Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 19 березня 2016 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, у якому дітей не має. Під час спільного проживання з відповідачем між ними постійно виникали конфлікти на грунті різного сприйняття ними основних життєвих та сімейних цінностей. У зв'язку з чим вона з травня 2016 року припинила з відповідачем шлюбні відносини та перестала вести з ним спільне господарство, останній пішов з сім'ї та став мешкати окремо. З цих обставин позивач вважає примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливим та таким, що суперечить її інтересам, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, наполягаючи на розірванні шлюбу з відповідачем, пояснила, що фактично сумісне проживання з [PERSON] було припинено 29 серпня 2016 року, коли вона після чергового конфлікту зібрала речі останнього і випроводила його з її будинку, у якому вони проживали. З того часу вони не примирялися і не бажають поновлювати стосунки. Після того, як відповідач покинув її, вона втратила їх спільну дитину, вагітність була перервана. Відповідач байдуже поставився до цієї події, усунувшись від будь-якої допомоги, що впевнило її про правильність прийнятого рішення щодо розірвання шлюбу. Від першого шлюбу вона має сина [PERSON], [INFO], на якого отримує допомогу через втрату годувальника. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, вважає, що зберігати сім'ю не має ніякого сенсу, продовжувати стосунки з позивачем він не бажає. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 19 березня 2016 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стані Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 44, сумісних дітей не мають, шлюбно-сімейні стосунки припинили 29.08.2016 року, що встановлено на підставі свідоцтва про шлюб та пояснень сторін (а.с.3). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясовуючи фактичні взаємини подружжя, судом встановлено категоричне небажання сторін продовжувати їх шлюбні стосунки. Формуючи свою правову позицію з приводу позовних вимог, суд керується принципом добровільності шлюбу, викладеним у ст.24 СК України, відповідно до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи вищенаведене та те, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, в наслідок чого їх шлюб фактично розпався, примирення та збереження сім'ї сторони вважають неможливим, наполягають на розірванні шлюбу, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження їх сім'ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання не відновляти дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved