Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визнати відповідача [PERSON] колишнього чоловіка, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі №86 будинку №106«а» по вул.Зелінського в м.Маріуполі, з тих підстав, що останній з 2014 року перестав проживати в квартирі, покинув жиле приміщення добровільно, його майна в квартирі не має, ним не сплачуються комунальні послуги. Позивач [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволені. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Неявка відповідача у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 29.05.2002 року, посвідченого нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі за №435 є власником квартири №86 будинку №106«а» по вул.Зелінського в м.Маріуполі. Згідно витягу №1216893 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», 11.08.2003 року за реєстровим номером 2223825 зареєстровано право власності [PERSON] на вказану квартиру. За свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-НО № 163212, виданого 13.10.2009 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №504 від 13.10.2009 року. Згідно довідки ЖКП «Житло «Центр» від 20.12.2014 року, відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за вказаною адресою. Згідно актів ЖКП «Житло «Центр» від 10.12.2014 року та 10.06.2016 року відповідач [PERSON] не проживає в квартирі №86 будинку №106«а» по вул.Зелінського в м.Маріуполі з 2014 року, його майна в квартирі не має. За ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON], будучи колишнім член сімї власника більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин, його майна в квартирі не має, квартира ним покинута добровільно. З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у квартирі №86 будинку №106«а» по вул.Зелінського в м.Маріуполі, тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі. Оскільки позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат, суд пришов до висновку про недоцільність їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved