Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] являється її матір'ю, а відповідач [PERSON] являється її вітчимом. Відповідачі знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 1993 року по 22.06.2016 року. До 2002 року всі вони проживали в однокімнатній квартирі [ADDRESS], яка належала всім їм на праві спільної часткової власності в порядку безоплатної приватизації. Кожному з них належало по 1/3 частині даної квартири. Але так як дана квартира повністю не забезпечувала їх сім»ю житлом, то 16.03.2002 року вона була ними продана за 9 400 гривень [PERSON] і 16.07.2002 року ними був придбаний незавершений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] за 10 600 гривень. Процент готовності даного будинку становив 75%. Хоча названий будинок був придбаний за кошти, які вони отримали від продажу належної всім їм приватизованої квартири, договір купівлі-продажу придбаного ними будинку був оформлений на відповідача як голову сім»ї. Після придбання ними будинку вони всією сім'єю до 2009 року завершували його будівництво, а вселилися в нього ще до здачі його в експлуатацію в 2007 році. З цього часу всі вони постійно проживають в даному будинку. Після реєстрації нею шлюбу в даному будинку також проживає її чоловік та дочка. З часу придбання ними спірного будинку та завершення його добудови, проживання в ньому відповідачі завжди визнавали за нею право власності на частину даного будинку, оскільки основні кошти на придбання даного будинку належали їм спільно і були отримані від реалізації приватизованої ними квартири. Більше того, відповідач [PERSON] завжди говорив, що даний будинок буде належати їй і саме вона в даний час з матір'ю несе витрати по його утриманню. Сам же відповідач останній час більше часу проживає в с. Мирча у своєї матері, оскільки шлюб між відповідачами був розірваний. І лише весною 2016 року коли між відповідачами вирішувалося питання про розлучення, відповідач став їй погрожувати виселенням з будинку, посилаючись на те, що лише він являється його власником. Саме тому вона змушена в судовому порядку визначати свою частку в праві спільної власності, так як спірний житловий будинок був придбаний ними спільно і за частину її коштів та для забезпечення всіх їх житлом. Із-за того, що між відповідачами в даний час існує спір про розподіл належного їм подружнього майна, то вона з метою захисту своїх житлових прав змушена звертатися до відповідачів про виділ належної їй частки в праві власності на будинок. Посилаючись на вимоги ст. 355, ч. 4 ст. 368, ст. 370 ЦК України позивач вказує, що оскільки будинок [ADDRESS] був придбаний за спільні кошти всіх їх, членів сім»ї, а саме від реалізації проданої належної їм на праві спільної часткової власності квартири, то частка кожного з них в даному будинку також повинна бути визнана рівною і становити по 1/3 частині будинку. Оскільки між ними в даний час виник спір відносно придбаного будинку на ім.»я відповідача [PERSON], а даний будинок вони придбали за спільні кошти та для забезпечення всіх їх житлом і вони всі в ньому постійно проживають та разом завершили його будівництво, то їй необхідно в даний час визначити свою частку в ньому. Враховуючи, що всі вони постійно проживали і проживають в спірному будинку, разом проводили завершення його будівництва і лише в даний час між ними та відповідачем [PERSON] виник спір відносно будинку, то у неї виникло право на звернення в суд з даним позовом лише коли її право стало порушуватися та не визнаватися відповідачем [PERSON], тобто з весни 2016 року. У зв'язку із викладеними обставинами позивач просить визнати будинок [ADDRESS], який було придбано 16.07.2002 на ім'я [PERSON], являється об'єктом права спільної сумісної власності громадян [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а частка кожного із співвласників становить по 1/3 частині даного будинку; визначити, що її частка в праві власності на будинок [ADDRESS] становить 1/3 частину даного будинку; стягнути з відповідача судові витрати та витрати за надання правової допомоги. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Позивач додатково пояснила, що в 2005 році її бабуся отримала 10 000 доларів за пай і дала по 2,5 тисячі їй та її матері, вона ці кошти віддала батькам, щоб вони їх вклали в будівництво. Вона з 18 років працює і завжди віддавала батькам гроші на оздоблення будинку. З 2012 року будинок повністю перебуває на її утриманні та утриманні її чоловіка. Також пояснила, що вона вклала 2,5 тисячі доларів та віддавала гроші на необхідні роботи в будинку, але підтвердження цьому немає, все це робилося в сімейному порядку. [PERSON] напевно проживає в с. Мирча, приїжджає інколи, веде себе некультурно. У неї та батьків був спільний бюджет, вона теж вносила свої кошти в сімейний бюджет, окремого бюджету у неї не було. Вітчим ніколи не заперечував, що вона має право на частку в будинку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що донька допомагала добудовувати будинок також і фізичною працею. Також допомагали в цьому її батьки, і грошима, і працею, також родичів. Будинок купувався на всіх членів сім»ї, жили вони дуже гарно, по-сімейному, але шлюб розпався. [PERSON] перестав проживати у будинку, діти несуть повністю всі витрати по утриманню будинку. Він закрив одну кімнату в будинку, там грязно, коли він приїжджає, то веде себе нестерпно, провокує сварки. Вона пропонувала [PERSON] мирно розділити майно, але він не погоджується. Він визнавав за дочкою право на частину будинку. Почав заперечувати після липня 2015 року-восени 2016 року. Пояснила, що вона також отримувала аліменти на утримання Тетяни, інколи ці кошти йшли на будівництво, т. я. хотіли скоріше вселитися в будинок. Чеки, квитанції, що саме за кошти від продажу квартири придбаний будинок вона надати не може. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вважала, що відсутні підстави для задоволення позову та просила відмовити у задоволенні позову повністю. Підтримала письмові заперечення на позов, які надані іншим представником, також пояснила, що [PERSON] приватизував квартиру на нову дружину та її дочку. Зараз він проживає у своєї бабусі, в будинку поміняні замки, він не має ключів, доступу до будинку немає, вже рік він не має доступу до будинку. З декларації [PERSON] вбачається, що за час шлюбу у неї є ще земельна ділянка, дочка [PERSON] теж має земельну ділянку, на якій розпочали будівництво власного будинку. Не визнає ті обставини, що [PERSON], [PERSON] та дочка проживали у матері відповідачки [PERSON]. Визнає факт, що квартира приватизована на позивачку та її матір. Будинок був куплений за особисті кошти [PERSON], йому їх надала його матір в сумі 10 тисяч доларів, є розписки від кого він отримав ці кошти. В будинок вселився [PERSON], а [PERSON] зі своєю донькою жили у її матері в с. Дружня. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, враховуючи те, що для виготовлення повного тексту рішення необхідний значний час, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], згідно свідоцтва про народження її батьками є [PERSON] та [PERSON]. 04 червня 2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та дружині присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04 червня 2011 року, виданного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції у Кивїській області. Встановлено, що відповідачка [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 1993 року по 22.06.2016 року, дані обставини визнаються сторонами та ніким не оспорюються. Згідно архівного витягу архівного сектору Бородянської районної державної адміністрації Київської області від 14.09.2016 № 01-24-210 у документах архівного фонду «Бородянський райвиконком» смт. Бородянка Бородянського району Київської області на засіданні виконавчого комітету районної Ради народних депутатів № 6 від 20 червня 1989 року затверджене спільне рішення адміністрації та профкому госпрозрахункової дільниці тресту «Поліськсільбуд» про надання житлової площі переданої трестом «Поліськсільбуд» [PERSON] - машиністу автокрана, на квартирному обліку перебуває з 1988 року, однокімнатну квартиру [ADDRESS] житловою площею 17,97 кв. м. на сім»ю в складі 3 чол без зняття з квартирного обліку. Встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло № 3061 від 28 грудня 2001 року, виданого органом приватизації при Бородянській селищній раді згідно з розпорядженням від 28.12.2001 року № 9 квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Рішенням № 51/2 виконкому Бородянської селищної ради від 15 березня 2002 року надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на продажу частини квартири [ADDRESS], яка належить неповнолітній дочці [PERSON], [INFO] у зв'язку з переїздом сім»ї в нове місце проживання в [ADDRESS] та зобов'язано батьків - [PERSON] та [PERSON] за новим місцем проживання забезпечити неповнолітню дочку [PERSON] рівноцінною житловою площею. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 16 березня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Гринюк П.Д., зареєстровано в реєстрі за № 603 [PERSON], [PERSON], що мешкають за адресою [ADDRESS], котрі діють від свого імені, а також від імені неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], що мешкає там же, на підставі рішення виконкому Бородянської селищної ради від 15.03.2002 року іменовані далі як «продавці» та [PERSON], що мешкає за адресою [ADDRESS], іменована далі як «покупець» уклали договір про те, що продавці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а покупець [PERSON] купила квартиру під номером [ADDRESS]. Згідно п. 3 даного договору вказана квартира належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 28.12.2001 року за р. № 3061 органом приватизації Бородянської селищної ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 9 від 28.12.2001 року, зареєстрованого Бородянським бюро технічної інвентаризації 17.02.2002 року в реєстровій книзі № 10-136 під реєстровим номером 61. Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 16 липня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Бородянської державної нотаріальної контори Рибалкіною Г.Г., зареєстровано в реєстрі за № 2772 [PERSON] (продавець) продав, а покупець - [PERSON] купив житловий будинок, незакінчений будівництвом з надвірними будівлями (готовністю 75 відсотків), що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно п. 3 даного договору продаж вчинено за суму 10 600 гривень, яку продавець одержав повністю від покупця до підписання цього договору. Також в судовому засіданні встановлено, що у будинку [ADDRESS] з 2009 року зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та з 2013 року - [PERSON] Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Бородянської селищної ради 24.12.2009 року будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі рішення виконкому Бородянської селищної ради від 17.12.2009 року № 267/01. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Бородянське бюро технічної інвентаризації», номер витягу 24925104 від 26.12.2009 право власності на будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 24.12.2009, видане виконкомом Бородянської селищної ради на підставі рішення виконкому селищної ради № 267/01 від 17.12.2009 року зареєстровано за [PERSON]. Згідно Звіту про оцінку майна, виконаного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «МАЛЕАС» 18 серпня 2016 року вартість житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 171,9 кв. м. станом на 18 серпня 2016 року становить 383 410,0 гривень. Наведені обставини підтверджуються поясненнями учасників справи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], матеріалами справи. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що не являється родичкою сторонам по справі, сім'ю [PERSON] вона знає приблизно з 1995 року, потім вони познайомились коли вони купили біля них недобудову та земельну ділянку. Їй відомо, що вони продали однокімнатну квартиру готельного типу і переселилися в с. Дружня до батьків [PERSON]. Сім»я [PERSON] почали добудовувати цей будинок, весь час вони жили в с. Дружня, їм допомагали батьки [PERSON] і матеріально, і морально, і фізично. Їй це відомо зі слів [PERSON]. Вони перейшли жити в цей будинок за адресою [ADDRESS] в 2007 році. Цей будинок вони купляли для своєї сім»ї та для дочки [PERSON] і всі перейшли проживати в цей будинок, проживали весь час в будинку з 2007 року - [PERSON], [PERSON], [PERSON] до 2009-2010 років. Зараз там проживає [PERSON] з своїм чоловіком і дочкою. Після того як вони вселилися в будинок там велися оздоблювальні роботи, крильце та інше. Після того як вони купили недобудову, вони побудували сарай, погріб, веранду, коли вони купували в будинку були стіни, перегородки, опалення, газу не було, це було приблизно у 2002-2003 роках. Те, що фізично допомагали батьки [PERSON] і [PERSON], брат [PERSON] - вона бачила особисто. У неї були добрі відносини з [PERSON] як сусіди з приводу будівництва вони спілкувалися. [PERSON] не говорив за які кошти будували будинок. Чи допомагали родичі [PERSON] в будівництві вона не бачила, може вона їх не знала. З [PERSON] вона працювала в Бородянці в 90-х роках, він працював крановщиком. З [PERSON] вона познайомилася в гостях у їх спільних знайомих приблизно в 90-х роках, [PERSON] знає з 7 років. Також пояснила, що їй відомо, що у [PERSON] є син, працює в лікарні. Хто отримав гостинку вона не знає, за які кошти була продана ця гостинка також не знає. При купівлі будинку вона присутня не була, колишній власник цього будинку [PERSON] сказав, що будинок він продав за долари. [PERSON] окультурювала будинок, вона допомагала робити по будинку допоміжні роботи. Зі слів [PERSON] вона знала, що коли вони добудовували будинок мати [PERSON] продала пай і дала їм 5 тисяч доларів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сторони по справі це її дочка, онука та зять. Вони захотіли купити собі хату, з часом вони продали гостинку і переїхали до неї жити, а потім за гроші від продажу гостинки вони купили хату. Жили вони у неї 5 років. Коли вони одружилися [PERSON] було 1,5 року. Вони почали будівництво, вони їм допомагали працею. Коли вона продала пай, то віддала 5 тисяч доларів [PERSON] - 2,5 тисячі доларів та [PERSON] - 2,5 тисячі доларів і вони ці гроші вклали в будівництво. Гостинка належала [PERSON], там вони всі були прописані і були співвласниками. До продажу гостинки грошей у них не було. Пояснила, що вона їм підшукала хату в своєму селі, але у них не було грошей і вони її не купили. Потім продали гостинку і купили цю хату, в якій зараз живуть. Після того грошей щоб добудувати хату не було, вони працювали, купували хату вони для своєї сім»ї. [PERSON] отримувала аліменти на дочку. Грошей щоб добудувати хату у них не було, помагали вони, у родичів [PERSON] можливості не було. Вони постлали поли, поштукатурили, провели воду, газ, побудували сарай, онука теж приймала участь у будівництві по-можливості. Після закінчення будівництва в хату вселилися всі вони втрьох. У неї з [PERSON] нормальні відносини, він не заперечував щоб [PERSON] жила в будинку, він її виростив, вона називала його батьком. Їй відомо, що у [PERSON] була сім»я, квартиру по вул. Леніна получав він, коли продавалася ця квартира вона не була присутня. Також пояснила, що в 2001-2003 роках вона продала пай, кошти вона отримала в доларах, за дві земельні ділянки їй і сину заплатили 20 тисяч доларів; в своєму будинку вони з чоловіком зробили пластикові вікна, кришу перекрили, але не за кошти, які отримали за пай. Вона особисто дала по 2,5 тисячі доларів дочці та онуці, ці кошти вона тримала вдома. Що мати [PERSON] надавала кошти на будівництво вона не знає, його мати получала мізерну пенсію, паїв у них не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона не є родичкою сторонам по справі. Вона знає, що ця сім»я розлучилася, ділять будинок. [ADDRESS] жив [PERSON] і коли вони померли їх син доручив їй контролювати за будинком і якщо будуть покупці зателефонувати йому в Москву. Ларисина мати запитала чи можно подивитися будинок, [PERSON] з чоловіком подивилася на будинок, через тиждень вони повідомили, що у них немає грошей та чи можливо купити в кредит, вони просили почекати поки вони продадуть квартиру в Бородянці, але в цей час прийшли інші люди і купили будинок [ADDRESS]. Їй відомо, що коли совхоз розпаювався і паї продавалися, паї продавалися за 20-70 тис. гривень, за скільки мати [PERSON] продала свій пай вона не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона не є родичкою сторонам. Сім»ю [PERSON] вона знає більше 20 років, вони дружать і дружили до їх розлучення, неприязні до [PERSON] у неї немає, вони друзі. Спочатку вони жили в гостинці, дитина росла і вони вирішили купити приватний будинок, вони дивилися будинок в с. Дружня, але щось не склалося. Потім їм стало відомо, що продається будинок [ADDRESS]. Фактично там не можливо було проживати, це була тільки коробка, перегородки та вікна. Вони почали будувати цей будинок щоб проживати. Після продажу гостинки вони переїхали в с. Дружня до матері [PERSON]. Будувалися вони за спільні кошти. Помагали батьки [PERSON], чи допомагали батьки [PERSON] - вона не знає. Купували вони будинок за гроші від продажу гостинки. Отримував гостинку [PERSON], а приватизували на 3-х, будинок купувався для всієї сім»ї. [PERSON] не заперечував що цей будинок для всієї сім»ї, будували вони його років 5-6. Вселилися вони в той рік коли помер батько [PERSON]. В будівництво будинку були надані кошти матір'ю [PERSON] по 2,5 тисячі доларів [PERSON] і [PERSON], ці кошти були [PERSON] для навчання, але вона віддала їх на будівництво. [PERSON] дуже рано почала хазяйнувати, готувала їжу, помагала розгружать кирпич, це їй відомо зі слів [PERSON]. Всі разом вони жили в новому будинку до розлучення, зараз там проживає [PERSON] з своїм чоловіком та дитиною. Що батьки [PERSON] не допомагали, то він розповідав, що в нього обіда що вони не допомагають. Син [PERSON] не підтримує відносини з батьком, їй про це відомо. [PERSON] з [PERSON] були як у дочки та батька. Пояснила, що квартира була продана приблизно за 4 тисячі доларів, за ці кошти був куплений будинок приблизно через півроку, це їй відомо зі слів [PERSON] та [PERSON], при купівлі будинку вона присутня не була, на кого будинок оформлений вона не знає. У відповідності до ст. 355 Ц України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. У відповідності до ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У відповідності до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні відповідачка [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 1993 року по 22.06.2016 року. В період зареєстрованого шлюбу між відповідачами ними та позивачкою [PERSON] була приватизована квартира [ADDRESS] та згідно Свідоцтва про право власності на житло № 3061 від 28 грудня 2001 року, виданого органом приватизації при Бородянській селищній раді згідно з розпорядженням від 28.12.2001 року № 9 квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також, в період зареєстрованого шлюбу між відповідачами згідно договору купівлі-продажу від 16 липня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Бородянської державної нотаріальної контори Рибалкіною Г.Г., зареєстровано в реєстрі за № 2772 придбано житловий будинок, незакінчений будівництвом з надвірними будівлями (готовністю 75 відсотків), що знаходиться в [ADDRESS] та згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Бородянської селищної ради 24.12.2009 року будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі рішення виконкому Бородянської селищної ради від 17.12.2009 року № 267/01, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Бородянське бюро технічної інвентаризації», номер витягу 24925104 від 26.12.2009 право власності на будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 24.12.2009, видане виконкомом Бородянської селищної ради на підставі рішення виконкому селищної ради № 267/01 від 17.12.2009 року зареєстровано за [PERSON]. Таким чином, в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що будинок [ADDRESS] був придбаний в період зареєстрованого шлюбу між відповідачами [PERSON] та [PERSON]. Також в судовому засіданні встановлено, що у будинку [ADDRESS] з 2009 року зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та з 2013 року - [PERSON] Крім того, у судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON], яка є дочкою відповідача [PERSON] проживала у спірному будинку, по можливості своєю працею допомагала матері та вітчиму у завершенні будівництва цього будинку. У відповідності до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO]. Позивачка [PERSON], будучи неповнолітньою, проживала у спірному будинку, по можливості своєю працею допомагала матері та вітчиму у завершенні будівництва цього будинку. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючі надані докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття), тому будь-які дії, вчинені неповнолітньою особою, тобто позивачем, не можуть свідчити про те, що вона своїми діями набула цивільних прав і обов'язків. У зв'язку із цим, суд приходить до висновку, що доводи позивача про те, що вона, будучи неповнолітньою, своєю працею та належними їй грошовими коштами приймала участь у завершенні будівництва спірного будинку, а тому має право на частину цього будинку є необґрунтованими. Також не знайшли свого беззаперечного підтвердження в судовому засіданні доводи позивача про те, що спірний будинок був придбаний за кошти, одержані від продажу квартири [ADDRESS], яка належала всім їм на праві спільної часткової власності в порядку безоплатної приватизації. При цьому, суд не приймає до уваги свідчення свідка [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що вона є бабусею позивача та матір'ю відповідача [PERSON], та від продажу належного їй паю передала їм 5 тисяч доларів для будівництва спірного будинку, які вони витратили на будівництво, оскільки даний свідок є близьким родичем позивача та відповідача [PERSON] та є зацікавленим у наслідках розгляду справи. Крім того, в судовому засіданні не знайшли свого беззаперечного підтвердження доводи відповідача про те, що спірний будинок був придбаний ним за особисті кошти, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин суду надано не було. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог під час розгляду справи суду надано не було. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача не знайшли свого беззаперечного підтвердження в судовому засіданні, а тому залишає позов без задоволення. На підставі ст. ст. 15, 16, 355, 368, 370, 372 ЦК України,

Outcome: dismissed