Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. В позові посилається на те, що 09.04.2015 року між по1зивачем та відповідачем було укладено договір позики грошей, відповідно до якого відповідач отримала від позивача грошові кошти в сумі 1300000,00 грн. із терміном повернення до 31.12.2015 року. Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується пунктом 6 даного договору. 04.01.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено ще один договір позики грошей, відповідно до якого відповідач отримала від позивача грошові кошти в сумі 1600000,00 грн. із терміном повернення до 01.07.2016 року. Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується пунктом 6 даного договору. Крім того, 26.04.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено ще один договір позики грошей, відповідно до якого відповідач отримала від позивача грошові кошти в сумі 1800000,00 грн. із терміном повернення до 01.09.2016 року. Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується пунктом 6 даного договору. Вказує на те, що відповідач не виконує умови вказаних договорів та не повертає позичені кошти. Загальна сума заборгованості за трьома договорами складає гроші в сумі 4700000,00 грн. Під час розгляду справи представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог в звязку з частковим погашенням боргу, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами позики в сумі 1 485 000,00 грн. Позивач та її представник в судове засідання не зявились та подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Просить позов задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, представник подав заяву про визнання позову на суму 1 485 000,00 грн., подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в період часу з 09.04.2015 року по 26.04.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено три договори позики грошей, відповідно до яких відповідач отримала від позивача грошові кошти на загальну суму 4700000,00 грн. Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується пунктом 6 даних договорів. Також встановлено, що відповідач не виконує умови вказаних договорів та не повертає позичені кошти та під час розгляду справи виконала частину зобовязань та сплатила частину коштів.. Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник, згідно ст.1049 ЦК України, зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Враховуючи наведені норми закону, суд приходить до наступних висновків. Відповідач не належним чином виконує свої зобовязання, та в термін вказаний в договорах позики гроші не повернула і від повного виконання грошового зобовязання ухиляється, хоча сплатила частину коштів під час розгляду справи, в результаті чого за нею утворилась заборгованість перед позивачем. Тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обємі, і слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами позики в сумі 1 485 000,00 грн.

Outcome: approved