Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що вона (позивач) є власником квартири № 69 у житловому будинку № 2, що знаходиться по вул. Робоча у м. Кіровограді (Кропивницький) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.06.2011 року, та після придбання даної квартири вона (позивач) зареєструвала у ній (квартирі) свою доньку [PERSON] з метою подальшого її (доньки) проживання в цій квартирі, однак її (позивача) донька відповідач по справі [PERSON], не знайшовши роботи у м. Кіровограді, переїхала проживати до іншого населеного пункту, тобто, з моменту реєстрації, відповідач жодного дня не проживала за вказаною вище адресою, та згодом їй (позивачу) стало відомо, що відповідач вийшла заміж та на даний час будь-який звязок з донькою відсутній та їй (позивачу) місце проживання відповідача не відоме. З огляду\~на зазначене,\~враховуючи,\~що відповідач\~[PERSON]\~протягом 6-ти\~років не\~проживає за\~адресою:\~[INFO],\~адреса її\~місця проживання\~чи перебування\~не відома,\~при цьому,\~відповідач не\~сплачує комунальні\~платежі за\~надані у\~дану квартиру\~комунальні послуги,\~не несе\~витрат на\~утримання житла\~та прибудинкової\~території,\~її (відповідача)\~особистих речей\~у квартирі\~не має,\~позивач зазначила,\~що не\~має можливості\~вільно розпоряджатися\~належною їй\~на праві\~власності квартирою,\~зокрема,\~відчужити її\~та з\~посиланням на\~ст.\~156\~ЖК України,\~ст.ст.\~319,\~321,\~405\~ ЦК України, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 69 у будинку № 2 по вул. Робоча в м. Кропивницький. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, у звязку з чим розгляд зазначеної цивільної справи судом продовжено за правилами ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], (ордер серії КР № 040720 від 02.02.2018 року про надання правової допомоги в Ленінському районному суді міста Кіровограда [PERSON]В.), в судове засідання надала заяву за вх. № 12365 від 16 травня 2018 року, в якій просила розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи судом повідомлена належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик відповідача від 12.04.2018 року на офіційному веб-сайті судової влади, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов, - відсутні. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10 червня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 754, укладеного між [PERSON], [PERSON], як Продавцями, та [PERSON], як Покупцем, Продавець передав у власність, а Покупець прийняв у власність квартиру під номером 69, що розташована в будинку під номером 2 по вул. Робочій в місті Кіровограді, сплативши її вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі. Крім того, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП «Кіровоградське ООБТІ» № 30364608 від 21.06.2011 року, право приватної власності на квартиру [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу № 754 від 10.06.2011 року зареєстровано 21.06.2011 року за [PERSON], номер запису: 50231, в книзі: 147. Відповідно до довідки ОСББ «Івушка-2» № 110 від 15.11.2017 року, за адресою [ADDRESS] зареєстрована донька власника квартири [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO], яка з моменту реєстрації та по теперішній час фактично не проживає за даною адресою. Оплата житлово-комунальних послуг [PERSON] не проводиться, її місце проживання не відомо. Крім того, згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 07 грудня 2017 року місце проживання [PERSON], [INFO], яка змінила прізвище на «Солодка», з 20.07.2011 року зареєстровано за адресою: [INFO]. Окрім того, відповідно до актів від 07 вересня 2016 року та від 15 листопада 2017 року, складених мешканцями будинку по вул. Робоча, 2 у м. Кіровограді в складі: голови правління [PERSON], проживає в кв. 34, заступника голови правління - [PERSON], проживає в кв. 33, членів правління: [PERSON],проживає в кв. 18, [PERSON], проживає в кв. 74, [PERSON], проживає в кв. 79, сусідів: [PERSON], проживає в кв. 62, [PERSON], проживає в кв. 71, останні підтвердили факт того, що [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO], з 20.07.2011 року, але з моменту реєстрації та по теперішній час за вищевказаною адресою не проживає, що підтверджено сусідами, та її місце проживання не відомо. Відповідно до ст.150\~ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника житла набувають речових прав, а саме сервітутних (особистий сервітут) на право користування житлом, належним власнику, сутність яких полягає в тому, що суб'єкт даного права має змогу користуватися чужою річчю. Відповідно до ст.395 ЦК України, речовими правами на чуже майно, серед іншого, визнається право користування (сервітут). Крім того, ч. 1 ст.\~405\~ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст.\~156\~ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Більш того, у разі втрати особою статусу члена сім'ї, сервітут не припиняється, однак за відсутності згоди про безоплатне користування житлом колишній член сім'ї повинен вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України. При цьому, суд також відзначає, що наявність у члена сім'ї власника житла іншої можливості задоволення своїх потреб у житлі не може бути підставою для припинення права члена сім'ї на користування цим житлом, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЖК України, згідно з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом. Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON], яка набула права користування житловим приміщенням квартирою № 69 в будинку № 2 по вул. Робоча в м. Кропивницький, не проживає в зазначеній вище квартирі з моменту реєстрації, а саме: з 20.07.2011 року, тобто понад один рік, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендувала на користування зазначеною квартирою, або ж намагалася вселитися в квартиру, або ж відсутні в квартирі з моменту її реєстрації за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: квартирою № 69 в будинку № 2 по вул. Робоча в м. Кропивницький, при цьому, судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Крім того, згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 640,00 грн., залишити по фактично понесеним позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved