Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка Ігоря Миколайовича про визнання дій не законними, скасування реєстрації та поновлення відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 серпня 2007 року між позивачем та ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» укладено кредитний договір №800001653, відповідно до умов якого позивач отримала кредитні кошти у загальній сумі 138 050 доларів США під 12, 25 % річних строк дії договору до 29.08.2027 року . 29.08.2007 року з метою забезпечення виконання зобов`язань між позивачем та відповідачем АТ «Альфа - Банк» було укладено іпотечний договір №800001653 - И, за умов договору іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Внаслідок укладання іпотечного договору накладено обтяження на спірну квартиру [ADDRESS] за реєстаційним № 5568387 в Єдингому реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29.08.2007 року та в Державному реєстрі іпотек від 03.09.2007 року за реєстраційним № 5588206. Позивач в силу певних обставин не виконував умови кредитного договору внаслідок чого у позивача в період часу з 29.05.2014 по 16.06.2014 р. виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 1 463 7888, 08 грн., з яких сума боргу за кредитом склала 121 804, 35 доларів США, що еквівалентно 1430 968, 96 грн.. борг за відсотками 2 793, 57 доларів США, еквівалент 32 819,12 грн. 12.08.2014 р. приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис №2878, яким було звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] , яка була передана в іпотеку, відповідно до іпотечного договору, вказаного вище, для погашення заборгованості і розмірі 1 430 968 грн. 96 коп. шляхом реалізації спірної квартири. 27.08.2014 р. до ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві надійшов на виконання вказаний вище виконавчий напис. 29.08.2014 р. на підставі вказаного вище виконавчого напису було відкрите виконавче провадження. 4.02.2015 р. виконавчий напис, відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві було повернуто стягувачу на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». 21.01.2016 р. до ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві повторно надійшов на виконання вказаний виконавчий напис №2878. 25.02.2016 р. виконавчий напис, відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві було повернуто стягувачу на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На повторне виконання виконавчий напис №2878 надійшов до ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві 3.10.2016 р . та 4.10.2016 р. було відкрито виконавче провадження за № 52467597. Паралельно відповідач АТ «Альфа - Банк» звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва про стягнення з позивача суми заборгованості за кредитним договором №800001653 від 29.08.2007 р. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 13.03.2017 р. в задоволені позову було відмовлено , так -як на момент ухвалення рішення відбувалося б подвійне стягнення за кредитним договором. 20.06.2017 р. рішенням Дніпровського районного суду м.Києва ( справа 755/247/17) визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича вчинений 12 серпня 2014 року, зареєстрований у реєстрі за № 2878, про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . На підставі вказаного рішення 4.03.2019 р. державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 52467597. Згідно інформаційної довідки від 16.12.2019 р. №193252287 з Державного реєстру речовий прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що спірна квартира належить відповідачу АТ «Альфа - Банк». Підстава виникнення права власності іпотечний договір №800001653 - И, що був укладений в забезпечення виконання кредитного договору №800001653 від 29.08.2007 року між ЗАТ «Альфа - Банк» та позивачем, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Реєстрація права власності за відповідачем АТ «Альфа - Банк» відбулася 31.07.2019 року всупереч вимогам діючого законодавства, будь - яких повідомлень позивач від відповідача не отримував . Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було прийнято Державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенко І. М. за відсутності будь-яких рішень про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки чи виконавчих написів. Порушенно норими Закону Украни «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та Закону Украни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Свої вимоги позивач обгрунтовує посиланням на вимоги Закону України «Про іпотеку», Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та на судову практику, що регулую дані правовідносини. В судове засідання позивачем подано заяву в якій остання просила захистити її права з обставин викладених в позовній заяві та просила слухати справу в її відсутності. Представник відповідача «АТ Альфа -Банк» Белінський В.А. заперечував щодо задоволення позовних вимог, мотивуючи це тим, що позивач не виконала умови кредитного договору внаслідок чого в позасудовому порядку було вирішено вказаний спір та визнано право власності за відповідачем на іпотечне майно. Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенко І. М. чи його представник в зал судового засідання не з`явився, сповіщався належним чином про день, місце та час розгляду справи в суді. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 29 серпня 2007 року між позивачем [PERSON] та ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» укладено кредитний договір №800001653, відповідно до умов якого позивач отримала кредитні кошти у загальній сумі 138 050 доларів США під 12, 25 % річних до 29.08.2027 року . 29.08.2007 року з метою забезпечення виконання зобов`язань між позивачем та відповідачем АТ «Альфа - Банк» було укладено іпотечний договір №800001653 - И, за умов договору іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Внаслідок укладання іпотечного договору накладено обтяження на спірну квартиру [ADDRESS] за реєстаційним № 5568387 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 219.08.2007 року та в Державному реєстрі іпотек від 03.09.2007 року за реєстраційним № 5588206. Відповідно до п. 1.1 іпотечного договору, за цим Договором Іпотекодавець передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , загальною площею 50 кв.м. та складається з 1-ї кімнати, жилою площею 20,10 кв.м. та належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 29 вересня 2007 року, з метою забезпечення повного виконання зобов`язань Іпотекодавця за кредитним договором від 29.08.2007 р. укладеного Іпотекодавцем з Іпотекодержателем. Згідно з ч. 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з інформаційною довідкою №193426405 від 17.12.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, 03.09.2019 року Тарасенко І.М.- державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Альфа - Банк». Підставою виникнення права власності на спірну квартиру вказано іпотечний договір №800001653-И, серія та номер: 617, виданий 29.08.2007 р., видавник : Приватний нотаріус КМНО Ничипоренко О.В.; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання номер документа: БН, серія та номер: 15553-102-ББ, виданий 15.02.2019 р.: видавник АТ «Альфа - Банк». Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»). За приписами ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Заявник, зокрема, іпотекодержатель, - особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Положеннями Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127, передбачено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим порядком. Статтею 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Як видно зі змісту договору іпотеки №800001653 -И від 29.08.2007 року п. 6.1 іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь - якому з наступних випадків: У випадку невиконання основного зобов`язання; У випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов цього договору; У інших випадках, передбачених законодавством України. П.6.2 даного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя ( позасудове врегулювання), яким вважатиметься застереження, що міститься в п.6.3 цього договору. Окрім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 р. (далі - Закон № 1304-7), протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу»та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. З огляду на статтю 3 вказаного Закону, він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира [ADDRESS] виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті. Квартира використовується як місце постійного проживання позичальника, тому підпадає під дію Закону № 1304-7. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 р. №3502/5, передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, «заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили». Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 р. № 1141, у пункті 41 закріпив, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Отже, діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, суду не надано, хоча обов`язок по доведенню обставин, на які учасники посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень покладено на сторонни. Відповідно до ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що дії державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Тарасенко І.М. які були пов`язані з переходом права власності на спірну квартиру є неправомірними, спосіб, за яким позивач втратив право власності на спірне майно, суперечив вимогам іпотечного договору та діючому законодавству, та приймаючи до уваги, щовказана кватира є єдиним житлом позивача, суд вважає необхідним: визнати протиправним та номером: 35254584 від 31.07.2019 року державного реєстратора Комунального підприємства скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень заява з реєстраційним «Реєстраційне бюро» Тарасенко Ігоря Миколайовича про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1885400280000 за АТ «Альфа - Банк». Зобов`язати відповідача скасувати запис про право власності №32650881 від 31.07.2019 року державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенко Ігоря Миколайовича про державну реєстрацію права власності на квартиру на квартиру [ADDRESS] за АТ «Альфа - Банк» внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved