Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 20.02.1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем. [PERSON] стверджує, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, постійно виникають сварки. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в процесі проживання сім'єю виявили несумісність характерів, різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітню дитину- Акритова [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилася, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити, про що написала заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що власноруч написав заяву. У відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача, та на підставі заяви сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей\~21,\~24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як вбачається зі ч. 2\~ ст. 104 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України\~ вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України \~передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 \~ст. 110 СК України\~ позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі\~ ст. 113 СК України\~ особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~ у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~ст. 115 СК України\~ передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1\~ст. 61 ЦПК України\~ обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, з матеріалів вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище «Нікуліна») [PERSON], [INFO], одружились 20.02.1999 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 20 лютого 1999 року виконкомом Красногорівської міської ради Марїнського району Донецької області зроблено запис за № 6, відповідно до свідоцтва про одруження І-НО № 037426. Прізвище дружини після одруження присвоєно «Акритова». Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved