Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 2016 року. Шлюб реєструвався Виконавчим комітетом Майської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області за актовим записом №21. Від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Після народження дитини сторони не знаходять спільної мови, не ведуть спільного господарства. В них різні погляди на життя, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично їх сім`я припинила своє існування. Питання щодо визначення місця проживання дитини між ними досягнуто. Позивач вважає, що їх сім`я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливо. Просить шлюб з відповідачем розірвати, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~До початку підготовчого судового засіданні від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.3,4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у підготовчому судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. 03 грудня 2016 року Виконавчим комітетом Майської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області за актовим записом №21 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). 28 березня 2017 року дружина [PERSON] та чоловік [PERSON] змінили своє прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] та свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] ). Факт наявності у сторін спільної дитини підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. \~Згідно з ч.2\~ст.114\~Сімейного Кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст..113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються встановленими в судовому засіданні обставинами. \~ \~ \~ \~Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що існують законні підстави для прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу. Також суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлений факт наявності у сторін неповнолітньої дитини та обов`язку відповідача як батька щодо участі в її утриманні. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, то у відповідності \~до ч.1\~ст.142\~ЦПК України\~суд вважає\~необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 384 грн. 20 коп., та у відповідності до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача іншу частину витрат по сплаті судового збору в розмірі 384 грн.20 коп., а також стягнути на користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину. \~ \~

Outcome: approved