Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28.07.2012 року, який було розірвано на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.12.2013 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Впродовж спільного проживання відносини між подружжям поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбу. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки. Відповідач зловживає спиртними напоями та, коли знаходився у стані алкогольного сп'яніння, неодноразово влаштовував сварки, що нерідко закінчувалось побиттям позивача. Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.11.2013 року встановлено, що [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння в ході лайки, на ґрунті неприязнених стосунків, схопив позивача руками за волосся, став наносити удари ногами, руками по різним частинам тіла, а також кулаком в обличчя. Вказаним вироком відповідача визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.125 КК України. Також зазначила, що на даний час дитина [PERSON] проживає разом із нею та її новим чоловіком [PERSON], з яким 14 жовтня 2014 року було укладено шлюб і який фактично замінив дитині батька, займався його вихованням, матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток, та в майбутньому має намір його всиновити. Також з [PERSON] позивач має спільну дитину - [PERSON], [INFO]. В свою чергу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Крім того, відповідач умисно чинить перешкоди щодо організації відпочинку дитини шляхом ненадання дозволу на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.06.2015 року позовні вимоги щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька було задоволено. Судом встановлено, що відповідач, без пояснення причини, відмовляється надати нотаріально оформлений дозвіл на тимчасову поїздку сина за територію України. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач зловживає своїм правом надання дозволу на виїзд дитини за межі України. Разом із тим, здійснити відпочинок з дитиною не вдалося через малий нестачу часу для оформлення документів для виїзду у зазначений термін. Зазначила, що відповідач ніколи не цікавився ані життям, ані побутом, ані вихованням, ані здоров'ям дитини, фактично використовуючи дитину лише як спосіб впливу на позивача. В свою чергу позивач ніколи не чинила відповідачу перешкод в участі у вихованні дитини, її утримання тощо. Адреса проживання позивача відповідачу достовірно відома, як і номери засобу зв'язку. Вважає, що наявність судимості у відповідача може негативно вплинути у майбутньому на вибір професії дитиною. Представником відповідача надано до суду письмові заперечення, згідно яких позовні вимоги останній не визнає. В обґрунтування своїх заперечень, представник посилається на те, що 25.03.2016 року рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відмовлено у повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06.09.2016 року вказане рішення залишено без змін. Повторний позов позивача не містить на думку представника відповідача ніяких нових обставин, а тому не підлягає задоволенню. Крім того, зазначає, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.04.2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановленні порядку його виховання частково задоволені. Вказаним рішенням суд зобов'язав [PERSON] надавати можливість [PERSON] спілкуватися з дитиною. Рішення набуло чинності та судом видано виконавчий лист. Вказані рішення ухвалювались з урахуванням висновків управління служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради. В судовому засіданні позивач, представники позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позові. Позивач додатково пояснила, що відповідач постійно бив її, навіть коли вона була вагітна та у лікарні на другий день після пологів. Після народження дитини місяць відповідач добре до неї відносився, допомагав з дитиною. Коли позивач жила окремо від відповідача, вона просила останнього прийти до дитини, допомогти їй, однак замість спілкування з дитиною відповідач обирав провести час зі своїми друзями. Після зміни позивачем місця проживання відповідач навіть не цікавився життям дитини, хоча номер телефону позивача знав. Вважає, що у відповідача немає нормального відношення до дитини, він йому не потрібен, оскільки він не приходив до дитини, хоча йому перешкод у цьому ніхто не чинив. Лише двічі відповідач приходив за місцем проживання позивача та нової родини. Один раз рішення суду не набуло чинності, вони з відповідачем обговорили організаційні питання щодо спілкування його з дитиною, а другого разу відповідач прийшов вранці у вихідний день у стані алкогольного сп'яніння, до дитини його не пустили у такому стані. Після цього відповідач більше не приходив ні за місцем проживання дитини, не підходив до дитини на вулиці, не запрошував дитину на відпочинок. Дитиною при розмові телефоном відповідач не цікавиться, більше свариться з позивачем, погрожує, лається на чоловіка позивача, її батька. Крім того, матеріальної допомоги не надає дитині, його утримує позивач власними коштами, її батьки та новий чоловік. Якісь кошти перераховував батько відповідача, однак позивач ці кошти не отримувала, оскільки вони не від відповідача. На аліменти не подавала позову. Не цікавиться станом здоров'я дитини, хоча [PERSON] хворіє на атопічний дерматит та у нього зайва хорда у серці, яка створює шуми. Це спадкова хвороба, однак за нею необхідно слідкувати, займатися спортом. Представник позивача в судовому засіданні додатково зазначив, що позивач повторно звернулася з даним позовом, оскільки з моменту ухвалення попереднього судового рішення суттєво змінилися обставини, надано висновок Управлінням служб у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, на теперішній час він не спілкується з дитиною, йому в цьому ніхто не перешкоджає. Теперішній чоловік позивач має намір всиновити дитину, щоб створити повноцінну сім'ю заради інтересів дитини. Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позову заперечував, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що всі викладені у позові обставини існували до розірвання шлюбу та були предметом розгляду у першій справі при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав [PERSON]. Нових обставин суду не надано. Зазначив, що коли вирішувалось питання про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, позивачка сама відмовилась піти до нотаріальної контори. Гроші, які були перераховані на ім'я позивача батьком відповідача, вона навмисно не отримувала. Починаючи з 2013 року відповідач надсилає перекази позивачці, однак вона їх не отримує. Крім того, вказує, що позивач мешкає у будинку, що охороняється та відповідача до квартири позивача не пропускають. 20.10.2016 року відповідачем отримано виконавчий лист щодо визначення порядку спілкування з дитиною. Все це свідчить, що відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. При цьому представник відповідача не зміг пояснити суду коли відповідач останній раз бачився із дитиною. В судовому засіданні 28.12.2016 року відповідач [PERSON] проти вимог позову заперечував, пояснив, що дитину йому не дають, аліменти сплачує. Вважає, що підстав для позбавлення батьківських прав немає. Також пояснив, що приходив за місцем проживання позивача та її родити рази чотири, щоб побачити дитину, однак два рази йому позивач відмовила у побаченні з дитиною. Два інших рази його не пропустила охорона, просто відмовляла пропускати, силою пройти не намагався. Гроші надсилав позивачу 2-3 рази на свята по 2000-3000 грн. на новий рік, день народження. Особисто дитину не вітав зі святами, оскільки йому не давали це зробити. Зауважив, що спиртними напоями не зловживає, на обліку на нарколога чи психолога не перебуває, до адміністративної відповідальності притягався один раз за ч.1 ст.130 КУпАП, кредитів не має. Щодо дитини знає, що син [PERSON] до дитячого садка не ходить, захворювань немає ніяких, бажає приймати участь у вихованні дитини, однак бачив дитину останній раз коли позивач переїжджала на з'ємну квартиру, потім ще пару разів ходив до неї додому, доки вона не почала зустрічатись із [PERSON]. Крім того бачив дитину 7-8 місяців потому у машині, коли вона проїжджала. Якихось інших спроб побачитися з дитиною відповідач не здійснював, щось постійно перешкоджало йому. На даний час мешкає сам, родини немає, зустрічається з дівчиною, дітей немає інших. В подальшому в судові засіданні відповідач та його представник не з'являлись, про розгляд справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Управління служб, при винесенні рішення просив враховувати інтереси дитини, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved