Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який уточнила протягом судового розгляду, про визначення порядку користування земельною ділянкою. В уточненому позові (а. с. 48-49) зазначила, що є учасником права спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], їй належить 31/50 частина будинку з господарськими спорудами, відповідачу - 19/50 частин. На підставі рішення Запорізької міської ради від 27.12.2011 року за будинком закріплено земельну ділянку площею 0,0476 гектара. Оскільки вона має право на виділення земельної ділянки у розмірі, пропорційному розміру частки в праві спільної власності на об'єкт нерухомості, просить виділити їй в користування земельну ділянку для обслуговування належної їй частини будинку. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2014 року у зв'язку із смертю позивача його замінено правонаступником - [PERSON] (а. с. 54). В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову. Оскільки між сторонами існують неприязні стосунки, просить про задоволення позову, надання йому в користування земельної ділянки відповідно до першого запропонованого судовою технічною експертизою варіанту. Відповідач [PERSON] позов не визнала. Не заперечуючи проти надання земельної ділянки в користування кожному з співвласників, не погоджується з варіантами, що надані у висновку експерта [PERSON], оскільки для обслуговування частини будинку позивача йому надається земельна ділянка, на якій розташований сарай, що побудований відповідачкою. Представник відповідача за довіреністю в судових засіданнях 25 грудня 2014 року, 16 лютого 2015 року проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що розмір часток учасників спільної власності на нерухоме майно є рівним і становить по ? частині будинку, позивач за рахунок самочинного будівництва, позов про знесення якого перебуває в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, збільшив розмір своєї частки, тому до вирішення питання про знесення самочинних споруд встановити порядок користування земельною ділянкою неможливо. На підставі викладеного просять про залишення позову без задоволення. Представник третьої особи, належним чином повідомленої про час і місце вирішення справи, до суду не з'явився, повідомлення про згоду на участь у справі не надав, що в силу ст. 36 ЦПК України є підставою для вирішення справи без його участі. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, експерта [PERSON], з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що рішенням Запорізької міської ради № 95/103 від 27.12.2011 року за жилим будинком [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 0,0476 га (а. с. 14). Згідно даних технічного паспорту (а. с. 133-135) та судової будівельно-технічної експертизи (а. с. 122-138) на вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок (літ. А) та надвірні споруди. Право власності на житловий будинок належить: [PERSON] - на 31/50 частину на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (а. с. 236-239); [PERSON] - на 19/50 частин. Рішенням Шевченківського Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2012 року (а. с. 50-53), яке набрало законної сили, визначений порядок користування житловим будинком. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 27.08.2014 року (а. с. 124) між сторонами склався фактичний порядок користування будинком і господарськими спорудами. Згідно ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. На підставі ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільної часткової власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Також учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання до його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ч. 2 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Частиною четвертою ст. 120 ЗК України встановлено, що при переході права власності на будівлю або споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. У відповідності зі ст. 86-89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди за рішенням суду, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають). Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р., № 7 (зі змінами, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 19.03.2010 р., № 2), якщо до вирішенні судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на який розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні спільної ділянки, право на яку має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову власність чи на час виникнення останньої. При вирішенні спору суд враховує зміст висновку будівельно-технічної експертизи, відповідно до якої земельні ділянки, які пропонуються в користування кожному із співвласників, оснащені окремими проходами до житлового будинку. З урахуванням тих обставин, що вікна частин будинку, які перебувають у користуванні сторін, виходять на земельні ділянки, запропоновані в користування іншому співвласнику, в кожному з варіантів судової експертизи наявні земельні ділянки площею 9 квадратних метри, які запропоновано надавати в користування співвласника, для обслуговування ним цієї частини будинку (а. с. 128, 129). Відповідно до висновку на частку в праві власності відповідача припадає 181 квадратний метри земельної ділянки (476 х 19/50), на частку в праві власності [PERSON] приходиться 295 квадратних метри (476 х 31/50). Вирішуючи позов частково, суд віддає перевагу другому варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою для обслуговування будинку та господарських споруд, відповідно до якого [PERSON] в користування пропонується земельна ділянка S-1, зазначена на схемі в графічному додатку до висновку зеленим кольором, площею 295 квадратних метри, яка відповідає розміру його частки в праві спільної часткової власності на нерухоме майно, а саме: 31/50 частині будинку., із встановленням права користування [PERSON] ділянкою S-3 площею 9 квадратних метри, зазначеною синім штрихом, для обслуговування її частини будинку, яка виходить вікнами на земельну ділянку, що відводиться в користування [PERSON] Згідно із зазначеним варіантом експертизи [PERSON] в користування пропонується земельна ділянка S-2, зазначена на схемі в графічному додатку до висновку експертизи жовтим кольором, площею 181 квадратний метр, яка відповідає розміру її частки в праві спільної часткової власності на нерухоме майно, а саме: 19/50 частинам будинку, із встановленням права користування [PERSON] ділянкою S-4 площею 9 квадратних метри, зазначеною синім штрихом, для обслуговування його частини будинку, яка виходить вікнами на земельну ділянку, що відводиться в користування [PERSON] Такий варіант користування земельною ділянкою вбачається суду більш прийнятним з урахуванням неприязних стосунків сторін, оскільки вбиральня, зазначена в технічній документації літерою «Г», яка перебуває в користуванні відповідача і яку пропонується перенести відповідно до першого варіанту експертизи, у випадку визначення такого порядку залишається на земельній ділянці, що відведена у користування [PERSON] (а. с. 129). Оцінюючи твердження відповідача і її представника про невідповідність розміру часток у праві спільної власності на нерухоме майно і про наявність на земельній ділянці самочинних споруд, суд не може погодитися з цими твердженнями, оскільки частки співвласників є такими, що не змінювалися з моменту набуття ними права власності (а. с. 6, 13), їхній розмір не оспорювався відповідачкою; що стосується наявності на земельній ділянці самочинних споруд, з пояснень експерта в суді та відомостей в технічному паспорті (а. с. 133, де цей об'єкт зазначений пунктирною смугою у формі прямокутника), оригінал якого оглянутий судом, випливає, що об'єкти самочинного будівництва на земельній ділянці на час проведення дослідження відсутні. Твердження відповідачки про те, що зведений нею сарай відповідно до варіантів порядку користування земельною ділянкою знаходиться на ділянці, що пропонується позивачеві, спростовуються поясненнями позивача про те, що сараю, який зводився самочинно членами родини відповідачки на місці знесеної ними ж дерев'яної будівлі сараю, на час вирішення справи як об'єкта нерухомості немає, оскільки він був знесений членами сім'ї відповідача. На теперішній час на ділянці існує лише фрагмент фундаменту під сараєм, так як відповідачка під час будівництва зводила його частинами, без підготовки фундаменту під нерухомість в цілому. У зв'язку з викладеним, у відсутність об'єкту нерухомості, який зводився самочинно і який знесений самою відповідачкою, суд вважає, що її право на користування ним та отримання земельної ділянки для його обслуговування встановленням такого порядку користування між співвласниками не буде порушено. Згідно з ч. 2 ст. 377 ЦК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Таким чином, сторони як учасники права спільної часткової власності на нерухоме майно мають право на виділ окремої частини земельної ділянки в своє користування, і таке право підлягає захисту, а тому, виходячи з поданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, пояснень сторін, їх представників, висновку судово-технічної експертизи товариства з обмеженою відповідальністю «РСЕБ» та показань у судовому засіданні експерта, враховуючи характер відносин, що склався між сторонами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням особливостей порядку, запропонованого другим варіантом експертного дослідження.

Outcome: partial