Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] . В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] р. придбала квартиру [ADDRESS] для проживання із своєю донькою. У шлюбі на час придбання квартири не перебувала. Згодом уклала шлюб з відповідачем [PERSON] та зареєструвала його у своїй квартирі як члена родини. Шлюб між ними розірвано 12.01.2019 р. На даний час сторони разом не мешкають, відповідач без реєстрації мешкає за іншою адресою, його речей в спірній квартирі не має, комунальні послуги він не сплачує. Знятися з реєстрації у добровільному порядку відповідач не бажає. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Крім того, зазначила, що з відповідачем не мешкають разом півтора роки. Відповідач зловживає спиртними напоями, тому прийняла рішення розірвати шлюб. Потім колишній чоловік забрав свої речі та пішов з квартири. З позовом про поділ спільного майна подружжя відповідач не звертався. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить трикімнатна ізолбована квартира [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири, укладеного 24 грудня 2015 року та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. (а.с. 9, 10). Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 05 листопада 2019 р., Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 09 грудня 2016 р. був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1644 (а.с.20). Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 04.09.2019, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 10.03.2017 року (а.с. 12). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 05 листопада 2019 р., вбачається, що шлюб між сторонами розірваний Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 12 січня 2019 р., актовий запис № 17. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що мешкає в квартирі [ADDRESS] з 2000 року, є сусідкою позивача. Вони знайомі, спілкуються. Також свідок знайома була з колишнім чоловіком сусідки [PERSON] , але більше року вже його не бачила. Його речей в квартирі не має. В квартирі мешкають дочка [PERSON] та внучка. Про сварки щодо намагання [PERSON] повернутися до квартири не чула. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 Постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді справи про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Крім того, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11). Статтею 47 Конституції України визначено право кожного на житло та передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Факту порушення позивачем права [PERSON] на проживання за вказаною адресою судом не встановлено. З зустрічною позовною заявою про поновлення його порушеного права відповідач [PERSON] не звернувся. На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] ; зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією від 02.09.2019 (а.с.4).

Outcome: approved