Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів на неповнолітніх дітей. Посилається на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі по 250 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Вказує, що її матеріальний стан погіршився, в звязку із чим просить стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, направили суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, надав пояснення, що на даний час він офіційно не працює, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину, інвалідності не має, стан його здоровя задовільний. Додав, що шлюб між ним та позивачем не розірваний. Однак фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2014 року, іншої сімї він немає, проживає з матірю, яка час від часу матеріально допомагає онукам [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, справу розглянуто без участі позивача та її представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення відповідача вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до норм глави 15 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~ наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, при зміні розміру аліментів, визначеного рішенням суду, суд повинен врахувати зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів або одержувача аліментів, зміни стану здоров'я когось з них. Судом встановлено, що в шлюбі між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 7-8). Згідно копії рішення Заставнівського районного суду від 26.06.2018 року (а.с. 5) з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] стягуються аліменти в розмірі по 250 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обовязком як матері, так і батька. Судом встановлено, що до складу сімї позивача [PERSON] входять діти [PERSON] та [PERSON], що вбачається із акту обстеження умов проживання (а.с. 6). З виписок із амбулаторних карток дітей вбачається, що їх стан здоровя задовільний (а.с. 9-10). Згідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні відповідачем не доведені факти належними та допустими доказами, що його матеріальний стан погіршився. Натомість з матеріалів справи вбачається, що матеріальний стан позивача погіршився, оскільки вона не працює, дохід від оренди землі не отримує. З урахуванням викладеного, суд вважає, що визначений рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26.06.2014 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] недостатній для їх утримання, оскільки з часу ухвалення вказаного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області значно збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VIII від 7 грудня 2017 року станом на 02.10.2018 року становить 1944 гривень, забезпечення якого є в рівній мірі обовязком, як матері так і батька. Згідно ч.ч. 2,3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати Таким чином суд, врахувавши вимоги статті 182 СК України та інші обставини, що мають істотне значення вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору в розмірі 704,80 грн., то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір саме в такому розмірі. На підставі викладеного, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, главою 15 СК України,

Outcome: approved