Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому зазначила, що до 11 грудня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. У 2006 році шлюб між сторонами по справі було розірвано у судовому порядку та 11 грудня 2006 року розірвання нашого шлюбу було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області. З цього часу вона виховувала доньку самостійно. За рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області по справі №2-1596/2002 рік з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 14.11.2002 року і до досягнення нею повноліття. Деякий час з моменту присудження аліментів, відповідач виконував рішення суду, в наступному став ухилятись від їх сплати, часто змінював своє місце роботи та не повідомляв про це ВДВС, а вона постійно була вимушена розшукувати його нове місце роботи, для можливості отримання від нього аліментів на утримання доньки. Станом на 01 лютого 2014 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 12484,48 грн. 20 липня 2013 року вона вдруге вийшла заміж та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Весь час після розлучення відповідачем вона повністю присвятила своїй доньці, намагаюсь якнайбільше розвинути її здібності та наповнити її життя позитивними емоціями. Для того, щоб спільна донька була всебічно розвинена, вона водила її до студії дитячого телебачення, з 2012 року донька відвідує художню школу. Всі гуртки платні. Крім оплати за їх відвідування, вона має купувати необхідні приладдя для малювання. З квітня по грудень 2011 року донька займалась в студії дитячого телебачення та за її заняття нею було сплачено 1485 грн. З вересня 2011 року по теперішній час спільна донька займається в художній школі. За її навчання в художній школі позивачкою з вересня 2011 року було сплачено 1320 грн. Також позивач несе витрати на придбання необхідного обладнання та приладдя (вугілля, гуаш, скло, пензлі, прості олівці, папір та ін.), тобто, на забезпечення самого навчального. З вересня 2013 року по лютий 2014 року вона придбала приладдя на суму 997,75 грн. Окрім того, дитина дуже хвороблива та майже кожного місяця хворіє на застудні захворювання. Її лікування також вимагає коштів. За період з січня 2012 року по час подання позову на лікування нею було витрачено 1823,78 грн. В 2013 році, з метою вирівнювання зубів, доньці ставили пластини. Вартість стоматологічних послуг склала 2160 грн. Оскільки дитина дуже хвороблива та з метою її оздоровлення і підвищення імунітету, кожного року донька проходить курс лікування в санаторії чи відпочиває в дитячих оздоровчих таборах. Все це теж вимагає додаткових витрат. Так, з 20 грудня 2011 року по 06 січня 2012 року спільна донька знаходилась та лікувалася в санаторії «Сонячна долина» (с. Поляна Закарпатська обл.) Вартість путівки становила 765 грн. З 30.06.2012 року по 19.07.2012 року [PERSON] відпочивала в ДОЛ «Юність» (пгт Кирилівка Запорізька обл.). Вартість путівки - 360,00 грн. З 11.08.2013 року по 27.08.2013 року донька відпочивала та оздоровлювалася в ДОЛ «Мандарин» (м. Євпаторія АРК). Вартість путівки становила 782 грн. Всього на оздоровлення доньки позивачем було витрачено 1907 грн. Жодної участі в додаткових витратах на утримання дитини батько не приймає. Добровільно вирішити питання стосовно оплати додаткових витрат на дитину вона не має змоги. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, доповнивши їх тим, що вважає відповідач свідомо ухиляється як від сплати аліментів, так і додаткових витрат на дитину, не спілкується з дитиною, хоча з її боку жодних перешкод не було. Також вважає, що відповідач, будучи працездатною особою, яка не має хронічних захворювань, не бажає працювати офіційно для того, щоб уникнути сплати аліментів та покласти лише на неї та її чоловіка матеріальне забезпечення доньки. Представник позивача [PERSON] у судове засідання з'явилась, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги [PERSON] не визнав в повному обсязі, вважає позивачем не доведено наявність у доньки таких здібностей, які б викликали необхідність вкладення в неї додаткових витрат, щодо додаткових коштів за медикаменти на лікування, зазначив на те, що в цілому зазначені в медичній картці захворювання є природними, якими хворіє кожна дитина, та такими на які не потрібні додаткові витрати, оскільки дитина не перебуває на обліку за захворюванням, не має певних каліцтв. З приводу санаторно-курортного лікування та путівок в дитячі табори відповідач зазначив на те, що це є відпочинком дитини в період зимових канікул та у літній час і ніякими чинниками не викликались та не є вкрай необхідними. Крім того, [PERSON] надав пояснення, що він офіційно не працює, оскільки має побоювання щодо того, що офіційно працючий чоловік його віку має реальну можливість бути призваним до зони АТО, тому він працює неофіційно, має мінливий та нестабільний дохід. Він має дитину від жінки, з якою проживає цивільним шлюбом, про яку піклується. Свідок [PERSON] пояснив, що він є тренером карате, де займається [PERSON]. Дитина талановита, має певні здібності в цьому виді спорту та могла б досягти великих успіхів, якби ставила за ціль життя - спорт. Але [PERSON] в майбутньому не пов'язує своє життя з професійним спортом. Батька дитини тренер ні разу не бачив та не розмовляв з ним. Завжди дитина під опікою матері та її нового чоловіка. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є вчителем [PERSON] в художній школі. Дитина талановита, приймає участь у багатьох конкурсах, як шкільних, так і міських, займає призові міста. В майбутньому дівчинка планує стати дизайнером, і тому навчання в художній школі є вкрай необхідним для цієї професії. Батька дитини вона жодного разу не бачила та не розмовляла з ним. Завжди дитина під опікою матері та її нового чоловіка. Заслухавши сторони по справі, представника позивача, свідків, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного: Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7), шлюб між якими розірвано 14 грудня 2006 року (а.с.8). 20 липня 2013 року [PERSON] уклала інший шлюб та набула прізвище [PERSON] (а.с.9). Відповідно до постанови Енергодарського міського суду від 25 листопада 2002 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]. на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі ? всіх видів його заробітку (а.с.158). Станом на 01 липня 2014 року відповідач має заборгованість по сплаті цих аліментів в розмірі 19358,68 грн. (а.с.185). Як вбачається з наданих декількох розрахунків ВДВС відповідач сплачував в повному обсязі нараховані аліменти до листопада 2012 року, де останнім місцем його роботи була робота уповноваженого сектору карного розшуку Великолепетихського РВ УМВС України в Херсонській області. (а.с.159). В наступному виплата ним аліментів не здійснювалась. Як вбачається з його пояснень, це він робить свідомо, маючи побоювання щодо того, що офіційно працюючий чоловік його віку має реальну можливість бути призваним до зони АТО. Суд вважає дану причину не працевлаштування необґрунтованою. [PERSON] є працездатною людиною, доказів про наявність хвороби або інших поважних причин не працевлаштування не надав. Позивач [PERSON] з 06.12.2012 року по 12.07.2015 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною від другого шлюбу до досягнення нею трирічного віку (а.с.160). та отримує на теперішній час допомогу від підприємства в розмірі 1218 грн.(а.с.161,162). У силу ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.212 ЦПК, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що на час розгляду справи фактично зазнанчеі витрати [PERSON] на дитину сторін по справі - [PERSON], складають 9693,53 грн. Так, відповідно до медичної картки [PERSON], в якій зазначено на призначення лікарями цих ліків, згідно з платіжними документами, чеками, витрати на придбання ліків складають 1823,78 грн. Суд критично ставиться до зазначеного відповідачем про те, що зазначені в медичній картці захворювання є природними, якими хворіє кожна дитина, та такими на які не потрібні додаткові витрати, оскільки дитина не перебуває на обліку за захворюванням, не має певних каліцтв, то ці захворювання виникли внаслідок недогляду матері за дитиною. Відповідно до характеристики на [PERSON], наданою Дитячою художньою школою 26.02.2014 року мати [PERSON] відповідально та сумлінно ставиться до виховання дитини. Суд вважає, що захворювання дитини, навіть, загальними захворюваннями, та придбання ліків у зв'язку з цим є особливими обставинами. Також позивач зазначала, що донька відвідувала студію дитячого телебачення, за відвідування якої нею було сплачено 1485 грн., що підтверджено довідкою Студії дитячого телебачення «Перспектива плюс» та квитанціями до прибуткового касового ордеру (а.с.10-11). Суд вважає, що дана сума грошових коштів відноситься до додаткових витрат на дитину, оскільки пов'язана з розвитком здібностей дитини. Відповідно до Анонсу цієї студії, наданої позивачем, студія допомогає розкрити творчі здібності дитини. Також, в ході розгляду справи судом було досліджено посилання позивача на необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання в дитячій художній школі в розмірі 1320 грн. та придбання необхідного приладдя на суму 997,75 грн. З огляду на те, що дитина проявляє неабиякий інтерес до малювання, має образні, творчі здібності, приймає участь у міських та шкільних виставках, що відображено в характеристиці на дитину, видану Дитячою художньою школою (а.с.12-17), суд критично ставиться до заперечень позивача з приводу того, що дитина не має таких здібностей, щоб виникла необхідність додаткових витрат. Суд вважає, що ці витрати є обґрунтованими, підтверджені документально належними доказами, і тому є додатковими витратами у розумінні ст.185 Сімейного кодексу України. Щодо віднесення до додаткових витрат стоматологічних послуг на суму 2160 грн., суд також погоджується з позицією позивача [PERSON] Дані витрати є документально підтвердженими (а.с.47-48) та викликані необхідністю вирівнювання зубів та виготовлення ортодонтичного апарату обох щелеп відповідно до акту обстеження пацієнта від 15.06.2013 року. Вартість стоматологічних послуг склала 2160 грн., що доводиться актом №27 від 15.06.2013 року та товарним чеком до нього. Крім того, суд вважає за необхідне включити до додаткових витрат грошові кошти в сумі 1907 грн. 20 грудня 2011 року по 06 січня 2012 року дитина знаходилась та лікувалася в санаторії «Сонячна долина» (с. Поляна Закарпатська обл.), що доводиться санаторно-курортною книжкою до історії хвороби №1307 (а.с.50-55). Вартість путівки становила 765 грн. З 30.06.2012 року по 19.07.2012 року [PERSON] відпочивала в ДОЛ «Юність» (пгт Кирилівка Запорізька обл.) Вартість путівки - 360 грн. З 11.08.2013 року по 27.08.2013 року дитина відпочивала та оздоровлювалася в ДОЛ «Мандарин» (м. Євпаторія АРК). Вартість путівки становила 782,00 грн. Вказані обставини підтверджуються довідкою №37/04 від 07.05.2014 року та квитанціями про оплату (а.с.49-50). Суд вважає, що відповідач повинен нести участь і в цих додаткових витратах, оскільки ці додаткові витрати на дитину пов'язані з необхідністю забезпечення дитини необхідного рівня життя, забезпечення відпочинку, тобто, пов'язаними з особливими обставинами. Таким чином, виходячи з загальної суми додаткових витрат в розмірі 9693,53 грн., витрачених позивачкою на дитину, ? частина цих витрат складає 4846,77 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Ст. 51 Конституції України, яка кореспондує з ч.1 ст.180 СК України, встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно принципу 6 Декларації з прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, Держави-сторони визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що зумовлені особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У відповідності з п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані надавати утримання дитині до досягнення нею повноліття. В даному випадку виплата аліментів здійснюється батьком дитини [PERSON] на підставі рішення суду у відповідному розмірі, що є загальним правилом. Однак, внаслідок певних життєвих обставин як позитивного (в даному випадку, наприклад, навчання в художній школі, студії дитячого телебачення тощо) або негативного характеру (в даному випадку, наприклад, тимчасові хвороби дитини) виникла необхідність здійснювати витрати на дитину, які заздалегідь неможливо визначити або передбачити, чим і пояснюється те, що такі обставини не враховуються судом при первісному встановленні розміру аліментів, адже такі обставини носять вірогідний характер і можуть взагалі не виникнути. Однак, при цьому закон враховує можливість настання певних обставин, які зумовлюють необхідність у додаткових коштах на утримання дитини. За правилами ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). При цьому додаткові витрати на дитину можуть бути викликані тривалими або тимчасовими за своєю природою обставинами, і, відповідно, мати регулярний або разовий характер. А тому суд дійшов висновку, що за наявності вищевказаних обставин на відповідача [PERSON] слід покласти обов'язок нести додаткові витрати на свою дитину. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.141, 180, 185 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 88, 118, 119 ЦПК України, суд,

Outcome: approved