Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконною відмову виконавчого комітету Сумської міської ради, викладену формі рішення від 15.09.2015 року № 505, у включенні її до списку громадян, які мають право на позачергове одержання жилого приміщення. Крім того, просила зобов'язати відповідача забезпечити її протягом шести місяців благоустроєним жилим приміщенням у позачерговому порядку на підставі ст. 49 ч. 6 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року. Свої вимоги мотивує тим, що як працівник прокуратури, який був призначений на посаду в іншу місцевість - в м. Суми, станом на 05.06.2014 року мала право на позачергове забезпечення її протягом шести місяців благоустроєним жилим приміщенням, а тому 05.06.2014 звернулася із відповідною заявою до відповідача. 17.06.2014 року їй надано письмову відповідь про відмову в прийнятті вказаної заяви, оскільки вона не знаходиться на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов. 16.07.2014 р. заступник міського голови надав відповідь [PERSON], з якої вбачається, що рішення виконавчим комітетом стосовно [PERSON] не приймалося. Після звернення до суду рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.12.2014 року зобов'язано виконавчий комітет Сумської міської ради розглянути питання про включення [PERSON] до окремого списку громадян, які мають право на позачергове одержання жилого приміщення. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.09.2015 року № 505 «Про облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов» відмовлено [PERSON] у включенні до списку позачергового надання житла, як не зареєстрованій у м. Суми. Позивач просив визнати вказану відмову незаконною, зобов'язати відповідача забезпечити її протягом шести місяців благоустроєним жилим приміщенням у позачерговому порядку на підставі ст. 49 ч. 6 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив, що рішення виконкому Сумської міської ради від 15.09.2015 року № 505 вважає незаконним, оскільки за змістом положень ст. 46 Житлового кодексу УРСР та ст. 49 ч. 6 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року не передбачено обов'язкової реєстрації позивача як працівника прокуратури за місцем проживання в м. Суми, проте, визначено, що певні категорії осіб, зокрема, працівники прокуратури, мають право на позачергове забезпечення її протягом шести місяців благоустроєним жилим приміщенням. [PERSON] вважала, що спірні правовідносини виникли ще в той час, коли норма ст. 49 ч. 6 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року діяла, оскільки звернулася із заявою до відповідача про сприяння в реалізації права на отримання в позачерговому порядку жилого приміщення 05.06.2014 р., а відповідач безпідставно затягнув розгляд даного питання, і лише після рішення суду від 18.12.2014 року розглянув її заяву і 15.09.2015 року прийняв оскаржуване рішення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснивши, що Закон Україна «Про прокуратуру» не передбачає пільгових умов для забезпечення працівників прокуратури житловими приміщеннями та постановки на квартирний облік. Згідно з п.18 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 11.12.1984 № 470 заява про взяття на квартирний облік подається до виконавчого комітету ради народних депутатів за місцем проживання громадян та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім'ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.09.2015 року № 505 позивачу відмовлено у прийнятті на квартирний облік, як зареєстрованій у м. Суми менше 3 років (дана норма передбачена постановою виконавчого комітету Сумської обласної Ради народних депутатів і обласної ради профспілок від 26.12.1984 № 383 «Про правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Сумській області»), згідно з пунктом 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 11.12.1984 № 470 на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Відповідно до ст. 43 Житлового кодексу УРСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Відповідно до п. а, п.п. 2 ст. 30 ЗУ « Про місцеве самоврядування в Україні» облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності, відноситься до власних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Згідно з п. 6 ст. 59 ЗУ « Про місцеве самоврядування в Україні» Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради тому до виконавчого комітету Сумської міської ради не можливо застосовувати позовні вимоги зобов'язального характеру, так як виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад є колегіальним органом. Крім того, норми діючого законодавства не передбачає можливості втручання у діяльність виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, окрім як можливості скасування рішень та інших розпорядчих актів органів ради - в судовому порядку. Виходячи з цього, позов [PERSON] вважала необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв'язку з необґрунтованістю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з 27.03.2014 року працює в органах прокуратури Сумської області шляхом переведення з прокуратури Гагарінського району м. Севастополя. 05.06.2014 р. звернулася із заявою до Сумського міського голови про сприяння в реалізації права на отримання в позачерговому порядку жилого приміщення. 16.07.2014 р. заступник міського голови надав відповідь [PERSON], з якої вбачається, що рішення виконавчим комітетом стосовно [PERSON] не приймалося. Вказані обставини встановлені рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.12.2014 року, яким зобов'язано виконавчий комітет Сумської міської ради розглянути питання про включення [PERSON] до окремого списку громадян, які мають право на позачергове одержання жилого приміщення. 17.06.2014 року їй надано письмову відповідь про відмову в прийнятті вказаної заяви, оскільки вона не знаходиться на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов. Рішення суду набрало законної сили, отже, обставини які ним встановлені, не потребують доказування (а.с.18-20). Відповідно до ст. 42 Житлового кодексу УРСР жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами першою і другою статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101, статтями 102, 110, частиною першою статті 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Статтею 43 Житлового кодексу УРСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Поза чергою, відповідно до ч. 1 ст. 46 ЖК УРСР жиле приміщення надається, зокрема, особам, направленим у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість. Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Відповідно до п. а, п.п. 2 ст. 30 ЗУ « Про місцеве самоврядування в Україні» облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності, відноситься до власних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради тому до виконавчого комітету Сумської міської ради не можливо застосовувати позовні вимоги зобов'язального характеру, так як виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад є колегіальним органом. Постановою виконавчого комітету Сумської обласної Ради народних депутатів і обласної ради профспілок від 26.12.1984 № 383 «Про правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Сумській області», яка є чинною, передбачено, згідно з пунктом 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 11.12.1984 № 470 на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Відповідно до ст. 49 ч. 6 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року ( в редакції що діяла до 14.10.2014 року, прокурори, призначені на роботу в іншу місцевість, протягом шести місяців забезпечуються виконавчими комітетами місцевих Рад, а військовослужбовці військових прокуратур - за рахунок Міністерства оборони України за місцем проходження служби благоустроєним жилим приміщенням у позачерговому порядку. Вказана норма втратила чинність 14.10.2014 року. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] на момент звернення до Сумського міського голови та прийняття оскаржуваного рішення виконавчим комітетом Сумської міської ради від 15.09.2015 року не була зареєстрована в м. Суми. На думку суду, вимоги нормативних актів, на які посилається представник відповідача, а саме: Постанова Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 11.12.1984 № 470, Постанова виконавчого комітету Сумської обласної Ради народних депутатів і обласної ради профспілок від 26.12.1984 № 383 «Про правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Сумській області» не підлягають застосуванню до даних правовідносин, як підстава для відмови [PERSON] в задоволенні її заяви щодо позачергового забезпечення благоустроєним жилим приміщенням, оскільки вказане право позивача як працівника прокуратури передбачалося нормою ст. 49 ч. 6 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року. В той же час, вказана норма Закону України «Про прокуратуру» не може, на думку суду, бути застосована до правовідносин у даній справі, оскільки втратила чинність 14.10.2014 року. Таким чином, на час прийняття оскаржуваного рішення виконавчим комітетом Сумської міської ради від 15.09.2015 року, на підставі якого виникли спірні правовідносини між сторонами у даній справі, норма закону, що передбачала право позивача на позачергове забезпечення благоустроєним жилим приміщенням, вже втратила чинність, отже, у відповідача не було законних підстав для прийняття рішення іншого змісту та для застосування ст. 49 ч. 6 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, яка вже не діяла. Суд не може взяти до уваги доводи позивача про те, що на спірні правовідносин и поширюється дія ст. 49 ч. 6 Закону України «Про прокуратуру», оскільки спірні правовідносини виникли не з моменту звернення [PERSON] в червні 2014 року із заявою до органу виконавчої влади, а з моменту прийняття виконавчим комітетом оскаржуваного рішення від 15.09.2015 року про відмову [PERSON] у включенні до списку позачергового надання житл , із змістом якого позивач не погодився та звернувся з даним позовом до суду. Суд приходить до висновку, що оскаржувана позивачем відмова, яка прийнята ним в формі рішення виконавчого комітету, є законною, оскільки рішення було прийнято в межах, передбачених законом повноважень, з урахуванням вимог чинного законодавства, що діяло на час його прийняття. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, та в задоволенні вимог позивача необхідно відмовити повністю у зв'язку з необґрунтованістю. На підставі ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, ЦПК України суд

Outcome: dismissed