Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вона 28.10.2007 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №2356. Від шлюбу дітей вони не мають. Позивач посилається на те, що протягом останніх років шлюбні відносини між ними поступово погіршились. На даний час у їх відносинах відсутнє порозуміння та повага, особисті відносини протягом тривалого часу мають негативний характер, між ними відсутнє спілкування. На даний час вона проживає окремо від чоловіка та не бажає поновлювати шлюбні відносини з ним. Вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, надання строку на примирення не виправить стан стосунків між ними, спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, а тому просить його розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.10.2007 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-МИ №030873 від 28.10.2007 року (а.с.4). Від шлюбу дітей вони не мають. Причиною розпаду сімї є те, що протягом останніх років шлюбні відносини між сторонами погіршились. На даний час у відносинах сторін відсутнє порозуміння та повага, протягом тривалого часу вони мають негативний характер, сторони не спілкуються між собою. На даний час сторони проживають окремо, будь яких відносин не підтримують, спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб серії І-МИ №030873 від 28.10.2007 року (а.с.4) видно, що після реєстрації шлюбу позивач [PERSON] змінила своє прізвище «Торончук» на прізвище - «Столяр», однак враховуючи, що від останньої клопотань про залишення даного прізвища чи відновлення дошлюбного прізвища не надходило, то суд це питання не вирішує. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved