Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання у звязку з навчанням, в обґрунтування якого вказала, що її батько відповідач [PERSON] на підставі рішення Димитровського міського суду Донеьцкої області від 30.07.2015 року сплачував на її утриманні аліменти до досягнення нею повноліття. 20.03.2017 року їй виповнилося 18 років, тому стягнення аліментів на її утримання припинено. Вона навчається на першому курсі у державному вищому навчальному закладі «Дніпропетровський технолого-економічний коледж» 1 рівня акредитації на денній формі навчання за контрактною основою, ніяких доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги. Термін її навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року. Згідно контракту вартість її навчання складає 3450 грн на семестр, окрім того, проїзд, придбання матеріалів для навчання, одягу, продуктів харчування, оплата інтернету та мобільного звязку також вимагають значних коштів. Її мати працює у ТОВ «Вуглепромтранс» у якості прийомоздавальника, її середня заробітна плата за останні 6 місяців становить 4423,44 грн. Мати одна утримує її, проте, заробітної плати не вистачає на забезпечення найнеобхідніших її потреб. Відповідач добровільної допомоги на її утримання не надає, працює у ДП «ВК «Краснолиманська», отримує заробітну плату, пенсію у щомісячному розмірі 4058,04 грн та страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Мирноград Донецької області у щомісячному розмірі 2523 грн, інших осіб на утриманні не має, а тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки доходів відповідача у звязку з продовженням нею навчання до його закінчення, тобто до 30.06.2019 року. Сторони та третя особа [PERSON] до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач наполягала на позові, третя особа підтримала позовні вимоги своєї доньки, відповідач проти позову не заперечував, вказавши, що окрім заробітної плати отримує пенсію в розмірі 4056 грн та регрес у розмірі 2520 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є донькою відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON], шлюб між якими укладено 25.09.1998 року, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дитини, про одруження (а.с.3, 4). Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30.07.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті алiменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття доньки. Відповідно до довідки про доходи ТОВ «Вуглепромтранс» від 16.03.2017 року третя особа [PERSON] з 28.04.2011 року працює у товаристві в якості прийомоздавальника, її дохід за період з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року склав 26540,63 грн (а.с.15). Також, [PERSON] на утримання доньки [PERSON] по лютий 2017 року отримувала аліменти із заробітної плати, з пенсії та із страхових виплат відповідача, що підтверджується відповідними довідками ДП «ВК «Краснолиманська» від 21.03.2017 року, управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області від 28.02.2017 року та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Димитрові Донецької області від 01.03.2017 року. Позивач [PERSON], [INFO], з 2016 року є студенткою першого курсу державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський технолого-економічний коледж», денної форми навчання, на контрактній основі, кінцевий строк навчання 30.06.2019 року; семестрова (за півроку) сума оплати за навчання становить 3450 грн, що підтверджується довідкою навчального закладу від 14.03.2017 року, договором про надання освітніх послуг № 489, укладеного між навчальним закладом та [PERSON] (а.с.9, 10-11). Згідно квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.01.2017 року № 0.0.680651619.1 позивач [PERSON] сплатила в рахунок оплати за навчання грошові кошти у розмірі 3450 грн (а.с.21). Згідно доданих до заяви [PERSON] квитків від 27.01.2017 року, від 28.01.2017 року, від 31.01.2017 року, від 05.02.2017 року та від 23.02.2017 року вартість проїзду на залізничному транспорті за напрямком Красноармійськ-Дніпро та у зворотному напрямку становить 29.27 грн, 27,97 грн, 25,22 грн, 31,60 грн та 30,18 грн відповідно (а.с.16-20). Відповідач [PERSON] працює у державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» вантажником, його заробітна плата за період з березня 2016 року по лютий 2017 року склала 68008 грн 49 коп., що у середньому на місяць складає 5667 грн, що підтверджується довідкою з місця роботи відповідача від 28.03.2017 року. Відповідно за ст.199 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до 23 років, якщо батьки можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум за станом на квітень 2017 року для працездатних осіб становить 1600 грн. Проаналізувавши надані суду докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] у звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі не за місцем свого мешкання, через що витрачається на проїзд та проживання, доходів не має, перебуває на повному утримання своєї матері, яка працює. Вирішуючи розмір аліментів, суд виходить з наведеного розміру прожиткового мінімуму, з того, що позивач навчається на денній оплатній формі, відповідач має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, пенсії, регресу та також бере до уваги надання утримання дитині з боку матері, тому вважає справедливим стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частки його доходів, що сягає і перевищує рівень прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якою є позивач. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн, так як позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду.

Outcome: approved