Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Єврокар Україна» про захист прав споживача. В обґрунтування позову вказує, що 24 квітня 2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Єврокар Україна» укладено договір фінансового лізінгу №1057. Відповідно до умов вказаного договору, лізингодавець зобов'язався придбати у власність предмет лізингу - автомобіль марки «Форд Куга», об'єм двигуна 1,5; тип КПП: 6 МТ; привід 2WD, та передати його в користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором, а лізингоодержувач - прийняти і належним чином використовувати предмет лізингу та у встановлений термін і в повному обсязі сплачувати лізингові та інші платежі на умовах цього договору. В день підписання договору на виконання його умов, позивачка сплатила на рахунок ТОВ «Єврокар Україна» передбачену договором часткову оплату за транспортний засіб в сумі 42840,21 грн.. В подальшому у сторін виникли спори стосовно договору, позивач вважає, що договір не оформлено належним чином, звернувся до відповідача з листом про повернення сплаченої суми. Відповідач надав відповідь, що сплачені позивачу кошти були зараховані як комісія за організацію договору. Позивач вважає, що договір є нікчемним, оскільки сторонами під час укладання недодержані вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, та просить стягнути сплачені відповідачу грошові кошти. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно з вимогами ст. 74, 77 ЦПК України, про що свідчить розписка про отримання копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви і доданих до неї документів /а.с. 19/, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України - суд зважаючи на наявність законних підстав приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі. Судом досліджені докази по справі: - копія паспорту позивача /а.с. 4/, згідно якого підтверджується особа позивача та його місце проживання; - договір №1057 фінансового лізингу /а.с.5-12/, згідно якого підтверджуються укладання договору, та умови договору; - квитанція /а.с.13/, згідно якої підтверджується сплата позивачем 42840,21 гривень відповідачу; - лист відповідача /а.с. 14/, згідно якого підтверджується відмова в розірванні договору відповідачем; В судовому засіданні встановлено: 24 квітня 2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Єврокар Україна» укладено договір фінансового лізінгу №1057. Відповідно до умов вказаного договору, лізингодавець зобов'язався придбати у власність предмет лізингу - автомобіль марки «Форд Куга», об'єм двигуна 1,5; тип КПП: 6 МТ; привід 2WD, та передати його в користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором, а лізингоодержувач - прийняти і належним чином використовувати предмет лізингу та у встановлений термін і в повному обсязі сплачувати лізингові та інші платежі на умовах цього договору. В день підписання договору на виконання його умов, позивачка сплатила на рахунок ТОВ «Єврокар Україна» передбачену договором часткову оплату за транспортний засіб в сумі 42840,21 грн.. В подальшому у сторін виникли спори стосовно договору, позивач вважає, що договір не оформлено належним чином, звернувся до відповідача з листом про повернення сплаченої суми. Відповідач надав відповідь, що сплачені позивачу кошти були зараховані як комісія за організацію договору. Вивчивши письмові докази по справі надані суду, проаналізувавши об'єктивні дані, що вищевикладені в судовому рішенні, засновані на представлених сторонами й досліджених судом доказах, суд вважає що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості з лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До\~відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до положень\~ст. 236 Цивільного кодексу України, моментом недійсності нікчемного правочину є момент його вчинення. Але якщо недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15, «Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним». Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у Постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-648цс16, «За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обовязків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину». Статтею 60 ЦПК України встановлено, що\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~ У відповідності до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; враховуючи доводи позивача, та як вбачається з матеріалів справи, Договір про фінансовий лізинг №1057 від 24.04.2017 р. було укладено сторонами без додержання умов щодо нотаріального посвідчення. Таким чином, спірний договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, при укладенні вказаного договору не дотримано положення законодавства щодо нотаріального посвідчення договору, у звязку з чим суд приходить до висновку, що укладений сторонами договір фінансового лізингу є нікчемним в силу закону. Відповідно до ст.. 216 ЦКУкраїни аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про правомірність заявлених за позовом вимог про стягнення з відповідача сплачених позивачем коштів за Договором про фінансовий лізинг. Судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. 203, 213, 215, 806, 628, 779, 220, 216 ЦК України,

Outcome: approved