Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що їй належить на праві власності 5/6 частка житлового будинку [ADDRESS] . Інша 1/6 частка житлового будинку [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] 29.07.2019 року на підставі повідомлень № 5749 Управління праці та соціального захисту населення про припинення надання житлової субсидії вона дізналась що у житловому будинку [ADDRESS] зараз зареєстрована, але не мешкає [PERSON] . Відповідач отримала власну домову книгу, без повідомлення [PERSON] зареєструвала своє місце проживання у будинку, через це [PERSON] була позбавлена житлової субсидії та Управління праці та соціального захисту населення зобов`язала її повернути переплачену субсидію на загальну суму 12 208,04 грн. Вважає, що це порушує її права, завдає їй збитків, тому вона звернулася до суду з даним позовом та посилаючись на ст.ст. 346, 365 просила припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] . Представник позивача за ордером та свідоцтвом адвокат Безух М.І. просив позов задовольнити з вищенаведених підстав та на підставі досліджених судом доказів. Просив стягнути судові витрати з відповідача, що складаються з 768,40 грн. судового збору, 8000 грн. витрат на проведення судової експертизи, 6000 грн. як витрат на професійну правничу допомогу. Просив справу слухати без його участі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, сповіщена належним чином. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позов не надала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~ Як встановлено судом, [PERSON] належить на праві власності 5/6 частка житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про прав на спадщину за законом виданого 05.07.1991 року Бердянською державною нотаріальною конторою. Інша 1/6 частка житлового будинку [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.11.2013 року Державним нотаріальним архівом Головного управління юстиції у Запорізькій області. 29.07.2019 року на підставі повідомлення № 5749 Управління праці та соціального захисту населення про припинення надання житлової субсидії [PERSON] дізналась що у житловому будинку [ADDRESS] зареєстрована, але не мешкає відповідач [PERSON] [PERSON] отримала власну домову книгу, без повідомлення [PERSON] зареєструвала своє місце проживання у спірному будинку, через це [PERSON] була позбавлена житлової субсидії та Управління праці та соціального захисту населення зобов`язала її повернути переплачену субсидію на загальну суму 12 208,04 грн. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ст. 356 Цивільного кодексу України це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватись і розпоряджатись належним їм у певних частках майном, яке складає одне ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Положеннями частини першої ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим. 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зі змісту практики Верховного Суду У країни випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-5 ч.1 ст. 365 Цивільного кодексу України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Відповідно до п. 1,2 висновків судової будівельно-технічної експертизи за № 245/61 від 15 листопада 2019 року технічно не можливо поділити чи визначити порядок користування спірним житловим будинком, оскільки частка відповідача є незначною. Отже, у даному випадку річ є неподільною, 1/6 частка, яка належить відповідачу [PERSON] є незначною і не може бути виділена в натурі. При цьому, припинення права власності на 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, оскільки [PERSON] у цьому будинку не мешкає, має у власності інше житло: трикімнатну квартиру [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору про поділ спільного майна подружжя № 951 від 03.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу та двоповерховий садовий будинок [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] № 941661 від 14.12.2010 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 182639905 від 27.09.2019 року. Сукупність зазначених обставин у відповідності з ч. 1 ст. 365 Цивільного кодексу України є підставою для припинення права відповідача [PERSON] на 1/6 частку у спільному житловому будинку [ADDRESS] . Грошова або інша майнова компенсація відповідно до ст. 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не потребує. Згідно з п. 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. судам слід враховувати, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Вищенаведене свідчить, що обов`язкові умови для припинення права на частку, які передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України, мають місце в даних правовідносинах. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно до п. 3 висновків судової будівельно-технічної експертизи за № 245/61 від 15 листопада 2019 року грошова ринкова (дійсна) вартість 1/6 частки садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS] складає 48\~429,00 гривень. Відповідно до платіжного доручення № 1 від 03.12.2019 року на депозитний рахунок суду позивач [PERSON] внесла вартість 1/6 частки майна на суму 48\~429,00 гривень. Згідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень\~ст. 5 ЦПК України\~суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Згідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінюючи докази окремо та в цілому у їх сукупності, суд приходить до висновку що вони достатні для задоволення позову, а обставини зазначені позивачкою дають достатньо підстав для висновку, що спільне користування сторонами спірним нерухомим майном є неможливим і що в даних правовідносинах наявні умови, передбачені ст. 365 ЦК України, які дають право ухвалити рішення про припинення права на частку в спільному майні. При розподілі судових витрат, оскільки позов задоволено повністю суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивачки 768,40 грн. судового збору, враховуючи принципи співрозмірності та складності справи про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу до 3000 грн. та відмову у стягнення 8000 грн. як витрат на проведення судової експертизи, оскільки доказів сплати цієї суми суду не надано.

Outcome: approved