Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому в обґрунтування вимог вказувала , що [INFO] в м.Вознесенськ померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася у спадщину земельна ділянка площею 4,81 га , що розташована на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області. Позивач являється спадкоємцем за заповітом та своєчасно прийняла спадщину, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на спадщину через нікчемність заповіту. Проте, вона вважає заповіт дійсним, тому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,81 га , яка залишилася після смерті матері [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні позивач - [PERSON] та її представник адвокат Палій С.М. позов підтримали, наполягаючи на тому, що заповіт [PERSON] є дійсними та нотаріус неправомірно відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - адвокат Мудрак І.М. в судовому засіданні позов не визнав та в задоволенні позову просив відмовити , вказуючи на те, що в с.Троїцьке Любашівського району є приватний нотаріус, а тому секретар Троїцької сільської ради не мав право посвідчувати заповіт , у зв»язку із чим він відповідно до ст. 1257 ч.1 ЦК України є нікчемним. Позивач не позбавлена права отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємиця першої черги. Треті особи: Перша Вознесенська державна нотаріальна контора просила справу розглянути справу у відсутність представника, в задоволенні позову просила відмовити, вказуючи на нікчемність заповіту, який в порушення ст.1252 ЦК України при наявності в с.Троїцьке нотаріуса, посвідчений секретарем Троїцької ради (а.с.34-40). Троїцька сільська рада Любашівського району Одеської області просила справу розглянути у відсутність представника та вирішити спір на розсуд суду, при цьому повідомила, що посадова особа, яка посвідчувала заповіт [PERSON] не працює в сільській раді із 2010 р. (а.с.70). Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого. [INFO] в м.Вознесенськ померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть /а.с.7/. Після її смерті залишилася в спадщину земельна ділянка площею 4.81 гектарів у межах згідно планом, яка розташована на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], вартістю 82241 грн., що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку, витягом із державного земельного кадастру та звітом про експерту грошову оцінку земельної ділянки /а.с.18, 19, 29/ Судом встановлено, що 02 листопада 2010 року в с.Троїцьке від імені [PERSON] складено заповіт, яким остання заповіла все належне її майно, позивачу. Зазначений заповіт посвідчений секретарем Троїцької сільської ради Любашівського району Притикіною В.М., за реєстром під № 67 /а.с.5/. 03 березня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із його нікчемністю, що підтверджується постановою в.о. державного нотаріуса Першої Вознесенської державної нотаріальної контори, державний нотаріус Арбузинської державної нотаріальної контори В.А.Бойченко /а.с.15-17/ . Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1, ч.3 ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання; заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст.1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Також, в силу ст.1, 37 Закону України «Про нотаріат» - вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів (державних, приватних), а у населених пунктах, де немає нотаріусів, певні нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів, здійснюється уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Проте, в судовому засіданні безспірно встановлено, що в с.Троїцьке із 1998 року діє приватний нотаріус Бобошко Н.Є., дані обставини визнані сторонами в судовому засіданні та відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Поряд із цим, відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, суд не приймає до уваги свідчення , допитаних в судовому засіданні за клопотанням позивачки, свідків [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON] мала намір заповідати своє майно позивачці, так як дані обставини не можуть бути підтвердженні свідченнями свідків. Стаття 1257 ЦК України передбачає, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то він є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з пунктами 5.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року 3296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі. Разом із тим, згідно ст.49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Оскільки, заповіт посвідчений секретарем Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області, де діє нотаріус, тобто посвідчений особою, яка не мала на це право в силу ст.1251 ЦК України, то нотаріус Першої Вознесенської нотаріальної контори дійшов правильного висновку, що такий заповіт є нікчемним відповідно до ст.1257 ЦК України та

Outcome: dismissed