Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вона 15.03.2012 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №239. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач посилається на те, що їх з відповідачем сімейне життя не склалося. Одразу після одруження відносини між ними були добрі, однак згодом їх сімейне життя стало погіршуватись. Вони перестали розуміти один одного, через що між ними почали виникати суперечки та непорозуміння. Втративши почуття поваги та любові один до одного, вони з червня 2016 року припинили підтримувати шлюбні відносини\~ та проживають окремо. З цих підстав просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу її прізвище змінити на дошлюбне «Івановська».\~ Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.03.2012 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-МИ №077415 від 15.03.2012 року (а.с.7). В шлюбі у сторін, 06.02.2013 року народилася донька [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-МИ №177341 від 06.02.2013 року (а.с. 8). Остання на даний час проживає з\~ позивачем і перебуває на її утриманні. Причиною розпаду сімї є те, що спільне життя сторін не склалось, між ними постійно виникали сварки та скандали, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З червня 2016 року сторони проживають окремо, будь-яких відносин не підтримують. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їхнім інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача прізвище останньої слід змінити з «Войчук» на «Івановська». На підставі викладеного та

Outcome: approved