Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись при цьому на те, що з квітня 2007 року перебувала в фактичних сіме1них відносинах з [PERSON] і мають трьох дітей [PERSON],[INFO], [PERSON], 25.03.2010року народження та [PERSON],[INFO]. На даний час вони проживають окремо, діти проживають з нею і вона самостійно намагається забезпечити та виховувати дітей. Діти відвідують заняття і різноманітних гуртках та секціях: музична школа, заняття з англійської мови, танці, заняття з малювання, а також сину за медичними вказівками необхідні заняття з плавання. Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього законом обовязку по утриманню дітей. На теперішній час вона перебуває в тяжкому матеріальному становищі, так як діти часто хворіють, син переніс тяжку хворобу і вона вимушена продовжити неоплачувану відпуску по догляду за дитиною до 6 річного віку і живуть зараз на призначену допомогу на третю дитину, так як відносно третій дитини вона оформлена як мати одиночка. Просить щомісячно стягнути аліменти на двох дітей в розмірі 2000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі і дала пояснення про обставини викладені вище, а також вказала, що протягом двох років відповідач не надавав ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не зустрічався з дітьми, не вітав їх з днем народження і повністю ухилився від своїх батьківських обовязків. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він є батьком дітей і дійсно матеріальної допомоги на їх утримання не надавав, з дітьми не зустрічається. На теперішній час у нього є інша сімя, він офіційно не працює і тому матеріально не може надавати допомогу на утримання дітей в тому розмірі, в якому просить позивач. Згоден сплачувати аліменти до 1000 грн., а якщо буде можливість, то він сам буде надавати допомогу. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що вони є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 25.03.2010року народження., що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Відносно дітей відповідач оформив признання батьківства. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що: мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 2 і 3 статті 150 Сімейного кодексу України визначає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 181 ч.1, 2 СК України визначено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони проживають окремо, діти проживають з позивачкою, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. І ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може - визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач не надав доказів стосовно того, що він має регулярний дохід, тому вимоги позивача щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обґрунтовані. Судом встановлено, що [PERSON] тривалий час ухиляється від надання матеріальної допомоги дітям, він працездатний, інших неповнолітніх дітей немає і тому може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Той факт, що він офіційно не працює не звільняє його від виконання батьківських обовязків щодо утримання дітей. При встановлені розміру аліментів, суд враховує те, що позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, на її утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей, на теперішній час у звязку з подорожчанням продуктів харчування, товарів та інше потрібні значні кошти на утримання дітей і тому суд вважає за можливим стягнути аліменти на кожну дитину щомісяця по 700 грн. При цьому при зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом стосовно зміни розміру аліментів. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір 243,60 грн.

Outcome: partial