Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом з урахуванням уточнень до [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб: [PERSON], Універсальної біржі товарів, робіт, майнових прав та послуг «Епіцентр» про визнання права власності на спадкове майно - квартиру [ADDRESS]. Позивачка свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що [PERSON] був її батьком, що підтверджуються свідоцтвом про народження [INFO] серія [NUMBER]. [INFO] батько позивачки помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть від [INFO] серії [NUMBER]. Після його смерті відкрилась спадщина на майно - квартиру [ADDRESS], яка належала померлому на підставі біржового контракту купівлі-продажу домоволодіння від 08.04.1998 року. У відповідності до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачка - дочка померлого, відповідач [PERSON] - дружина померлого та відповідач [PERSON] - син померлого. Згідно із ч. І ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У жовтні 2013 року відповідачами була написана відмова у прийнятті спадщини на користь позивача. Позивач звернулась до нотаріуса з проханням оформити Свідоцтво на спадщину за законом та отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки зазначена квартира придбана на підставі біржової угоди, а згідно діючого законодавства договір відчуження потребує нотаріального посвідчення. Просила суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і дала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, до суду надали заяву, в якій просили справу розглянути у їх відсутність. Третя особа [PERSON], представник третьої особи Універсальної біржі товарів, робіт, майнових прав та послуг «Епіцентр» у судові засідання не з'явилися. Про день, час і місце розгляду справи були сповіщені у встановленому законом порядку, що підтверджується представленими в матеріалах справи документами. У справі мається досить матеріалів про права і взаємини сторін, тому суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутність третіх осіб на підставі наявних досліджених у судовому засіданні доказів. Розглянувши справу в межах позовних вимог, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та докази, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України суд приймає рішення про задоволення позовних вимог, якщо відповідач визнав позов та за наявністю законних на те підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 17 Загальної декларації прав людини кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У частинах 1, 2, 5 статті 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник лише не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавленим права приватної власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав і обов'язків від померлої фізичної особи до інших осіб. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадку входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями по закону можуть бути фізичні особи, які являються живими на час відкриття спадку. Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадок не позбавляє спадкоємця права на спадок. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], і був чоловіком відповідачки [PERSON], що підтверджуються свідоцтвами про народження, свідоцтвами про укладення шлюбу. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть від [INFO] серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно - квартиру [ADDRESS], яка належала померлому на підставі біржового контракту купівлі-продажу домоволодіння № 98-048/04 від 08.04.1998 року, укладеного на Універсальній біржі товарів, робіт, майнових прав та послуг «Епіцентр» між [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачка - дочка померлого, відповідач [PERSON] - дружина померлого та відповідач [PERSON] - син померлого. Відповідно до положень ч. І ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 11 жовтня 2013 року відповідачами була написана відмова у прийнятті спадщини на користь позивача. Позивач звернулась до нотаріуса з проханням оформити Свідоцтво на спадщину за законом та отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки зазначена квартира придбана на підставі біржової угоди, а згідно діючого законодавства договір відчуження потребує нотаріального посвідчення. Правовідносини, що склалися між сторонами біржової угоди, мали місце до набрання чинності ЦК України в редакції 2004 року, тому відповідно до п. 4 Прикінцевих положень підлягають застосуванню положення ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до вимог ст. 45 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Відповідно до вимог ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до вимог ст. 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. Відповідно до вимог ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 № 1956-XII біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Біржовий контракт купівлі-продажу домоволодіння № 98-048/04 від 08.04.1998 року, укладений на Універсальній біржі товарів, робіт, майнових прав та послуг «Епіцентр» між [PERSON] та [PERSON] це угода купівлі-продажу квартири, яка була зареєстрована на Універсальній біржі товарів, робіт, майнових прав та послуг «Епіцентр» та відповідно до норм діючого законодавства на той час не потребувала обов'язкового нотаріального посвідчення. Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі та подальшої реєстрації у БТІ м. Донецька. У статті 15 Закону України «Про товарну біржу» зазначено, що угоди, які зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Крім цього, біржовий контракт № 98-048/04 від 08.04.1998 року зареєстровано на Універсальній біржі товарів, робіт, майнових прав та послуг «Епіцентр» 09.04.1998 року. Біржовий контракт був укладений відповідно до вимог ст.153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Статтею 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. 15.04.1998 року згідно реєстраційного посвідчення БТІ м. Донецька квартира [ADDRESS] на підставі біржового контракту Універсальної біржі товарів, робіт, майнових прав та послуг «Епіцентр» від 08.04.1998 року належала на праві власності померлому [PERSON]. Таким чином, на час укладення Біржового контракту купівлі-продажу домоволодіння № 98-048/04 від 08.04.1998 року на Універсальній біржі товарів, робіт, майнових прав та послуг «Епіцентр» між [PERSON] та [PERSON], - було додержано вимоги законодавства щодо форми договору. Факт домовленості померлого [PERSON] та попереднього власника квартири щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири підтверджується копією технічного паспорту, копією договору купівлі-продажу квартири, копією реєстраційного посвідчення БТІ м. Донецька, згідно з яким за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру. Тому, на підставі контракту купівлі-продажу від 09.04.1998 року, який зареєстрований у БТІ м. Донецька 15.04.1998 року, за реєстром № 494, [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS]. З огляду наведеного, наданих позивачем доказів, і, оскільки позивач не має інших способів захисту свого права на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved