Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 3 в будинку № 45 по пр.Дружби народів у м.Кам'янське. \~ \~ \~ \~В обґрунтування свого позову вказала, що вона, [PERSON], є співвласником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Іншим співвласником 1/2 частки квартири за цією ж адресою є відповідач (її онука) [PERSON]. Відповідачка була зареєстрована у цій квартирі з 04 лютого 2003 року. Згідно з цією довідкою про реєстрацію та склад сімї від 10.08.2018 №1/23911, за адресою: [ADDRESS], м. Камянське зареєстровані громадяни: [PERSON], онука, [INFO], зареєстрована з 04.02.2003 року; [PERSON], квартиронаймач, [INFO], зареєстрована з 15.09.1984 року. Однак, [PERSON] не проживає в цьому житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Фактично, Відповідачка з 2006 року проживає на території півострова Крим разом зі своїми батьками: [PERSON] та [PERSON] та з 1-го класу навчалась у середній школі в м.Алушта. Відповідно, відповідачка вже протягом тривалого часу не проживає та не зявляється в зазначеній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла жодної участі не бере, її особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавиться. Перешкоди в користуванні жилим приміщенням нею у відношенні відповідачки не чинились. Після анексії Кримського півострова (з 2014 року) відповідачка жодного разу не зявлялась у квартирі. Наразі, з 01.09.2017 вона навчається у Державній бюджетній професіональній освітній установі Республіки Крим «Сімферопольський політехнічний коледж» та проживає у м.Симферополі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення рішення. (а.с.25) \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася надала до суду нотаріальну заяву, посвідчену нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу Республіки Крим [PERSON] від 05.10.2018 року, в якій позовні вимоги визнала повністю та просить розглянути справу у її відсутність.(а.с.28) Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є співвласником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Іншим співвласником 1/2 частки квартири за цією ж адресою є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. (а.с.11). Факт непроживання відповідача [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS], з 2006 року по теперішній час, підтверджується актом про непроживання від 11.07.2018 року. (а.с.14). Так як надати паспорт особи, яка знімається з реєстрації за місцем проживання для проставлення в ньому штампу про зняття з реєстрації [PERSON] не було та не має можливості в силу щонайменше двох причин (відсутність самого паспорту та неможливість зявитися для зняття з реєстрації особисто), постало питання про зняття її з реєстрації за місцем проживання за її власним бажанням на підставі нотаріально засвідченої заяви від 05.10.2018 року. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України якщо особа не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин, така особа за рішенням суду може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. При цьому, згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд вважає, що між сторонами має місце спір, повязаний з житловими правовідносинами та правом власності особи на нерухоме майно, та з огляду на те, що відповідач є співвласником нарівні з позивачем вищезазначеного домоволодіння, а не його користувачем, положення ч. 2 ст. 405 ЦК України та ст. 71 ЖК України у даному випадку не можуть бути застосовані, а тому позовні вимоги у частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають. Разом з тим, відповідно до п.6 Правил реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №207, у разі коли особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку. Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Виходячи з фактичних правовідносин, що склалися у відповідача та позивача за приписами та вимогами діючого законодавства, що регулює порядок знаття особи з реєстрації за місцем проживання, відповідача неможливо зняти з реєстрації за місцем проживання без рішення суду, а тому відповідний реєстраційний орган, за виниклих спірних обставин може зняти відповідача з реєстрації за місцем проживання за рішенням суду. Права позивача в даному випадку підлягають захисту судом в цивільному провадженні, а відповідач підлягає зняттю з реєстрації за місцем фактичної реєстрації за місцем проживання за рішенням суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за рахунок позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 12, 29, 391, 405 ЦК України, ст. 71 ЖК України, ст.ст. 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial