Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що 02.02.2011 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, - шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 31.07.1993 року у відділі ЗАГСу Ужгородської міської управи за актовим записом № 509, було розірвано, місце проживання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] - було визначено залишити на її утриманні, а на відповідача був покладений обов'язок сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 30.07.2010 року. У зв'язку з досягненням старшою дочкою [PERSON], [INFO], повноліття, відповідач не сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач також зазначила, що оскільки відповідач є здоровим, працює слюсарем-сантехніком 4 розряду на ПП «Ужбудсервіс», на його утриманні не має інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, тому вважає, що він може сплачувати аліменти на малолітню дитину [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). Позивач [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, про час і місце проведення судового засідання була належним чином повідомлена, проте, як вбачається з матеріалів справи, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. З рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, вбачається, що Ухвалу про відкриття провадження від 29.12.2015 року відповідач отримав особисто 02.01.2016 року, однак в судове засідання, призначене на 29.01.2016 року не з'явився, повістка про виклик до суду від 29.01.2016 року була надіслана на адресу відповідача, але до суду повернувся конверт з поштовою відміткою «повернено за закінченням терміну зберігання». Заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Таким чином, судом було вжито всіх необхідних заходів для вручення ухвали суду та судових повісток позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 02.02.2011 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, - шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 31.07.1993 року у відділі ЗАГСу Ужгородської міської управи за актовим записом № 509, було розірвано, місце проживання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] - було визначено залишити на її утриманні, а на відповідача був покладений обов'язок сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 30.07.2010 року. У зв'язку з досягненням старшою дочкою [PERSON], [INFO], повноліття, відповідач не сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що згідно з Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 20.02.2004 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, батьками [PERSON], [INFO] року народження, записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до Довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої [PERSON] від 21.12.2015 року про те, що до складу сім'ї входять чоловік [PERSON], дружина [PERSON], донька [PERSON], донька [PERSON] Як встановлено судом, на даний час [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач належної допомоги по утриманню та вихованню малолітньої дитини не надає. З Довідки ПП «Ужгородський будинковий сервіс» ПП «Ужбудсервіс» від 17.12.2015 року № 37, вбачається, що [PERSON] дійсно працює в приватному підприємстві «Ужбудсервіс» слюсарем-сантехніком 4 розряду за цивільно-правовим договором № 45 від 07.08.2015 року. Таким чином, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Сімейне законодавство зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач ухиляється від свого батьківського обов'язку, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз'яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становища дитини; стан здоров'я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі - 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду 21.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved