Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та просила усунути перешкоди, які чинить їй [PERSON] в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання його таким, що втратив право користування вказаною квартирою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] ; у даній квартирі зареєстрований, окрім неї та онука [PERSON] , також відповідач [PERSON] (син позивача), який у ній не проживає, своїх речей не зберігає, комунальні послуги не оплачує, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як користувачеві житла перешкоди у користуванні майном (житлом), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Сувалов В.О. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] (онук позивача), [PERSON] (приятель відповідача) пояснили, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2015 року, на даний час його місце проживання їм невідоме. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та його слід задоволити з таких підстав. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована та є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] ; у даній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON] , що вбачається із довідки МКП «Управляюча компанія «Житло - Гарант» №2903 від 17.11.2020 року (а.с. 8). Відповідно до Актів МКП «Управляюча компанія «Житло - Гарант» від 09.11.2020 року, від 06.04.2021 року [PERSON] з 01.01.2015 року до даного часу не проживає у квартирі [ADDRESS] (а.с. 9, 31). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] (онук позивача), [PERSON] (приятель відповідача) пояснили, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2015 року, на даний час його місце проживання їм невідоме. Отже, у спірній квартирі відповідач [PERSON] не проживає понад шість місяців, своїх речей у ній не зберігає, комунальні послуги не оплачує, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як користувачеві житла перешкоди у користуванні майном (житлом). Суд бере ці докази до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved