Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 25.09.1987 року Відділом ЗАГС Ленінградського РІК м. Києва було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] Від шлюбу мають двох дітей-дочок [PERSON] та [PERSON]. На підставі рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 22.10.1991 року №76 її чоловік став членом ЖБК «Шовковик-13» і на їх сім»ю була надана двокімнатна квартира [ADDRESS]. Її чоловік помер [INFO], після чого вона звернулася до 15 Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а їх доньки із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті батька. Проте в нотаріальній конторі її повідомили про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом видати не можливо, оскільки не надано документів, що підтверджують право власності померлого на майно, а саме свідоцтва про право власності на квартиру. Вважає, що має право на ? частину спірної квартири як за одним за подружжя, та на іншу ? частину даної квартири в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі по справі в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог матері, просили суд про їх задоволення. Представник третьої особи - Голова ЖБК «Шовковик-13» в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки та відповідачів, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що квартира [ADDRESS], що знаходиться в ЖБК «Шовковик-13» на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 22.10.1991 року за №76 була надана сім»ї [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] помер.(а.с. 8). Після його смерті позивачка звернулася до 15 Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а їх спільні доньки із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті батька. Проте в нотаріальній конторі її повідомили про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом видати не можливо, оскільки не надано документів, що підтверджують право власності померлого на майно, а саме свідоцтва про право власності на квартиру. Як було з»ясовано при розгляді справи, дійсно за життя чоловіком позивачки не отримувалося свідоцтво про право власності на квартиру. Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. Відповідно до довідки, виданої ЖБК «Шовковик 13» від 11.02.2014 року сума пайового внеску за квартиру в розмірі 142 160 крб. 36 коп. сплачена 20.05.1992 року в повному обсязі, що складає суму паєнакопичення. Даний пайовий внесок за спірну квартиру був сплачений позивачкою та її чоловіком під час зареєстрованого шлюбу. Статтею 60 СК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є суб»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ст. 1216 ЦК України , спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємиця 1 черги в порядку спадкування за законом з метою прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулася до П»ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на майно, що залишилось після смерті її чоловіка. Відповідачі по справі - доньки позивачки відмовилися від прийняття спадщини після смерті свого батька. Проте позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті чоловіка, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірну квартиру. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, оскільки вони є доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved