Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею у порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 2,67 га (ділянка № [NUMBER] кадастровий номер 4822355000:03:000:0367), розташована на території Врадіївської селищної ради Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна [PERSON] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 749973, виданого 27.12.2006 року на підставі розпорядження Врадіївської райдержадміністрації від 29.11.2006р. за № 489-р, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 010601200819, обґрунтовуючи вимоги тим, що при зверненні до державної нотаріальної контори, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку у зв`язку з відсутню оригіналу вищезазначеного державного акту, який втрачений. З цих підстав вона не може захистити свої невизнані права, в іншому порядку крім судового, тому просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] вході судового засідання 29.04.2020р., позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім цього, просить судовий збір сплачений при пред`явлені позову залишити за нею. Представник відповідача - Врадіївської селищної ради Миколаївської області Москаленко М.Л., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з заявою (вх. № 1933 від 29.04.2020 року) про розгляд даної справи у відсутність представника селищної ради, з позовними вимогами ознайомлені та визнають їх в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлені факти: · 27.12.2006 року [PERSON] набула право власності на земельну ділянку загальною площею 2,67 га (кадастровий номер 4822355000:03:000:0367), розташована на території Врадіївської селищної ради Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 749973, виданого 27.12.2006 року на підставі розпорядження Врадіївської райдержадміністрації від 29.11.2006р. за № 489-р, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 010601200819, довідка № 410/111-19 від 29.10.2019 року відділу у Врадіївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, показання позивача в якості свідка); . 27.03.2009 року [PERSON] склала заповітне розпорядження, яким вищевказану земельну ділянку, заповідала позивачу [PERSON] (заповіт зареєстровано в реєстрі за № 276 від 27.03.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лавріненком М.І., показання позивача в якості свідка); . [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 03.11.2010 року, показання позивача в якості свідка); . спадкодавця [PERSON] на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживала біля позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (довідка Врадіївської селищної ради Миколаївської області за вих. № 5955 від 13.11.2019 року, показання позивача в якості свідка); . після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу № 44/2011, заяву про прийняття спадщини за заповітом подала позивач по справі (донька спадкодавці) - [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 111 від 09.03.2011 року) (довідка державного нотаріуса щодо надання відомостей № 124/01-16 від 19.02.2020 року, заява позивача [PERSON] вх. № 1654 від 10.04.2020р., показання позивача в якості свідка); . інші спадкоємці після смерті [PERSON] , які у встановлені законом строки звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (відмову у її прийнятті) чи такі, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, перебували на утримання спадкодавці чи постійно проживали з нею на час відкриття спадщини - відсутні (заява позивача [PERSON] вх. № 1654 від 10.04.2020р., показання позивача в якості свідка); . 19.11.2019 року державним нотаріусом Поплужною К.А. відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку, на підставі п. 4.1, п. 4.15 гл. 10 р. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - не подання оригіналу правовстановлюючого документу (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.11.2019 року, показання позивача в якості свідка); . оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 749973, виданий 27.12.2006 року на ім`я [PERSON] - втрачений, про що розміщено оголошення в пресі (оголошення в газеті «Вісник Врадіївщини № 85(10039) від 26.10.2019 року, показання позивача в якості свідка). Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання права власності на право на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. При прийнятті рішення, суд керується: Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Ч. 5 ст. 1268 ЦК України, передбачено, що не залежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, суд керується ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень», з прийняттям якого друк бланків державних актів, а також державна реєстрація і видача державних актів на право власності на земельні ділянки скасовано, повноваження по державній реєстрації прав на нерухоме майно територіальними органами земельних ресурсів припинені. В той же час, за загальним правилом, у разі втрати або зіпсування документа лише суб`єкт, що видавав такий документ, може видати його дублікат. Відповідно до чинної на час видачі державного акту - інструкції «Про порядок складання, видачі … державних акті на право приватної власності на землю…» від 04.05.1999 № 43 відділ держкомзему міг видавати дублікат зазначеного документу лише власникам або уповноваженій ним особі за довіреністю, а тому, отримати дублікат на померлу людину неможливо. Вивчивши та дослідивши наявні по справі докази, суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , та в іншому порядку крім судового, не може захистити своє невизнане право на спадкування права власності на землю, що належало спадкодавцеві на підставі державного акту, а тому з врахуванням визнання позову представником відповідача, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, думку позивача судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved