Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення коштів до відповідача ТзОВ «Гіпербуд». Мотивує заявлені вимоги тим, що 20.01. 2014 року між ТОВ «Гіпербуд» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру по [ADDRESS], а вже 16.06.2014р. між нею і [PERSON], а також і ТОВ «Гіпербуд» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до п. 1.1. якого, первісний кредитор [PERSON] відступає їй, як новому кредитору право вимоги до ТОВ «Гіпербуд» за вказаним вище договором № 105К від 29.01.2014р. у результаті чого вона набула усіх прав і обов'язків покупця за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру по [ADDRESS]. Вказує, що відповідно до означеного п. 1.1. договору ТОВ «Гіпербуд», зобов'язувався передати їй, а вона прийняти та оплатити майнові права на 2-ох кімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 65,2 кв.м. Відповідно до п. 2.5. Договору вартість одного квадратного метра площі становить 5 300 грн. На виконання взятих на себе зобов'язань при укладенні договору про відступлення права вимоги від 16.06.2016р. нею було сплачено повну вартість майнових прав на квартиру, обумовлену в п. 2.6. Договору, а саме - 345560 грн. Відповідно до 2.1. цього договору грошові кошти в сумі 345560 грн., що були первісним кредитором за Договором № 105К, вважаються сплаченими новим кредитором, тобто нею в рахунок виконання зобов'язань за цим договором. Вказує, що після проведення технічної інвентаризації-квартири вищенаведеної, підписання акту прийому - передачі від 28.11.2014р. було встановлено, що фактична площа становить 63,60 кв.м., що на 1,6 кв.м. менше від запроектованої, про що нею було вказано представникам ТОВ «Гіпербуд» і необхідність повернення їй грошових коштів за зайво сплачені квадратні метри. Однак, вказує, що до даного часу їй гроші не повернуто, а тому, просить стягнути примусово з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» (код ЄДРПОУ 37825109) на її користь грошові кошти в розмірі 13 566,91 грн., з яких 8 480 грн. - основний борг, 405,95 грн. - три відсотки річних, 4 680,96 грн. - інфляційні збитки, а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. Позивач [PERSON] і в її інтересах представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, у наданих суду поясненнях позивач посилалася на обставини і правове обгрунтування заявлених вимог в позові, який просить задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «Гіпербуд» за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог позивача заперечувала, однак, в наданих суду поясненнях визнала, що дійсно при прийому в експлуатацію будинку і зокрема квартири позивача було виявлено н відповідність площі в кв.м., а саме те, що фактична площа квартири [ADDRESS] становить 63,60 кв.м., що на 1,6 кв.м. менше від запроектованої. Разом з цим, виходячи з того, що позивач вчасно не повідомила про це відповідача, вважають, що слід відмовити [PERSON] в задоволенні заявлених вимог і стягненні з відповідача наведених сум в позовній заяві. Заслухавши пояснення позивача, доповнення представника позивача; представника відповідача, вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, відповідно заперечення, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами, в їх сукупності у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом належними доказами по справі встановлено, що 29.01. 2014 року було укладено договір за № 105к купівлі - продажу майнових прав на квартиру у будинку по [ADDRESS] між ТзОВ Гіпербуд та [PERSON]. Згідно даного договору двокімнатна квартира за вказаною адресою розташовувалася на 7 поверсі загальною площею 65,2 кв.м., вартістю 1 кв.м. площі квартири за договором становило 5 300,00 грн. (а.с.9 - 10). Крім цього, встановлено, що 16.06.2014р. між позивачем [PERSON] і [PERSON] та ТзОВ «Гіпербуд» укладено договір про відступлення права вимоги, зокрема (п. 1.1) первісний кредитор [PERSON] відступила новому кредитору - [PERSON] право вимоги до ТзОВ «Гіпербуд» за вказаним вище договором № 105К від 29.01.2014р., у результаті чого позивач набула усіх прав та обов'язків покупця за вказаним договором № 105К від 29.01.2014р. (а.с. 11) Пунктом 2.1. договору № 105К від 29.01.2014р. передбачено, що покупець здійснює оплату вартості предмету договору виходячи з вартості майнових прав на квартиру в перерахунку на 1 кв.м. за поточною ціною, яка діє на момент внесення оплати, одним єдиним платежем у повному обсязі протягом 3 (трьох) робочих днів, що слідуватимуть за днем укладення даного договору. Вартість одного квадратного метра площі становить відповідно до п.2.5. договору 5300,00 грн. Відповідно до п.5.1. договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за даним договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. На виконання взятих на себе зобов'язань [PERSON] сплатила відповідачу повну вартість майнових прав на квартиру [ADDRESS] площею 65,20 кв.м, обумовлену умовами договору (а.с. 9.10). На підставі акту прийому - передачі від 28.11. 2014 року в порядку виконання договору № 105К від 29.01.2014р. (а.с 12) засвідчено, що Продавець передав Покупцю закріплене приміщення у власність Покупцю а саме квартиру [ADDRESS], загальною фактичною площею 63.6 кв.м. (а.с. 12). При цьому, судом звертається увага, що даним актом сторони підтвердили, що виконали свої повноваження за договором у повному обсязі і претензій одна до одної не мають, відносини між ними вважаються припиненими (п.4.5. Акту). Проте, позивач виявивши, що отримала квартиру площею на 1,6 кв.м. меншою від запроектованої, [PERSON] звернулася до відповідача із вимогою про повернення зайво виплачених коштів за вказану площу, на що позивачу було відмовлено відповідачем. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.01. 2015 року власником квартири [ADDRESS], загальною фактичною площею 63.6 кв.м. являється [PERSON] (а.с. 13). 05.11.2014 року [PERSON] Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації видано технічний паспорт на квартиру квартиру [ADDRESS], згідно якого фактична загальна площа квартири складає 63,60 кв.м. (а.с.14-15). Таким чином, підтвердивши факт одержання коштів за квартиру більшої площі від позивача [PERSON] ніж фактично отриману, відповідач ТзОВ «Гіпербуд» на виконання вимоги п.2.11 Договору купівлі-продажу майнових прав був зобов'язаний протягом 10 робочих днів повідомити про зміну фактичної загальної площі і надати для підписання додаткову угоду, але згадану вимогу договору відповідач не виконав. Відповідно до п. 2.10. Договору № 105К фактична площа Житлового приміщення визначається за наслідками остаточної технічної інвентаризації Об'єкта будівництва. У випадку якщо різниця між площею Житлового приміщення, зазначена у Договорі та Фактичною площею Житлового1 приміщення буде становити 0,5 кв.м. та більше, Сторони проводять між собою перерахунок вартості Житлового приміщення до умов даного Договору, що оформляється Додатковою угодою до даного Договору. Згідно п. 2.11. Продавець зобов'язаний протягом 10 (десяти) робочих днів від дня проведення інвентаризації, зазначеної в п. 2.10. даного Договору, повідомити Покупця про зміну Фактичної загальної площі Житлового приміщення. Покупець наступного дня за днем отримання повідомлення від Продавця зобов'язаний підписати Додаткову угоду зазначену в п. 2.11. даного Договору. Однак, по цей час, зазначеного зобов'язання відповідач не виконав, хоча достовірно знав про зміну фактичної площі квартири, жодної додаткової угоди щодо перерахунку вартості квартири мені для підпису не пропонував, що свідчить про невиконання ним обов'язку про повернення зайво сплачених коштів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи те, що вартість 1 кв.м. площі квартири за Договором становить 5 300,00 грн., а після інвентаризації остання зменшилась на 1,6 кв.м., то розмір зайво сплачених мною коштів становить 8 480 грн. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 536 цього ж Кодексу передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Суд констатує, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів є такими, що відповідають умовам договору, а отже є правомірними. Однак, залишок надлишкових сплачених коштів у зв'язку із зменшенням житлової площі, які підлягають поверненню відповідно до наведеного вище розрахунку (а.с. 5,6) становить 8480 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3% річних становить в період з 01.12.2014р. (тобто наступний календарний місяць після підписання акту прийому передачі) по 05.07.2016р. (тобто день подання позову до суду) становить - 405,95 грн. А, отже, розмір інфляційних збитків за аналогічний період складає - 4 680,96 грн., а загальний розмір коштів, які підлягають стягненню з відповідача за невиконання договірних зобов'язань в загальній сумі становить 13 566,91 грн. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, сукупністю досліджених доказів по справі, суд вважає, що після відмови відповідача повернути зайво сплачені кошти позивачу між сторонами виникли грошові зобов'язання, а тому правовідносини щодо своєчасного виконання грошових зобов'язань виникають виходячи з вимог ст.625 ЦК України, зокрема, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача зайво переплачені кошти у розмірі 10600 грн., три відсотки річних у сумі 312,79 грн. та інфляційні збитки у сумі 4483,80 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.5-6). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору пропорційно до задоволених судом вимог у розмірі 487,20 грн. Стосовно тверджень відповідача, викладених в письмових запереченнях, про те, що позивачем не був використаний досудовий порядок врегулювання спору, на думку суду не являється підставою для відмови в задоволенні позову і є таким, що спростовуються дослідженими вищенаведеними доказами по справі, які представник відповідача в судвому засіданні визнала належними і допустимими. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності та системному аналізі з вимогами закону, суд приходить до висновку, що позивач правомірно звернулася до відповідача з вимогою повернення грошових коштів, стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків, а тому, заявлені вимоги [PERSON] грунтуються на законі і підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі в розмірі 551,20 грн., документально підтверджений квитанцією від 04.07. 2016 року (а.с. 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved