Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом будинком №34 по вул. Спортивна в м. Мерефа Харківського району Харківської області із зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власником вищезазначеного житлового будинку, в якому зареєстрований, проте не проживає її син відповідач [PERSON] [PERSON] зареєстрований у спірному будинку з 1989 року. В 1993 році відповідач поїхав в Росію на заробітки та до теперішнього часу за місцем реєстрації не мешкає, не цікавиться житлом, не бере участі у сплаті комунальних платежів, утриманні будинку та господарських будівель, речей відповідача у будинку немає. Спірним будинком в даний час користується другий син позивача [PERSON] разом зі своєю сімєю. Позивачу відомо, що її син відповідач по справі [PERSON] разом зі своєю сімєю не має наміру повертатися на Україну та він не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. [PERSON], [PERSON] належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник Харківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У звязку з тим, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05 жовтня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] за №1-1705, належить житловий будинок №34 по вул. Спортивна в м. Мерефа Харківського району Харківської області (а.с.8, 9, 10). В зазначеному житловому будинку зареєстрований син позивача - відповідач [PERSON], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 15 травня 2015 року (а.с. 17). Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач більше ніж пять років не проживає за місцем реєстрації, спірним житловим будинком не користується, що підтверджується актом депутата Мерефянської міської ради ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 08 травня 2015 року складеного у присутності [PERSON] та [PERSON], засвідченого першим заступником Мерефянського міського голови (а.с. 15) та особистою заявою відповідача. Поважність причин відсутності відповідача за місцем реєстрації понад рік судом не встановлено. З огляду на вищезазначене, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В частині зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON] суд відмовляє, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживанням особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 11 вказаного Закону та «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» затвердженого Наказом МВС України №1077 від 22 листопада 2012 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2109/22421 реєстрація місця проживання та зняття з реєстрації здійснюється органом реєстрації, яким є Державна міграційна служба. За положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: partial