Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просила розірвати спадковий договір, укладений 24 травня 2016 року, посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 1469 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшенко В.В., а також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна предмет договору, квартиру [ADDRESS] , з мотивів неналежного виконання цього договору відповідачами. Ухвалою судді від 07 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, а її розгляд призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, сторонам роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи. 27 квітня 2020 року до суду надійшов відзив представника відповідача, а 01 червня 2020 року відповідь на відзив. 05 серпня 2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача, а 13 серпня 2020 року клопотання представника позивача про долучення доказів. Ухвалою суду від 03 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Вислухавши представника позивача, який в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити, відповідача, його представника, які проти задоволення позову заперечували. Просили в задоволенні позову відмовити. Заслухавши показання свідка [PERSON] , який вчився в школі разом із сином позивача, навідував її та доглядав. Свідок показав суду, що регулярно навідувався до позивача, купував ліки, виносив сміття, вигулював собак. Зазначив, що позивач має поганий стан здоров`я та ледь ходить. Самостійно не може піти до лікарні. Потребує лікування та операції, яка коштує близько ста тисяч гривень. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 3 ЦПК України, правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Статтею 5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлено, що 24 травня 2016 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшенко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 1469. За умовами договору позивач після своєї смерті передає у власність належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] , взамін чого відповідачі зобов`язалися (п. 11.1.) забезпечувати [PERSON] медикаментами, лікарськими засобами згідно з рекомендаціями лікаря, незалежно від вартості таких медикаментів, лікарських засобів, оплачувати всі витрати пов`язані з підтриманням та відновленням здоров`я позивача. Пунктом 11.2. спадкового договору передбачено, що набувачі зобов`язались сплачувати відчужувачу кожного місяця грошові кошти в сумі 3 000,00 грн. Дана сума повинна сплачуватись не пізніше першого числа кожного місяця. Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України, також встановлено свободу договору, з посиланням на ст. 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов договору належать умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного вид), а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивач зазначає, що в порушення вимог п. 11.1. договору довічного утримання, відповідачами обов`язок щодо утримання позивача медикаментами та лікарськими засобами не виконується. Стосовно сплати відчужувану кожного місяця грошових коштів в сумі 3 000,00 грн. не пізніше першого числа кожного місяця, слід зазначити наступне. Так, [PERSON] вказує на те, що відповідачі перестали сплачувати кошти у розмірі 3 000,00 грн. на місяць у 2020 році. Проте, позивач не заперечує, що отримувала кошти до 2020 року. Матеріалами справи стверджується, що позивач отримувала грошові кошти від відповідачів, зокрема:переказами ПАТ «Укрпошта»:28листопада 2018 року, 3000 грн.;26грудня 2018 року, 3000 грн.;25січня 2019 року, 3000 грн.;28лютого 2019 року, 3000 грн.;26березня 2019 року, 3000 грн.;25квітня 2019 року, 4000 грн.;30травня 2019 року, 10000 грн.;26червня 2019 року, 4000 грн.;28серпня 2019 року, 3500 грн.;30вересня 2019 року, 3500 грн.;31жовтня 2019 року, 3000 грн.;28листопада 2019 року, 3000 грн., що підтверджується квитанціями ПАТ «Укрпошта»(а.с. 78-80). Поряд із цим, особисто від відповідачівпозивач отримала грошові кошти, зокрема за червень 2017 року, 4000 грн.;липень 2017 року, 4000 грн.; серпень 2017 року, 4000 грн.; вересень 2017 року, 4000 грн.;29 травня 2018 року, 100 євро;(станом на дату 3052 грн.)29 червня 2018 року, 100 євро(станом на дату 3056 грн.);29 липня 2018 року, 100 євро(станом на дату 3122 грн.);29 серпня 2018 року, 100 євро(станом на дату 3284 грн.);29 вересня 2018 року, 100 євро(станом на дату 3313 грн.);28 травня 2018 року, 10000 грн., що підтверджується розписками (а.с. 76-77). Також, відповідачами здійснювались перерахунки через систему платежів Western Union, зокрема: 18 вересня 2015 року, 400 євро (станом на дату9772 грн.); 19 жовтня 2015 року, 390 євро (станом на дату9434 грн.); 21 грудня 2015 року, 150 євро (станом на дату3826 грн.); 26 січня 2016 року, 200 євро, (станом на дату5370 грн.); 01 березня 2016 року, 150 євро (станом на дату4425 грн.); 30 березня 2016 року, 100 євро (станом на дату2959 грн.); 23 серпня 2016 року, 150 євро (станом на дату4288 грн.); 23 вересня 2016 року, 150 євро (станом на дату4369 грн.); 25 жовтня 2016 року, 150 євро (станом на дату4188 грн.); 09 листопада 2016 року, 200 євро (станом на дату5642 грн.); 22 грудня 2016 року, 150 євро (станом на дату4131 грн.); 27 січня 2017 року, 150 євро (станом на дату4366 грн.); 25 лютого 2017 року, 150 євро (станом на дату4266 грн.); 24 березня 2017 року, 150 євро (станом на дату4377 грн.); 03 травня 2017 року (станом на дату4354 грн.); 27 вересня 2017 року, 150 євро (станом на дату4663 грн.); 27 жовтня 2017 року, 150 євро (станом на дату4728 грн.); 01 грудня 2017 року, 150 євро (станом на дату4826 грн.); 27 грудня 2017 року, 150 євро (станом на дату4968 грн.); 29 січня 2018 року, 150 євро (станом на дату5325 грн.); 06 лютого 2018 року, 700 євро (станом на дату24157 грн.); 02 березня 2018 року, 130 євро (станом на дату4218 грн.); 27 березня 2018 року, 130 євро (станом на дату4243 грн.); 30 квітня 2018 року, 150 євро (станом на дату4786 грн.), що підтверджується виписками по переказам (а.с. 88-114). Таким чином,з матеріалів справи вбачається, що відповідачі передали позивачу з моменту укладення спадкового договору до 2020 року не менше 181504 грн. Сума грошових коштів, яку мали сплатити відповідачі позивачу з моменту укладення спадкового договору до 2020 року складає 93000 грн. (31 міс.х 3000 грн.). Окрім того, відповідачі вказують, що 07квітня 2020 року [PERSON] переказав, а [PERSON] отримала переказ в сумі 9000 грн. на виконання умов спадкового договору від 24травня 2016 року, що підтверджується випискою (а.с. 87). Таким чином,відсутні підстави стверджувати про невиконання спадкового договору відповідачами в частині щомісячної сплати грошових коштів в сумі 3 000,00 грн. Стосовно забезпечення відчужувача медикаментами, лікарськими засобами згідно з рекомендацією лікаря, незалежно від вартості таких медикаментів, лікарських засобів, оплати всіх витрат, пов`язаних з підтриманням та відновленням здоров`явідчужувана, слід зазначити наступне. Відповідно до пп.11.1 п. 11 спадкового договору від 24квітня 2016 року встановлено обов`язки набувачів, зокрема забезпечувати відчужувана медикаментами, лікарськими засобами згідно з рекомендацією лікаря, незалежно від вартості таких медикаментів, лікарських засобів;оплати всіх витрат, пов`язаних з підтриманням та відновленням здоров`я відчужувана. Позивач вказує на неналежне виконання умов договору в цій частині. Відповідачі вказують на те, що не заперечували та не заперечують оплачувати всі витрати, пов`язані з підтриманням та відновленням здоров`я позивача, як передбачено договором. Так,зазначають, що на усне прохання [PERSON] їй були надані [PERSON] грошові кошти в сумі 7000 грн. на протезування зубів, проведена операція у ТОВ «ОК Новий зір» приблизною вартістю 30000 грн. (а.с. 86) 14липня 2017 року [PERSON] оплатив ФОП [PERSON] 13650 грн. за послуги доглядальниці для [PERSON] . А 24травня 2018 року, 29серпня 2018 року, 03вересня 2018 року здійснив перекази через платіжну систему Western Union ФОП [PERSON] на загальну суму 380 євро. Після зміни п'яти доглядальниць з ініціативи [PERSON] , ФОП [PERSON] , у серпні 2019 року відмовилась надалі підбирати доглядальниць для [PERSON] у зв`язку із її поведінкою. На пропозицію [PERSON] на переїзд до міста Суми в квартиру утримувачів [PERSON] відмовилась. На пропозицію [PERSON] залучити для догляду за нею інших осіб, [PERSON] зазначила, що їй потрібен вдома медичний працівник, який її буде професійно лікувати. На таке прохання [PERSON] , відповідачі не погодилися, оскільки не брали на себе зобов`язання забезпечити професійне лікування [PERSON] в домашніх умовах без достатньої необхідності. Суд погоджується із такими доводами відповідачів, з огляду на те, що згідно довідки КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги №2» Голосїївського району міста Києва від 06вересня 2019 року [PERSON] потребує постійної сторонньої допомоги та не здатна до самообслуговування. Наряду із зазначеним,суд приходить до висновку, що медичне обслуговування [PERSON] в домашніх умовах не підтверджене лікарськими рекомендаціями, а томувідповідачі не мають нести фінансові зобов`язання за виконання зазначених вимог позивача. Поряд із цим,суд зауважує, що згідно умов спадкового договору відповідачі взяли на себе зобов`язання щодо оплати всіх витрат на підтримання стану здоров`я позивача, а не на укладення договорів зі сторонніми організаціями. Позивач не позбавлена права на укладення таких договорів, а відповідачі щодо оплати послуг по їх виконанню. Як передбачено ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Згідно ст.ст. 1302, 1306 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувана) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувана. Предметом спадкового договору може бути майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а також майно, яке є особистою власністю будь-кого з подружжя. Спадковим договором може бути встановлено, що в разі смерті одного з подружжя спадщина переходить до другого, а в разі смерті другого з подружжя його майно переходить до набувача за договором. Умови та підстави розірвання спадкового договору передбачено ст. 1308 ЦК України, зокрема, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувана у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувана. Пунктом 21 спадкового договору встановлено, що даний договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачами їх розпоряджень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з цим, як зазначає позивач, після укладення спадкового договору, відповідачі, порушили взяті на себе зобов`язання по виконанню вказаного договору, а саме перестали забезпечувати відчужувача медикаментами, лікарськими засобами згідно з рекомендацією лікаря, незалежно від вартості таких медикаментів, лікарських засобів, оплати всіх витрат, пов`язаних з підтриманням та відновленням здоров`явідчужувана. Проаналізувавши умови п. 11 Договору, де сторони чітко погодили спосіб грошового утримання [PERSON] та забезпечення відчужувача медикаментами, лікарськими засобами згідно з рекомендацією лікаря, незалежно від вартості таких медикаментів, лікарських засобів, оплати всіх витрат, пов`язаних з підтриманням та відновленням здоров`явідчужувана, дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив, що відсутні підстави стверджувати про невиконання умов спадкового договору. На підставі показань свідка під час розгляду справи судом не встановлено, що мало місце не виконання відповідачами умов договору, а тому відсутні підстави стверджувати про неналежне виконання обов`язків, визначених договором. Зважаючи на те, що суду було надано достатні докази перерахування коштів у порядку, визначеному спадковим договором, а також наявні докази щодо належного догляду позивача, суд констатує відсутність факту невиконання та / або неналежного виконання умов спадкового договору, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову та розірвання спадкового договору як це передбачено ст. 651 ЦК України суд не вбачає. При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28 жовтня 2010 року, no. 4241/03, у якому вказується, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. Враховуючи вищевикладене, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, заслухавши показання свідка, який безпосередньо не вказав на неналежне виконання умов договору, оскільки його покази мали загальний характер та не вказували на конкретні факти, що стосуються предмету доказування, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову задоволенню не підлягають, з огляду на те, що відсутні будь-які докази того, що відповідачі не виконували взяті на себе обов`язки, які передбачені спадковим договором. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed