Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 18.07.1992 вона зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому неповнолітніх дітей немає. У квітні 2014 року відповідач пішов від неї до іншої жінки. З того часу вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, взагалі не спілкуються. За цей час вони повністю втратили почуття любові та поваги одне до одного, стали чужими людьми. Вважаючи збереження сім`ї та примирення неможливим та таким, що суперечить її інтересам, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою судді від 25.06.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.07.2019 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] , будучи двічі сповіщеним про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву на позов не подав. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомива причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 18.07.1992 сторони зареєстрували шлюб у Комсомольському відділі запису актів громадянського стану Старобешевського району Донецької області, актовий запис № 57. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з квітня 2014. Вказані обставини встановлені на підставі заяв позивача, свідоцтва про шлюб сторін (а.с.7). Частиною 1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України встановлена основна засада, на якій ґрунтується шлюб, а саме: вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно з положеннями частин 3 і 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Особливо це стосується закріпленого ч.4 ст.4 СК України і гарантованого ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався більше п`яти років тому, примирення та збереження сім`ї позивач вважає неможливим, наполягає на розірванні шлюбу, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім`ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. Щодо понесених судових витрат у виді сплати судового збору позивач просила покласти їх на неї. На підставі ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved