Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом, у якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача, [PERSON] неустойку (пеню) за прострочку оплати аліментів в сумі 93005,08 грн. Позовні вимоги обґрунтовує ст. 196 СК України та тим, що згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.07.2012р. з відповідача на її користь стягнуто\~\~аліменти на утримання доньки\~у\~\~розмірі 600 грн. щомісяця,\~починаючи з 28.05.2012р. і до її повноліття. Однак, відповідач аліменти в період з травня 2012 року по березень 2014 року не сплачував, а з квітня 2014 року почав сплачувати, але тільки частково і до лютого 2015 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON], просив їх задовольнити з урахуванням уточнених позовних вимог. Вказував, що відповідач, обрав для себе таку позицію, щоб не виконувати своєчасно рішення суду щодо сплати аліментів, звертався до суду з позовом про звільнення його від сплати аліментів, і почав сплачувати тільки після того як він в інтересах позивача звернувся до правоохоронних органів щодо ухилення від сплати аліментів. Відповідач в судове засідання не зявився. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, вважаючи, що позивачем не доведено чи мало місце повідомлення державним виконавцем боржника про наявність заборгованості і про строк погашення, оскільки саме із цієї дати слід нараховувати пеню за кожен день прострочення виплати заборгованості до її повного погашення, про що вказується у постанові Верховного Суду України від 20.11.2008 року у справі № 6-14894. Представник відповідача вказував на те, що [PERSON] про проведення виконавчих дій передбачено надсилання повідомлення боржнику як це передбачено для судових повісток, а тому він вважає, що позивачем не доведено коли саме відповідач був повідомлений про відкриття виконавчого провадження і строк виконання рішення суду щодо сплати аліментів, тобто строк його виконання не настав, а тому не має підстав для стягнення аліментів за прострочку їх сплати. Представник відповідача також повідомив, що у відповідача зараз інша сімя, вагітна дружина, він знаходиться в Києві і наразі не має наміру приїжджати до Артемівська, тому і застосував інститут представництва його інтересів в суді. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, судом встановлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.07.2012р. з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто\~\~аліменти на утримання доньки\~\~починаючи з 28.05.2012р. і до її повноліття у\~\~розмірі 600 грн. щомісяця. Рішення набрало законної сили 24.07.2012 року (арк.с.102). Відповідно до ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу),визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу ), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу) який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середнього заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору-судом. Згідно довідки державного виконавця станом на 01.03.2014 року заборгованість по аліментам становить 12677 грн. В період з квітня 2014 року по лютий 2015 року відповідачем сплачено 5500 грн. Згідно довідки державного виконавця станом на 21.04.2015 року заборгованість по аліментам становить 15397 грн. Розмір заборгованості по аліментам відповідачем та його представником не оспорювався. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення. [PERSON] про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 74/5 від 15.12.1999 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 року за № 865/4158 з наступними змінами та доповненнями, передбачено, що державний виконавець уживає заходів примусового виконання, якщо боржник не виконує добровільно рішення у встановлений виконавцем строк відповідно до статті 24 Закон (п.1.5). Пунктом 3.6.2 [PERSON] передбачено, що державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (додаток 7). У постанові державний виконавець установлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати 7 днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій. При цьому вказується дата виконання. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. Порядок виконання рішення щодо стягнення аліментів визначено п.7,5 вказаної інструкції, зокрема, в пункті 7.5.2. зазначається, що розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, то заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості з аліментів і повідомити про нього стягувача і боржника. [PERSON] втратила чинність 17.12.2012 року (крім окремих пунктів) згідно наказу Міністерства юстиції 02.04.2012\~ № 512/5, зареєстрованого 02.04.2012 року за № 489/20802 «Про затвердження [PERSON] з організації примусового виконання рішень». Як [PERSON] про проведення виконавчих дій, так і [PERSON] з організації примусового виконання рішень передбачено, що надсилання документів виконавчого провадження здійснюється згідно з положеннями статті 31 Закону, якою встановлено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набуття рішення законної сили та не пов'язується з дотриманням державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження», а саме з моментом (часом) відкриття виконавчого провадження, тобто законодавець не ставить право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в залежність від того, чи існувала така заборгованість на час звернення до суду з такою вимогою, чи від відкриття виконавчого провадження у справі, а також від виклику боржника до виконавчої служби і попередження його про наявність заборгованості. З урахуванням вищенаведеного, аргументи представника відповідача про те, що строк нарахування пені за прострочку оплати аліментів має відліковуватися від дати повідомлення боржника про наявність заборгованості по аліментам із зазначенням строку оплати аліментів та отриманням цього повідомлення, не можна визнати обґрунтованими, тому що право на стягнення неустойки у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів, виникає з часу набуття рішенням законної сили, тобто не пов'язується\~\~ з дотриманням державним виконавцем\~Закону «Про виконавче провадження».\~\~\~\~ Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Суд зазначає, що звільнення від відповідальності за порушення зобов'язань по сплаті аліментів можливо лише в тому випадку, коли заборгованість виникла з незалежних, поважних причин, які в кожному конкретному випадку оцінюються судом з огляду на обставини справи. Доводи представника відповідача про те, що відповідач довгий період часу не знав про існування рішення про стягнення аліментів не можуть слугувати підставою для звільнення від сплати пені за несвоєчасну сплату аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду від 11.07.2012 року про стягнення аліментів не визначено строк проведення щомісячних платежів. У зв'язку з цим строк проведення щомісячних платежів по сплаті аліментів за рішенням суду має визначатися відповідно до вимог ст.69 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк сплати аліментів за попередній місяць повинен був здійснюватись до 10 числа кожного місяця наступного за звітним. Також представник відповідача вказував на те, що неустойка не підлягає стягненню, тому що необхідно застосувати строк позовної давності згідно глави 19 Цивільного кодексу України. Такі доводи представника відповідача є хибними та не грунтуються на законі, оскільки відповідно ч.1.ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу, тобто на ст.196 СК України не поширюються обмеження щодо строку позовної давності. При нарахуванні неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів суд враховує, що в період з квітня 2014 року по лютий 2015 року відповідачем сплачено 5500 грн. та виходить з дати набранням рішення законної сили, тобто з 27.07.2012 року, а також з того, що зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, а тому сума неустойки (пені) обчислюється, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати. Розрахунок перевірено судом та встановлено, що неустойка за весь час прострочення аліментів в період з дати набранням рішення законної сили (з 27.07.2012 року) по 21.04.2015 року включно складає 96139, 90 грн., у тому числі по місяцям: Період нарахуванняСума боргу (грн.) оплатавідсотокКількість днів прострочки// Сума неустойки (грн.) З 28.05.2012 по 31.07.2012 року 1277,00 1%строк оплати 10.08.2012 року 983 дня/ 12552,90 Серпень 2012600,00 1%953 дня/ 5718 грн. Вересень 2012600,00 1%922 дня/ 5532 грн. Жовтень 2012600,00 1%892 дня/ 5352 грн. Листопад 2012600,00 1%861 день/ 5166 грн. Грудень 2012600,00 1%831 день/ 4986 грн. Січень 2013600,00 1%800 днів/ 4800 грн. Лютий 2013600,00 1%769 днів/ 4614 грн. Березень 2013600,00 1%741 день/ 4446 грн. Квітень 2013600,00 1%710 днів/ 4260 грн. Травень 2013600,00 1%680 днів/ 4080 грн. Червень 2013600,00 1%649 днів/ 3894 грн. Липень 2013600,00 1%619 днів/ 3714 грн. Серпень 2013600,00 1%588 днів/ 3528 грн. Вересень 2013600,00 1%557 днів/ 3342 грн. Жовтень 2013600,00 1%527 днів/ 3162 грн. Листопад 2013600,00 1%496 днів / 2976 грн. Грудень 2013600,00 1%466 днів/ 2796 грн. Січень 2014600,00 1%435днів/ 2610 грн. Лютий 2014600,00 1%407 днів/ 2442грн. пеня Березень 2014600,00 1%377 днів/ 2262 грн. пеня Квітень 2014600,00100,001%З 500 грн. (з 10.05.2014 року по 21.04.2015=347) 1735 грн. Травень 2014600,00400,001%З 200 грн. (з 10.06.2014 року по 21.04.2015= 316 днів) 632грн. Червень 2014600,00600,001%- Липень 2014600,00200,001%з 400 грн. (з 10.08.2014 року по 21.04.2015 року = 255 днів) 1020 грн. Серпень 2014600,00400,001%З 200 грн. (з 10.09.2014 по 21.04.2015 року=224 дня/ 448 грн. Вересень 2014600,001200,001%- Жовтень 2014600,00-1%- Листопад 2014600,00600,001%- Грудень 2014600,00800,001%- Січень 2015600,00600,001%- Лютий 2015600,00600,001%- Березень 2015600,00-1%з 10.04 по 21.04. -12 днів /72 грн. 21.04.2015 420,00- - Всього неустойка 96139,90 грн. \~Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до вимог \~\~ст. 60 ЦПК України\~ кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Належних доказів тяжкого матеріального стану або стану здоровя відповідача, наявності утриманців, які унеможливлюють сплату аліментів та дають підстави для звільнення від відповідальності за несплату та несвоєчасну сплату аліментів відповідач та його представник до судового розгляду не надали. Відповідно ч.2.ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.07.2013 року у справі № 6-20835св13 визначено, що та обставина, що боржник не був обізнаний про наявність судових рішень про стягнення з нього аліментів та перебував за межами України, а також його незадовільний матеріальний стан можуть бути підставами для зменшення розміру неустойки (ч. 2 ст. 196 СК України), адже у розумінні положень сімейного законодавства батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, крім того, закон, зокрема ст. 181 СК України, не пов'язує виїзд одного з батьків за кордон на постійне або тимчасове проживання із звільненням від сплати аліментів, а лише встановлює спеціальний порядок їх стягнення. Суд приймає до уваги обставину, про яку вказував відповідач при розгляді цивільної справи № 219/2230/2014-ц, а саме те, що в період з 23 грудня 2012 року по 16 грудня 2013 року донька знаходилась на його повному утриманні, він \~не тільки \~забезпечував доньку, але займався її вихованням, і тому він просив звільнити його від сплати аліментів. Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 30.10.2014 року відмовлено зокрема тому, що проживання позивача разом з донькою не виключає обовязку батька \~\~утримувати дитину та виконувати рішення суду про стягнення аліментів. Суд апеляційної інстанції ухвалою від 22.01.2015 року (22-ц/778/600/15) (арк.с.68) визнав, що суд першої інстанції таким доводам відповідача дав належну правову оцінку, а саме про те, що періодичне проживання з батьком його неповнолітньої дитини не позбавляє його сплачувати аліменти дружині на утримання дитини. Тобто при розгляді вищевказаної справи [PERSON] не спростований той факт, що дитини час від часу проживала разом з батьком. Зазначені обставини не потребують доказування в силу положень ч.3\~ст.61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких\~\~беруть участь ті\~\~самі\~\~особи\~\~або\~\~особа,\~\~щодо якої встановлено ці обставини. З урахуванням вищевказаних обставин справи суд дійшов висновку, що періодичне проживання з батьком його неповнолітньої дитини дійсно не є підставою для звільнення від сплати аліментів дружині на утримання дитини, однак може бути підставою для зменшення розміру неустойки (пені) за несплачені аліменти за кожен день прострочення, а тому зменшує розмір неустойки до 45152,95 грн. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем сплачено судовий збір частково в сумі 100 грн. за заявою про відстрочку сплати останньього. Задоволено до стягнення суму 45152,95 грн., тому судовий збір підлягає стягненню в сумі 451,53 грн., у тому числі з відповідача на користь позивача в сумі 100 грн., на користь держави 351,53 грн.

Outcome: partial