Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила змінити визначений розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнути з відповідача на її користь, на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму з моменту звернення до суду та досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що в період з 11 січня 2003 року по 7 вересня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти, розмір яких з 3 березня 2011 року збільшено до 200 гривень. Позивач вважає, що на теперішній час сума стягнутих аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, відповідач працює, інших утриманців не має. Позивач зазначила, що у неї на утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитини [PERSON], [INFO], крім того, збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. У запереченні на позов відповідач зазначив, що обставини, які викладені у позовній заяві, не відповідають дійсності. Відповідач вказав, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO], які проживають з ним та дружиною. Відповідач вказав, що на іншу дитину позивача також за рішенням суду отримує аліменти. Відповідач визнав, що працює водієм транспортних засобів на Новокостянтинівській шахті державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», отримує невелику заробітну плату, після відрахування податків і зборів йому залишаються кошти в середньому 3-4 тисячі гривень. Тому, відповідач згоден сплачувати аліменти 800 гривень щомісячно. 2 квітня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. 5 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 18 квітня 2011 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області у справі № 2-306/2011 змінено визначений розмір аліментів за рішенням суду від 23 січня 2007 року та стягнено з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] ,[INFO] аліменти у розмірі 200 гривень щомісяця, починаючи з 3 березня 2011 року та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується матеріалами справи № 2-306/11. Відповідач [PERSON] записаний батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 6). На теперішній час відповідно до приписів частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути на одну дитину меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, відповідач не може сплачувати аліменти на сина [PERSON] у розмірі менш ніж 972 гривні. Як вбачається з судового рішення від 18 квітня 2011 року, на той час відповідач [PERSON] не працював, перебував на обліку Маловисківського районного центра зайнятості. На теперішній час відповідач працює на Новокостянтинівській шахті державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», має постійний дохід у виді заробітної плати, що свідчить про зміну матеріального стану платника податків, тобто його покращення (а.с. 12). Відповідач [PERSON] проживає однією сім'єю разом з громадянкою [PERSON], має на утриманні неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (а.с. 40-42). Відповідно до частин першої і другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та оцінивши в сукупності докази, які надані учасниками справи, суд дійшов висновку про те, що позивач частково довела наявність обставин, що є підставами для збільшення розміру аліментів, а саме покращення матеріального стану відповідача, що є підставою для збільшення розміру аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] з 200 гривень до 1/6 частки заробітку (доходу) до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи наявність у відповідача двох неповнолітніх дітей з іншою жінкою. Твердження відповідача про те, що його середньомісячний дохід складає 3-4 тисячі гривень, з яких він має змогу сплачувати на сина [PERSON] аліменти лише в сумі 800 гривень - не звільняє відповідача від обов'язку виконання приписів частини 2 статті 182 СК України та статті 8 Закону України «Про охорону дитинства». Вимоги позивача щодо зміни розміру аліментів з моменту звернення з цим позовом до суду - не відповідає положенням частини 1 статті 191 СК України, відповідно якій урегульований час, з якого присуджуються аліменти на дитину. Між тим, положення статті 192 СК України не визначають час, з якого у судовому порядку змінюється розмір аліментів. Тому, розмір аліментів за рішенням суду змінюється починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: partial