Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] соціальної політики Черкаської міської ради, треті особи: директор [PERSON] соціальної політики Черкаської міської ради [PERSON], Черкаська міська рада про стягнення заробітної плати за час щорічної відпустки та стягнення моральної шкоди. Під час розгляду справи з числа третіх осіб за клопотанням позивача виключено третю особу директора [PERSON] соціальної політики Черкаської міської ради [PERSON], а також залучено в якості співвідповідача - [PERSON] центр соціальної допомоги Придніпровського району м.Черкаси та в якості третьої особи - ліквідаційну комісію з припинення [PERSON] центру соціальної допомоги Придніпровського району м. Черкаси. Крім того, позивачем були уточнені позовні вимоги, а саме, - позивач просив суд стягнути не з [PERSON] соціальної політики Черкаської міської ради, а з [PERSON] центру соціальної допомоги Придніпровського району м.Черкаси на свою користь заробітну плату за час щорічної відпустки з 06 березня 2017р. загальною тривалістю 37 календарних днів у сумі 10912грн. 03коп. та моральну шкоду в розмірі 50000грн., а також зобов»язати [PERSON] центр соціальної допомоги Придніпровського району м.Черкаси виплатити позивачеві матеріальну допомогу на оздоровлення до відпустки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач з 01.05.2014р. працює на посаді директора територіального центру соціальної допомоги Придніпровського району м. Черкаси. 23.02.2017р. вона подала на ім.»я директора департаменту соціальної політики ЧМР [PERSON] заяву з проханням надати з 06.03.2017р. щорічну основну відпустку тривалістю 30 календарних днів та 7 календарних днів додаткової відпустки за ненормований робочий день з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення. Заява на відпустку була подана згідно із затвердженим графіком відпусток та погоджена з куратором терцентру. Після закінчення відпустки з 12 квітня 2017р. вона перебувала на лікарняному і, коли вийшла на роботу з 03.05.2017р., їй стало відомо, що відпускні не нараховані, оскільки директором департаменту [PERSON] не було видано наказ про її відпустку. На усні звернення до директора департаменту з приводу оплати відпустки, отримала відповідь, що наказ на відпустку вона повинна була видати на себе сама, оскільки у директора департаменту таких повноважень немає. Між тим, заява про відпустку не була розглянута директором департаменту [PERSON], її ніхто не повідомляв, а також вона не отримувала відповіді про те, що директор департаменту не наділена повноваженнями щодо надання відпустки директору центра. 08.06.2017р. позивач написала заяву з проханням повідомити дату виплати зарплати за час щорічної відпустки та надати інформацію про причини затримки такої виплати, однак відповіді не отримала. Отже, вважає, що неправомірно їй відмовлено у виплаті зарплати за час щорічної відпустки. Позивач вважає, що вона особисто не могла видавати наказ щодо себе про те, що вона відбуває у відпустку, оскільки в 2016р. такий наказ видавала директор департаменту соціальної політики ЧМР [PERSON] Крім того, позивач вважає, що їй завдано моральної шкоди, оскільки з-за невиплати зарплати за час відпустки, вона відчувала моральні страждання, втратила нормальні життєві зв»язки, була змушена економити на харчах, одязі, що призвело до значних душевних переживань. Через брак коштів, у неї виник борг по оплаті за комунальні послуги, вона як інвалід 2 групи, через брак коштів не може придбати медикаменти для щоденного вживання. Розмір моральної шкоди оцінює в 50000грн. 00коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] повністю підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] центру соціальної допомоги Придніпровського району м.Черкаси не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомлено. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] соціальної політики ЧМР за довіреністю [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог, про що надані письмові заперечення. В судове засідання не з»явилася третя особа Черкаська міська рада, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи. Представником за довіреністю [PERSON] надані письмові заперечення проти позову. В судовому засіданні представник третьої особи ліквідаційна комісія з припинення [PERSON] центру соціальної допомоги Придніпровського району м. Черкаси за довіреністю [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, надавши письмові заперечення проти позову. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що [PERSON], 1972р. народження з 01.04.2009р. працює на посаді директора територіального центру соціальної допомоги Придніпровського району м. Черкаси з порядку переведення з територіального центру соціальної допомоги виконкому Придніпровської районної ради м. Черкаси (наказ №20 кп параграф 1 від 06.04.2009р.), що підтверджується даними трудової книжки БТ-ІІ №7507379. Відповідно до графіку надання щорічних відпусток працівникам територіального центру соціальної допомоги Придніпровського району у 2017 році, що затверджений 14.12.2016р. директором центру [PERSON], - остання має право на відпустку 30 календарних днів та 7 додаткових календарних днів із зазначенням дати за планом березень липень 2017 року. 23.02.2017р. [PERSON] подала директору департаменту соціальної політики ЧМР [PERSON] заяву про надання відпустки на 30 календарних днів та, як інваліду 2 групи на 7 календарних днів за поточний рік з 06.10.2016р. по 05.10.2017р., - з 06.03.2017р. та з проханням надати матеріальну допомогу на оздоровлення. Дана заява була прийнята у департаменті соціальної політики ЧМР 23.02.2017р. за №186/01-9, про що свідчать дані журналу обліку та не заперечується відповідачем. На заяві мається напис: «[PERSON] у зв»язку з виробничою необхідністю прошу перенести відпустку на другу половину квітня 2017р. згідно з графіком. Підпис». Крім того, встановлено, що [PERSON] з 23.02.2017р. по 06.03.2017р., з 12.04.2017р. по 28.04.2017р. перебувала на лікарняному, про що свідчать листки непрацездатності №288603 та №284808. Також, встановлено, що 03.05.2017р. [PERSON] вийшла на роботу. 08.06.2017р. [PERSON] звернулася до директора департаменту соціальної політики ЧМР із заявою щодо повідомлення її про дату виплати зарплати за час відпустки протягом 37 календарних днів та інформації про причини затримки виплати зарплати за час щорічної відпустки та матеріальної допомоги. На підставі рішення Черкаської міської ради від 13.02.2017р. №2-1651 «Про утворення Центру надання соціальних послуг м. Черкаси та реорганізацію територіальних центрів соціальної допомоги м. Черкаси» (із змінами, внесеними рішенням Черкаської міської ради від 02.03.2017р. №2-1792 «Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 13.02.2017р. №2-1651 «Про утворення Центру надання соціальних послуг м. Черкаси та реорганізацію територіальних центрів соціальної допомоги м. Черкаси»), від 24.04.2017р. №2-1977 «Про перейменування територіального центру соціальної допомоги Соснівського району м. Черкаси та реорганізацію територіального центру соціальної допомоги Придніпровського району м. Черкаси» до Єдиного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань, внесено інформацію про те, що територіальний центр соціальної допомоги Придніпровського району м. Черкаси за рішенням засновника з 05.05.2017р. перебуває в стадії припинення. 27.03.2017р. головою ліквідаційної комісії [PERSON] на адресу директора територіального центру [PERSON] (за місцем проживання) направлено листа №9 щодо необхідності надати документи, що підтверджують підстави відсутності [PERSON] на робочому місці з 07.03.2017р., однак даний лист, які направлявся рекомендованим відправленням № 1800302825785 поштовим відділенням повернуто за закінченням строку зберігання. 31.03.2017р. на адресу міського голови [PERSON] директором департаменту соціальної політики ЧМР [PERSON] направлено службову записку про те, що [PERSON] з 07.03.2017р. по дату звернення була відсутня на робочому місці і причини відсутності не відомі. Відповідно до службової записки інспектора з кадрів територіального центру [PERSON] від 16.05.2017р. на адресу голови комісії з припинення територіального центру [PERSON], - наказ про відбуття у відпустку директором установи [PERSON] не видавався. Відповідно до Положення про територіальний центр соціальної допомоги Придніпровського району м. Черкаси, що затверджене рішенням Черкаської міської ради №4-617 від 15.04.2014р., - територіальний центр соціальної допомоги Придніпровського району м. Черкаси є бюджетною установою, рішення щодо утворення, ліквідації або реорганізації якої приймається Черкаською міською радою, організаційно-правова форма комунальна установа. [PERSON] центр є установою, яка здійснює реалізацію соціальної політики держави, утворюється для соціального обслуговування та надання соціальних послуг громадянам, які перебувають у складних життєвих обставинах і потребують сторонньої допомоги, за місцем проживання, в умовах стаціонарного, тимчасового або денного перебування (п.п.1.1, 1.2). Як передбачено п.5.1 Положення, територіальний центр очолює директор, який призначається і звільняється з посади міським головою за поданням департаменту соціальної політики ЧМР та підпорядковується у своїй діяльності директору департаменту соціальної політики ЧМР та заступнику директора департаменту начальнику управління соціальних послуг. Повноваження директора територіального центру визначені у пункті 5.3 Положення, в т.ч. розпоряджається коштами територіального центру в межах затвердженого кошторису витрат та відповідно до їх цільового призначення , в т.ч. на оплату; призначає в установленому порядку на посади і звільняє з посад працівників територіального центру; видає у межах своєї компетенції накази (в т.ч. щодо здійснення (припинення) обслуговування громадян), організовує і контролює їх виконання. [PERSON] центр є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах казначейства, печатку із своїм найменуванням, штампи та бланки і діє відповідно до цього Положення (п.6.1). Умови оплати праці працівників територіального центру та штатна чисельність визначаються відповідно до законодавства з питань оплати праці, норм часу, чисельності та типового штатного нормативу чисельності працівників територіального центру, що затверджується Міністерством соціальної політики України (п.7.6). Як зазначено у пункті 9.2 Положення, питання, не врегульовані цим Положенням, регулюються відповідними актами законодавства України. Рішенням Черкаської міської ради від 03.11.2011р. №3-278 уповноважено посадових осіб керівництва Черкаської міської ради та її виконкому підписувати розпорядчі документи щодо надання всіх видів відпусток працівникам виконавчих органів Черкаської міської ради, зокрема (п.1.3), - директора департаменту соціальної політики ЧМР (посадовій особі, яка виконує обов»язки) - стосовно працівників департаменту (крім директора департаменту (посадової особи, яка виконує обов»язки), шляхом видачі наказу директора департаменту соціальної політики. Крім того, рішенням Черкаської міської ради №3-1682 від 23.05.2013р. затверджено структуру, загальну чисельність апарату Черкаської міської ради та її виконавчих органів, в т.ч. затверджено департамент соціальної політики ЧМР та його чисельний штат. Рішенням від 13.02.2017р. №2-1650 внесено зміни до рішення №3-1682, а також затверджено Положення про департамент соціальної політики Черкаської міської ради. Пунктом 15 Положення визначена компетенція департаменту, а пунктом 20 повноваження директора департаменту. Під час розгляду справи судом встановлено, що директор територіального центру не є працівником департаменту, оскільки очолює територіальний центр, який є окремою юридичною особою і не входить до структури департаменту соціальної політики ЧМР, і відповідно, на думку суду, вказане рішення №3-278 не регулює спірні правовідносини. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку (ч.1 ст. 80 ЦК). Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації (ч.4 ст. 87ЦК). Як передбачено ст. 104 ч.ч. 1, 2 ЦК, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно до статті 74 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Тривалість щорічної основної відпустки та щорічної додаткової відпустки визначені статтями 75 та 76 КЗпП. Дні тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку, а також відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами до щорічних відпусток не включаються (ст. 78 КЗпП). Як передбачено частинами 3, 4, 5 статті 79 КЗпП, щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року. Черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну. Відповідно до ч.4 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Крім того, Закон України «Про відпустки» встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи. За статтею 6 Закону, інвалідам I і II груп надається щорічна основна відпустка тривалістю 30 календарних днів. Положення цієї статті щодо тривалості щорічної основної відпустки не поширюються на працівників, тривалість відпустки яким установлюється іншими актами законодавства, проте тривалість їх відпустки не може бути меншою за передбачену частинами першою, сьомою і восьмою цієї статті. Відповідно до ч.11 ст. 10 згаданого Закону, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний вести облік відпусток, що надаються працівникам. При цьому, типова форма наказу про відпустку затверджена наказом Держкомстату від 05.12.2008р. №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Державного комітету статистики України від 25.12.2009 року N 496). Під час розгляду справи судом встановлено, що наказ про відпустку [PERSON] не був виданий ні директором територіального центру, ні головою ліквідаційної комісії, ні директором департаменту соціальної політики ЧМР, ні іншими уповноваженими особами. При цьому, жодних належних та допустимих доказів того, що саме директор департаменту соціальної політики ЧМР повинен був видавати відповідний наказ, до суду не надано. Посилання позивача на практику, яка склалася у минулі роки щодо видання такого наказу відносно директора територіального центру [PERSON] директором департаменту соціальної політики ЧМР, - є безпідставними. Отже, з»ясувавши обставини справи, суд вважає, що наказ про відпустку повинен був бути виданий керівником чи особою, яка виконувала обов»язки керівника територіального центру соціальної допомоги Придніпровського району м. Черкаси. Положенням передбачені повноваження директора територіального центру, в т.ч. видавати накази, а тому він має право підписувати накази як щодо всіх працівників, так і щодо самого себе. Крім того, вихід у відпустку передбачає ознайомлення особи, що відбуває у відпустку, із відповідним наказом (розпорядженням), що свідчить про письмове повідомлення її (працівника) про початок відпустки. Зазначене письмове повідомлення в даному випадку, відсутнє. Під час розгляду справи позивач зазначила, що вона не видавала наказ про її відпустку, не ознайомлювалась із таким наказом, який би був виданий іншими уповноваженими особами і не цікавилась наявністю чи відсутністю такого наказу. Слід зазначити, що саме примірник наказу передається до бухгалтерії/бухгалтера підприємства, установи чи організації і є підставою для розрахунку відпускних. Відповідно відсутні підстави й для застосування положень статті 237-1 КЗпП. Таким чином, не підлягають до задоволення уточнені позовні вимоги в повному обсязі, враховуючи, що суд розгляда є цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, а тому у позові слід відмовити. Судові витрати необхідно компенсувати за рахунок Державного бюджету України. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed