Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом та прохала суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь для утримання їх неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття та 1/4 частину його (відповідача) доходів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, хоча завчасно надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечує проти корегування розміру аліментів у відповідності до Закону. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча завчасно надіслав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь позивача для утримання їх неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття та 1/6 частину його (відповідача) доходів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.03.2014 року . Подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.04.2014 року. Відповідач не надає матеріальну допомогу, для утримання дитини та позивача. Оцінюючи усі докази, що є в справі у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дитину, а також обов'язку чоловіка утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки дитина проживає із позивачем та перебуває на її утримання, суду не надано доказів про надання відповідачем коштів на утримання дитини, тому суд має всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його малолітньої дитини. Відповідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, тому суд має підстави для стягнення утримання з відповідача на користь позивача до досягнення їх дитиною трьох років. Статтею 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд має враховувати: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом також встановлено, що інших аліментних зобов'язань відповідач не має, доказів того, що в нього маленька заробітна плата, суду надано не було. Крім того, наявність у платника аліментів інших непрацездатних членів сім`ї та родичів має враховуватися судом лише якщо він зобов'язаний їх утримувати відповідно до норм Сімейного кодексу України. Отже між сторонами в справі виникли та існують правовідносини, щодо реалізації батьківських обов'язків з утримання своєї неповнолітньої дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що має місце порушення права неповнолітньої дитини на отримання належної матеріальної допомоги від батька, оскільки батько зобов'язаний утримувати своєї дитини до досягнення нею повноліття. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними і підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст. 6 п.3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Outcome: partial