Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його втратившим права користування квартирою [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який в квартирі не проживає з січня 2007 року, особисті речі, що належать йому у квартирі відсутні. Просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих суду доказів. Відповідач в судові засідання двічі не з'явився, про місце день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, письмово повідомив, що постійно мекає в Німеччіні, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15 вересня 2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіовою Л.П. за р № 3766 (а.с.5-6). Право власності на квартиру належним чином зареєстровано, що підтверджується копією витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію власності (а.с.7-8). Згідно акту про фактичне проживання громадян ОСББ «Петра Дорошенка» від 04.10.2017 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], проте за вказаною адресою з січня 2007 року не мешкає (а.с.3). У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин онад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі з січня 2007 року, самовільно змінив місце свого проживання, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Вирішуючи питання щодо позовних вимог у частині зняття відповідача з реєстраційного обліку суд виходить з того, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вимагаючи в позові зняти відповідача з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] позивач не зазначив, яким органом порушені його законні права і є підстави, на даний момент, для примусового покладення такого обов'язку на вказаний орган. Крім того, відповідно до п. 3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (Затвердженого Наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012 р.), зняття з реєстрації місця проживання особи та її виселення здійснюється на підставі: «судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою». Тому позовні вимоги в частині зобов'язання зняти відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягають.

Outcome: partial