Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що відповідач самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, упродовж останніх двох місяців матеріально не забезпечував сім`ю, вихованням дітей фактично не займався і не цікавився. На даний час відповідач офіційно не працевлаштований, однак має дохід від виконання різного роду робіт, як в Україні, так і за її межами, інших дітей у нього немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей. Ухвалою Бучацького районного суду від 06 липня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, а саме: надати докази, які б підтверджували зміну прізвища відповідача та свідчили про те, що такий дійсно є батьком дітей [PERSON] , та [PERSON] 15 липня 2021 року до канцелярії суду надійшла заява від представника позивача адвоката Рекуша О.Р., згідно якої він просить відкрити провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що нормами процесуального права визначено, що кожна сторона самостійно визначає обсяг доказів, які вона надає суду у підтвердження своїх позовних вимог, а оцінка достатності наданих доказів судом здійснюється під час судового розгляду. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] на власний розсуд обрала спосіб захисту прав та інтересів й подала докази, які, на її думку, обґрунтовують позовні вимоги. Ухвалою суду від 20 липня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Рекуш О.Р., будучи присутніми в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що оскільки не перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, а лише спільно проживали, при реєстрації народження дітей їм присвоєно її прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що не перебував з позивачкою у шлюбі, тому не впевнений, що діти його, таке нічим не підтверджується, тому проти позовних вимог категорично заперечує. Заслухавши думку позивача, її представника та відповідача, дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Як стверджує позивач [PERSON] , вона проживала разом з відповідачем [PERSON] спільно, однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу. Упродовж їх спільного проживання у них народилося двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 06 серпня 2009 року Золотопотіцькою селищною радою Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №20, здійснений Золотопотіцькою селищною радою Бучацького району Тернопільської області, батьками [PERSON] , який народився [INFO] , записані: мати [PERSON] , батько [PERSON] . Крім того, батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , записані: мати [PERSON] , батько [PERSON] , що слідує із свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 14 листопада 2011 року Золотопотіцькою селищною радою Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №34, здійснений Золотопотіцькою селищною радою Бучацького району Тернопільської області. Отже, за даними вищевказаних свідоцтв про народження, батьком дітей [PERSON] та [PERSON] , вказаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Зі слів позивачки дітям при реєстрації народження присвоєно її прізвище, оскільки вона з відповідачем не перебувала у зареєстрованому шлюбі, проте витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження в якому було б зазначено, що відомості про батька записані відповідно до частини першої\~статті 135 СК України\~або ж відповідно до інших даних, суду не надано. За даними довідки №1176 та №853, виданої виконавчим комітетом Золотопотіцької селищної ради, відповідно 04 грудня 2019 року та 23 червня 2021 року, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Має на утриманні дітей: синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 121\~СК права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок по утриманню дитини, як обов`язок матері (батька), виникає у випадку походження дитини від них, яке засвідчене у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що батьком дітей [PERSON] та [PERSON] у свідоцтвах про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , записаний: « [PERSON] », в той час, як відповідачем є [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як роз`яснено в пп.4,5 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст.\~128\~СК ( 2947-14 ), приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Доказів того, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позивачем суду не надано та під час розгляду справи не здобуто. Отже, батьківство відповідача стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у встановленому\~ст.121 СК України\~порядку позивач не довела. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до задоволення не підлягають, оскільки\~між сторонами наявний спір про\~батьківство, відповідач [PERSON] , згідно наданих позивачем документів не значиться батьком дітей, а тому і обов`язок щодо утримання дітей та сплати аліментів у відповідача відсутній. На підставі\~ст.121,\~26,\~128,\~135,\~180\~СК України,\~

Outcome: dismissed