Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Старомлинівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Вимоги заявника мотивовано відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Від представника позивача надійшла заява, в якій вимоги позову, остання підтримала повністю та просила суд здійснювати розгляд без її участі та участі позивача. Від відповідача надійшлав заява, в якій вимоги позову, він винав повністю та просив суд здійснювати розгляд без участі його представника. Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено: [INFO] у віці 14 року помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.07.2013 року серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного станоу по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 15). Згідно свідоцтв про народження, свідоцтва про одруження, свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження її матері, позивачка доводиться [PERSON] онукою (а.с. 10-14). З копії заяви про прийняття спадщини від 04.12.2013 року, підпис заявника на якій посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвой О.Д. вбачається, що позивач в установлений законом строк звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини (а.с. 16). Згідно копії довідки виданої виконкомом Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 07.10.2019 року № 1636 на день смерті яка настала [INFO] [PERSON] [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 17). Згідно копії листа КП «Великоновосілківське РБТІ» від 14.09.2018 року № 338 та копії свідоцтва про право власності нажитловласниками квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] и [PERSON] (російською мовою) (а.с.18-19). Згідно довідки виданої виконкомом Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 16.10.2019 року № 1684 на день смерті яка настала [INFO] [PERSON] 1929 року народження року була зареєстрована разом з [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 32). Після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] фактично прийняв спадщину після неї, шляхом фактичного проживання. Згідно копії заповіту від 27.10.2000 року спадкодавець [PERSON] частину житлового будинку з надвірними побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS] своїй онуці [PERSON] .( а.с. 9). Згідно постанови приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Гукова О.В. від 10.10.2019 року № 593/02-31 через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок на ім`я померлого не можливо видати свідоцтво про право власності за заповітом (а.с.31). Таким чином, судом встановлено, що позивач позбавлений в законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема на Ѕ житлового будинку та земельної ділянки для обслуговування будинку господарських будівель та споруд. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України). Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до вимог ст.ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і неприпинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України визначено черговість спадкування за законом . Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так виходячи із змісту наведених норм і відповідно до встановлених у даній справі обставин, неможливість виправлення розбіжностей при видачі правовстановлюючих документів на нерухоме майно в позасудовому порядку не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N 1. У той же час, у відповідності до дійсного змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками, які правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту договору, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved