Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначала, що її матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 04.02.1991 року, виданого виконавчим комітетом Павлоградської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області на підставі рішення виконавчого комітету Павлоградської районної ради народних депутатів № 17 від 16.01.1991 року, належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , при цьому право власності матері на вказаний будинок було зареєстроване в КП «Павлоградське МБТІ» 04.02.1991 року за реєстровим номером 2-151/1. [INFO] мати позивачки [PERSON] померла, при цьому позивачка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини , отримавши 02.11.2015 року свідоцтво про право на спадщину за законом на майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,809 га. Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор`євої О.Л. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої матері у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , з огляду на те, що правовстановлюючі документи на зазначений будинок мають недоліки, так як не містять обов`язкових реквізитів документа, а зокрема в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння відсутній підпис голови виконавчого комітету Павлоградської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області Гладун В.І. Відтак, позивачка не може оформити спадкові права на вищевказане домоволодіння, в зв`язку з чим змушена звертатися до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримала у повному обсязі та судові витрати по справі просила залишити за нею (ас. 137). Відповідач по справі Юр`ївська селищна рада Юр`ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, при цьому надали заяву про розгляд справи в їх відсутності із зазначенням про те, що при вирішенні справи покладаються на розсуд суду та проханням прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (ас.104,105). Відповідачка по справі [PERSON] в судове засіданні не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності та позовні вимоги визнала в повному обсязі (ас.101). Третя особа по справі приватний нотаріус Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор`єва О.Л. в судове засідання не з`явилася, надала суду телефонограму про розгляд справи в її відсутності та проти заявлених вимог не заперечувала (ас. 141). Третя особа по справі Юр`ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності та проти заявлених вимог не заперечували (ас.143). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 02.11.2020 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами загального позовного провадження (ас. 43-45); - 02.11.2020 року постановлено ухвалу про витребування доказів (ас. 46-47); - 02.11.2020 року постановлено ухвалу про витребування доказів (ас. 48-49); - 27.01.2021 року постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні (ас. 121-122); - 19.02.2021 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас. 134-135). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: - так, з копії свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] від 08.09.2015 року, виданого відділом ДРАЦС Юр`ївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області та копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.11.1985 року, виданого Олексіївською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, вбачається, що матір`ю позивачки [PERSON] є [PERSON] (ас.12,13). \~ \~З копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Павлоградської районної ради народних депутатів 04.02.1991 року на підставі рішення виконкому Павлоградської районної ради народних депутатів № 17 від 16.01.1991 року вбачається, що матері позивачки [PERSON] на праві особистої власності належало домоволодіння, розташоване в селі Федорівське Павлоградського (згодом Юр`ївського) району Дніпропетровської області (ас.20), право власності на яке зареєстроване за останньою в КП «Павлоградське МБТІ» 04.02.1991 року за реєстровим номером 2-151/1 (ас.20). З копії паспорту померлої матері позивачки [PERSON] серії [NUMBER] від 25.07.2000 року вбачається, що така в будинку [ADDRESS] була зареєстрована з 28.05.1980 року та по день її смерті (ас.10). Згідно довідки Олексіївської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області № 244 від 11.08.2015 року в будинку [ADDRESS] з 28 травня 1980 року і по день смерті [INFO] мешкала і була зареєстрована [PERSON] (ас.64 на звороті). Окрім того, саме на ім`я власника [PERSON] 10.01.1991 року виготовлений і технічний паспорт на вказаний житловий будинок та повторно 19.08.2020 року, з якого не встановлено наявність самочинно збудованих споруд на території вищевказаного домоволодіння (ас.21-29). Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що за життя матері позивачки [PERSON] дійсно на праві особистої власності належав житловий будинок [ADDRESS] , який, в свою чергу, був зареєстрований за нею в органах МБТІ на праві власності на підставі вимог діючого на той час законодавства, при цьому згідно довідки КП «Павлоградське МБТІ» технічна інвентаризація житлових будинків по сільській місцевості раніше проводилась за відсутності присвоєної їм нумерації та назви вулиць, а тільки поіменно (ас.59). Доводи зазначені приватним нотаріусом Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор`євою О.Л. в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2020 року про те, що в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, виданого на ім`я [PERSON] , відсутній підпис голови виконавчого комітету Павлоградської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області Гладун В.І., суд до уваги не приймає, оскільки як зазначено вище органами МБТІ право власності на вищевказаний будинок зареєстроване за спадкодавцем [PERSON] саме на підставі свідоцтва про право власності, виданого 04.02.1991 року виконавчим комітетом Павлоградської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області (ас.95-96). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.02.2015 року, виданого виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області [PERSON] померла [INFO] (ас.11). Згідно матеріалів спадкової справи № 38/2015 до майна померлої [PERSON] вбачається, що позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері (ас.63), при цьому 02.11.2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно у вигляді земельної ділянки (ас.89). Окрім того, інших спадкоємців крім позивачки, які б звернулися за прийняттям спадщини після смерті [PERSON] , з матеріалів спадкової справи не встановлено (ас.61-96). Суд вважає необхідним зауважити, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив, та батьки. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. ст. 321,\~ 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на положення ст. 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців), враховуючи, що до позивачки перейшло право власності на житловий будинок, що належав спадкодавцеві [PERSON] за життя, але позивачка не має можливості подати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на житловий будинок належний спадкодавцю, який би містив всі необхідні реквізити для документу, як того вимагає нотаріус, суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно. Беручи до уваги, що позивачка, як спадкоємець за законом, має право на набуття права власності на житловий будинок після смерті матері [PERSON] , а також те, що вона має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не змогла його отримати з незалежних від неї причин, - позовні вимоги щодо визнання права власності слід задовольнити в повному обсязі. \~Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивачки підлягає захисту, шляхом визнання за нею права власності на належний спадкодавцю житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] . Враховуючи волю позивачки, суд знаходить можливим судові витрати залишити за останньою.

Outcome: approved