Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 14.08.2020 року, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] зареєстрований 18.07.2015 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №553. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 18.07.2015 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сім`я з відповідачем не склалася. Відповідач тривалий час не працював, разом вони не проживали після реєстрації шлюбу. Сторони ніколи не вели домашнє господарство, подружні стосунки припинені , спільного бюджету також не мають. Між ними почали виникати конфлікти та розбіжності в поглядах на спільне життя та виховання дитини. Відповідач не взмозі забезпечувати родину, поводить себе агресивно. Така атмосфера у сімї призводить до душевних страждань дитини. Вважає, що примирення між ними неможливо, оскільки відповідач має агресивну поведінку та розірвання шлюбу це єдиний вихід для сторін побудувати нове щасливе життя. Ухвалою суду від 29.11.2019 року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено до судового в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 13.03.2020 року цивільну справу призначено до судового розгляду (а.с. 21). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…». Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи в загальному позовному провадженні, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Враховуючи вище викладене та строки розгляду справи передбачені ст. 210 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутністю сторін за наявними письмовими матеріалами справи. В ході підготовчого провадження за клопотанням позивача ухвалою суду від 17.06.2020 року сторонам надавався строк на примирення (а.с. 29-30). Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд дійшов наступних висновків. Так, 17 квітня 1991 року між [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №553 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, у зв`язку з конфліктами, які виникали між ними через різні погляди на спільне життя та введення спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові один до одного. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В ході підготовчого провадження судом застосовувались положення ст.111 СК України шляхом надання сторонам строку на примирення з метою збереження їх сім`ї, що позитивних результатів не дало. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Суд враховує, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався цим правом та звернувся з даним позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач по справі не має наміру зберігати шлюб. Таким чином, в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, суд вважає за необхідне ухвалити рішення із задоволенням позовних вимог [PERSON] та розірванням шлюбу, зареєстрованого між нею та [PERSON] , 18 липня 2015 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №553. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб слідує, що під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке враховуючи відсутність заяви позивача, вважає за доцільне залишити без змін. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог , суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved