Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 16 вересня 2006 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 998. Від шлюбу з відповідачем дітей ми не мають. З квітня 2013 року вони з відповідачем не проживають однією родиною та спільне господарство не ведуть. Сімейні стосунки фактично припинені. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини несумісності характерів, відсутності почуттів любові, взаємної поваги один до одного. Через її глибоке переконання подальшого сенсу підтримувати наші сімейні відносини немає. Вважає, що їх родина розпалась остаточно. Подальше наше спільне життя, збереження шлюбу та примирення є неможливим оскільки суперечить її інтересам. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Добровільно відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС, тому позивачка змушена звернутись до суду. Спору з приводу поділу майна подружжя в них немає. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити своє шлюбне прізвище. Таким чином позивачка просить розірвати шлюб, укладений між мною та відповідачем, зареєстрований 16 вересня 2006 року по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 998. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Позивач [PERSON] в судове засідання надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу без її участі. Проти винесення заочного рішення по справі про розірвання шлюбу не заперечує. Відповідач в судове засідання на 29.04.2015 року та 20.05.2015 року не з»явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про одержання судової повістки, долучені до матеріалів справи, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, а саме: заявою позивача [PERSON], копією паспорту позивача; копією свідоцтва про шлюб; довідкою про реєстрацію місця проживання або перебування [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Отже, суд приходить до висновку про те, що причини, які виникли між сторонами та змусили їх звертатися до суду та наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї між [PERSON] та [PERSON] стали неможливими, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110,112 СК України та

Outcome: approved