Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування садибою [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказала, що вона є власницею 18/25 частин садиби [ADDRESS], іншою частиною - 7/25 зазначеної садиби володіє відповідач. Загальна площа земельної ділянки, зареєстрованої за домоволодінням [ADDRESS], складає 1274 кв.м. Згідно її ідеальної частки - 18/25, їй припадає 922 кв.м земельної ділянки, на ідеальну частку відповідача - 7/25, припадає земельна ділянка розміром 358 кв.м., однак відповідач користується земельною ділянкою на 146 кв. м. більше ніж їй припадає. Самостійно вирішити питання про порядок користування вказаною садибою позивачу з відповідачем не вдається, оскільки відповідач ігнорує її пропозиції. 29.11.2013 року експертом було проведено експертне земельно-технічне дослідження вказаної земельної ділянки, згідно якого було надано два варіанти розподілу. Прохає встановити порядок користування згідно з першим варіантом розподілу встановленого висновком експертного земельно-технічного дослідження №11/9-13. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила, прохала встановити порядок користування за другим варіантом розподілу, встановленого висновком експертного земельно-технічного дослідження №11/9-13, оскільки у позові допустила описку, та прохала зобов'язати відповідача за власні кошти перенести з її ділянки туалет, а на неї покласти усі понесені судові витрати. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала та не заперечувала, щодо встановлення порядку користування садибою за другим варіантом розподілу, а також погодилася щодо перенесення туалету за її рахунок з ділянки позивача на ділянку яка відходить у її користування, з врахуванням відмови позивача від покладення на неї судових витрат. Третя особа - Управління Держкомзему у м. Кременчуці до суду свого представника не направила, хоча про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена. Експерт - Шлапак С.Л. в судовому засіданні пояснила, що визначення порядку користування між співвласниками відповідно до їх ідеальних долів можливо лише по запропонованим 2 варіантам. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання експерта, дослідивши та оцінивши наявні письмові матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Позивач є власником 18/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS], які реально не виділені, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.07.1213 року посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано в реєстрі за № 1289, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 5994245. Відповідачу належить 14/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS], які реально не виділені, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.06.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано в реєстрі за № 2981, зареєстрованого в реєстрі прав власності 27.06.2003 року. Згідно технічного паспорту житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 1274 кв.м.,з яких 1190 кв.м. виділено по нормі, 84 кв.м. складають лишки. Згідно висновку експертного земельно-технічного дослідження № 11/9-13 від 29.11.2013 року, в результаті проведення натурних вимірів фактично в користуванні співвласниками даного домоволодіння знаходиться земельна ділянка площею 1280 кв.м., при цьому порушення з боків примикаючи ділянок суміжних користувачів відсутні. Встановити де саме надлишки садибного міста не представляється можливим, а тому експертом розглянуто можливість визначення порядку користування з урахуванням результатів натурного обстеження. Так, згідно висновку експертного земельно-технічного дослідження № 11/9-13 від 29.11.2013 року, експертом запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою площею 1280 кв.м. відповідно до ідеальних часток співвласників в спільній частковій власності на домоволодіння з повним роздільним користуванням для всіх співвласників домоволодіння. За яким за першим варіантом: співвласнику (кв. [NUMBER], кв. [NUMBER]) гр. [PERSON] у відповідності з ідеальною часткою на 18/25 часток виділити земельну ділянку площею 922м2 (1280x18/25) (на плані земельної ділянки зазначено синім кольором); співвласнику II (квартира [NUMBER]) гр. [PERSON] у відповідності з ідеальною часткою на 7/25 часток виділити земельну ділянку площею 358м2 (1280x7/25) (на плані земельної ділянки зазначено зеленим кольором). Межа користування вказана на викопіровці плану земельної ділянки червоним кольором і проходить по крапках А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, Л. Для обслуговування та здійснення поточного ремонту житлового будинку з боку кімнати « 3-4» на земельній ділянці І співвласника - [PERSON] виділити зону земельного сервітуту площею 5,3м2 на користь ІІ співвласника - [PERSON] (на плані зазначено червоним кольором.) За другим варіантом розподілу змінюється лише межа користування земельної ділянки яка буде проходити по крапках А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, Л, М, Н. В судовому засіданні експерт пояснив, що інших варіантів встановлення користування домоволодіння з дотриманням ідеальних часток співвласників бути не може. Стаття 317 ЦК України визначає зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що сторони бажають користуватися частками які відповідають їх ідеальним долям, та в судовому засіданні дійшли згоди про встановлення порядку користування садибою за другим варіантом визначеним у експертизі, при цьому здійснити переміщення туалету (уборна літ. «О»), суд вважає, що необхідно встановити даний порядок користування, оскільки він відповідає потребам та побажанням сторін та не суперечить вимогам чинного законодавства, є найбільш доцільним для раціонального та практичного користування співвласниками. Згідно п.2 ст.395 ЦК України одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут). За приписами статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь - якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Статтею 404 ЦК України, зокрема, визначено правові підстави права користування чужою земельною ділянкою, а саме, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Відповідно до ст. 402 цього Кодексу, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що для обслуговування та здійснення поточного ремонту житлового будинку з боку кімнати « 3-4» на земельній ділянці позивача слід виділити зону земельного сервітуту площею 5,3 кв.м. на користь відповідача. Зважаючи на те, що позивач бажає залишити судові витрати на ній, з відповідача вони не підлягають стягненню.

Outcome: approved