Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.02.2016 року було розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.09.2016 року стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 800,00 грн. щомісячно з 04.08.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Неповнолітня дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальне становище погіршилося у зв'язку із збільшенням витрат на утримання дитини, погіршенням стану здоров'я дитини, тому коштів не вистачає. У зв'язку з чим просить змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.09.2016 року року з 800,00 грн. щомісячно на аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 30.11.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження; роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідачем подано відзив, відповідно до якого, позовні вимоги визнав частково в сумі 1200,00 грн., зазначив, що він сплачував аліменти в більшому розмірі ніж було передбачено рішенням суду, заборгованості по сплаті аліментів не має. Вважає, що посилання позивача на ті обставини, що він займається підприємницькою діяльністю та має власне СТО, не відповідає дійсності; вимога щодо збільшення розміру аліментів до розміру 2500,00 грн. є необгрунтованими. Посилається на те, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі та разом з дружиною чекають на народження дитини, у зв'язку з чим вважає, що вимога позивача про збільшення розміру аліментів в розмірі 2500,00 грн. є значною для нього сумою. Просив частково задоаольнити вимоги позивача. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження і розгляду справи в загальному позовному провадженні від сторін не надходило. Відсутні заяви сторін відповідно і про розгляд справи за їх присутності під час розгляду справи. Отже, вивчивші розглянувши справу, подані сторонами доказами всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених вимог, суд зважає на такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом, належними доказами по справі встановлено, зокрема те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.02.2016 року було розірвано (а.с.8) Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.09.2016 року стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 800,00 грн. щомісячно з 04.08.2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). У відповідності до довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9), що також підтверджується довідкою ПП «Регіон-Центр» №3204 від 20.08.2018 року, з якої вбачається, що дитина проживає з позивачем [PERSON] (а.с.10). Згідно відповіді на запит міської дитячої поліклініки №60 від 19.11.2018 року, знаходиться на обліку в МДП з народження, перебуває під спостереженням ЛОР лікаря. Батько дитини згоду на розголошення діагнозу захворювання не давав (а.с.43). Позивач працювала головним спеціалістом відділу конролю за призначенням та перерахунками пенсій управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, проте продовжила відпустку по догляду за дитиною без збереження заробітної плати з 08.01.2018 року по 07.01.2019 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.34-35) та копією наказу №15-В від 04.01.2018 року (а.с.33) Відповідно до копій квитанцій, вбачається, що відповідач сплачував аліменти позивачу на утримання дитини в більшому розмірі ніж було передбачено рішенням суду (а.с.54-59). Згідно копії свідоцтва про шлюб, відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON] (а.с.60), яка є вагітною (а.с.61-62). У відповідності до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статею 182 ч.2 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналізуючи вказані норми закону, дослідившши докази в їх сукупності, суд вважає, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] перебуває на матеріальному утриманні позивача; як позивач, так і відповідач є працездатними; що відповідач є молодою, працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу дитині [PERSON], [INFO]; тому суд вважає за необхідне збільшити розмір стягуваних аліментів з 800,00 грн. щомісячно на аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до абз. 4 п. 23 Постанови № 3 Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення частково. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial