Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за наступними підставами: [PERSON] на праві приватної власності належить будинок № 3 по вул. Суворова в с. Малоянисоль, Володарського (нині Нікольського) району, Донецької області. Відповідач по справі [PERSON] є її колишнім зятем та зареєстрований в будинку з 19.04.2007 року, але фактично з 2011 року в ньому не проживає, у добровільному порядку не виписується, що й спонукало позивача звернутись до суду з зазначеною позовною заявою, так як вона не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд і на підставі чого просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування на будинок № 3 по вулиці Суворова в с. Малоянисоль, Володарського (нині Нікольського) району, Донецької області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі [PERSON] є колишнім чоловіком її доньки [PERSON] Відповідач був прописаний в будинку з 19.04.2007 року, але фактично не проживає з 2011 року, речей, що йому належать в будинку не має, звязок з ним втрачений. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 23.10.2017 року шлюб між її донькою та зятем [PERSON] Просить суд задовольнити позовні вимоги, так як реєстрація відповідача в будинку позивача ускладнює користування житловим будинком та вона не має можливості оформити субсидію. Також зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позовну заяву не скористався. Клопотань про відкладення слухання справи від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позовну заяву, при тому, що згідно письмової заяви позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно копії реєстраційного посвідчення, виданого 14.04.2000 року КП «Володарське БТІ» будинок № 3 по вул. Суворова в с. Малоянисоль, Володарського (нині Нікольського) району, Донецької області на праві приватної власності належить [PERSON]. Записано у реєстрову книгу № 1 під № 244 (а.с.7) Відповідно до довідки Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області від 10.07.2018 року [PERSON] зареєстрований в [INFO], але за даною адресою не проживає. (а.с.10) Згідно рішення Володарського районного суду Донецької області від 23.10.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.9) Факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації підтверджений актом обстеження сімї від 10.07.2018 року, складеним депутатом Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області [PERSON], в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], згідно якого [PERSON], [INFO] в будинку № 3 по вул. Суворова в с. Малоянисоль, Нікольського району, Донецької області, дійсно зареєстрований, але з березня 2011 року не проживає. (а.с.8) Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що в будинку позивачки прописаний її колишній зять [PERSON], однак з березня 2011 року він в будинку позивачки не проживає та речей, що йому належать в будинку не має. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які визначають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. [PERSON] в розумінні ст.ст. 64 ч.2, 156 ч.4 ЖК України є членом сім'ї позивача, як власника будинку, в якому відповідач зареєстрований. Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може буди обмежений у праві користування жилою площею інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом. Згідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку позивача і суду не представлено ніяких доказів про існування домовленостей між сторонами щодо реєстрації відповідача в будинку, витрат на утримання будинку він не несе, його реєстрація в будинку позивача перешкоджає праву [PERSON], як власнику, розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Таким чином, реєстрація місця проживання [PERSON] не тягне за собою виникнення у нього прав на житло, в якому він зареєстрований, а лише посвідчує факт проживання особи в певному місці і то за умови згоди власника цього житла, а тому слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком № 3 по вул. Суворова в с. Малоянисоль, Володарського (нині Нікольського) району, Донецької області. Судовий збір по справі за подання позовної заяви немайнового характеру становить 704,80 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved