Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2014 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ході розгляду до участі у справі у якості третьої особи була залучена [PERSON], на користь якої відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини від першого шлюбу. В підготовче судове засідання позивач не зявилася, звернулася з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Третя особа до суду не зявилась за невідомих суду причин, про час та день слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що відповідач позов визнав, та визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання відповідачем позову може бути прийнято судом, та позов підлягає\~задоволенню за наступних підстав. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.02.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І НО № 350292 виданим 22 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 61. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей. Так, згідно свідоцтва про народження серія І-НО № 617882 виданого 03.10.2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилась 26 вересня 2014 року, батьками якої в свідоцтві про народження зазначені: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серія І-НО № 714071 виданого 12.07.2016 року Орджонікідзевським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилась 06 липня 2016 року, батьками якої в свідоцтві про народження зазначені: [PERSON] та [PERSON] Згідно інформації про кількість зареєстрованих у житловому будинку наданої 29.01.2018 року Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3\~ст. 181 СК України\~передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.\~183,\~184 СК України. До участі у справі у якості третьої особи була залучена [PERSON], на користь якої відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини від першого шлюбу, проте будь-яких доказів на підтвердження вказаної обставини сторонами додано не було, питання про їх витребування відповідно до\~ст. 84 ЦПК України\~позивачем не порушувалось. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами ч.6\~ст.141 ЦПК України\~якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачку звільнено від сплати судового збору та її вимоги задоволені, а відповідач не звільнений від оплати судових витрат, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved