Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу, Корнієнко Юрія Валентиновича, Томаківське районне управління юстиції Дніпропетровської області в особі Реєстраційної служби Томаківського РУЮ в Дніпропетровській області, [PERSON], АКБ «Трансбанк» , Філія АКБ «Трансбанк» в м.Запоріжжя про зняття арешту з об'єктів нерухомості. В позовній заяві позивач посилається на те, що 24 листопада 2013 року позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] було передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,0638 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] 07 травня 2014 року позивач зареєструвала право власності на незавершене будівництво - будинок [ADDRESS] Реєстраційною службою Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області позивачу було видано свідоцтво про право власності серії [NUMBER] та внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Раніше за адресою, [ADDRESS] знаходився будинок старої забудови, ще у 2007 році він був знесений попереднім власником. На цьому ж місті позивачем було побудовано новий будинок, але оскільки він був побудований на тому ж самому місті, то йому була присвоєна адреса: [ADDRESS] У 2014 році позивач мала намір відчужити належний їй на праві приватної власності об'єкт нерухомості, а саме будинок [ADDRESS], в зв'язку з чим звернулася до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Корнієнка Ю.В., однак останній їй повідомив, що угоду неможливо здійснити, оскільки на об'єкт нерухомості за адресою [ADDRESS] накладено заборону відчуження, через те, що за цією адресою об'єкт знаходиться в іпотеці у АКБ «Трансбанк» - попереднім власником у 2006 році було взято кредитні кошти, а старий будинок, якого вже не існує, було передано в іпотеку для забезпечення виконання умов кредитного договору. Для з'ясування та вирішення цього питання позивач звернулася до реєстраційної служби, отримала витяги з державного реєстру. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Акціонерний комерційний банк «Трансбанк» за рішенням засновників було ліквідовано у 2010 році. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2014 р. є запис про обтяження на нерухоме майно, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] який було зареєстровано 07.04.2006 р. реєстратором Приватним нотаріусом Корнієнко Ю.В., підстава обтяження: «Повідомлення про реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою, вих.№202, 04.04.2006, Запорізька філія АКБ «Трансбанк», Договір іпотеки від 07.04.2006 р., посвід. нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнко Ю.В., заборона №62», реєстрацій номер обтяження 3080511. Незважаючи на те, що банк ліквідований, позивач не має ніяких зобов'язань перед вказаним банком, є власником новоствореного майна, але ні нотаріус Корнієнко Ю.В., ні реєстраційна служба Томаківського РУЮ, арешт з належного майна не знімають. На даний час позивач будучи власником вищевказаного нерухомого майна, не має будь-яких зобов'язань перед банківською установою, банк, який був іпотеко держателем, та за заявою якого було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про заборону відчуження житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] згідно даних Держреєстру ліквідований, майно, яке було передано в іпотеку «Трансбанку», відсутнє, позивач, будучи власником новоствореного майна, розташованого за тією ж самою адресою, не має змоги вільно розпорядитися ним. З урахуванням вищенаведеного позивач звернулася до приватного нотаріуса Корнієнка Ю.В., реєстраційної служби, з проханням зняти накладену заборону на відчуження нерухомого майна, яке було предметом іпотечного договору, та якого вже не існує, та вже не має іпотекодержателя, однак, їй у цьому було відмовлено. Таким чином, позивач являючись законним власником нерухомого майна, розташованого за адресою [ADDRESS] до того ж, не маючи ніяких зобов'язань перед ліквідованим АКБ «Трансбанк», і внаслідок накладеної приватним нотаріусом заборони на відчуження майна, якого вже не існує, не має можливості здійснювати своє право власності в повній мірі, тобто, не має змоги відчужити належне їй майно. Виходячи з вищевикладеного, на сьогоднішній день за наявності обтяження накладеного на будинок, порушується позивача право приватної власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном. З огляду на вищенаведене позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, адже це єдиний можливий спосіб. Позивач та її представник позов підтримали в повному об'ємі, та прохали суд його задовольнити. Відповідач у справі, приватний нотаріус Томаківського районного нотаріального округу, Корнієнко Ю.В., надав суду письмове заперечення. В своєму запереченні приватний нотаріус посилається на те, що в даному випадку він не має права здійснювати відповідну реєстрацію прав та їх обтяжень, їх припинення, так як відповідно до ч.9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати самостійно або на письмову вимогу боржника. Від банку (його правонаступників, тимчасової адміністрації, ліквідатора, тощо) таких заяв не надходило. В зв'язку з чим приватний нотаріус вважає, що позов в частині зобов'язання його до вчинення дії у вигляді припинення, обтяження нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, пред'явлено безпідставно та відповідно в цій частині задоволенню не підлягає. На підставі вищенаведеного приватний нотаріус Томаківського районного нотаріального округу, Корнієнко Ю.В. просить суд відмовити позивачу в задоволенні її позову, через повну його безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Співвідповідач у справі, які були залучені до участі у даній справі на підставі ухвали Томаківського районного суду від 02.02.2015 року, Томаківське районне управління юстиції Дніпропетровської області в особі Реєстраційної служби Томаківського РУЮ в Дніпропетровській області звернулись до суду з письмовим поясненням /а.п.19-23/ та клопотанням про слухання даної справи без участі їхнього представника. Відповідачі у справі, [PERSON], АКБ «Трансбанк» , Філія АКБ «Трансбанк» в м.Запоріжжя , будучи належним чином повідомленими про розгляд справи повторно, в судове засідання не з'явились без поважних на те причин. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачу та її представнику роз'яснено порядок заочного розгляду справи, проти чого вони не заперечують і дали свою згоду. З огляду на ці обставини, суд вважає необхідним ухвалити заочний розгляд справи та вивчити ті матеріали , які знаходяться у справі. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.4 статті 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір, суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що 07 травня 2014 року позивач у справі, [PERSON], зареєструвала право власності на незавершене будівництво, тобто, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Реєстраційною службою Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області їй було видано свідоцтво про право власності серії [NUMBER] та внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Як вбачається з матеріалів справи, раніше за адресою, [ADDRESS] знаходився будинок старої забудови, ще у 2007 році він був знесений попереднім власником. На цьому ж місці позивачем було побудовано новий будинок, але оскільки він був побудований на тому ж самому місті, то йому була присвоєна саме адреса: [ADDRESS] Факт знищення об'єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] /старої забудови/ підтверджується актом від 24.10.2014 року про встановлення факту знищення даного об'єкту, а також рішенням Томаківської селищної ради від 19.11.2014 року за №96 /а.п.6-7/. Відповідно до довідки , наданої КП «Томаківське БТІ» ДОР» , вбачається , що при виході на місцевість, за адресою: [ADDRESS], було встановлено факт, що житловий будинок загальною площею 58,0 кв.м., 1958 року побудови на зазначеній земельній ділянці відсутній, на його місці побудовано інший житловий будинок. В 2014 році позивач звернулась до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу, Корнієнко Ю.В. з питанням щодо відчуження належної їй на праві приватної власності об'єкт нерухомості, а саме будинок №32 на земельну ділянку , що знаходяться за вищевказаною адресою. Однак, приватний нотаріус їй повідомив, що угоду неможливо здійснити, так як на об'єкт нерухомості за адресою [ADDRESS] накладено заборону відчуження, через те, що за цією адресою об'єкт знаходиться в іпотеці у АКБ «Трансбанк», попереднім власником у 2006 році було взято кредитні кошти, а будинок старої забудови, якого вже не існує, було передано в іпотеку для забезпечення виконання умов кредитного договору. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2014 р. є запис про обтяження на нерухоме майно, що знаходиться домоволодіння за адресою: [ADDRESS] який було зареєстровано 07.04.2006 р. реєстратором приватним нотаріусом Корнієнко Ю.В., підстава обтяження: «Повідомлення про реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою, вих.№202, 04.04.2006, Запорізька філія АКБ «Трансбанк», договір іпотеки від 07.04.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнко Ю.В., заборона №62», реєстрацій номер обтяження 3080511. Незважаючи на те, що банк ліквідований у 2010 році, позивач не має ніяких зобов'язань перед вказаним банком, та є власником новоствореного майна, але ні нотаріус Корнієнко Ю.В., ні реєстраційна служба Томаківського РУЮ, арешт з належного майна не знімають. Перевіривши матеріали даної справи судом встановлено, що на даний час позивач будучи власником вищевказаного нерухомого майна, не має будь-яких зобов'язань перед банківською установою, банк, який був іпотекодержателем, та за заявою якого було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про заборону відчуження житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], згідно даних Державного реєстру ліквідований, майно, яке було передано в іпотеку «Трансбанку», відсутнє, позивач, будучи власником новоствореного майна, розташованого за тією ж самою адресою, не має змоги вільно розпорядитися ним. Що стосується вилучення обтяження /зняття заборони/ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, нотаріус має виходити зі змісту ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, зняття заборони на відчуження нерухомого майна здійснюється Державною реєстраційною службою відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 4 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Існуюча заборона на відчуження та зареєстроване обтяження порушують права та інтереси власника майна, позивача у справі, враховуючи той факт, що заборона відчуження майна є похідним від позикових зобов'язань, які позивач ніколи на себе не брала. Існуюча заборона на відчуження та зареєстроване обтяження порушують права та інтереси власника майна, враховуючи той факт, що заборона відчуження майна є похідним від позикових зобов'язань, які позивач ніколи на себе не брала. З наведеного вище вбачається, що іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про припинення дії, яка порушує право підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved