Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.1968 року належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за №20 по вул. Новозаводській у м.Кіровограді. За цією ж адресою зареєстрована, але не проживає відповідач [PERSON], яка є колишньою дружиною її (позивача) онука [PERSON] позивач також зазначила, що відповідач не бажає в добровільному порядку зніматися з реєстрації за вказаною вище адресою. Також зазначила, що реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує її права, як власника житлового будинку, так як вона вимушена нести витрати по оплаті комунальних послуг, вт.ч., і за відповідача, крім того, не має змоги оформити субсидію, в той час, як відповідач, будучи зареєстрованою за вказаною адресою, не приймає участі в оплаті комунальних послуг, не несе витрат по утриманню будинку. З огляду на зазначене та з посиланням на ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою м.Кіровоград, вул.Новозаводська, 20 у м.Кіровограді. Позивач під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позові, просила позов задовольнити. Відповідач під час судового розгляду справи позов не визнала, просила відмовити позивачу в його задоволенні. На обгрунтування заперечень зазначила, що з 05.08.2009 року вона зареєстрована за адресою [INFO], її фактичне місцепроживання за адресою м.Кіровоград, пров.Мотокросний, 62, де вона фактично проживає з 28.05.1992 року, в будинку №20 по вул.Новозаводській у м.Кіровограді вона дійсно ніколи не проживала, так як будинок не мав відповідних зручностей та не був належним чином облаштованим. Зазначила, що наміру проживати в [INFO] вона не має, позивач, в свою чергу, не чинила їй перешкод у проживанні в будинку, однак зніматися з реєстрації за зазначеною адресою вона на даний час не бажає, до вирішення в судовому порядку спору по будинку №62 по пров.Мотокросному в м.Кіровограді, при цьому, зазначила, що вона не є стороною в зазначеному спорі. Заслухавши пояснення позивача, заперечення проти позову відповідача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, у зв'язку з чим підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.1968 року, посвідченого старшим нотаріусом першої Кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2-7553, належить на праві приватної власності будинок з надвірними будівлями, загальною жилою площею 42,5 кв.м., який розташований в м.Кіровограді по вул.Новозаводській, під номером №20. Сторонами за зазначеним договором купівлі-продажу в договорі зазначені продавець [PERSON] та покупець [PERSON] Право власності на будинок №20 по вул. Новозаводській у м.Кіровограді зареєстровано в ОКП «Кіровоградське ООБТІ» за позивачем [PERSON], реєстраційний номер 15/20/78. Крім того, встановлено, що позивач [PERSON] 09.08.1973 року уклала шлюб з [PERSON], актовий запис в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу за №1381, змінивши прізвище після укладення шлюбу з «Плоха» на «Алексеєнко». В подальшому, позивач [PERSON] 04.02.2000 року уклала шлюб з [PERSON], актовий запис в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу за №42, змінивши прізвище після укладення шлюбу з «Алексеєнко» на «Широкова». Відповідно до довідки, виданої квартальним комітетом № 1 Ленінського району м. Кіровограда від 02.08.2016 року № 489 склад сім'ї [PERSON]Й, за адресою: м. Кіровоград, вул. Новозаводська, буд. 20, складають: [PERSON] донька, [PERSON] - онука, [PERSON] - правнук, [PERSON], [INFO] - невістка, [PERSON], [INFO], - онук, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані, але не проживають за вказаною адресою. Факт не проживання відповідача [PERSON] в будинку №20 по вул.Новозаводській у м.Кіровограді з моменту реєстрації за вказаною адресою з 05.08.2009 року встановлений мешканцями будинків №№24, 25 по вул.Новозаводській у м.КіровоградіТастіновою Г.В., [INFO] та [PERSON], [INFO], в Акті про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 22 липня 2016 року, підписи яких (мешканців будинків) засвідчено головою квартального комітету №1 [PERSON]. Крім того, факт не проживання в [INFO] з моменту реєстрації за вказаною адресою не заперечувався під час судового розгляду справи і відповідачем [PERSON], окрім того, в будинку відсутні її особисті речі. Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу, УДМС України в Кіровоградській області від 11.08.2016 року місце проживання [PERSON],[INFO], з 05.08.2009 року зареєстровано за адресою: [INFO]. Викладені обставини підтверджені в судовому засіданні поясненнями позивача, відповідача та матеріалами справи, зокрема, договором купівлі-продажу житлового будинку від 18.12.1968 року, яким підтверджено право власності [PERSON] на будинок №20 по вул.Новозаводській у м. Кіровограді, відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС, УДМС України в Кіровоградській області від 10.08.2016 року, згідно з якими [PERSON], [INFO], зареєстрована за вказаною вище адресою з 05.08.2009 року, довідкою, виданою квартальним комітетом №1 Ленінського району м. Кіровограда 02 серпня 2016 року №489 про склад сім'ї [PERSON], якою підтверджено, що [PERSON] зареєстрована, однак не проживає за вказаною адресою, актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 2.07.2016 року, а тому вважаються судом встановленими. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника житла набувають речових прав, а саме сервітутних (особистий сервітут) на право користування житлом, належним власнику, сутність яких полягає в тому, що суб'єкт даного права має змогу користуватися чужою річчю. Відповідно до ст.395 ЦК України, речовими правами на чуже майно, серед іншого, визнається право користування (сервітут). Крім того, ч. 1 ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Більш того, у разі втрати особою статусу члена сім'ї, сервітут не припиняється, однак за відсутності згоди про безоплатне користування житлом колишній член сім'ї повинен вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України. При цьому, суд також відзначає, що наявність у члена сім'ї власника житла іншої можливості задоволення своїх потреб у житлі не може бути підставою для припинення права члена сім'ї на користування цим житлом, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЖК України, згідно з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом. Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON], яка набула права користування житловим приміщенням- будинком №20 по вул.Новозаводській у м.Кіровограді, без поважних на те причин та за відсутності перешкоджання проживання за вказаною адресою безпосередньо зі сторонни власника будинку позивача [PERSON], не проживає в [INFO], з моменту реєстрації, тобто з 05.08.2009 року, тобто понад один рік, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, і даний факт не спростовано відповідачем в порядку ст.ст.10, 60 ЦПК України, а так само не встановлено, що відповідач претендувала на користування зазначеним будинком, або ж намагалася вселитися в будинок, більш того, наміру повертатися проживати до вказаного будинку відповідач не має, про що остання зазначала під час судового розгляду справи, приймаючи також до уваги, що відповідач не вносила плату за користування житлом і за комунальні послуги, між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] К.Й. про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: житловим будинком №20 по вул.Новозаводській у м.Кіровограді (нинішня назва міста - м.Кропивницький), при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Крім того, згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідно до ст.ст.15, 16, 316, 317, 319 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved