Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту постійного не проживання, скасування місця реєстрації, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона та її діти відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, проте не проживає в ній з 2006 року та з реєстраційного обліку не знявся. Також відповідач не несе витрати на утримання квартири, не зберігає в квартирі своїх особистих речей, тому позивач змушена самостійно нести витрати на комунальні послуги та утриманню квартири. У зв`язку з цим, з підстав, визначених у ч.2 ст.315 ЦПК України, ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, позивач просить встановити факт постійного не проживання [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , та скасувати постійне місце реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20.12.2019 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, надала до суду заяву, якою просить справу розглядати без її участі, позов підтримує в повному обсязі, наполягає на його задоволенні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явилась, надала д осуду заяву, якою просила закінчити розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог з урахуванням того, що відповідач позов визнав. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що вона як власник спірної квартири підтверджує, що відповідач з 2006 року не проживає в ній, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи Херсонської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду пояснення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позову в частині скасування постійного місця реєстрації відповідача, оскільки позивач не довів протиправності дій Херсонської міської ради, фактично вказані позовні вимоги заявлені до Херсонської міської ради, яка не є відповідачем за справою. Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб є виконавчим органом Херсонської міської ради та суд не вправі змусити Виконавчий комітет Херсонської міської ради зняти відповідача з реєстрації місця проживання. Щодо решти позовних вимог представник третьої особи покладався на розсуд суду та справу спросив розглядати у його відсутність. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням наданих сторонами за справою заяв та пояснень, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті без участі сторін. Зважаючи на те, що сторони за справою в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст.317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном; власник володіє користується власним майно на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 05.03.1994 року Фонду комунального майна м.Херсона квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної, сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З довідки ОСББ «Тандем» від 06.11.2019 року вих.№120 вбачається, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , проживає в ній, син позивача [PERSON] зареєстрований у квартирі з 03.06.2005 року та не проживає в ній з 2006 року. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з загальних положень ЦПК України предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист прав та законного інтересу. Відповідно до змісту ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту постійного не проживання [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , та скасування постійного місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути також встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проте, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав шляхом встановлення факту не проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] не тягне за собою виникнення, зміну чи припинення особистих чи майнових прав позивача, а законом визначено інший порядок їх встановлення, зокрема шляхом подачі до суду позову про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням за наявності визначених законом підстав. Відповідно до вимог статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про встановлення факту постійного не проживання [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовної вимоги про скасування постійного місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до Положення про відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, що затверджене рішенням Херсонської міської ради від 25.03.2016 року №82, основними завданнями та функціями Відділу є забезпечення реалізації повноважень органів самоврядування у сфері регулювання відносин, пов`язаних зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання, на засадах дотримання законодавства з питань здійснення реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання та законодавства у сфері захисту персональних даних. Порядок зняття з реєстрації місця проживання визначений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», яким визначено певний порядок зняття з реєстрації (п.26 постанови КМУ), який зокрема передбачає, що судове рішення є документом, що підтверджує можливість зняття з реєстрації. Позивачем заявлено позовну вимогу про скасування постійного місця реєстрації [PERSON] фактично до Херсонської міської ради, яка не є відповідачем за справою, а тому вони заявлені до неналежного відповідача [PERSON] . З урахуванням викладеного, у задоволенні позову слід відмовити. У відповідності до ст.141 ЦПК України понесені судові витрати позивача відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Outcome: dismissed