Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого посилалася на ту обставину, що сторони перебувають у шлюбі з 14.12.2013 року, зареєстрованого виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Василівського району Київської області, актовий запис №32. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Спільне життя не склалося, подальше проживання і збереження шлюбу з відповідачем не можливі та суперечить інтересам позивача. Фактично шлюбні відносини припинено з червня 2015 року. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Макарова» та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про неможливість прибути в судове засідання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1\~ст.51 Конституції України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч.2\~ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 14.12.2013 року виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Василівського району Київської області, актовий запис №32 (свідоцтво про шлюб серії I-ОК №156866 від 14.12.2013 року). Від шлюбу подружжя має малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії I-ОК №277935 від 24.07.2014 року). На виконання вимог ст.111 Сімейного кодексу України, судом були вжиті заходи щодо примирення подружжя, шляхом надання сторонам строку для примирення (ухвала суду від 26.12.2017 року), однак, обставини, що стали підставою для звернення позивача до суду, існувати не перестали, оскільки позивач наполягала на задоволенні позову. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України №3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). Тому, зважаючи на викладене, а також враховуючи що надії на збереження сімї немає, причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу обґрунтовані, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, строк, що надавався сторонам для примирення закінчився, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], залишивши позивачу, після розірвання шлюбу, прізвище «Макарова». Згідно з ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем при подачі позовної заяви за квитанцією №109 від 13.10.2017 року сплачено 640,00 (шістсот сорок) гривень судового збору, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вказаному розмірі. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved