Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . Позов обґрунтувала тим, що в листопаді 1993 року до неї зайшла відповідач [PERSON] з проханням пригледіти за квартирою [ADDRESS] , поки вона буде перебувати деякий час в Росії, залишивши ключі від помешкання. Не отримавши тривалий час від відповідача будь-яких повідомлень та не дочекавшись появи самої [PERSON] позивач зайшла до квартири. В квартирі були відсутні меблі, предмети побуту та особисті речі відповідача. Помешкання потребувало догляду, тому позивач замінила вхідні дерев`яні двері на металеві, замінила трубу каналізаційних стоків та холодної води та почала ним користуватися. [PERSON] сплачувала комунальні платежі, робила перевірки лічильників, доглядала помешкання. З 2000 року вона відкрито, добросовісно і безперервно володіє та користується вказаною квартирою. Чи належало помешкання саме [PERSON] позивач не знала. 14.01.2021 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 28.01.2021 року за ухвалою суду витребувано від КП ДОР «Криворізьке БТІ» інформацію хто є власником квартири квартирою [ADDRESS] , від Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконкому Саксаганської районної у місті ради інформацію щодо дати зняття з реєстрації місця проживання відповідача. 23.03.2021 року за ухвалою суду витребувано від Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України витяги про реєстрацію актів цивільного стану щодо [PERSON] про зміну прізвища, імені чи по-батькові в актовому записі про народження, про реєстрацію смерті, про реєстрації та розірвання шлюбу, якщо такі є в наявності. 17.06.2021 року Ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача адвокат Бузинарська Д.М. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення. Крім того, пояснила, що з 1993 року мешкає в цьому домі, познайомилась з відповідачкою, яка попрохала приглянути за її квартирою та залишила ключі. Тривалий час вона доглядала ха квартирою, потім сусіди скаржились на затоплення з квартири відповічки. вона поміняла там труби, стала користуватись квартирою з 2000 року, зробила необхідний ремонт, чия ця квартира їй достовірно не було відомо, але ключі їй залишила відповідачка. Де знаходиться відповідачка їй не відомо, вона виїздила до Донецької області, однак там не зареєструвалась. Весь цей час на квартиру ніхто не претендував. Позивач добросовістно нею користується, тому ає право на право власніст. за набувальною давністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, будь-яких клопотань та заяв, відзиву від неї до суду не надходило. Представник третьої особи до суду не з`явився, надав суду лист про розгляд справи за їх відсутність. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є працівником комунального підприємства, яке обслуговує буд [ADDRESS] належить [PERSON] ,, однак та в квартирі не живе, там живе [PERSON] , сплачує послуги через банк, оскільки не може отримати комунальний код, бо є інший власник.Їй відмомо, що [PERSON] проводила заміну труб. в квартирі [ADDRESS] , бо скаржились сусіди. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що мешкає в квартирі [ADDRESS] . Сторони по справі знає, власницю квартири [PERSON] вона не бачила багато років, з 2005 року точно. Вона була в квартирі [ADDRESS] , в ній позивачка поміняла вхідні двері, труби, користується цією квартирою. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що мешкає в квартирі [ADDRESS] з 1990 року. Почивачка мешкає в будинку з моменту заселення, їх квартири на одному поверсі. Відповідачку вона бачила лише в рік заселення. Квартирою відповідачки користується позивачка, замінила там труби, які протікали, сусіди звертаються до неї з усіх питань. Ніхто ніколи не заперечував, щоб вона користувалась квартирою [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знає сторони по справі. З позивачкою знайома років зо 20, відповідачку інколи бачила, вони разом проводили дозвілля. Років 20 потому [PERSON] поїхала на заробітки, більше про неї ніхто не чув. За квартирою [PERSON] доглядає [PERSON] ,, вносить платежі, замінила двері, вона була в цій квартирі, коли нею користується [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача по справі вона знає, вони є сусідами. Усова не проживає в зазначеній квартирі років [ADDRESS] , вона сама підписувала акт. Міга змінила двері в квартирі, замінила труби, тримає квартиру у порядку. На підставі наявних у справі доказів та відповідно до ст.. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши свідків, представника позивача, суд дійшов наступного висновку. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень\~статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. У відповідності до ч. 1\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4\~ст. 41 Конституції України\~встановлює принцип непорушності приватної власності. Позивач просить суд визнати за нею право власності на вказану квартиру за набувальною давністю на підставі ч. 1\~ст. 344 ЦК України. Набувальна давність є юридичним фактом. Рішення суду про встановлення факту спливу строку набувальної давності не замінюватиме собою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а буде лише підставою для її проведення. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов`язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1\~ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Дійсно, виходячи із першої необхідної умови об`єктом володіння є квартира [ADDRESS] . Відповідно до даних технічного паспорту на об`єкт нерухомості (плану квартири) загальна площа квартири становить 33,9 кв. м., складається з 1-єї кімнати, кухні, санвузла та коридору. Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності дійсна вартість квартири станом на 26.02.2020 року складає 93500 гривень. Відповідно до даних КП ДОР «Криворізьке БТІ» квартира належить на праві приватної власності [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності виданого згідно розпорядження від 26.10.1993 року № с7223 Управління ЖКГ. Позивач відкрито володіла квартирою, не приховуючи, що вона не є власником нерухомості, але користується нею, сплачувала комунальні платежі, проводила необхідні ремонтні роботи по заміні каналізаційних труб та холодної води, встановила залізні вхідні двері, доглядає та підтримує житло в належному для проживання стані. Відкритість володіння означає, що воно є очевидним для усіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним, але це не означає, що володілець зобов`язаний спеціально інформувати оточуючих про своє володіння річчю. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. Вказані факти були підтверджені свідками [PERSON] , [PERSON] , Хоменко__ та [PERSON] , які, кожна окремо, в судовому засіданні зазначили, що знайомі з позивачем, знають, що вона більше 20 років відкрито володіє і користується квартирою [ADDRESS] . Відповідача [PERSON] свідки з 90-х років взагалі не бачили, де вона знаходиться або де може знаходитись не знають. Також підтвердили факт давності та безперервності володіння Позивачем спірної квартири, так як окрім Позивача в ній ніхто не мешкав та не користувався. Засвідчили, що позивач доглядає за житлом, ремонтує, сплачує комунальні платежі. Письмова інформація, яка отримана судом від податкових органів свідчить про те, що відповідач [PERSON] з 1993 року не отримувала реєстраційний номер облікової картки платника податків. Інформація отримана судом від органів юстиції підтверджує факт відсутності будь-яких реєстраційних дій відносно відповідача щодо її громадянського стану (а.с. 87, 89, 91, 93, 95-96, 98, 100, 102, 104,106, 108, 110, 112, 114, 116,117,119, 121, 123, 125, 127, 129, 131, 136). В контексті частини першої статті 344 Цивільного кодексу України «добросовісністю» є невчинення особою перешкод власнику майна у реалізації ним свого права власності на майно протягом строку, визначеного у цій нормі. На забезпечення можливості власника бути обізнаним про те, що інша особа володіє її майном, і реалізувати своє право власності покликана умова про відкритість володіння. Згідно Постанови ВСУ від 27.09.2018р., по справі № 571/1099/16-ц, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність, володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном, факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. З моменту спливу строку набувальної давності в неї, як давнісного володільця, за загальним правилом, і виникло право власності на нерухоме майно, яким вона відкрито та безперервно володіє. Положення\~ст. 328 ЦК України\~передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом не встановлено договірних зобов`язань (договір оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо) між позивачем та будь-якою іншою особою, що вказує на відсутність підстав для виникнення права власності на квартиру в момент заволодіння таким майном позивачем, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Верховний Суд України в Постанові від 06.09.2018р., по справі № 205/1178/16-ц, прийшов до висновку, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Тому, виходячи із вказаних правил суд не вбачає порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок заволодіння позивачем квартирою. На теперішній час, позивач має право оформити за собою право власності внаслідок збігу строку, визначеного саме законом, для реєстрації права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно дост. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем доведено той факт, що вона користувалась квартирою добросовісно, відкрито та безперервно понад 10 років , при цьому володіє майном не за волею власника, оскільки остання виїхала в невідомому напрямку задовго до заволодіння квартирою позивачем, і позивач не знала та не могла знати, хто є власником майна, та і претензій на володіння нерухомістю ніхто їй не висував. Враховуючи встановлені обставини у справі, приймаючи до уваги надані суду письмові докази та покази свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи прохання представика позивача про залишення судових витрат на рахунку позивача, виходячи із принципу диспозитивності, суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved