Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 15.03.2013 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач працює у ТОВ «Димитроввантажтранс» у якості машиніста тепловозу. За рішенням Димитровського міського суду від 17.09.2014 року з відповідача на утримання дитини стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу до досягнення дитиною повноліття та на її утримання у розмірі 1/5 частки його доходу до досягнення дитиною трирічного віку. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося з самого початку. Між ними постійно виникали побутові конфлікти, після яких відповідач починав вживати алкогольні напої, внаслідок чого конфлікти із взаємними образами продовжувалися. Вихованням доньки відповідач не займається, він тижнями міг проживати з його батьками окремо від сім'ї. У збереженні шлюбу відповідач не зацікавлений. На протязі останніх двох років відповідачем не виконуються сімейні обов'язки. Вона вважає, що у неї з відповідачем різні погляди на життя, відсутня взаємоповага, що призвело до відсторонення одне від одного. Вважаючи своє одруження невдалим, примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливими, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, залишити її прізвище без змін та стягнути з відповдача на її користь понесені судові витрати. Сторони до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач вказала, що вона наполягає на позові, а відповідач - що він визнає позов у повному обсязі. Також сторони вказали, що остаточно вони припинили шлюбно-сімейні відносини з жовтня 2015 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 15 березня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 83, у якому народилася донька [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з жовтня 2015 року. Зазначені факти встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, довідки приватного підприємства «ПЖФ Гарант-Сервіс» від 10.03.2016 року про склад сім'ї позивача, письмових заяв сторін (а.с.6, 7, 8). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався, примирення та збереження сім'ї сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, місце проживання дитини узгоджено, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання не відновляти дошлюбне прізвище. В силу ст.88 ЦПК України з відповдіача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати з оплати судового збору в сумі 551 грн 20 коп. (а.с.1). На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved