Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулася до суду з позовом у якому вказала, що на підставі ордеру виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради, вона є користувачем квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Окрім неї в квартирі зареєстровані відповідачі, які добровільно виїхали з квартири та проживають за іншою адресою, їх речей у квартирі немає, добровільно виписатися не бажають. На підставі ст. 71, 72 ЖК України, просить суд визнати відповідачів такими що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою від 10.01.2018 року було відкрито провадження по справі і визначена форма розгляду справи: за правилами спрощеного провадження, без повідомлення та виклику сторін. Ухвалою від 16.02.2018 року продовжено подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та змінено назву третьої особи з Департамент міграційних послуг Запорізької міської ради на Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради. У встановлений ухвалою від 10.01.2018 року строк відповідачам на подання відзиву, від відповідача [PERSON] відзив не надійшов. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] надав заяву у якій він позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити просить розгляд справи проводити за його відсутності. Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що проти позову не заперечує, самостійних вимог не заявляє. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд розглядає справу у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, згідно ордеру №5299 від 19.12.1990 року на житлове приміщення серії «О», позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON]була надана у користування квартира за адресою [ADDRESS]. Відповідно до довідки 04-07/3/24440 від 28.11.2017 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], що також підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області. Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.03.2018 року, квартира за адресою [ADDRESS], не зареєстрована на праві власності. Таким чином суд вважає, що квартира належить територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Факт не проживання відповідачів у спірній квартирі понад шість місяців, крім тверджень позивача, підтверджується письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON], наданими до суду. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону, та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Судом не встановлено поважності причин не проживання відповідачів у квартирі, а також не встановлено фактів чинення перешкод з боку позивача або інших осіб у користуванні відповідачами квартирою. Судом встановлено, що відповіді правом власності в спірному приміщенні не володіють, за місцем реєстрації не мешкають, тому доводи позивача суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що не суперечать представленим по справі доказам. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщеннями в квартирі законні обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved