Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення ним навчання або досягнення ним 23 років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, щошлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] розірвано, що підтверджується повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 13.06.2017 Бориславським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Аліменти на утримання сина з відповідача стягувалися в примусовому порядку згідно рішення Бориславського міського суду Львівської області від 20 жовтня 2005 року та згідно рішення цього суду від 22 червня 2018 року про збільшення аліментів. На даний час їхній син [PERSON] проживає з нею та навчається на денній формі навчання в Бориславському професійному ліцеї, закінчує навчання 31 січня 2021 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, так як працевлаштуватися не має змоги. На даний час вона, позивач, не працює, тому їй одній важко утримувати сина, який продовжує навчання. Оскільки відповідач добровільно не надає допомоги сину на період навчання, тому посилаючись на норму ст. 199 СК України, просить ухвалити рішення про стягнення аліментів. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Крім того, відповідач повідомлялася про день та час розгляду справи в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Таким чином, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибув до суду без поважних причин, відзиву на позовну заяву на пропозицію суду, що викладена в ухвалі про відкриття провадження у справі не подавав. Згідно із вимогами ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідач без поважних причин повторно не з`явився в судове засідання, не надав відзив на позов, у зв`язку із чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та з врахуванням вимог ст.280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23 лютого 2006 року, що стверджено світлокопією повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 13.06.2017 Бориславським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області (а.с.9). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що стверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м.Борислава Львівської області від 06 грудня 2001 року. Після досягнення повноліття син сторін [PERSON] продовжує навчання в Бориславському професійному ліцеї денного відділення з 01.09.2019 і знаходиться на неповному державному забезпеченні; термін закінчення навчання 31.01.2021. Вказана обставина стверджується довідкою навчального закладу від 16.01.2020 №7 (а.с.13). Син сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що вбачається із довідки про склад сім`ї від 05.11.2019, виданої ПП «Борислав Комфорт» (а.с.14). При вирішенні спору, суд враховує вимоги ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд дійшов висновку про те, що подані позивачем докази, визнані судом належними, допустимими та достовірними, у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, а тому є достатніми для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] , на час навчання у розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved