Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2003 року, в якому у них народилися двоє дітей - дочки [PERSON], [INFO], та Альбіна, [INFO], які на даний час проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. . Поряд з тим, зазначила, що на протязі спільного подружнього життя відповідач безпричинно вчиняв сварки, скандалив в сім»ї, ще нерідко відбувалося в присутності дітей. Крім того періодично залишав її з дітьми і не появлявся вдома по півроку. Питаннями виховання та матеріального забезпечення дітей не займався. Крім цього, відповідач зраджував їй в подружній вірності і вже тривалий час проживає з іншою жінкою. Протягом трьох останніх років проживають окремо, спільного господартсва не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Таким чином шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, а тому, просила суд такий між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Лоїк», а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у вигляді судового збору. Позивач [PERSON] на розгляд справи не з»явилася. В поданій до суду заяві просила справу слухати у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить такий зодоволити. Крім того, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. До суду подав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності. Крім того, зазначив, що позов визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечив. До заяви додав свідоцтво про зміну прізвища, відповідно до якого йому 26 червня 2015 року присвоєно прізвище [PERSON] . За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії 1-ИД № 078392, виданого 02 березня 2003 року Худиківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, сторони зареєстрували шлюб 02 березня 2003 року у Худиківській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 4. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Лоїк». В шлюбі у них народилися двоє дітей, дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Поряд з тим встановлено, що зокрема вбачається з копії свідоцтва про зміну імені серії І-ИД №011433, повторно виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області 04.03.2016 року, відповідач [PERSON] змінив прізвище на «Воєк». Також судом встановлено, що сторони протягом трьох останніх років проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господартсва не ведуть. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Відповідач на розірвання шлюбу згідний. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved