Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] комунального майна та приватизації Харківської міської ради, третя особа [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.01.2010 року наказом [PERSON] комунального майна та приватизації № 3 було відмінено розпорядження Центру (відділу) приватизації державного житлового фонду від 06.04.1999 року № 25061 про передачу у власність квартири [ADDRESS]. Вказаний наказ був винесений на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.12.2009, яке було скасовано ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.05.2010 року та ухвалою Верховного суду України від 12.07.2010 та передана справа на новий розгляд іншому судді. При подальшому розгляді справи рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.04.2013 року та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.12.2013 року у задоволенні позову було відмовлено. У зв'язку з викладеним наказ [PERSON] комунального майна та приватизації № 3 від 20.01.2010 року не відповідає закону, а тому повинно бути відновлене становище, яке існувало до видання вищевказаного наказу, а саме: відновити розпорядження Центру (відділу) приватизації державного житлового фонду від 06.04.1999 року № 25061 про передачу у власність квартири [ADDRESS] та відновити свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Позивач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В наданих до суду поясненнях позивач зазначила, що 01.10.2015 року вона звернулась до [PERSON] комунального майна та приватизації Харківської міської ради з проханням поновити свідоцтво про право власності на підставі скасування рішення суду, яким воно було скасовано. Однак, їй було відмовлено та роз'яснено, що [PERSON] комунального майна та приватизації Харківської міської ради не зобов'язано відновлювати свідоцтво, і мотивує тим, що не визначені шляхи відновлення свідоцтва. Згідно до чинного законодавства судове рішення допускається до виконання лише після набрання ним законної сили, тобто після апеляційного розгляду справи або після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення на підставі якого було видано оскаржуваний наказ було скасовано ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.05.2010 року та ухвалою Верховного суду України від 12.07.2010 року. Тобто [PERSON] комунального майна та приватизації Харківської міської ради, як сторона по справі повинно було виконати рішення суду. Представник відповідача [PERSON] комунального майна та приватизації Харківської міської ради до судового засідання не з'явився, про день час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У наданих до суду запереченнях зазначив, що проти позову заперечує в повному обсязі та пояснив, що до [PERSON] комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради документи на повторну приватизацію квартири [ADDRESS] не подавались. Правового механізму щодо відновлення розпорядження та свідоцтва про право власності, за даних обставин, законодавством не передбачено. За таких підстав права позивача [PERSON] не порушувались, згідно із відповіді наданої на адресу позивача від 13.10.2015 року № 12930 для відновлення розпорядження та свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS]. рекомендовано звернутись до суду. Та зазначив, що ухвалами апеляційного суду Харківської області від 18.05.2009 року та Верховного суду України від 12.07.2010 року не було зобов'язано [PERSON] вчиняти будь-які дії по відновленню скасованих раніше розпоряджень та свідоцтва про право власності. До судового засідання третя особа [PERSON] не з'явився, про день час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.12.2009 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Центру приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, та визнання недійсним акту державного органу було встановлення факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без шлюбу, визнано недійсним розпорядження виконавчого комітету Харківської міської ради № 25061 від 06.04.1999 року в частині приватизації квартири [ADDRESS] (а.с. 4). На підставі зазначеного рішення суду першої інстанції наказом [PERSON] комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради № 3 від 20.01.2010 року «Про визнання недійсним розпорядження про видачу свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS]» було відмінено розпорядження Центру (відділу) приватизації державного житлового фонду від 06.04.99 року № 25061 про передачу у власність квартири [ADDRESS], скасовано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER]: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). В подальшому ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.05.2010 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.12.2009 було скасовано та справу направлено на новий розгляд до того ж суду, іншому судді (а.с. 5-7). Ухвалою Верховного суду України від 12.07.2010 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18.05.2010 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Центру приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, та визнання недійсним акту державного органу (а.с. 8-9). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.04.2013 рок, яке згідно до відмітки суду набрало законної сили, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] комунального майна та приватизації Харківської міської ради, третя особа ПАТ «ОТП Банк» про встановлення факту проживання однією сім'єю, та відновлення права на приватизацію, було відмовлено у задоволенні позову (а.с. 10-12). Зазначене рішення ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.12.2013 року було залишено без змін (а.с. 13-14). Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. У відповідності до положень п. 4, 10 ч. 1 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування , їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з матеріалів справи, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.12.2009 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Центру приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, та визнання недійсним акту державного органу, на виконання якого було винесено наказ [PERSON] комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради № 3 від 20 січня 2010 року про визнання недійсним розпорядження про видачу свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], було скасовано ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.05.2010 року. В той же час на момент розгляду даної цивільної справи рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.04.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] комунального майна та приватизації Харківської міської ради, третя особа ПАТ «ОТП Банк» про встановлення факту проживання однією сім'єю, та відновлення права на приватизацію набрало законної сили. Отже, наказ [PERSON] комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради № 3 від 20.01.2010 року було винесено на підставі рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 18.12.2009 року, яке на даний час скасовано, є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved