Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, [PERSON], 3-тя особа: Виконавчий комітет Куп'янської міської ради Харківської області про визнання громадянина таким, що втратив право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником ? частини квартири 35, яка розташована за адресою: [ADDRESS], власником іншої частини квартири є [PERSON]. За зазначеною адресою зареєстрований відповідач, який є колишнім власником квартири. З квітня 2015 року по теперішній час відповідач фактично не проживає в спірній квартирі. Окрім того відповідач не є членом сім'ї позивача, не сплачує за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим порушує права позивача на користування та розпорядженням своїм майном у зв'язку з чим остання звернулася до суду з наступним позовом, який просять суд задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити у разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутність не з'явившогося відповідача на підставі наданих письмових доказів по справі. Представник третьої особи: Виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області у судове засідання також не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши думку позивача, третьої особи, судом встановлені такі факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, позивач є власником ? частини квартири 35, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування частки квартири від 26.02.2016 року посвідченого приватним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за № 251, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 54273014( а.с.9-12). За адресою [ADDRESS] разом з власниками, зареєстрований [PERSON], який з 2015 року не мешкає за даною адресою та не є членом сім'ї позивача. Факт не проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується актом не проживання громадянина за місцем його реєстрації від 01 листопада 2016 року, затвердженим начальником ЖКП-1 Куп'янської міськради, в якому зазначено, що [PERSON] не мешкає в квартирі за місцем реєстрації.(а.с. 3). Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідач, будучи зареєстрований в будинку порушує права позивача перешкоджає їй користуватися власним житлом. Після відчуження позивача житлового приміщення у відповідача припинилося самостійне право проживання в спірній квартирі. Договору найму або оренди між сторонами не укладалося. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином встановлено, що позивач набув право власності на нерухоме майно на законних підставах, між іншим не заборонених законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, що мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, які, окрім іншого, передбачають, що правовідносини, пов'язані зі створенням перешкод здійснення права користування своїм майном, регулюються ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право на жиле приміщення, якщо в місці проживання вона відсутня більш шести місяців без поважних причин. Підстави, передбачені ч.3 ст. 71 ЖК України, за якими зберігається право на житлове приміщення відсутні. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, під час вирішення питання про втрату відповідачем права користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Суд, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації понад 6 місяців без поважної причини, не підтримує зв'язок , не сплачує комунальні послуги, а тому він втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved