Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій формі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 01.01.2016 до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивувала тим, що від шлюбу народився син, [PERSON], [INFO]. Відповідач починаючи з 1 січня 2016 року не бере участі у матеріальному забезпеченні сина та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з цим, змушена сама утримувати та виховувати сина, одночасно працювати для матеріального забезпечення себе та дитини, оплачувати витрати на житло. Проте, коштів для задоволення мінімальних потреб сина не вистачає, останній має дуже хороший потенціал до вивчення гуманітарних наук та до фізкультури, тому для сприяння розвитку вказаних здібностей забезпечує сину навчання, зокрема, у дитячому центрі «[INFO]» ФОП [PERSON] за програмами підготовки: «[INFO]» із щомісячною вартістю послуг 460 грн.; «[INFO]» із щомісячною вартістю послуг за період з вересня 2015 року по червень 2016 року - 465 грн. та за період з вересня 2016 року по червень 2017 року - 520 грн.; академія футболу для дошкільнят «[INFO]» ФОП [PERSON], із щомісячною вартістю послуг 1233,33 грн. Крім цього, несе витрати з оплати послуг дитячого дошкільного навчального закладу №159, у середньому 335 грн. щомісячно, з вересня 2016 року розмір щомісячної батьківської плати збільшився до 414,54 грн. Середньомісячна сума щомісячних витрат на утримання сина, включно з додатковими витратами на розвиток особливих здібностей, спеціальні форми одягу та навчальні матеріали становить 4000 грн. За таких обставин, вважає, що розмір аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON] необхідно визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., оскільки останній не має постійного заробітку, а його доходи є мінливими та нерегулярними, та такі підлягають стягненню починаючи з 1 січня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Додатково вказав, що враховуючи те, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня 2016 року становить 1689 грн., а позивач для матеріального забезпечення сина та його утримання щомісячно витрачає 4000 грн., з яких додатково по 2627,87 грн. для сприяння розвитку його здібностей, та зважаючи на те, що обов'язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, розмір аліментів на утримання сина, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 2000 грн. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Вважає, що вимога про стягнення витрат на навчання не може розглядатися в даному провадженні, а позивач має право звернутися до суду з окремим позовом. Не заперечила позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини з 01.01.2016, проте, вважає, що розмір таких повинен становити 500 грн., оскільки відповідач не працює, на обліку в центрі зайнятості, як особа, що шукає роботу, не перебуває, раніше працював за кордоном, однак, у зв'язку з закінченням візи позбавлений будь-якого заробітку, тому аліменти у заявленому позивачем розмірі можливості сплачувати не має. Просила суд позов задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 01.01.2016 і до досягнення ним повноліття. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №138. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15.11.2016 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 17 січня 2009 року, зареєстрований Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №22, розірвано. Встановлено, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що не заперечується стороною відповідача. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що кожен з батьків повинен брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 183 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Судом встановлено та не заперечується представниками сторін, що відповідач офіційно не працює, має мінливий та нерегулярний дохід. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 61 ЦПК України). З матеріалів справи та пояснень представників сторін встановлено, що в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо утримання неповнолітньої дитини, у зв'язку з чим, враховуючи відсутність доказів на підтвердження виконання відповідачем обов'язку щодо участі в утриманні сина, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання останнього до досягнення ним повноліття. Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Як встановлено із поданих позивачем матеріалів, додаткові витрати на дитину [PERSON], [INFO], полягають у відвідуванні ним дитячого дошкільного навчального закладу №159, дитячого центру «[INFO]» ФОП [PERSON] за програмами підготовки: «[INFO]» та «[INFO]», а також академії футболу для дошкільнят «[INFO]» ФОП [PERSON] Проте, із аналізу положень ст. 185 СК України випливає, що такі обставини не можуть вважатися особливими, оскільки свідчать про звичайний всебічний дошкільний розвиток дитини. Жодних доказів саме особливих здібностей та виняткових успіхів дитини у відвідуваних нею заняттях суду не надано. За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заявленого позивачем розміру аліментів, які включають серед іншого вищевказані витрати на дитину. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на дитину, суд враховує стан здоров'я останньої та її матеріальне становище, перебування на утриманні позивача, матеріальне становище відповідача, його вік, відсутність достатніх та достовірних даних про постійний та стабільний дохід відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, часткове визнання ним позову. А тому,

Outcome: partial