Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказала, що 02.12.2000 року було зареєстровано, а\~ 29 вересня 2008 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу вони мають сина\~ [PERSON] , який народився [INFO] в селі Маківка Приазовського району Запорізької області. З жовтня 2007 року вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини і з цього часу спільно не проживають, син проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. 16.10.2015 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, тобто не виявляє ніякого інтересу до існування сина, не виявляє бажання спілкуватися з ним впродовж тривалого часу, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує матеріально. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити і не бажає вирішувати питання про стягнення аліментів з батька, так як впевнена, що він сплачувати їх не буде та, щоб в майбутньому на сина не покласти обов`язки щодо сплати аліментів на батька в разі його непрацездатності. Позивач додатково пояснила суду, що відповідач після розірвання шлюбу не займався вихованням сина, не спілкувався з ним та зовсім не бачився. Декілька років тому син гостював у тітки в селі Маківка і до нього приходив батько, який перебував\~ в стані алкогольного сп`яніння, а також в минулому році батько також в стані алкогольного сп`яніння\~ зателефонував сину з докорами про те, що син не привітав батька з днем народження. Інших випадків спроби батька спілкуватися з сином не було, матеріальна допомога на утримання неповнолітнього відповідачем ніколи не надавалася. У зв`язку з вступом сина до навчального закладу їй необхідно було зареєструвати його місце проживання. Але, згідно закону для цього необхідний дозвіл батька. Будь які спроби зв`язатися з батьком для вирішення цього питання виявилися марними. Тому, позивач вважає, що в інтересах дитини слід позбавити батьківських прав відповідача. Позивач просить розглянути справу заочно. Місце проживання [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданий 27.08.2015 року Приазовським РУ УДМС України в Запорізькій області, згідно довідки від 05.05.2016 року, за відомостями адресно-довідкового підрозділу Приазовського РС УДМС України в Запорізькій області з 15.09.1998 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою відповідач, згідно ст.74 ЦПК України, був викликаний до суду, але судова повістка повернута без вручення із довідкою пошти ф.20 За зазначеною адресою не проживає.\~ Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач вважається належне повідомленим про розгляд справи. Слід зазначити, що відповідно до поштового повідомлення про вручення рекомендованого листа, [PERSON] 24.05.2016 року отримав копію позовної заяви з додатками, копію ухвали суду про відкриття провадження у цій справі та про призначення підготовчого судового засідання на 13.05.2016 року. Тобто, відповідач в дійсності знає про розгляд позову щодо позбавлення його батьківських прав, але жодного разу не повідомив суду про своє місце перебування, про свою позицію щодо спору або про неможливість явки до суду з певних причин. В подальшому всі\~ повістки повернуті до суду без вручення із-за відсутності адресата.\~ Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.\~ В судовому засіданні представник (органу опіки та піклування) Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області Нарбекова О.А. при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Зазначила, що органом опіки та піклування наданий висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача на підставі єдиної інформації про те, що [PERSON] призваний та проходить службу по мобілізації з 20.07.2015 року і по теперішній час. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.\~ Із досліджених письмових доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , народженого [INFO] в селі Маківка Приазовського району Запорізької області (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.03.2001 року Маківською сільською радою Приазовського району Запорізької області). Згідно наведеного свідоцтва про народження дитини, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.10.2015 року та паспорту позивачки серії [NUMBER] від 03.12.2015 року, [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] . Позивач проживає в [ADDRESS] з 2012 року разом із сином [PERSON] і чоловіком [PERSON] , згідно даних довідки від 13.04.2016 року і характеристики з місця мешкання, за якою [PERSON] характеризується позитивно, а відповідач [PERSON] за даною адресою сина не відвідував. Із характеристики навчального закладу\~ - ЗОШ І-ІІІ ступенів слідує, що [PERSON] (учень 9 класу) навчається в даному закладі з шостого класу, зарекомендував себе тільки з позитивної сторони як в навчанні так і в суспільному житті школи, а також у взаєминах з іншими учнями та вчителями; його вихованням займається мати; батько до школи не приходив, навчанням сина не цікавився. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили в судовому засіданні факти про відсутність у відповідача проявів любові чи турботи до неповнолітнього сина, що впродовж останніх 5 років відповідач жодного разу не навідував сина, не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавився його вихованням, навчанням, здоров`ям. Таким чином, наведені докази свідчать про ухилення батька від виконання обов`язків з виховання сина. Про такі обставини свідчить і думка неповнолітнього [PERSON] , висловлена ним в судовому засіданні. Так, [PERSON] пояснив, що він [PERSON] майже не знає, у зв`язку з цим\~ ніяких почуттів до нього не відчуває і вважає, що слід позбавити відповідача батьківських прав. Про щирість і правдивість показів неповнолітнього свідчить те, що він в судовому засіданні батьком називає вітчима\~ - [PERSON] . Неповнолітній [PERSON] своїми поясненнями підтвердив покази позивачки про те, що він останній раз бачив батька років три тому, коли був у родичів, а в минулому році одного разу батько телефонував йому п`яний, про що свідчила характерність його мови і докоряв його, що син не привітав батька з днем народження. Хоча батько також ніколи раніше не телефонував і не вітав його з днем народження чи з будь яким іншим святом. Згідно висновку органу опіки та піклування Приазовської районної державної адміністрації № 01-31/635 від 02.06.2016 року, визнано за доцільне відкласти судову справу до повернення [PERSON] з місця проведення АТО, де він знаходиться згідно із довідкою Приазовського районного військового комісаріату від 18.05.2016р. Такий висновок, виходячи з його змісту та показів представників Приазовської районної державної адміністрації Драгой М.М. в судовому засіданні 30.06.2016 року і [PERSON] в даному судовому засіданні, зроблений на підставі єдиної інформації районного військового комісаріату. Суд вважає, що висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав зроблений органом опіки та піклування без належної перевірки обставин проживання та виховання дитини і її батьків, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Сімейного кодексу України. Так, законом (ч.5ст.19 СК України) встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6 наведеної статті Сімейного кодексу передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи встановлені обставини та наведені норми закону суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, так як він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] називає іншу особу батьком, який піклується про нього, а відповідач без поважних на те причин впродовж п`яти років не проявляє інтересу до виховання дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, що свідчить про ухилення його від виконання обов`язків по вихованню дитини. Суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі з підстав, визначених п.1ч.1ст.202 ЦПК України у зв`язку з проходженням відповідачем військової служби, так як встановлено, що відповідачем і до призову на службу не виконувалися обов`язки по вихованню сина. Крім того, відповідач не позбавлений права в подальшому подати позов про поновлення його батьківських прав в разі зміни його відношення до дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такі ж обов`язки на батьків покладені статтею 150 Сімейного кодексу України. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що всі ці обов`язки впродовж п`яти років виконувала тільки мати позивач у справі. Частиною 5 ст. 12 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд вважає, що зібраними у справі доказами підтверджено ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а також не забезпечення належними умовами для її фізичного, духовного і морального розвитку, що суперечить інтересам неповнолітньої дитини, перешкоджає нормальному її вихованню в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини і сім`ї. З урахуванням викладеного, суд вважає, що захист прав неповнолітнього\~ [PERSON] , шляхом позбавлення відповідача батьківських прав, є виправданим і таким, що відповідає інтересам дитини. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20\~ грн.

Outcome: approved