Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що їх шлюб з відповідачем зареєстрований 20 травня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Чернівці, актовий запис №645. Від шлюбу у них з відповідачем народились діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що з часом спільне життя з відповідачем погіршилося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки, між ними відсутнє взаєморозуміння один до одного. Подружні відносини між ними з відповідачем припинені з липня 2017 року. З цього часу вони не ведуть спільне господарство і проживають окремо. Спору про поділ спільного майна подружжя немає. Крім цього, досягнуто згоди з відповідачем про проживання синів з нею. Просить не надавати терміну на примирення, оскільки між ними з відповідачем втрачено почуття любові та поваги один до одного. Просить їх шлюб з відповідачем розірвати. Крім цього, зазначає, що відповідач офіційно не працює та не є субєктом підприємницької діяльності, однак вважає що згідно Сімейного кодексу він зобовязаний утримувати дітей та сплачувати аліменти. Просила розірвати укладений шлюб між нею та відповідачем, згідно уточнюючої заяви просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісячно до його повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви до суду та допустити негайне виконання рішення суду. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилась та надала суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує повністю та просить розірвати їх шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1100грн. щомісячно та судовий збір. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, спрямував до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідач позов визнав повністю, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що по справі на підготовчому провадженні слід ухвалити рішення та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони 20 травня 1995 року уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Чернівці, актовий запис №645, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №268044 від 20.05.1995 року (а.с.6). Від спільного проживання у сторін народились діти: син [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ №268020 (а.с.10). Причиною розпаду сімї стала несумісність характерів, що призводить до виникнення конфліктів та сварок не підтримання подружжям шлюбних відносин з липня 2017 року, окреме проживання та не ведення спільного господарства. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.\~ Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Позивач наполягала на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, а відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що сімя сторін розпалась, її зберегти неможливо, спільне життя подружжя і збереження шлюбу на думку суду суперечить інтересам сторін, між сторонами втрачено почуття любові, поваги та гідності один до одного, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON], необхідно розірвати. Згідно з вимогами\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. \~\~\~\~ Відповідно до вимог ст.ст.150,\~157 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. \~Відповідно до вимог\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обвязку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Також, суд, з урахуванням майнового стану відповідача, те що відповідач офіційно не працює, відсутності у нього на утриманні інших утриманців, його стану здоровя, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно\~ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивач при поданні до суду позову про розірвання шлюбу сплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн., дані витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 20 травня 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Чернівці, актовий запис №645. Виходячи з обставин справи, матеріального становища сторін, слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1100грн. щомісячно, починаючи з 30 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 704,80 грн. Стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 704,80 грн. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved