Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання до відповідачки [PERSON] , мотивуючи позовні вимоги тим, що 04 листопада 2010 року між нею та її племінницею [PERSON] укладено договір довічного утримання. Згідно вказаного договору відповідач взяла на себе зобов`язання довічно утримувати позивачку, забезпечувати її харчуванням, надавати побутові послуги, а саме ремонт побутової техніки, прання білизни, тощо, забезпечувати належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарських рецептів, та оплачувати комунальні послуги. Крім того, відповідно до п.9 Договору довічного утримання, сторони визначили, що вартість матеріального забезпечення з утримання, яке щомісячно повинно надаватися відповідачем, оцінюється сторонами договору у сумі 500 ( п`ятсот) грн. За договором, позивач передала відповідачу у власність вказану квартиру. Також нотаріусом було накладено заборону відчуження на дану квартиру, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.08.2021 року. В подальшому відповідачка не зареєструвала своє право власності в ЧКБТІ, що підтверджується інформаційною довідкою. Однак, взяті на себе обов`язки, передбачені договором, відповідач належним чином не виконує. Незважаючи на поганий стан здоров`я позивачки, фактично відповідач відмовилась доглядати її. На основі викладеного, позивач просить суд розірвати договір довічного утримання укладений між нею [PERSON] та [PERSON] , що укладений 04 листопада 2010 року приватним нотаріусом Чернівецького міського округу Макеєвою Н.В. Позивач та представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та вказали, що вона уклала договір з [PERSON] і була впевнена в тому, що остання буде добросовісно допомагати їй по господарству та виконувати умови договору. Однак [PERSON] нічого їй не допомагала і не допомагає зараз. Грошей, які прописані в договорі відповідач також їй не надає, ліків відповідач їй не купує, будь - якими речами не забезпечує, продуктів харчування не надає, за комунальні послуги не сплачує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Відомостей про поважність причин неявки відповідач також не надала. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що вона є сусідкою позивачки [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] з [PERSON] уклали договір довічного утримання. Однак [PERSON] те, що обіцяла не виконує, нічого не допомагає [PERSON] та вона ніколи не бачила щоб [PERSON] матеріально чи іншим шляхом допомагала [PERSON] . Усі витрати на лікування, харчування та оплату комунальних послуг здійснює позивачка самостійно та за власні кошти. Свідок [PERSON] , повідомила, що з позивачкою знайома ще з 2003 року, є її сусідкою. Про відповідачку [PERSON] нічого не знає, тільки відомо, що позивач [PERSON] все оплачувала сама та [PERSON] жодного разу до неї не приїжджала, навіть тоді коли позивачка була госпіталізована з інсультом, допомагав їй її племінник [PERSON] . Свідок [PERSON] , в судовому засіданні повідомив, що [PERSON] не виконує умови договору, оскільки неодноразово саме він допомагав позивачу [PERSON] продуктами харчування та доглядав за нею, а також допомагав з госпіталізацією та лікуванням. Заслухавши пояснення позивача та свідків, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14 серпня 2002 року на праві власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 серпня 2021 року. (а.с.10-11). 04 листопада 2010 року, між [PERSON] та [PERSON] , яка є її племінницею, укладено договір довічного утримання, який зареєстрованого в реєстрі за № 6031 від 04 листопада 2010 року приватним нотаріусом Чернівецького міського округу Макеєвою Н.В. (а.с.7-8). Зокрема, за умовами договору довічного утримання, сторони за взаємною згодою сторін визначили вартість матеріального забезпечення з утримання, яке щомісячно повинно надаватися відповідачем, у сумі 500 ( п`ятсот) грн., а також інші умови щодо надання утримання позивачці, у тому числі придбання ліків, харчування та оплати комунальних послуг. Крім того, у п. 10 сторони визначили умови щодо забезпечення відчужувача житлом шляхом безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі, забезпечення харчуванням, надання побутових послуг (ремонт побутової техніки, прання білизни тощо), забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарських рецептів, оплата комунальних послуг. Так., звертаючись до суду із вищевказаним позовом, позивачка вказувала, що [PERSON] ухиляється від виконання умов договору довічного утримання, а тому просила його розірвати. Зокрема, згідно досліджених у судовому засіданні копій медичної картки амбулаторного хворого позивача, вбачається, що стан здоров`я останньої з кожним роком погіршується, що також підтверджується виписками із заключень лікарів (а.с.86-88). При цьому, усі витрати пов`язані із лікуванням, позивачка несе самостійно, на підтвердження чого нею надані відповідні докази, а також підтверджено й поясненнями свідків. Також позивачка здійснює й оплату комунальних послуг, що підтверджено копіями квитанцій від імені [PERSON] про здійснені нею оплати послуг та медикаментів (а.с.14-85). Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно приписів ст.746 Цивільного кодексу України відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Договір довічного утримання (догляду) може бути укладений відчужувачем на користь третьої особи. У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. При цьому, положеннями ст. 610 ЦПК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов`язанням (неналежне виконання). Положення частини першої статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання. Основна підстава для розірвання договору пов`язана з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором довічного утримання незалежно від його вини. Оскільки підставою для розірвання договору довічного утримання закон визначає невиконання або неналежне виконання набувачем своїх обов`язків за договором, доведення (або спростування) зазначених обставин має вирішальне значення для вирішення спору. Отже, в судовому засіданні встановлено та підтверджується показами свідків, що набувач всупереч взятих на себе зобов`язань згідно п.п.9,10 договору довічного утримання не виконує умови договору довічного утримання і не забезпечує харчуванням, надання побутових послуг,забезпеченням належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів, а також не здійснює відповідно до квитанцій, які були досліджені судом оплату комунальних послуг та оплату ліків, які необхідні для покращення здоров`я відчужувача. Правові наслідки розірвання договору довічного утримання у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків набувачем визначено статтею 756 ЦК України. Так, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Таким чином, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, безпосередньо досліджені під час судового розгляду, застосувавши норми, що регулюють спірні правовідносини, з мотивів наведених вище, суд приходить висновку про наявність підстав для розірвання договору довічного утримання. Також, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved