Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 24.06.2000 вони уклали шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між сторонами припинені з 2015 року з тієї причини, що між ними немає порозуміння, вони мали різні погляди на життя та сімейні обов`язки, відповідач нехтував сімейними цінностями, з приводу чого виникали сварки, в зв`язку з чим припинили сімейні відносини, спільне господарство не ведеться. Вважає примирення неможливим, спору про розподіл майна та місце проживання дитини немає. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] , залишивши їй прізвище « [PERSON] ». Згідно наданої заяви позивач підтримує вимоги про розірвання шлюбу, просить розглядати справу без її участі (а.с.17). В судове засідання відповідач не з`явився повторно, про день та час слухання повідомлений належним чином, інформація про час і місце судового засідання розміщена на сторінці Красноармійського міськрайонного суду у розділі «Інформація для учасників процесів (зона АТО)» офіційного веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет, (а.с.22-24), відзив на позовну заяву на надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 24.06.2000 сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Ленінським районним у місті Донецьку відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 172 (а.с.4). \~ \~ \~ \~Від спільного життя мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Судом встановлено, що сторони з 2015 року фактично припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами не було порозуміння, несумісність характерів, відсутнє почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. Примирення позивача з відповідачем неможливе. Спору про розподіл майна та місце проживання дитини немає. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однією зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст. 211 ЦПК України). Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved