Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 серпня 1979 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстровано Володимирівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №9. Їхні діти від шлюбу є повнолітніми і проживають окремо своїми сімями. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Протягом сумісного життя дедалі частіше між позивачем та її чоловіком виникали непорозуміння, що спричиняло повсякденні сварки, навіть через незначні дрібниці, створюючи психологічно нездорову атмосферу в сім'ї, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. В зв'язку з цим, з березня 2014 року позивач припинила з відповідачем шлюбні стосунки і перестала вести спільне господарство та спільне проживання. Примирення з відповідачем неможливе. Спроби збереження сім'ї позивач вважає недоцільними, оскільки факт її існування лише формальний; тривалий час позивач та її чоловік живуть окремо кожен своїм особистим життям. Відповідно, зникла можливість бути їхній сім'ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. Спільне життя між сторонами не склалося. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу буде протирічити їхнім інтересам. Спори щодо поділу спільного сумісного майна між ними відсутні. Діти їхні вже повнолітні, але чоловік, відповідно до положень статті 106 Сімейного кодексу України, відмовляється подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу. Дана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі обох з подружжя. Після розірвання шлюбу не буде порушено їхні особисті та майнові права. Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також просить суд розглянути справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у даній справі перебувають у шлюбі з 18 серпня 1979 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Володимирівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №9. Діти від даного шлюбу є повнолітніми і проживають окремо своїми сімями. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Тому суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти позову не заперечує. Статтею 115 СК України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved