Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що в період часу з 2005 року вела спільне господарство з відповідачем. [INFO] у неї з відповідачем народився син - [PERSON]. З листопада 2016 року вона з відповідачем стала проживати окремо, син проживає з нею на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивач на розгляд справи не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність. У наданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням думки позивача, яка в наданій заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Згідно довідки про склад сім'ї, син проживає з матір'ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення позивача, яка здійснює догляд за дитиною, та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатною особою. Суд, вважає необхідним стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі по 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір буде достатнім для утримання сина і відповідач в змозі його виплачувати, оскільки розмір є незначним, він може забезпечити лише незначну частину першочергових потреб дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved