Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що 23.08.2014 року уклала шлюб з відповідачем. З вказаного часу вона з відповідачем проживала однією сімєю. Однак, починаючи з січня 2015 року її проживання однією сімєю з [PERSON] було фактично припинено. Від вказаного шлюбу дітей не має. Спільне життя у них не склалося, оскільки протягом двох останніх років між ними було відсутнє взаємне порозуміння з усіх питань шлюбного життя, внаслідок чого між ними нерідко відбувалися сварки, та відсутнє почуття кохання. Позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть з січня 2015 року, та відповідач на її прохання, ухиляється добровільно подати заяву подружжя про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, вона переконана, що подальше спільне життя і збереження їхнього шлюбу з відповідачем не можливе і суперечить її інтересам. Вважає, що їхня сімя розпалась і відновити її не виявляється можливим. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 23.08.2014 року та стягнути з відповідача на її корить судовий збір у розмірі 640,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, розглянути справу без її участі, спір по поділ майна подружжя відсутній, просить залишити прізвище - [PERSON], не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 22). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 27-29, 37-39, 41-43, 46), причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надавав, у зв'язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 290082, виданого 23 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 133 (а.с. 8). Судом встановлено, що між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, до примирення не спрямовані, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, проживають за різними адресами. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сімю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved