Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягненя аліментів на дитину та на своє утримання, в обгрунтування якого вказала, що з 02.10.2015 року вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у якому 10.06.2016 року народилася донька [PERSON], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, оскільки з 09.09.2016 року шлюбні стосунки з відповідачем припинені через постійні сварки, які виникали на грунті різних поглядів на сімейне життя. З того часу вони перестали вести спільне господарство. На теперішній час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн та позбавлена можливості отримувати будь-які доходи. Донька перебуває на обліку у лікаря педіатра з діагнозом гіпотрофія І ступеню. Відповідач працює у відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова» державного підприємства «Красноамійськвугілля» електрослюсарем підземним, отримує заробітну плату в середньому 6000 грн на місяць, не є інвалідом, стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться. Оскільки добровільної згоди щодо утримання дитини та її утримання між нею та відповідачем не досягнуто, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки його доходів до її повноліття щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на її користь та утримання у розмірі 1/6 частки доходів відповідача до досягнення донькою [PERSON] трьох років. У судовому засіданні позивач [PERSON] та ї представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Спочатку відповідач погодився на те, щоб з нього на утримання доньки було стягнуто аліменти у розмірі ? частки його доходу, а на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/10 частки його доходів, оскільки позивач живе зі своїми батьками, які частково її утримують. У наступному він вказав, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/5 частки його доходу. Позовні ж вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання позивача до досягнення донькою трьох років не визнав, оскільки дружина, перебуваючи у шлюбі, після припинення їх стосунків, стала проживати з іншим чоловіком. Такі висновки він зробив після спілкування у соціальній мережі з позивачем з її слів наприкінці січня 2017 року. Інших доказів такої поведінки дружини в нього не має. Поки жили разом, ніяких подібних підозр у нього по відношенню до дружини не було. Також зазначив, що він ніколи не відмовлявся допомагати своїй дитині, але батьки дружини чинять йому в цьому перепони. У грошовому виразі він допомогу позивачці не надавав, так як вважає, що гроші підуть не на дитину, а на інші цілі. З 09.09.2016 року шлюбно-сімейні стосунки з позивачем дійсно були припинені, він бажає примиритися з дружиною, але теща не дозволяє це зробити. Предствник відповідача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя та вказав, що розмір аліментів суд повинен визначити суд із урахуванням ч.1 ст.182 СК України. Згідно довідки про доходи відповідач отримав з травня по жовтень 2016 року 32761,40 грн, тобто в середньому 5460,23 грн на місяць. При цьому доходи відповідача поступово знижуються. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти всього 10/24 частин, що у грошовому виразі складає 2272,10 грн. Відповідачу залишається 3188,13 грн. За період з вересня по жовтень 2016 відповідач витратив на придбання продуктів та ліків 5203,08 грн, що в середньому становить 2601,54 грн на місяць. Тобто, відповідачу начебто достатньо на їду і ще залишається 586,59 грн. Але це не зовсім так, залишку не може бути достатньо для сплати комунальних послуг, придбання одягу, витрат на транспорт, зв'язок та інших витрат для відпочинку, духовного та інтелектуального розвитку. Відповідач перебуває на обліку у сімейного лікаря з діагнозом: хронічний гастродуоденіт, холецистит, йому рекомендовано дієта та лікування. Відповідач працює у вугільній галузі на підземній професії, тому йому необхідне посилене харчування для підтримки свого здоров'я та відпочинок, які в свою чергу потребують додаткових матеріальних витрат. Крім того, відповідач має право на духовний розвиток та самовдосконалення, що також потребує витрат. Донька відповідача не визнана інвалідом, самопочуття дитини задовільне, апетит не порушений, психомоторний розвиток відповідає віку. Тобто, не має потреби у додаткових витратах на дитину. Підставою для звернення до суду позивач визначила, що між сторонами були постійні сварки, свідком яких була їх спільна дитина. А тому позивач припинила вести спільне господарство. Але ці обставини спростовуються побутовою та виробничою характеристиками відповідача, за якою підтверджується спокійний та врівноважений характер відповідача. Посилаючись на ч.5 ст.75 СК України, представник відповідача вважає, що позивч не має права на своє утримання через негідну поведінку у шлюбних відносинах з його довірителем, оскільки позивач, перебуваючи до теперішнього часу у зареєстрованому шлюбі з його довірителем, підтримує стосунки з іншим чоловіком. Оскільки відповідач весь час приймає участь у житті своєї дитини, про що свідчить придбання ним речей для дитини, іграшок, дитячого годування, вважає, що підстав для стягнення аліментів з дня подачі позову немає. Заслухавши сторін та їх представників, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2015 року та є батьками дитини [PERSON], [INFO], яка перебуває на обліку у педіатра з діагнозом гіпотрофія І ступеню, мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Зазначені факти встановлено на підставі свідоцтв по одруження, про народження дитини, довідок комунального закладу «Димитровський центр первинної медико-соціальної допомоги», виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 12.10.2016 року про склад сімї позивача (а.с.9, 12, 21, 22). Відповідач [PERSON] працює у відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» у якості електрослюсаря підземного, його дохід у період з травня 2016 року по жовтень 2016 року склав 32761,40 грн, а у період з вересня 2016 року по лютий 2017 року - 30415,04 грн, що підтверджується довідками про його доходи з місця роботи від 21.10.2016 року та від 15.03.2017 року (а.с.45). Відповідно до листа Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 21.10.2016 року стягнень з доходу відповідача у примусовому порядку не відбувається (а.с.11). Відповідно до довідок комунального закладу «Мирноградський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 17.11.2016 року та від 28.03.2017 року відповідач [PERSON] перебуває на «Д» обліку з діагнозом: хронічний гастродуоденіт, холецистохолангіт. З 23.03.2017 року по дату надання довідки перебував на стаціонарному лікуванні Мирноградської центральної міської лікарні з діагнозом: виразкова хвороба дванадцятиперстної кишки, вперше виявлена (а.с.75). Відповідно до побутової та виробничої характеристик [PERSON] за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, нарікань з боку сусідів не надходило, порушень виробничої та трудової дисципліни не мав (а.с.77, 78). Позивач [PERSON] має задовільний стан здоровя, отримує щомісячно державну допомогу при народженні дитни у розмірі 860 грн., що підтверджується довідками з комунального закладу «Димитровський центр первинної медико-соціальної допомоги» від 12.10.29016 року, з управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради від 13.10.2016 року. В обґрунтування своїх заперечень щодо підтвердження витрат на придбання харчових продуктів та ліків відповідачем надані фіскальні чеки та витратна накладна за період з вересня 2016 року по жовтень 2016 року на загальну суму 5203,08 грн, серед яких, зокрема, фіскальні чеки від 10.09.2016 року, від 13.09.2016 року, від 16.09.2016 року, від 25.09.2016 року, від 29.09.2016 року, від 01.10.2016 року, від 04.10.2016 року, від 07.10.2016 року, від 10.10.2016 року, від 15.10.2016 року, від 18.10.2016 року на придбання таких ліків, як: антибіотики, гормональні препарати, дротаверин, секта, гірчичники, панкреатин-форте, алтейка, ісміжен, лаферобіон ліофіл, декасан, цитрамон-д, амоксил КМП, фармазолін, валеріана, аідринк, фервекс, циннабсин, клотримазол, фуцис, ріназолін, юнивіт, люголь, аземід, антерожерміна, дексаметазон, но-соль, секта, цефікс, окомістін, на загальну суму 1334,33 грн. Надаючи оцінку цим доказам, суд не приймає до уваги дані платіжні документи як підставу для зменшення або звільнення від сплати аліментів відповідача, оскільки обєктивно не доведено, що саме відповідачу належать вказані платіжні документи і що саме відповідач мав потребу у застосуванні такої кількості ліків. Крім того, зазначені в цих чеках продукти харчування та товари у своїй більшості не є продуктами та товарами першої необхідності і не мають відношення до дієт, зокрема: зошити, дитячий шампунь, кольорові кульки, офісний папір, кількість шоколаду, кетчуп тощо. Як зазначено вище, відповідно до довідки комунального закладу «Мирноградський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 17.11.2016 року відповідач [PERSON] перебуває на обліку з діагнозом: хронічний гастродуоденіт, холецистохолангіт. На зворотньому боці вказаної довідки зазначене лікування, а саме: дієта № 5 та медикаментозне - золотопент, фосфалюгель, урсохол. Проте, суд не приймає цей напис на довідці до уваги, оскільки він не підписаний лікарем, також суду не доведено, чи приймає відповідач зазначені ліки та чи застосовує вказану дієту, серед наданих суду вищенаведених фіскальних чеків на придбання ліків таких препаратів в них не зазначено. Відповідачем надано товарні чеки від 10.10.2016 року, від 09.11.2016 року, від 11.10.2016 року, від 28.02.2017 року та від 06.03.2017 року про придбання наступних товарів: мяка іграшка «ведмедик з парчовим серцем» за ціною 255 грн, молочна суміш «Малиш» за ціною 101,40 грн, замінник грудного молока «Nestle NAN кисломолочний» за ціною 182,50 грн, комбінезон-трансформер за ціною 950 грн, мяка іграшка «ведмідь музичний» за ціною 160 грн, костюм «зірочка» за ціною 220 грн, на загальну суму 1868,90 грн. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що ці речі він купував для доньки, домовившись з позивачем, що вона забере їх у кума, але позивач їх не забрала. Ососбисто він їх не передавав їй, речі знаходяться у нього вдома. Позивач [PERSON] пояснила, що ніякої допомоги на дитину вона від відповідача з моменту припинення їх стосунків не отримувала і ні про що з ним не домовлялася. Також позивач спростувала припущення відповідача щодо існування стосунків з іншим чоловіком, вказавши, що вона з дитиною мешкає у своїх батьків і ні з ким іншим не проживає і не зустрічається. Згідно з листом Мирноградського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 20.10.2016 року дитина [PERSON], [INFO], здорова, інвалідність відсутня, психомоторний розвиток відповідає віку, у звязку з недостатньою вагою дівчинці поставлений діагноз гіпотрофія І ступеню. Дитина переведена на штучне вигодування. Рекомендацій лікаря мати неутримно дотримується. Усі щеплення згідно графіка проведено. Жорстокого поводження з дитиною не виявлено, мати веде здоровий спосіб життя. З огляду на приведене суд вважає безпідставним заяву представника позивача щодо стягнення аліментів не з дня пред'явлення позову, як це передбачено ч.1 ст.191 та ч.1 ст.79 СК України. При цьому суд зауважує, що тривалий розгляд даної справи був зумовлений поданням відповідачем зустріного позову про виключення актового запису про народження дитини відомостей про особу як батька, призначенням і проведенням у звязку з цим судово-генетичної експертизи, за висновком якої (№ 26 від 07.12.2016 року) встановлено, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], та у наступному залишенням даного позову без розгляду згідно ухвали суду від 13.03.2017 року (а.с.56-57, 81-82). Відповідно за ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із засобів виконання батьками зобовязань по утриманню дітей є виплата аліментів, стягнутих за рішенням суду. Згідно за ст.84 СК України мати дитини має право на своє утримання від батька дитини, якщо дитина проживає з нею, до досягнення дитиною трьох років незалежно від свого матеріального положення. Суд не бере до уваги доводи відповідача та його представника про негідну поведінку дружини під час шлюбу з почиланням на ч.5 ст.75 СК України, оскільки вимоги\~ст.75 СК України визначають право на утримання непрацездатного члена подружжя (який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом першої, другої та третьої групи). Право на утримання дружини на період відпустки по догляду за дитиною до трирічного віку визначені\~ст.84 СК України. Порядок припинення такого права регламентовано ст.85 СК України, якою не передбачено підстави припинення утримання в наслідок негідної поведінки одного з подружжя. Не є підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів той факт, що подружжя проживають окремо, чи намагання одного з батьків, з яким не проживає дитина, надавати або надання утримання на дитину у добровільному порядку. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача, що не працює через догляд малолітньої дитини до трьох років, та перебуває на обліку у лікаря педіатра. Тому, як зобовязальна особа відповідач повинен утримувати дитину шляхом виплати аліментів. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України - 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідач є працездатною людиною, на своєму утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має, не є інвалідом, працює на вугільному підприємстві, маючи постійне джерело доходу у вигляді заробітної плати. Дані обставини вказують на спроможність відповідача поряд з виплатою аліментів на дитину надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дружини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.ст.7, 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум з 01.01.2017 року для працездатних осіб становить 1600 грн, з 01.05.2016 року 1684 грн; для дітей віком до 6 років з 01.01.2017 року - 1355 грн, з 01.05.2017 року - 1426 грн. Визнаючи розмір аліментів на утримання позивача та дитини сторін, суд виходить з наведеного розміру прожиткового мінімуму, з того, що позивач отримує державну допомогу в сумі 860 грн., з того, що на утриманні відповідача інших осіб, окрім доньки, не має, у примусовому порядку стягнень з його доходу, який у середньому складає 5460 грн, не відбувається. Також суд бере до уваги стан здоровя відповідача, а саме: наявність у нього хронічних захворювань. 50% від заробітку відповідача перевищує рівень наведеного прожиткового мінімуму для працездатних осіб понад півтора рази. ? частка доходу відповідача сягає прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Тому суд вважає справедливим стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі ? частки доходу відповідача та на утримання позивача аліменти у розмірі 1/8 частки його доходу, що разом з сумою отримуваної позивачем державної допомоги сягає рівня прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якою є позивач, до досягнення дитиною трьох років. В сумі зазначені розмірі аліментів будуть складати 37,5% доходу відповідача. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн 00 коп., так як позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при подачі даного позову до суду.

Outcome: partial