Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] . звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради в якому просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї тітки - [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] належить ? частина житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. 11 листопада 1983 року тіткою позивачки [PERSON] складено заповіт на ім'я [PERSON] [INFO] року померла тітка позивачки [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивачка проживає в зазначеній частині будинку [ADDRESS] з 11 листопада 1983 року, та з 23 квітня 1985 року офіційно зареєструвала в цьому будинку своє місце проживання, по теперішній час там мешкає, веде домашнє господарство, підтримує чистоту і порядок в домі, оплачує комунальні платежі, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить поточний та капітальний ремонт. Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину після померлої, вступила в володіння, користування та управління спадковим майном, однак не оформила свої спадкові права та звернулась з вище вказаним позовом до суду. Представник позивача, позивачка надали до суду заяву, якою позов підтримали, просили його задовольнити, розглядати справу у відсутності представника позивача та позивача , не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача, позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Третьою державною нотаріальною конторою 19.10.1983 року, реєстровий № 1-3058 [PERSON] належить ? частина житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. 11 листопада 1983 року [PERSON] складено заповіт, який посвідчений Третьою державною нотаріальною конторою, реєстровий № 2-2600, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті все майно, де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалося, що буде їй належати на день смерті заповіла [PERSON] [INFO] року померла тітка позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] проживає в зазначеній частині будинку [ADDRESS] з 11 листопада 1983 року, що підтверджується довідкою вуличного комітету № 7 адміністрації Московського району Харківської міської ради. З 23 квітня 1985 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], по теперішній час там мешкає, веде домашнє господарство, підтримує чистоту і порядок в домі, оплачує комунальні платежі, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить поточний та капітальний ремонт. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство. Оскільки [PERSON] померла до 01.01.2004, до даних правовідносин спадкування застосуванню підлягають норми ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце , коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до положень ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 553 ЦК України (в редакції 1963 р.) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету позову, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісності здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів. Відповідно до ст . 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у порядку, передбаченому законами України. Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3,ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач довела ті обставини, на які вона посилається у позові, фактично прийняла спадщину після померлої тітки , вступила в володіння, користування та управління спадковим майном , тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на вказане спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved