Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області, в якому просить визнати незаконним рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області від 27 жовтня 1998 року № 107 в частині надання дозволу на приватизацію земельної ділянки [PERSON] площею 0, 81 га. та недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії III-ПЛ № 012041, виданий на імя [PERSON] та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 189 18.02.1999 року та скасувати його державну реєстрацію. Позивач [PERSON] у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить задоволити їх з підстав викладених у позовній заяві. В обґрунтування позовної вимоги позивачка зазначила що після смерті батька вона стала єдиною спадкоємицею за заповітом на майно померлого. Але звернувшись до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0, 81 га.,що надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства та до дня смерті належала [PERSON], отримала відмову, оскільки земельна ділянка передана в приватну власність [PERSON] з порушенням вимог ст.120 Земельного Кодексу України. Представник позивача адвокат [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 09.01.2017 року (а.с. 43), позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] сільська рада Котелевського району Полтавської області у відкрите судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. [PERSON] сільська рада Котелевського району Полтавської області надала до суду листа від 05.01.2017 року та 23.01.2017 року, в якому просять розгляд справи провести без їхньої участі зазначивши що позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі (а.с. 23, 30, 52). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, але надав до суду заяву від 10.01.2017 року, в якій просить розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 24). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с. 1-53), вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 06.06.2007 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок що знаходиться за адресою: с. Деревки, Котелевського району Полтавської області вул. Чапаєва, 35 на праві спільної часткової власності, де співвласниками є : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] . Кожний із них має у власності 1/6 частку (а.с. 14). Згідно довідки № 90 від 06.02.2017 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області житловий будинок в с. Деревки Котелевського району Полтавської області вул. Краянська (Чапаєва) , 35 згідно погосподарської книги № 1 особовий рахунок № 16 станом на 01.07.1990 року відносився до колгоспного двору. Голова колгоспного двору [PERSON], члени колгоспного двору [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 51). 27 жовтня 1998 року рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області за № 107 «Про приватизацію земельних ділянок» передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0, 81 га., для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 16). На підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області було видано державний акт на право приватної власності на землю серії III- ПЛ № 012041 від 18 лютого 1999 року, виданий на імя [PERSON], зареєстрований в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 189, на земельну ділянку площею 0, 81 га., для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Деревки, Котелевського району Полтавської області (а.с. 10). [PERSON] помер 14 листопада 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 179132 видане [PERSON] сільською радою Котелевського району Полтавській області від 17.11.2010 року (а.с 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом. Після смерті батька позивачка [PERSON] стала єдиною спадкоємицею за заповітом (а.с. 15). Відповідно до змісту повідомлення нотаріуса у заповіті посвідченим 23.03.2010 року секретарем Деревківської сільської ради Котелевського району Полтавської області, зареєстрований у реєстрі за № 18, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] (а.с. 15) . Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса, однак, відповідно до листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1179/02-14 від 23.11.2016 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0, 81 га., для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Деревки, Котелевського району Полтавської області, оскільки земельна ділянка передана в приватну власність [PERSON] з порушенням вимог ст. 120 Земельного Кодексу України (а.с. 15). Відповідно до ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.\~ При цьому, з вказаних норм вбачається що якщо житловий будинок належить кільком особам на праві спільної власності, то земельна ділянка оформляється також у спільну власність для обслуговування даного будинку з визначенням часток кожного співвласника урозмірах визначених ч. 4 ст. 120 ЗК України. Згідно ст. 86 ЗК України\~ Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 88 ЗК України\~ Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).\~ У звязку, з вищевикладеним, суд вважає що земельна ділянка площею 0, 81 га., для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Деревки, Котелевського району Полтавської області була передана у приватну власність [PERSON] з порушенням вимог ст.120 Земельного кодексу України, оскільки житловий будинок належить на праві спільної часткової власності співвласникам по 1/6 частині, то і земельна ділянка для обслуговування цього будинку повинна належати кожному із співвласників по 1/6 частині, а не одноособово [PERSON] Омеляновиу . За таких обставин, та враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка яка надана у приватну власність [PERSON] виділена йому у порушення вимог ч. 4 ст. 120 Земельного Кодексу України , тому державний акт серії III- ПЛ № 012041 від 18 лютого 1999 року, виданий на імя [PERSON] є недійсним. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи із змісту ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа , яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. З огляду на вище наведене суд не може вийти за межі позовних вимог відповідно до вимог ЦПК України. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання незаконним рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради та виданим на підставі нього державного акту про право власності на землю та скасування його державної реєстрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 \~Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати позивачу присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved