Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якому просила змінити розмір аліментів і стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]., в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позову до суду і до досягнення повноліття. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]., у розмірі по 800,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 21 серпня 2012 року. У позовній заяві позивач зазначає, що на утримання дитини потрібні значні кошти на ліки, загальні потреби, харчування, одяг, взуття. Відповідач є працездатною особою, стан його здоров'я задовільний, інших виплат по аліментах він не здійснює. В судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв'язку з неявкою всіх учасників процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Згідно рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07.09.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]., у розмірі по 800,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 21 серпня 2012 року (копія виконавчого листа, а. с. 6). Згідно довідки, виданої виконкомом Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області 11 травня 2018 року неповнолітній [PERSON], [INFO]., проживає за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на утриманні матері, [PERSON], [INFO]. (а. с. 16). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з наведеного, батьки зобов'язані забезпечити такий рівень життя своїх дітей, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей на рівні, що визначений законодавством. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Згідно ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, зміна способу стягнення аліментів (у даному випадку з твердої суми на частку від заробітку (доходу) є правом позивача. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Належним чином повідомлений про дату слухання справи, відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву та доказів на його обґрунтування суду не надав, а оскільки цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд приймає рішення на підставі наявних в справі письмових доказів, оскільки відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд встановив, що відповідач є працездатною особою, не є інвалідом, не має інших утриманців, згідно рішення суду наразі сплачує аліменти у розмірі 800,00 грн. на дитину, що значно нижче встановленого законом мінімуму, отже, має можливість і повинен сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач. Аналізуючи зібрані по справі докази, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи вік та потреби дитини, те, що відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобов'язань не має, суд приходить до висновку про обов'язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, та з врахуванням вищезазначеного вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 23 квітня 2018 року. Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі положень ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved