Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. З позову вбачається, що позивач [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON]. Позивач є студенткою І курсу денної форми навчання Навчально-наукового інституту економіки і управління Національного університету харчових технологій за спеціальністю «Фінанси, банківська справа та страхування». [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, не сплачує. Як відомо позивачу [PERSON] регулярно виїжджає закордон працювати та має можливість сплачувати аліменти на її утримання. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. Позивач [PERSON] до суду подала заяву у якій просила справу слухати у її відсутність, оскільки відбуває на навчання, вимоги викладені у позові підтримує у повному обсязі. Відповідач у судові засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся через офіційний веб-сайт Судової влади України, оскільки за вказаною адресою позивачем відповідач не проживає. Відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 18 вересня 2018 року згідно зі ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Судом установлено, що [PERSON], народження [INFO] року, є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим повторно 16.09.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 4). Згідно довідки № 99/299, виданої 15.06.2018 Навчально-науковим інститутом економіки і управління Національного університету харчових технологій, [PERSON] дійсно є студенткою І курсу Навчально-наукового інституту економіки і управління Національного університету харчових технологій, денної форма навчання, спеціальність 072 «Фінанси, банківська справа та страхування», навчається за кошти держбюджету. Термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021 (а.с. 5). Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідач проживає окремо від повнолітньої доньки, від утримання останньої ухиляється, матеріальної допомоги добровільно не надає. Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз'яснення: обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, працює періодично закордоном, має повнолітню доньку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, у якому [PERSON] записаний як батько. Відомостей про наявність інших утриманців суду не надано. Окрім того, відповідно до довідки про нараховану заробітну плату наданою матір'ю позивачки, [PERSON] отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 3000 грн (а.с. 22). Позивач [PERSON] є повнолітньою, на даний час ніде не працює, навчається у Навчально-наукового інституту економіки і управління Національного університету харчових технологій за кошти державного бюджету, тобто за умови задовільного навчання отримує стипендію, строк закінчення навчання 30 червня 2021 року. Доказів незадовільного стану здоров'я та інших особливих потреб, які потребували б додаткових витрат, суду не надала. Відомості про неможливість іншого з батьків утримувати її в матеріалах справи відсутні. При таких обставинах справи, коли відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання, а остання потребує такої матеріальної допомоги, у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання доньки, що продовжує навчання. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що у батька позивача є можливість надавати допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання. Суд враховує викладені обставини справи та зважає на те, що [PERSON] продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги з боку батьків, а батько - відповідач по справі зобов'язаний виплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка навчається. Також суд враховує, що обов'язок утримання позивача покладається на обох батьків, а не лише на батька, що позивач навчається за кошти державного бюджету, а тому не потребує такого значного матеріального утримання з боку одного з батьків. Прожитковий мінімум на 2018 рік для непрацездатних осіб становить з 1 липня 1435 грн. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. На думку суду, такий розмір аліментів є розумним та справедливим. Крім того, ст. 199 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину за умови наявності декількох умов одночасно, а саме: 1) продовження дитиною навчання; 2) потреба дитини, що навчається, у матеріальній допомозі; 3) дитина не досягла двадцятитрьохрічного віку; 4) можливість батьків надавати таку матеріальну допомогу. Оскільки згідно довідки навчального закладу позивач закінчує навчання 30.06.2021, тобто до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, суд вважає, що аліменти слід стягувати до 30.06.2021, а не до досягнення позивачем двадцятитрьохрічного віку. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial