Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області та Любешівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . На випадок своєї смерті за життя [PERSON] залишила заповіт, згідно якого заповіла позивачу житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, а також все належне їй на день смерті майно. Вказала, що відповідно до довідки Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області за померлою [PERSON] значиться сертифікат про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий 06 грудня 1996 року Любешівської районною державною адміністрацією. Однак, сертифікат на земельну частку (пай), який належав [PERSON] втрачено та державний акт на право на земельну ділянку по даному сертифікату не видавався. Позивач від прийняття спадщини не відмовлялася та звернулася в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, у видачі свідоцтва на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0058476 позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на земельну частку (пай). Зазначає, що згідно довідки Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Міжрайонного управління у Камінь-Каширському та Любешівському районах Божко У. [PERSON] дійсно належить право на земельну частку (пай) в розмірі 1,85 га із земель колишньої колективної власності КСП „Полісся Любешівського району на підставі сертифіката серії [NUMBER] , виданого Любешівською районною державною адміністрацією і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 06 грудня 1996 року за №475. В звязку з проведеною інвентаризацією земель КСП „Полісся відповідно до розпорядження Любешівської райдержадміністрації від 20 листопада 1996 року за №350, розмір земельної частки (паю) згідно вищенаведеного сертифікату становить 1,75 гектара, вартість земельної частки (паю) із врахуванням уточнення і проіндексованості згідно Постанови КМУ від 12 травня 2000 року №783 „Про проведення індексації грошової оцінки земель становить 18776,87 грн.. Вказала, що у звязку із втратою сертифіката на право на земельну частку (пай), нею було подано оголошення в газету „Нове життя, відповідно до якого зазначений сертифікат вважається втрачений та недійсний. Просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 1,75 умовних кадастрових гектари із земель колишньої колективної власності КСП „Полісся, що розташована на території Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області та яка належала [PERSON] згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 06 грудня 1996 року Любешівською районною державною адміністрацією Волинської області. На розгляд справи в судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, у поданій заяві просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представники відповідачів Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області та Любешівської районної державної адміністрації Волинської області в судове засідання не зявилися, але Дольський сільський голова Кузьмич [PERSON] .В [PERSON] та голова районної державної адміністрації Фесик С.І. просили розглядати справу без участі їхніх представників, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши по справі письмові докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Згідно із ч. 4 ст.\~ 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від\~12\~червня 2009\~року №\~2\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У відповідності до частини 1 статті 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно частин 1 та 5 статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З позовної заяви, поданих позивачем доказів вбачається, що спадкодавцю [PERSON] належала, зокрема, земельна частка (пай) розміром 1,75 умовних кадастрових гектари із земель колишньої колективної власності КСП „Полісся, що розташована на території Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 06 грудня 1996 року Любешівською районною державною адміністрацією Волинської області. Як вбачається з довідки Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Міжрайонного управління у Камінь-Каширському та Любешівському районах №0-3-0.212-2457/166-19 від 08 жовтня 2019 року, [PERSON] дійсно належить право на земельну частку (пай) в розмірі 1,85 га із земель колишньої колективної власності КСП „Полісся Любешівського району на підставі сертифіката серії [NUMBER] , виданого Любешівською районною державною адміністрацією і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 06 грудня 1996 року за №475. В звязку з проведеною інвентаризацією земель КСП „Полісся відповідно до розпорядження Любешівської райдержадміністрації від 20 листопада 1996 року за №350, розмір земельної частки (паю) згідно вищенаведеного сертифікат становить 1,75 га, вартість земельної частки (паю) із врахуванням уточнення і проіндексованості згідно Постанови КМУ від 12 травня 2000 року №783 „Про проведення індексації грошової оцінки земель становить 18776,87 грн.. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18 листопада 2014 року. З поданих позивачем та витребуваних судом доказів вбачається, що [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, звернулася до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Куха В.І. з приводу оформлення права на спадщину, що складається, зокрема, з земельної частки (паю) розміром 1,75 га із земель колишньої колективної власності КСП „Полісся, що розташована на території Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області, належної спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 06 грудня 1996 року Любешівською районною державною адміністрацією Волинської області, інших спадкоємців за заповітом немає і спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦПК України, які б мали обовязкову частку в спадщині, також немає. Однак, оформити право на земельну частку (паю) розміром 1,75 га із земель колишньої колективної власності КСП „Полісся, що розташована на території Дольської сільської ради Любешівського району Волинської області, належної спадкодавцю [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 06 грудня 1996 року Любешівською районною державною адміністрацією Волинської області за №475, в установленому законом порядку позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вищевказану земельну частку (пай), оскільки був втрачений сертифікат на право на дану земельну ділянку. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно випуску районної газети „Нове життя № [NUMBER] (8021) від 26 вересня 2019 року [PERSON] було подано оголошення про втрату оригіналу вищевказаного сертифікату про право на земельну частку (пай). Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст.\~2\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Із змісту п. 2 ч.1 ст.\~3\~ЦК України випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом предявлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім.я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай). Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай). Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.10 ст.5 Закону України „Про судовий збір, відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України суд не стягує судових витрат з відповідачів, так як позивач таких витрат у звязку з розглядом справи не поніс.

Outcome: approved