Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.08.2013 року позивач та відповідач уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 110. 07 вересня 2013 року у позивача та відповідача народилася донька [PERSON], батьком якої є відповідач по справі. Донька проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач зазначила, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, має мінливий дохід. На підставі вищевикладеного позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1500 гривень, щомісяця, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття, до 07.09.2031 року. Також позивач просить допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Відповідач надав до суду заперечення, в якому вказав, що сторони уклали шлюб 23 серпня 2013 року. За час подружнього життя у сторін народилася 07.09.2013 року - донька [PERSON]. Відповідач зазначив, що з квітня 2015 року сторони не підтримують стосунків, та проживають окремо. Спільне проживання позивача та відповідача не склалося, та збереження сім'ї є неможливе. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року шлюб між сторонами був розірваний. Твердження позивача, про те, що відповідач не надає матеріальної допомоги дитині є безпідставними, бо відповідач надавав матеріальну допомогу позивачеві, за період від 21 квітня 2015 року по 25 вересня 2015 року, переказавши відповідачеві 2654 гривні 49 копійок. Також, відповідач вказав, що доводи позивача про те, що він є приватним підприємцем є невірними. З серпня 2015 року відповідач офіційно працевлаштований на посаді комплектувальника замовлень у ТОВ «Житомирський м'ясокомбінат», та отримує постійний дохід. На підставі вищевикладеного відповідач просить встановити, на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON], [INFO], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини. До початку слухання справи позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про стягнення аліментів частково змінила, просить стягувати аліменти з відповідача на свою користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. До початку слухання справи відповідач надав суду письмову заяву про те, що позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку - згоден. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Копія свідоцтва про народження серії І-КИ № 454527, виданого 03 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області доводить факт походження дитини [PERSON], [INFO] відповідно від батьків, які є сторонами у справі. Відповідно до довідки № 11 від 18.08.2015 року виданої квартальним комітетом №-11 м. Синельникового, [PERSON] [INFO], проживає за адресою: [INFO], разом з нею проживає дитина [PERSON] [INFO], та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою та вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги та відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України стягнути судовий збір з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved