Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Крім того, стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ? частини всіх видів його заробітку до досягнення дітьми трьох років. Свій позов мотивує тим, що 04.05.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, реєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №61.\~\~Шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя не склалося на ґрунті несхожості характерів, в сім»ї почали виникати часті сварки внаслідок непорозуміння. Позивач також вважає, що примирення та подальше збереження сім»ї неможливо, оскільки на даний час вони не проживають разом. Крім того, відповідач є батьком їх малолітніх дітей, але матеріальної допомоги на їх утримання добровільно не надає, тому вона просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частини заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей, а також аліменти на її утримання у розмірі ? частини всіх видів його заробітку до досягнення дітьми трьох років. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засіданні не зявився, надавши суду заяву, де просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його доходу, а на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від його доходу. Суд заслухавши позивача та дослідивши докази по справі, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 04.05.2006 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбне прізвище Цибарт) [PERSON], було укладено шлюб, зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 013673 від 04.05.2006 року. Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження 1-КЕ №027580, 1-КЕ №201223, 1-КЕ №201224. Відповідач працює, але ухиляється від утримання малолітніх дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Відповідно до\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~\~їхніх\~\~дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 183 СК України\~частка заробітка (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2\~ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на дітей у повному обсязі. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Згідно\~статті 84 СК України\~«Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. З відповідача [PERSON] на утримання трьох малолітніх дітей стягнуто аліменти в розмірі ? частина від його заробітку, отже суд приходить до висновку, що в частині стягнення аліментів на дружину [PERSON] необхідно відмовити. Крім того, на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~ [PERSON] звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача,\~\~на\~\~користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 551,20 гривень судового збору, які були сплачені позивачем при подачі позову про розірвання шлюбу.

Outcome: partial