Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] завдану моральну шкоду у розмірі 100000 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 4.02.2005 року [PERSON], [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, кожному у вигляді 5 років позбавлення волі. За ст.75 КК України їх звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на два роки. Відповідачі за вироком суду 11.04.2004 року умисно спричинили тяжкі тілесні ушкодження її сину [PERSON], [INFO], від яких син помер [INFO]. Смерть самої близької людини, спричинили їй сильні душевні хвилювання та страждання, які не пройшли до теперішнього часу, внаслідок яких у неї погіршився стан здоров'я, вона остаточно втратила сон, вимушена приймати заспокоювачі ліки. Завдану відповідачами моральну шкоду оцінює в 100000 грн., виплата яких зможе якимось чином компенсувати завдані душевні хвилювання та біль. В судове засідання не з'явилися позивач [PERSON] та її представник [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час, місце розгляду, від них надійшла спільна заява про підтримку позовних вимог за обставинами наведеними в позовній заяві та про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки чи відкладення розгляду справи суду не повідомили. За таких обставин, суд вважає, що неявка відповідачів в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, оскільки надані позивачем докази є достатніми для вирішення по суті спірних правових відносин. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Враховуючи позицію позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 4.02.2005 року [PERSON], [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, кожному у вигляді 5 років позбавлення волі. За ст.75 КК України їх звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на два роки. Вказаним вироком встановлено, що 11.04.2004 року, приблизно в 00 годин 30 хвилин, [PERSON] та [PERSON] знаходячись біля будинку [ADDRESS], на ґрунті особистих неприязних стосунків з [PERSON] побили його, нанесли удари ногами та руками по різним частинам тіла, внаслідок чого спричинили потерпілому тілесні ушкодження, які за своєю сукупністю відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, яка настала [INFO]. Відповідно п.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина відповідачів [PERSON] та [PERSON] у заподіянні шкоди [PERSON] встановлена вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 4.02.2005 року, який набрав законної сили, та відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. За ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Відповідно ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. До загальних підстав цивільно-правової відповідальності відносяться: - наявність шкоди; - протиправність діяння заподіювача шкоди; - наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями; - наявність вини особи (до якої пред'явлено позов) в її заподіянні. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. За свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO], його матір'ю є [PERSON] - позивач по справі. Виходячи з обставин справи, суд вважає, що позивач зазнала моральної шкоди у зв'язку зі смертю сина, яка виявилася в душевних хвилюваннях та стражданнях, які не пройшли до теперішнього часу. З урахуванням ступеня вини відповідачів, обставин за яких вчинено злочин, тривалості моральних страждань позивача та негативних наслідків, які настали для позивача у зв'язку із вчиненими відповідачами злочину та втратою сина, суд виходячи з принципів розумності та справедливості, приходить до висновку, що розмір моральної шкоди становить 100 000 грн., яку слід стягнути з відповідачів на користь позивача . Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору. Позивач є звільненою від сплати судового збору за п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. Судом задоволені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, тому з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн., з кожного по 320 грн.

Outcome: approved