Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач\~[PERSON] звернулася\~ до суду з\~ позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 293\~764, 86 грн. і три процента річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 13\~110, 41 грн., а всього\~ 306\~875, 27 грн., стягнути з нього на її користь судові витрати. \~Свій позов мотивувала тим, що 29 січня 2013 року між громадянкою [PERSON] та громадянином [PERSON] був укладений договір позики у формі розписки, у відповідності до якої позивач передала відповідачу грошову позику в сумі 195000 гривень. Позива надавалась для особистих потреб відповідача. Грошові кошти у розмірі 195000 гривень були передані повністю у момент підписання розписки відповідачем. Строк повернення коштів в сумі 195000 гривень згідно боргової розписки було визначено до 04.02.2013 року. Станом на день звернення до суду борг відповідачем не повернуто. Отже, з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за 818 днів прострочення станом на 30 квітня 2015 року загальна сума боргу по розписці становить 306875, 27 гривень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Крім того надав пояснення згідно позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час\~розгляду справи був повідомлений належним\~ \~чином згідно вимог статей 74, 76 ЦПК України, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи\~ за його відсутності суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки\~ суд не повідомив, заяву про\~ розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд\~ \~відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як\~ \~вважає, \~що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, \~і потреба\~ дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі\~ наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 29 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики згідно розписки, згідно якої [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 195000 гривень з кінцевим терміном повернення 4 лютого 2013 року /а.с. 6/. Так, згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після\~\~отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Зобов'язання, згідно ч. 1 ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутно\-сті таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За неможливість виконання грошового зобов'язання ч. 1 ст.625 ЦК України, не звіль\-няє боржника від відповідальності. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).\~\~ Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив виплату, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, п.3 ч.1 ст.611 ЦК. Узгоджується з вимогами ст. 625 ЦК України визначення суми боргу, який зобов'язаний відповідач сплатити на вимогу позивача, з урахуванням з встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, а саме: 98764,86 грн.(приріст визначеного Державним комітетом статистики України офіційного індексу інфляції за період з лютого 2013 року по березень 2015 року) та три проценти річних від простроченої суми за 818 днів прострочення ( з 5 лютого 2013 року по 30 квітня 2015 року включно) 13110,41 гривень. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved