06 гривень, що вбачається з довідки Управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі від 27.10.2017 року №1865/18-33 (а.с. 6). Як вбачається з листа територіального сервісного центру №7342 (а.с. 34) за [PERSON] зареєстрований транспортний засіб марки MERSEDES-BENZ 210, 1998 року випуску, номерний знак [NUMBER]. З іншого листа цієї ж установи (а.с. 35) вбачається також, що [PERSON] 19.08.2005 року зареєстрований транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM, 2000 року випуску, номерний знак [NUMBER] та 08.09.2017 року перереєстрований на іншого власника за договором купівлі-продажу; 18.08.2005 року зареєстрований причіп марки METACO RE210, 1998 року випуску, номерний знак [NUMBER] та 06.07.2017 року перереєстрований на іншого власника за договором купівлі-продажу. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 36-41) у власності позивача [PERSON] на момент розгляду даної цивільної справи перебуває наступне нерухоме майно: - земельна ділянка кадастровий номер 7321585400:02:002:0145 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розміром 0,1197 га, розташована по вул. Миру, 15 в с.Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області; - будинок житловий загальною площею 127,60 кв.м., розташований по вул.Першотравнева,14 в с.Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області; - однокімнатна квартира загальною площею 35,9 кв.м., розташована по вул.Щорса, 13/94 в м.Одеса Одеської області. Також з цієї Інформації та з договору купівлі-продажу від 29.01.2007 року вбачається, що позивачем було відчужено нежитлову будівлю комерційного призначення, а саме будинок побуту загальною площею 121,60 кв.м. за адресою с.Звенячин, вул.Гагаріна, 48, Заставнівського району Чернівецької області. В 2014 році відчужено земельну ділянку комерційного призначення в с.Звенячин Заставнівського району та комплекс нежитлових будівель загальною площею 394,3 кв.м. Згідно інформації наявної на сайті Мінюсту (а.с. 42-44) позивач була зареєстрована приватним підприємцем з 28.08.2002 року по 15.01.2015 рік. Щодо відповідача [PERSON], то остання одружена, має на утриманні одну малолітню дитину та проживає в складі сім?ї без сторонніх осіб. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження (а.с. 66), довідкою про склад сім?ї від 17.12.2017 року № 2789 (а.с. 68). Отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 гривень, що підтверджується додвікою Управління праці та соціального захисту від 27.12.2017 року №8187 (а.с. 67). Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с. 14) відповідач з 22.04.2008 року зареєстрована приватним підприємцем та на даний час продовжує нею займатись, що підтверджується безкоштовним запитом на сайт Мінюсту (а.с. 15). У неї у власності знаходиться нерухоме майно у вигляді двох земельних ділянок та однієї нежитлової будівлі, що вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку та договорів дарування (а.с. 11-13). У відповідності до ст.51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. На підставі ч.1\~ст.172 СК України\~дитина, повнолітні дочка, син зобов?язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ч.1\~ст.202 СК України,\~повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 21\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України\~), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК України). За змістом\~ст.202 СК України\~визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Слід зазначити, що моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Відповідно до ч.3\~ст.75 СК України\~непрацездатним вважається той з подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого\~статтею 26\~цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у звязку з втратою годувальника відповідно до закону. Згідно статті 26 зазначеного закону позивач [PERSON] вважається непрацездатною особою. У відповідності до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність з 1 травня складав 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні. Таким чином, на момент звернення позивачем до суду розмір отримуваної нею пенсії перевищував суму прожиткового мінімуму. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили ту обставину, що позивач не потребує матеріальної допомоги в силу того, що у неї є інші джерела доходу окрім пенсії. Вона має рухоме та нерухоме майно, яке використовує в комерційних цілях з метою отримання доходів. Також є в наявності заощадження отримані за рахунок продажу частини майна в попередні роки. Сторонньої допомоги не потребує. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходить з того, що позивач дійсно є непрацездатною особою, яка має повнолітню доньку. Разом з тим, встановлені в судовому засіданні факти не дають суду підстав зробити висновок про її потребу в наданні сторонньої матеріальної допомоги з боку відповідача. Позивач [PERSON] має у власності цілу низку як рухомого так і нерухомого майна, яке може використовувати з метою отримання доходів. Крім того, нею останнім часом було здійснено відчуження транспортних засобів та нерухомого майна комерційного призначення, що вказує на отримання нею відповідної матеріальної вигоди. Суд також враховує наявність у відповідача на утриманні малолітньої дитини. Згідно ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ні позивачем, ні її представником в судовому засіданні не було доведено потреби [PERSON] в отриманні матеріальної допомоги з боку доньки. Все вищевикладене в своїй сукупності є підставою для відмови позивачу в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed