Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя до [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що 23 вересня 1983 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, наслідком чого були постійні сварки. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам, у звязку з чим 19 вересня 2014 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини і перестали вести спільне господарство. Примирення між ними неможливе, чоловік на розірвання шлюбу не погоджується. Під час перебування у шлюбних відносинах ними було придбано дві житлові квартири: 06.04.2004 року придбана двокімнатна квартира у [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 50,3 кв. м., жилою площею 30, 5 кв. м.; 14.04.2004 року придбана двокімнатна квартира у [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 49,5 кв. м., жилою площею 30, 2 кв. м. На підставі рішення виконкому Димитровської міської ради від 18.04.2007 року № 262, [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення магазину загальною площею 101 кв.м., розташоване за адресою: Донецька область м.Димитров вул.Ватутна буд. 29 приміщення 9 (колишні квартири № 3 та 4). Оскільки вищезазначене майно зареєстровано за [PERSON], а згоди щодо його поділу між позивачем та відповідачем не досягнуто, просила суд розірвати між ними зареєстрований шлюб, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище «Шаповалова» та визнати за собою право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення магазину, загальною площею 101 кв.м., розташованого за адресою Донецька область м.Димитров вул.Ватутіна , буд. 29 кв. приміщення № 9 (колишні квартири № 3 та 4), а також визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення магазину, загальною площею 101 кв.м., розташованого за адресою Донецька область м.Димитров вул.Ватутіна , буд. 29 кв. приміщення № 9 (колишні квартири № 3 та 4). Позивач [PERSON] до суду не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з клопотанням розглядати справу без її участі у попередньому судовому засіданні, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, суду надав заяву з клопотанням розглянути справу без його участі у попередньому судовому засіданні, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявилися до суду. Відповідно до частини четвертої статті 130 Цивільно-процесуального кодексу України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення рішення. Згідно з частиною першою статті 61 Цивільно-процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 23 вересня 1983 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Димитровського виконкому Донецької області, актовий запис № 370 (а.с. 11). 06.04.2004 року відповідачем [PERSON] у [PERSON], за договором купівлі-продажу придбана двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 50,3 кв. м., жилою площею 30, 5 кв. м. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно дана квартира зареєстрована у Бюро технічної інвентаризації м.Димитрова 07 квітня 2004 року за реєстраційним номером 3562399, у книзі 4 номер запису 29 (а.с. 12, 13). 14.04.2004 року відповідачем [PERSON] у [PERSON], за договором купівлі-продажу придбана двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 49,5 кв. м., жилою площею 30,2 кв. м. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно дана квартира зареєстрована у Бюро технічної інвентаризації м.Димитрова 14 квітня 2004 року за реєстраційним номером 5448475, у книзі 4 номер запису 29 (а.с. 14, 15). На підставі рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради № 262 від 18.04.2007 року про оформлення права власності на нежитлове приміщення, [PERSON] дозволено оформити право приватної власності на нежитлове приміщення магазину, загальною площею 101 кв. м. по вул.Ватутіна, будинок 29 приміщення 9 (колишні квартири № 3 та № 4) м.Димитров та 24.04.2007 року видано свідоцтво про право власності на 1/1 частку даного приміщення, яке [PERSON] зареєстровано у Бюро технічної інвентаризації м.Димитрова 27 квітня 2004 року за реєстраційним номером 5448475, у книзі 3 номер запису 154, як нежиле приміщення (а.с. 16, 17, 18). Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сiмейного кодексу України, шлюб припиняється внаслiдок його розiрвання. Вiдповiдно до частини другої статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їхнiх дiтей, що має iстотне значення. Таким чином, оцiнивши зiбранi по справi докази, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слiд розiрвати, так як сторони створити мiцної сімї за час спiльного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подружнi стосунки припинилися, подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б їхнiм інтересам. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що позивачу необхідно залишити прізвище «Шаповалова», оскільки вона просила про це в своїй заяві. Відповідно до вимог ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За змістом ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд вважає що за як за позивачем так і за відповідачем необхідно визнати право власності на нежитлове приміщення магазину, загальною площею 101 кв.м., розташованого за адресою Донецька область м.Димитров вул.Ватутіна , буд. 29 кв. приміщення № 9 (колишні квартири № 3 та 4) по 1/2 частині за кожним. На підставі ст.ст.60, 61, 70, 104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України

Outcome: approved