Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивач вказала, що з 19 грудня 2009 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрували відділом реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області. У шлюбі народилася дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів у\~\~розмірі 3000 гривень щомісячно, але\~\~не менше\~\~50\~\~відсотків прожиткового мінімуму для\~\~дитини\~\~відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач позов визнає частково. Відповідач є хорошим батьком, дуже любить свою донечку, виховує її відповідно до домінуючих у суспільстві моральних засад та надає посильне грошове утримання. У відповідності до вимог закону обидва батьки повинні приймати участь у вихованні та утриманні дитини, адже обов`язок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків. Не відмовляється від обов`язку сплачувати аліменти. Однак, в нього немає постійного місця працевлаштування, а заробітки носять мінливий не постійний характер, а тому сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. для нього є непосильним, а тому просить стягувати з нього аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] подала відповідь на відзив, з аргументами наведеними в відзиві не згідна. Відповідач стверджує, що виховує свою донечку та матеріально забезпечує, однак це не відповідає дійсності, останній раз відповідач зустрічався з донькою 24 [INFO] 2019 року. Відповідачем не надано жодного доказу, які підтверджували б відсутність можливості працевлаштуватись на постійну роботу. ЇЇ витрати на утримання дитини, на навчання, відпочинок та оздоровлення постійно збільшуються, то є всі правові підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліменти в розмірі 3000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] \~\~- адвокат Прислопський В.Я. в судовому засіданні позов визнав частково, просить врахувати при визначенні розміру аліментів, те що у довірителя немає постійного місця працевлаштування, а заробітки носять мінливий не постійний характер, згідні сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вислухавши позивачку, представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 19 грудня 2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 231. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю та, зі слів позивачки, перебуває на її утриманні. Згідно п. п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно вимог\~ст. 182 Сімейного кодексу України,при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1\~ст. 184 цього ж Кодексу, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень а, відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто кожен з батьків однаково. Разом з тим, відповідач [PERSON] не виконує обов`язки по утриманню дитини, ним не надано доказів про його важке, або таке, що не дозволяє сплачувати аліменти, становище, при цьому суд враховує те, що відповідач немає постійного заробітку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти в розмірі 2500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, а тому позовні вимоги щодо стягнення аліментів слід задовольнити частково. Згідно\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до частин 1, 6\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, інші особи, які б понесли судові витрати відсутні, стягнення судового збору підлягає з відповідача в користь держави.

Outcome: partial