Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, позовні вимоги під час судового слухання в порядку статті 31 ЦПК України були змінені, у якому просила суд:визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на ? частину спадкового майна, яке складається із двох земельних ділянок, а саме: земельну ділянку розміром 7.090 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Мар»їнської міської ради відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДН № 046583; земельну ділянку площею 5,72 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Мар»їнської міської ради відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 133917. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла. Заповіту [PERSON] після себе не залишила. Після її смерті до спадкування відкрилося наступне спадкове майно: земельна ділянка площею 7,090 гектарів, розташована на території Мар»їнської міської ради, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 046583; земельна ділянка площею 5,72 гектарів розташована на території Мар»їнської міської ради, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 133917. Спадкоємцями першої черги є доньки, сторони по справі - [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до Мар»їнської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В свою чергу [PERSON] звернулася до Мар»їнського районного суду Донецької області із позовом про усунення [PERSON] від права спадкування за законом. Рішенням Мар»їнського районного суду від 11 листопада 2010 року позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі. Не погодившись з винесеним рішенням [PERSON] звернулася до Апеляційного суду Донецької області із апеляційною скаргою. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 10 січня 2011 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Мар»їнського районного суду Донецької області від 11 листопада 2010 року скасовано та винесено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено у повному обсязі. У зв'язку з відсутністю правових підстав, які б перешкоджали [PERSON] вступити у спадщину вона вдруге звернулася до нотаріальної контори, але державний нотаріус повідомив, що для того, щоб вступити у спадщину, та перереєструвати право власності на спадкове майно (земельні ділянки) необхідно мати оригінали державних актів на землі. Оригінали зазначених актів [PERSON] не мала. Вважалось, що ці акти втрачені. У січні 2012 року завідуюча Мар»їнської державної нотаріальної контори Дейнека Л.А. надіслала запит до відділу Держкомзему у Мар»їнському районі Донецької області про видачу дублікатів державних актів на землю для вчинення відповідних нотаріальних дій. Листами від 03 лютого 2012 року № 84, та від 06 лютого 2012 року № 89 відділ Держкомзему у Мар»їнському районі Донецької області повідомив, що згідно п.4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою - новий державний акт (на ім'я спадкодавця) взамін зіпсованого, втраченого (пошкодженого) видається також спадкоємцю на запит нотаріуса щодо витребування документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, відповідно до статті 4 Закону України «Про нотаріат». Видача актів здійснюється протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідних матеріалів, зазначених у пункті 4.8 цієї глави, та запиту нотаріуса. Але у тих же листах було зазначено, що відділ не має можливості видати дублікати державних актів, у зв'язку з неврегульованістю даного питання на законодавчому рівні. 17 лютого 2012 року позивачем було подано аналогічний запит до Головного управління Держкомзему у Донецькій області. 20 березня 2012 року з Головного управління надійшла заповідь із повідомленням про те, що видача державних актів (на ім'я спадкодавця) взамін зіпсованого, втраченого (пошкодженого) регламентованого положеннями пункту 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджені наказом Держкомзему України від 22 червня 2009 року. Відділу Держкомзему у Мар»їнському районі Донецької області направлено листа, щодо необхідності видачі необхідних дублікатів державних актів на право власності на земельну ділянку, у разі надходження таких звернень, відповідно до діючого законодавства. 11 квітня 2012 року позивачем удруге було надіслано листа з усіма копіями усіх документів до відділу Держкомзему у Мар»їнському районі Донецької області щодо видачі дублікатів державних актів на земельну ділянку для оформлення права на спадщину. Листом від 08.06.2012 року № 682 відділ Держкомзему у Мар»їнському районі Донецької області повідомив, що до відділу Держкомзему надійшла заява від гр. [PERSON], в якій вона повідомила, що оригінали державних актів на право власності на земельну ділянку серії ДН № 046583, реєстраційний номер 1АА 007291-010516300682 від 10 січня 2006 року, та серії ДН 133917, реєстраційний номер 1АА 0079291-010616300763 від 13 квітня 2006 року знаходяться у неї. Тобто, зазначені державні акти не є загубленими, у зв'язку з чим підстав щодо видачі дублікатів цих документів не виникає. Відповідно рішення Мар»їнського районного суду Донецької області від 01 березня 2013 року громадянку [PERSON] було зобов'язано передати державні акти на право власності на земельну ділянку, зареєстровану на ім'я [PERSON] серії ДН № 046583, реєстраційний номер 1 АА 007291-010516300682 від 10 січня 2006 року та серії ДН 133917, реєстраційний номер 1АА 007291-010616300763 від 13 квітня 2006 року до Мар»їнської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті [PERSON]; було зобов'язано [PERSON] не чинити будь яких перешкод [PERSON] в оформленні права на спадщину після смерті [PERSON]. Рішення було оскаржено [PERSON], але ухвалою Апеляційного суду було залишено без змін та набуло законної сили 15 квітня 2013 року. 09 серпня 2013 року державний нотаріус Мар»їнської державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у задоволенні заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з тих обставин, що заявником не подані правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві. Відповідно до чинного законодавства частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. 05 грудня 2013 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено пропозицію щодо мирного врегулювання спору, а саме поділу земельних ділянок без їх розмежування, як є: одному із спадкодавців 7.090 гектарів, іншому 5.72 гектарів. Листа було отримано 11.12.2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, але до теперішнього часу відповіді не отримано. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити як законні та обґрунтовані. Відповідач [PERSON] іі представник [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що із позовними вимогами не погоджуються у повному обсязі, просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, [PERSON] суду надала наступні пояснення. Все, що викладене у позові позивачем є неправдивим. Лише вона здійснювала догляд за мамою, відповідно лише вона має право на отримання спадщини. Представник третьої особи Управління Держземагенства у Мар»їнському районі Донецької області в судове засіданні не з'явився, але на адресу суду спрямував заяву, у якій він просить суд справу розглянути у їх відсутність, та винести рішення на свій розсуд. Нотаріус Державної Нотаріальної Контори Мар»їнського району Дейнека Л.А. в судовому засіданні пояснила, що позивач та відповідач особисто прийшли до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері. Через деякий час звернулася [PERSON] із заявою, у якій вона просила не видавати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки між нею та її сестрою виник спір та на вона збирається вирішувати спір, що виник у судовому порядку. Також вона у заяві зазначила та наголошувала в усній формі, що оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки знаходяться у неї, але вона їх надасть, коли вирішиться питання щодо розділу спадкового майна. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши усі надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог і заперечень. Докази надаються сторонами і іншими особами, що беруть участь в справі. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла. Заповіту [PERSON] після себе не залишила. Після її смерті до спадкування відкрилося наступне спадкове майно: земельна ділянка площею 7,090 гектарів, розташована на території Мар»їнської міської ради, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 046583; земельна ділянка площею 5,72 гектарів розташована на території Мар»їнської міської ради, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 133917. Спадкоємцями першої черги є доньки, сторони по справі - [PERSON] та [PERSON]. На протязі 5 років сестри не можуть дійти згоди щодо розділу спадкового майна у вигляді земельних ділянок. [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до Мар»їнської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В свою чергу [PERSON] звернулася до Мар»їнського районного суду Донецької області із позовом про усунення [PERSON] від права спадкування за законом. Рішенням Мар»їнського районного суду від 11 листопада 2010 року позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі. Не погодившись з винесеним рішенням [PERSON] звернулася до Апеляційного суду Донецької області із апеляційною скаргою. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 10 січня 2011 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Мар»їнського районного суду Донецької області від 11 листопада 2010 року скасовано та винесено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено у повному обсязі. Відповідно рішення Мар»їнського районного суду Донецької області від 01 березня 2013 року громадянку [PERSON] було зобов'язано передати державні акти на право власності на земельну ділянку, зареєстровану на ім'я [PERSON] серії ДН № 046583, реєстраційний номер 1 АА 007291-010516300682 від 10 січня 2006 року та серії ДН 133917, реєстраційний номер 1АА 007291-010616300763 від 13 квітня 2006 року до Мар»їнської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті [PERSON]; було зобов'язано [PERSON] не чинити будь яких перешкод [PERSON] в оформленні права на спадщину після смерті [PERSON]. Рішення було оскаржено [PERSON], але ухвалою Апеляційного суду було залишено без змін та набуло законної сили 15 квітня 2013 року. 09 серпня 2013 року державний нотаріус Мар»їнської державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у задоволенні заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з тих обставин, що заявником не подані правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві. 05 грудня 2013 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено пропозицію щодо мирного врегулювання спору, а саме поділу земельних ділянок без їх розмежування, як є: одному із спадкодавців 7.090 гектарів, іншому 5.72 гектарів. Листа було отримано 11.12.2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, але до теперішнього часу відповіді не отримано. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкодавця). Відповідно до статті 1216 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, на підстав вищевикладеного суд вважає, що відповідач [PERSON] безпідставно заважає сестрі прийняти спадщину, яка відкрилася після смерті їх матері. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування позивачу витрат, пов'язаних із наданими послугами адвоката у розмірі 500 гривен за складання позовної заяви та надання правової допомоги по справі, суд вважає ці позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Так, відповідно до статті 12 Цивільно - процесуального Кодексу України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Згідно до статті 79 Цивільно - процесуального Кодексу України до судових витрат належать і витрати на правову допомогу. Згідно до статті 84 Цивільно - процесуального Кодексу України витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної допомоги. У матеріалах справи знаходиться копія товарного чеку про оплату правових послуг (а.с. 39), із якого вбачається, що [PERSON] було сплачено адвокату [PERSON] за підготовчу роботу та складання документи правового характеру грошові кошти у розмірі 500 гривен, які суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Відповідно до статті 88 ЦПК України оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі, то суд вважає за доцільне стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1234 гривен 01 копійок з [PERSON] на користь [PERSON] На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1216, 1267 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved