Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 02.11.2012 у виконкомі Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області, актовий запис №32, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною розпаду сім`ї явилось те, що під час перебування у шлюбі подружні відносини погіршилися, останнім часом між ними постійно виникають сварки, суперечки, непорозуміння, відсутні почуття взаєморозуміння, єдність поглядів на сімейне життя та сімейні обов`язки. Примирення з відповідачем стало не можливим, а тому вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Окрім того позивачка просить стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення із позовом до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] до залу суду не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, де також зазначила, що підтримує позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.11.2012 у виконкомі Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області, актовий запис №32, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконкомом Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області 02.11.2012 /а.с.10/. Шлюб між сторонами на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини, відповідач несе військову службу, спільного господарства не ведуть. Примирення між ними стало неможливим, про що позивач зазначив у своїй заяві. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У судовому засіданні також встановлено, що сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області 17.12.2013 /а.с.11/, та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області 04.09.2015 /а.с.12/. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 цієї Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу своїм дітям. На підставі викладеного, з урахуванням положень ст.ст. 182, 183 СК України суд визначає частку заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися, як аліменти на дітей, в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також визначено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 420, 40 грн. За ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що складає 420,40 грн. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому з відповідача, з урахуванням положень ч.1 ст.142 ЦПК України, необхідно стягнути 50% судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, тобто 420,40 грн.

Outcome: approved