Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала що 18.03.2011 року уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Орджонікідзевський відділом ДРАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 63. Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що усі намагання позивачки побудувати міцні сімейні відносини з відповідачем, поступово звелися нанівець; вони протягом більш ніж півтора року не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Також зазначила, що відповідач вихованням спільної дитини не займається. Будь-якої матеріальної та моральної допомоги не надає. Відповідач офіційно не працює та не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними. У зв'язку з вищевикладеним Позивач просить розірвати шлюб з Відповідачем та просить, згідно заяви про уточнення позовних вимог, стягнути з Відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 750,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення ним повноліття. Позивачка у судове засідання надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та справу розглядати у її відсутність. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити - [PERSON]. У судове засідання відповідач надав суду заяву, відповідно до якої підтримує позовні вимоги та просить розглядати справу у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно п.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, сумісне господарство не ведеться. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18.03.2011 року Орджонікідзевський відділом ДРАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 63. Крім того, вони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 07.07.2011 року виданого Орджонікідзевський відділом ДРАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 443. Відповідно ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище дружини [PERSON], після розірвання шлюбу, залишити - [PERSON], на підставі її особистої заяви. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, яка регламентує здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 181 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошові сумі. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини. Судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На підставі вищевикладеного та оскільки відповідач не відмовляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина, позовні вимоги підтримав, суд враховуючи особу відповідача (його стан здоров'я, матеріальне становище), який офіційно не працює, є працездатним, він має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивачки у розмірі 750,00 грн. щомісяця, на утримання сина до досягнення ним повноліття. Крім того, відповідно ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За викладених обставин, суд вважає позовні вимоги позивачки законними, обґрунтованими, у зв'язку із чим підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved