Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення земельного сервітуту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.03.2012р. вона за договором купівлі-продажу придбала у [PERSON] три земельні ділянки по пров. Сєдова, 20 в м. Черкаси, а саме: земельну ділянку, площею 0,0016га, кадастровий номер 7110136400:02:041:0012 відповідно до державного акту серії ЯИ №814588 (ділянка №1); земельну ділянку, площею 0,0346га, кадастровий номер 7110136400:02:041:0011 відповідно до державного акту серії ЯИ №814587 (ділянка №2); земельну ділянку, площею 0,0006га у спільній частковій власності 44%, кадастровий номер 7110136400:02:041:0009 відповідно до державного акту серії ЯИ №814589 (ділянка №3). На вказаних земельних ділянках розташовані об»єкти нерухомості, які належать їй на праві спільної часткової власності 51% на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.2012р. №10111, що посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] На земельній ділянці №1 розташована частина сараю, а на земельній ділянці №2 частина житлового будинку. Ділянка №3, що перебуває у спільній частковій власності (позивач 44%, [PERSON] 12%, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] кожен по 11%) забезпечує доступ (прохід) до належної частини сараю. Між тим, ділянка №1 оточена земельною ділянкою, площею 0,0368га, кадастровий номер 7110136400:02:041:0010, право власності на яку посвідчено державним актом серії ЯЖ №124918 (ділянка №4), яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачам. Позивач вказує, що конфігурація земельної ділянки №4 позбавляє його доступу дот зовнішніх меж належного йому сараю та можливості його обслуговувати. У січня та лютому цього року позивач звертався до відповідачів щодо встановлення земельних сервітутів на частину земельної ділянки №4, але на зазначену пропозицію, позивач відповіді не отримав. В зв»язку з тим, що між сторонами склалися неприязні стосунки, домовитися щодо обслуговування сараю та порядку користування земельною ділянкою, яка його оточує, також не вдалось. Крім того, вказує, що відповідачі не допускають позивача на земельну ділянку №4, що унеможливлює проведення в законний спосіб,ремонту частини сараю позивача та виконання обов»язку по утриманню нерухомого майна, виникла необхідність встановлення права земельного сервітуту на користь позивача. Відповідачі чинять перешкоди позивачу щодо обслуговування належного йому сараю. Таким чином, позивач просить суд, - встановити на користь [PERSON] право земельних сервітутів: на право проходу та проїзду на велосипеді, на право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку, на право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку і на право встановлення будівельних риштувань та складування будматеріалів з метою ремонту будівель та споруд щодо частини земельної ділянки, площею 0,0368га, кадастровий номер 7110136400:02:041:0010, право власності на яку посвідчено державним актом серії ЯЖ №124918, на належить на праві спільної сумісної власності відповідачам, площею 9кв.м згідно із планом земельної ділянки, виготовленим ДП ЧРФ «Укрспецзем». В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав. Зазначив, що судові витрати позивач залишає за собою. Уточнив, що встановлення земельного сервітуту необхідне позивачеві та ремонтникам для їхнього проходу, для здійснення ними ремонтних робіт щодо зовнішніх стін, даху сараю, встановлення водовідведення, встановлення будівельних риштувань, складуванню будматеріалів для відповідних ремонтних робіт. Крім того, зазначив, що позивач не має намірів здійснювати реконструкцію, перепланування, перебудову тощо, а лише хоче провести ремонтні роботи, які не потребують будь-яких дозволів. Земельний сервітут повинен бути безоплатним та безстроковим, оскільки земельна ділянка для проведення ремонтних робіт частини сараю буде використовуватися не тривалий період часу. Крім того, ремонтні роботи будуть тривати близько двох місяців, але для обслуговування споруди та підтримання її в належному стані треба буде проводити десь один раз на рік поточні ремонті роботи, а тому право земельного сервітуту повинно бути безстрокове. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] повністю заперечували проти задоволення позовних вимог. Надані письмові заперечення проти позову. Крім того, зазначили, що свою частину сараю літ. «Б», вони відремонтували, перекрили шифером дах, тощо без згоди позивача. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не з»явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON], який був допитаний в якості свідка, показав, що встановлення земельного сервітуту необхідне для того, щоб позивач, яка є власником частини сараю, могла відремонтувати його і використовувати за належністю. В досудовому порядку вирішити вказані питання із відповідачами не має можливості, оскільки вони не згідні на запропоновані ними умови. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що [PERSON] (вона ж [PERSON]С.) на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] (реєстр №1015) є власником земельних ділянок, що знаходяться за адресою пров. Сєдова, 20 в м. Черкаси, а саме: земельна ділянка, площею 0,0016га, кадастровий номер 7110136400:02:041:0012 відповідно до державного акту серії ЯИ №814588 (ділянка №1); земельна ділянка, площею 0,0346га, кадастровий номер 7110136400:02:041:0011 відповідно до державного акту серії ЯИ №814587 (ділянка №2); земельна ділянка, площею 0,0006га у спільній частковій власності 44%, кадастровий номер 7110136400:02:041:0009 відповідно до державного акту серії ЯИ №814589 (ділянка №3). На вказаних земельних ділянках розташовані об»єкти нерухомості, які належать [PERSON] на праві спільної часткової власності 51% на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.2012р. №10111, що посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] На земельній ділянці №1 розташована частина сараю, а на земельній ділянці №2 частина житлового будинку. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності від 13.10.2014р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.10.2014р. (розмір частки 39/50). Крім того, відповідачі є сумісними співвласниками земельної ділянки, площею 0,0368га, кадастровий номер 7110136400:02:041:0010, право власності на яку посвідчено державним актом серії ЯЖ №124918 (ділянка №4). Ділянка №3, що перебуває у спільній частковій власності ([PERSON] 44%, [PERSON] 12%, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] кожен по 11%) забезпечує доступ (прохід) до належних їм частин сараю літ «Б». Відповідно до даних свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.11.1997р. відповідачі є співвласниками нерухомого майна 49/100 його частин, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, пров. Сєдова, 20. Дані обставини підтверджуються також відомостями технічного паспорту, виданого КП «ЧООБТІ». Позивач зверталася в досудовому порядку до відповідачів, як співвласників нерухомого майна, щодо встановлення земельного сервітуту, про що свідчить досліджене в судовому засіданні клопотання. Між тим, сторони не досягли згоди щодо певних пропозицій, й на час розгляду справи по суті, про що свідчать також їхні пояснення. Як вбачається із досліджених матеріалів справи, а саме, - звіту про проведення технічного обстеження частини сараю літ. «Б», що знаходиться за вище вказаною адресою, затвердженого КПВАПП «Облархбюро» ЧОР від 24.03.2017р., - технічний стан будівлі є аварійним. Крім того, позивачем надано до суду план земельної ділянки, складений ДП ЧРФ «Укрспецзем», за яким визначено земельну ділянку, розміром 9кв.м. (рожевим кольором), на яку може бути встановлено земельний сервітут. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до статті 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (ст. 402ЦК). Як передбачено статтею 403 ЦК України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах. Відповідно до статті 404ЦК, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Крім того, згідно із статтею 98 Земельного Кодексу України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташовано на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути (стаття 99ЗКУ). Відповідно до статті 100 ЗК, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Отже, право земельного сервітуту виникає з мо\-менту його державної реєстрації незалежно від підстави виникнення дого\-вору чи рішення суду. Договір може бути зареєстрований після досягнення домовленості щодо усіх його істотних умов та втілення у форму, передбачену законом, рішення суду після вступу його у законну силу. Реєстрація права земельного сервітуту здійснюється відповідно до порядку реєстрації прав на земельну ділянку. Дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам. Власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом. Власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту (ст. 101 ЗКУ). Позиції Верховного Суду України з приводу окремих аспектів встановлення земельних сервітутів висловлені у п.22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004\~\~N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 2 від 19.03.2010), де роз»яснино, що встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку /постійний/, суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Таким чином, право земельного сервітуту полягає в можливості обмеженого викори\-стання чужої суміжної (прилеглої) земельної ділянки (ділянок) в певних цілях. За результатами розгляду справи, суд вважає, що будучи співвласниками будівлі сараю літ. «Б», співвласниками земельної ділянки та власниками суміжних земельних ділянок, що по пров. Сєдова, 20 в м. Черкаси, сторони мають право користуватися своєю власністю, в т.ч. сараєм під літ. «Б». Судом встановлено, що для здійснення права користування нерухомим майном, позивачеві [PERSON] необхідно встановити земельний сервітут, оскільки в інший спосіб задовольнити потреби особи неможливо. На думку суду, заперечення відповідачів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, враховуючи принцип змагальності сторін, передбачений ст. 10 ЦПК, відповідачі не надали до суду доказів про те, що позивач має можливість в інший спосіб відремонтувати частину сараю, а саме, - дах, зовнішні стіни будівлі, встановити водовідведення без використання земельної ділянки, яка належить їм на праві власності. Така позиція суду узгоджується із позицією ВССУ у справі №662/675/16-ц (ухвала від 13.03.2017р.). До того ж сервітутне право для\~ позивача по/через ділянку, площею 9 кв. м, де її ширина від будівлі 1,01м, не встановлюватиме для відповідачів як співвласників обслуговуючої земельної ділянки додаткових суттєвих обмежень та обтяжень при користуванні ділянкою, тому такий сервітут буде найменш обтяжливим. Слід зазначити, що сервітутне право необхідно встановити для позивача з правом й іншим особам мати доступ до сараю. Такими особами можуть бути будівельники, техніки, спеціалісти ремонтних робіт та інш. При цьому, строк дії земельного сервітуту слід встановити у два місяці, враховуючи, що позивач та його представники зазначили про достатність такого часу для проведення певних ремонтних робіт щодо будівлі. Крім того, оскільки будь-яка будівля потребує утримання та обслуговування і в подальшому, то слід надати позивачеві та іншим особам право проходу та здійснення, в разі потреби, ремонтних робіт будівлі (сараю) протягом одного місяця кожного календарного року. При цьому, як на думку суду, доцільним визначити травень місяць, тобто у теплу пору року, що не заперечується позивачем. Підстав для встановлення оплатного земельного сервітуту, суд не вбачає, враховуючи розмір земельної ділянки, місце її розташування, тривалість використання та призначення. Також не є обґрунтованими та доведеними посилання відповідача [PERSON] щодо втраченої вигоди за використанням обслуговуючої земельної ділянки. Таким чином, з»ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме: встановити безоплатний строковий земельний сервітут, шляхом надання права [PERSON] та визначеним нею особам, - проходу до сараю під літ. «Б», що по пров. Сєдова, 20 в м. Черкаси, розміщення будівельних матеріалів, встановлення будівельних риштувань, перебування для здійснення робіт по ремонту даху, стін, водовідведення, - на земельній ділянці, належній на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі державного акту серії ЯЖ №124918 кадастровий номер 7110136400:02:041:0010, - розміром 9кв.м., згідно із планом земельної ділянки, виготовленої ДП ЧРФ «Укрспецзем» визначений рожевим кольором, який є невід»ємною частиною даного рішення; визначити строк дії земельного сервітуту два місяці з дня набрання чинності даного судового рішення; для забезпечення можливості обслуговувати будівлю сараю під літ. «Б» за вказаним земельним сервітутом, - надати право [PERSON] та визначеним нею особам проходу та здійснення ремонтних робіт протягом одного місяця травня кожного календарного року. В іншій частині позову слід відмовити, оскільки позивачем не доведені позовні вимоги в частині надання сервітутного права щодо проїзду на велосипеді, прокладення водопроводу по/через вказану земельну ділянку, площею 9кв.м. На підставі викладеного та,

Outcome: partial