Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів. Свою позовну вимогу мотивує тим, що відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1993 року по 23 вересня 2014 року. Від сумісного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та повнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача щомісяця. На теперішній час сину [PERSON], [INFO], виповнилося 20 років, відповідач звільнився від сплати аліментів на утримання сина у зв'язку з досягненням останнім повноліття, тому матеріальний стан відповідача покращився. Просить збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] з 1/6 до 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, оскільки має дохід з якого може сплачувати аліменти, та просить розглядати справу за його відсутності. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набрало законної сили 23 вересня 2014 року (а.с.5-6). Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області 29 жовтня 2008 року (а.с.7). Згідно рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до досягнення дітьми повноліття (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської міської ради Дніпропетровської області 19 лютого 1998 року, [PERSON] народився [INFO], тобто на даний час є повнолітньою особою (а.с.8). Згідно ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності зі ст. 182 Сімейного кодексу України про визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки у відповідача змінилося матеріальне становище, він визнав позовні вимоги і має можливість сплачувати більший розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], оскільки з нього припинено стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], який досяг повноліття, а тому необхідно збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON]. [INFO], з 1/6 до 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved