Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], треті особи: [PERSON], ВДВС Корабельного РУЮ у м. Херсоні, про звернення стягнення на частку майна, що є у спільній власності, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 01.03.2011 частково змінено рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 16.09.2010 та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 1420056,10 грн., частково дане рішення виконане, але залишається несплаченою сума боргу - 1391056,10 грн. У відповідача (боржника) [PERSON] відсутнє майно та кошти для погашення даної заборгованості, однак відповідно до Договору №1 про спільну діяльність від 20.04.2008, відповідач [PERSON] уклала даний договір зі [PERSON] з метою придбання житлового будинку та господарських будівель разом з земельною ділянкою площею 0,2421 га в [ADDRESS]. У зв'язку з чим, позивач просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на частку майна відповідача, що перебуває у спільній сумісній власності, а саме на ? частину житлового будинку, господарчих споруд та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, до суду надійшла письмова заява представника позивача - адвоката Бондюченко В. М. та позивача [PERSON], відповідно до якої позивач та представник просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час слухання справи повідомлялися належним чином, причини своєї неявки відповідачі суду не повідомили. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Треті особи чи їх представники в судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 01.03.2011 частково змінено рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 16.09.2010 та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 1420056,10 грн. (а. с. 8-9). На виконання зазначеного рішення Комсомольським районним судом м. Херсона 20.08.2013 видано виконавчий лист (а. с. 10). Зазначене рішення набрало законної сили та як вбачається з матеріалів справи, на даний час воно виконане частково, сума боргу станом на 20.02.2017 становить 1389686,10 грн. (відповідно до заяви позивача). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, відповідно до копій документів з виконавчого провадження №26403640, у відповідача (боржника) [PERSON] відсутнє майно та кошти для погашення заборгованості (а. с. 12-18). 20.04.2008 відповідач [PERSON] уклала з [PERSON] Договір №1 про спільну діяльність з метою придбання житлового будинку та господарських будівель разом з земельною ділянкою площею 0,2421 га в [ADDRESS]. Згідно даного Договору, а саме п. 1.2, передбачено що придбання вищезазначеного будинку разом з господарськими будівлями та земельною ділянкою здійснюється Учасником-1 ([PERSON]) на своє ім'я; пунктом 3.2 передбачено: Учасник-2 ([PERSON]) зобов'язується: при отриманні Учасником-1 кредиту бути його поручителем в цьому кредитному договорі та спільно з Учасником-1 здійснювати погашення кредиту; здійснити вклад в порядку і розмірах, установлених пунктом 5 цього Договору; протягом трьох після підписання Договору здійснити придбання житлового будинку з земельною ділянкою, визначених у п. 1 цього Договору; пунктом 5 передбачено: частка Учасника-1 ([PERSON]) у спільній діяльності становить 50%, частка Унасника-2 ([PERSON]) у спільній діяльності становить 50%; пунктом 6.1 передбачено, що грошові і майнові вклади учасників, а також майно, створене або придбане ними в результаті спільної діяльності становить їх спільну часткову власність; пунктом 6.4 передбачено, учасник, який прийняв рішення продати частку, її частину у спільній власності, зобов'язаний надати іншому Учаснику право переважного її придбання (а. с. 19-23). На виконання умов цього договору третьою особою [PERSON] придбано будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу будинку, Витягом з Державного реєстру правочинів та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 24-27). . Відповідно до статей 317, 319 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак, в ч. 1 ст. 358 ЦК України зазначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, з моменту набуття відповідачем [PERSON] права спільної сумісної власності на будинок, господарські будівлі та земельну ділянку по [ADDRESS], сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ майна, що є у їх спільній частковій власності, зокрема. Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, що мають аналогічний зміст, зокрема, передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Таким чином, третя особа - [PERSON] так відповідач по справі [PERSON] мають право власності на зазначений будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою у рівних частках, розмір яких становить 1/2 від вартості спірного майна кожного із співвласників і поділ якого здійснюється з розрахунку саме таких часток 3-ї особи та відповідача Верховний суд України в п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах за позовами про захист прав приватної власності» від 22 грудня 1995 року, роз'яснив судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Згідно ст. 366 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Таким чином, в порядку здійснення поділу майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, необхідно визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку будинку [ADDRESS], на 1/2 частину господарських будівель та 1/2 земельної ділянки площею 0,2421 за зазначеною адресою. Також, статтею 371 ЦК України передбачено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] про звернення стягнення на частку майна, що є у спільній власності - підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в загальному розмірі 3551,20 грн., що складається з витрат по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. та витрат на правову допомогу - 3000,00 грн. зазначені витрати позивача підтверджуються наданими до суду платіжними документами (а. с.2, 3).

Outcome: approved