Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виноградівська міська рада про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , який на час смерті проживав разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Інший спадкоємець донька [PERSON] на час смерті спадкодавця проживала з чоловіком та дитиною за іншою адресою. Спадкувати за померлим батьком не бажає. Позивачка єдиний спадкоємець першої черги, яка прийняла спадщину. При зверненні в нотаріальну контору для оформлення позивачкою спадщини на вищевказаний житловий будинок, нотаріусом було роз`яснено про неможливість оформлення спадкових прав та рекомендовано звернутися до суду, оскільки правовстановлюючі документи на будинок втрачені. Внаслідок чого, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засіданя не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засіданя не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленного до неї позову визнає повністю та не заперечує протии його задоволення Представник третьої особи-Виноградівської міської ради, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засіданя не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Вирішуючи питання про спірні правовідносини, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства. Відповідно до положень ст. ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , який на час смерті проживав разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Інший спадкоємець донька [PERSON] на час смерті спадкодавця проживала з чоловіком та дитиною за іншою адресою. Спадкувати за померлим батьком не бажає. Позивачка єдиний спадкоємець першої черги, яка прийняла спадщину. При зверненні в нотаріальну контору для оформлення позивачкою спадщини на вищевказаний житловий будинок, нотаріусом було роз`яснено про неможливість оформлення спадкових прав та рекомендовано звернутися до суду, оскільки правовстановлюючі документи на будинок втрачені. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. Факт належності житлового будинку померлому підтверджується довідкою виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області №525 від 30.06.2021 року про те, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] рахується за померлим [PERSON] . Відповідно до п. 3.22 наказу МЮ України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. У відповідності до ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. З Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно визначення поняття спадкування у ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), таким є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4). У п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. У той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 328, ст. 392 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що заявлений\~ позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved