overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 19 листопада 2011 року, зареєстрованого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3467. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що зареєструвала з відповідачем шлюб 19 листопада 2011 року. Від шлюбу народився син, [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалось через різницю в поглядах на життя, виховання дитини та введення господарства, внаслідок чого часто виникали сварки, що в кінцевому результаті призвело до розпаду сімї. З березня 2016 року вони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просила таку задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що їх сімя розпалась, примирення між ними неможливе, не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19 листопада 2011 року, зареєстрували такий у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3467, проте, міцної сімї не створили. Від шлюбу народився син, [PERSON], [INFO]. Сторони з березня 2016 року не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнав позовні вимоги, а тому, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 20 липня 2011 року, зареєстрованого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1499. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що спочатку подружні відносини між ними складались добре. Від шлюбу народився син, [PERSON], 5 червня 2012 року. Проте, з кінця 2012 року між ними часто виникали непорозуміння та конфлікти через відсутність розуміння при вирішенні побутових питань, вживання відповідачем алкоголю, що і остаточно призвело до розпаду сімї. Неодноразові спроби примиритись позитивних результатів не дали. 3 2014 року вони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просила таку задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20 липня 2011 року та зареєстрували такий у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, проте, міцної сімї не створили. Від шлюбу народився син, [PERSON], 5 червня 2012 року. 3 2014 року сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнав позовні вимоги, а тому, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 21 листопада 1987 року, зареєстрованого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №661. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 листопада 1987 року уклала з відповідачем шлюб, в якому народилося двоє дітей. Проте, протягом останніх п`яти років сімейне життя між ними погіршилося, оскільки відповідач вів розгульний спосіб життя, нехтував усіма цінностями, а зароблені кошти витрачав на власні потреби та алкоголь. Після смерті доньки [PERSON] сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме її інтересам. Позивач у підготовче засідання не з`явилася, до суду надійшла заява, в якій позов підтримала, просила такий задовольнити, а розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. У зв`язку з неявкою сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 21 листопада 1987 року, зареєстрували такий у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №661. Сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 768, 40 грн., відтак останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 384, 20 грн., а решту судових витрат у розмірі 384, 20 грн. стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 22 листопада 1991 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 4033. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя не склалось через різницю в поглядах на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дітей, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, що і остаточно призвело до розпаду сім'ї. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка на даний час є неповнолітньою. З листопада 2009 року вони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сім'я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просила таку задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що їх сім'я розпалась, примирення між ними неможливе, не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22 листопада 1991 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 4033, проте, міцної сім'ї не створили. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка на даний час є неповнолітньою. Сторони з листопада 2009 року не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнав позовні вимоги, а тому, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 22 лютого 2008 року в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №44. Позивач надав до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони 22 лютого 2008 року уклали шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №44. Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO] та, яка мешкає з позивачем. На протязі трьох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних стосунків. Більш ніж повтори роки сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач в судове засідання не зявився, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя. Тому, шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу донька проживатиме з позивачем, [PERSON] Майнові спори відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 22 січня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова, актовий запис №18. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, проти позову не заперечував. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 22 січня 2005 року уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова, актовий запис №18. Від шлюбу сторони мають дві доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають с позивачкою. За час спільного проживання між сторонами почали виникати сварки, що призвели до втрати почуттів любові один до одного. З початку 2014 року сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згоден, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя. Тому, шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу діти проживатимуть з позивачем, [PERSON] Майнові спори відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 23 жовтня 2004 року, зареєстрованого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2892. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що зареєструвала з відповідачем шлюб 23 жовтня 2004 року. Від шлюбу народився син, [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалось через різницю характерів, поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, що в кінцевому результаті призвело до розпаду сімї. З травня 2011 року вони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просила таку задовольнити. Крім цього, просила суд не стягувати з відповідача витрати, повязані зі сплатою судового збору. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що їх сімя розпалась, примирення між ними неможливе, не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23 жовтня 2004 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, проте, міцної сімї не створили. Від шлюбу народився син, [PERSON], [INFO]. Сторони з травня 2011 року не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнав позовні вимоги, а тому, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. За таких обставин, позов необхідно задовольнити. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 23 січня 1999 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №23. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 23 січня 1999 року уклала з відповідачем шлюб, в якому народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Вважає підставою для розірвання шлюбу відсутність спільних інтересів з чоловіком, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, втратою почуття любові та поваги один до одного. Сторони протягом останніх чотирьох років не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме її інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила, позов підтримала, просила суд такий задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому, відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23 січня 1999 року, зареєстрували такий у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №23. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак шлюб необхідно розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 24 жовтня 1998 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області, актовий запис № 1345. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 24 жовтня 1998 року уклала з відповідачем шлюб, в якому народився син [PERSON] , [INFO] . Проте, з 2015 року сторони не проживаю разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме їх інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила, позов підтримала, просила суд такий задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання судової повістки за адресою місця реєстрації, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24 жовтня 1998 року, зареєстрували такий у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області, актовий запис №1345. В шлюбі у них народилась син [PERSON] , [INFO] . Сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивачу, а відтак шлюб необхідно розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved