Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що 20.10.2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Спільне життя між ними не склалося. Досить тривалий час вони фактично не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Оскільки вони не проживають однією сім`єю та не мають наміру в подальшому проживати разом як чоловік та дружина, вважає спільне життя неможливим та просить суд їх розлучити. Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що діти ще дуже маленькі, вважає за доцільне після розірвання шлюбу визначити їх місце проживання та перебування разом з нею матір`ю, оскільки діти потребують постійного догляду та піклування, який їм може надати тільки вона і ніхто інший. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не піклується про них та матеріально не забезпечує, хоча кожен з батьків зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, вважає за доцільне звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідач не працює, постійного заробітку не має, а також не має інших дітей, непрацездатних батьків. У зв`язку з чим вважає, що розмір аліментів, який повинен стягуватися з відповідача на утримання їх малолітніх дітей в твердій грошовій сумі становить 2000 гривень на кожну дитину з індексацією, відповідно до закону. Відповідач є працездатною особою молодого віку, не позбавлений можливості працювати, відсутність на його утриманні інших осіб та відсутність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей, все це говорить про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання їх малолітніх дітей. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 20.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 540. Визначити місце проживання та перебування малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Стягнути з [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень 00 копійок на кожну дитину з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 26 березня 2019 року та продовжувати до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з [PERSON] судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу на користь [PERSON] в розмірі 768 гривень 40 копійок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом достовірно встановлено про те, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 20 жовтня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 540. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . У вказаному шлюбі у позивача та відповідача народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Діти зареєстровані разом з матір`ю позивачем по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію (а.с. 11, 12). На цей час сторони у справі не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Статтею 56 Сімейного кодексу України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у цьому випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі та їх дітям, враховуючи обставини, що склалися у вказаному випадку, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач питання щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу не піднімала. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях, повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. За змістом частин 1 та 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд\~не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В судовому засіданні встановлено, що разом з позивачем проживають та зареєстровані діти [PERSON] та [PERSON] , народжені у шлюбі з відповідачем. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. [PERSON] повинен, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про аморальну поведінку позивачки, відсутність можливості матеріально та морально забезпечити дитину. Наведені вище правові норми та інші обставини справи свідчать про можливість позивачки забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини. При цьому, встановлені судом обставини в цій справі, у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, по відношенню зі сторони матері до малолітньої дитини, свідчать про можливість проживання дитини разом з нею. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач не має протипоказань щодо проживання з дітьми, має можливість утримувати малолітню дитину матеріально, забезпечує дитині належні умови для проживання, суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , тому позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, їх спільні діти проживають з позивачем, яка, фактично, несе витрати на утримання синів. Враховуючи те, що позивач несе витрати як на своє утримання, так і на утримання дітей, суд вважає, що відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання дітей, для забезпечення належного розвитку та умов проживання дітей, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою в цій частині, судовий збір в сумі 768 гривень 80 копійок, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а сплачені позивачем кошти при зверненні до суду у розмірі 768 гривень 80 копійок (в частині розірвання шлюбу), відповідач має сплатити на користь позивача.

Outcome: approved