Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача - органу місцевого самоврядування в особі Вугледарської міської ради, про визнання права користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її чоловіку [PERSON] , в квітні 1975 року було надано службове житло в зв`язку з виробничими обов`язками, а саме двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , для проживання його сім`ї з 4-х осіб. [PERSON] помер [INFO] , в квартирі залишила проживати його дружина позивач [PERSON] . Рішенням Вугледарської міської ради № 86 від 21.04.1999 року було змінено статус зазначеної квартири з службової на неслужбову, з передачею житла на баланс Вугледарського УЖКГ, проведенням відповідних змін в житловому фонді, укладенням договору найму з [PERSON] на зазначене жиле приміщення і відкриттям особового рахунку з закріпленням квартири в постійне користування. 28.12.2020 року [PERSON] звернулася до органу приватизації з заявою про передачу їй у приватну власність зазначеної квартири. Управлінням міського господарства Вугледарської міської ради [PERSON] відмовлено у приватизації квартири в зв`язку з відсутністю копії ордеру на житлове приміщення. Ордер на вказану квартиру взагалі не видавався. [PERSON] зареєстрована в зазначеній квартирі і участь у приватизації житлового фонду м. Вугледара не приймала. Надати інформацію або документи стосовно отримання [PERSON] ордера на зазначену квартиру не має можливості, оскільки архіви та документація Десятого воєнізованого гірничорятувального загону ДГВС у Вугільній промисловості залишилися на тимчасово окупованій території в м. Донецьку. [PERSON] позбавлена можливості оформити право власності на займане нею житло, оскільки у неї відсутній ордер на вселення в спірне приміщення. Позивач просить суд визнати за [PERSON] право користування жилим приміщенням двокімнатною квартирою за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 26,4 кв. м. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Вугледарська міська рада, в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив вирішити справу на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.12.1973 року, зареєстрований Костянтинівським бюро ЗАГС Мар`їнського району, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.12.1973 року (а.с.15). Чоловік позивача - [PERSON] , з 17.12.1973 року по 17.12.1977 року працював в Оперативному воєнізованому гірничорятувальному загоні, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с.25). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.02.1999 року, виданого відділом РАГС м. Вугледар Донецької області, актовий запис № 12 (а.с.18). Рішенням Вугледарської міської ради № 86 від 21.04.1999 року було визнано квартиру за адресою: [ADDRESS] , не службовим приміщенням, з проведенням відповідних змін в житловому фонді, укладенням договору найму з [PERSON] на зазначене жиле приміщення і відкриттям особового рахунку з закріпленням квартири в постійне використання. Крім того, в рішенні зазначено, що [PERSON] вселилася у вказану квартиру 21.04.1975 року. Документи, які могли б підтвердити, що квартира була службовою відсутні (а.с.26). Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру від 14.12.2020 року, замовником якого є [PERSON] , квартира за адресою: [ADDRESS] , має загальну площ 42,7 кв.м., житлову площу 26,4 кв.м. (а.с.21-24). Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 249287452 від 22.03.2021 року в зазначених реєстрах відсутні відомості щодо квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.41). Відповідно до довідки Управлінням міського господарства Вугледарської міської ради № 21-20 від 02.12.2020 року [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , не приймала участь у приватизації житла житлового фонду м. Вугледара (а.с.9). Згідно із довідкою КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» № 01-10/22 від 02.12.2020 року ордер на квартиру за адресою: [ADDRESS] , від попереднього власника житлового фонду не надходив і на теперішній час відсутній, зареєстровані позивачі [PERSON] , [PERSON] (а.с.12). Наказом Міненерговугілля від № 639 08.10.2015 року «Про затвердження тимчасової структури ДВГРС» визначено, що фінансово-господарську діяльність ОВГРЗ тимчасово припинено в зв`язку з їх фактичним розташуванням на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Десятий воєнізований гірничорятувальний загін не має архіву ОВГРЗ, в зв`язку з чим надати інформацію або документи стосовно отримання [PERSON] ордера на квартиру не можливо, що підтверджується листом Десятого воєнізованого гірничорятувального загону № 04/7-1849 від 29.12.2020 року (а.с.17). 28.12.2020 року [PERSON] звернулася до Управління міського господарства Вугледарської міської ради з заявою про передачу їй у приватну власність квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] було повідомлено, що здійснити приватизацію та оформити документи про передачу квартири за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] немає законних підстав через неповний пакет документів, а саме відсутність копії ордера на зазначене житлове приміщення, що підтверджується відповідним листом Управління міського господарства Вугледарської міської ради № 01-11-15/0/71-21-0.311 від 11.01.2021 року (а.с.7). Факт постійного проживання [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] , підтверджується наданими нею копіями договорів про надання житлово-комунальних послуг від 22.04.2002 року, від 27.11.2012 року, від 20.08.2014 року, від 20.12.2017 року, а також копіями квитанцій про оплату комунальних послуг (а.с.11-14, 19-20, 27-28). Судом встановлено, що спір у справі виник у зв`язку з відмовою органу приватизації позивачу у приватизації спірної квартири. Статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Відповідно до\~ст.47\~Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За правилами ст.\~345\~ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. У ч. 3 ст. 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч. 4-5 ст. 5 Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно із ч. 11 ст.\~8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. У ч. 10 ст.\~8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (ч. 4 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства\~з питань\~житлово-комунального\~господарства України\~№ 396 від 16.12.2009 року, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18). Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У пункті 36 рішення від 18.11.2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом ст. 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі п. 1 ст. 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції. Принцип пропорційності у розумінні Європейській суд з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Суд враховує, що позивач [PERSON] вселився до квартири за адресою: [ADDRESS] , 21.04.1975 року. На підставі відповідного рішення Вугледарської міської ради квартиру за адресою: [ADDRESS] , було визнано не службовим приміщенням, з проведенням відповідних змін в житловому фонді, укладенням договору найму з [PERSON] на зазначене жиле приміщення і відкриттям особового рахунку з закріпленням квартири в постійне використання. [PERSON] несе витрати з утримання зазначеної квартири. Законність проживання [PERSON] у спірній квартирі відповідачем не оспорена, вимоги про усунення перешкод у користуванні спірним житлом відповідач протягом усього часу проживання позивача не заявляв. Окрім того, суд приходить до висновку, що [PERSON] має достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а зазначене житлове приміщення є в цілому її «житлом», у розумінні ст. 8 Конвенції. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право користування жилим приміщенням двокімнатною квартирою за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 26,4 кв. м.

Outcome: approved