Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила встановити факт фактичного проживання на правових підставах [PERSON] , [INFO] , з 19.06.2001 р, [PERSON] , [INFO] , з 31.08.2011 р., у кімнаті № [NUMBER] в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , яка складається з кімната (І) площею 16,9 кв.м., в загальному користуванні знаходиться коридор (1) площею 2,2 кв.м., санвузол (ІІ) площею 3,9 кв.м.; визнати за [PERSON] , [INFO] ,з 19.06.2001 р. та [PERSON] , [INFO] , з 31.08.2011 р, право користування житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] , яка складається з кімната (І) площею 16,9 кв.м., в загальному користуванні знаходиться коридор (1) площею 2,2 кв.м., санвузол (ІІ) площею 3,9 кв.м. В обґрунтування вимог позивач вказала, що постановою сумісного засідання правління та профспілкового комітету ПАТ «Електромотор» від 31.10.2013 № 12 переселено [PERSON] в кімнату № [NUMBER] з правом відокремленого користування цією кімнатою, про що видано ордер № 15 від 31.10.2013 на кімнату [ADDRESS] . З 31.08.2011 позивач [PERSON] - син позивача [PERSON] прописаний ( зареєстрований) у гуртожитку по [ADDRESS] , без надання номера кімнати. З метою поліпшення житлових умов експлуатації позивачами проведено перепланування кімнати [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 25.02.2020 р. № 49 на підставі звернення та наданих документів, погоджено з виконаним переплануванням та дозволено [PERSON] зареєструвати, як об`єкт нерухомого майна кімнату [ADDRESS] в складі приміщень: кімната (І) площею 16,9 кв.м., в загальному користуванні знаходиться коридор (1) площею 2,2 кв.м., санвузол (ІІ) площею 3,9 кв.м. Рішенням двадцять першої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 19 лютого 2019 року даний гуртожиток було прийнято у комунальну власність територіальної громади міста Полтави, а КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради визнано управителем, виконавцем та/або замовником послуг житлово-експлуатаційного обладнання і утримання гуртожитку за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначила, що обов`язковою складовою статусу мешканця гуртожитку (окрім відсутності власного житла та законної реєстрації за місцем проживання у гуртожитку), яка є обов`язковою умовою для реалізації конституційного права на житло на підставі Закону № 500-VI, є фактичне проживання протягом п`яти років за місцем реєстрації в гуртожитку. Позивач зазначила, що має перешкоди у встановленні юридичного факту проживання у визначеному місці, тобто проживання у гуртожитку правомірно і тривалий час (не менше п`яти років) та факту користування визначеною кімнатою, що може в майбутньому негативно вплинути на здійснення їхніх прав та обов`язків, а тому вимушена звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою суду від 13 липня 2020 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала (а.с.43). Від відповідача Управління майном комунальної власності міста до суду надійшов відзив, в якому вказано, що право на приватизацію - це закріплене, визнане та гарантоване чинним законодавством України право громадян. У вирішенні даної справи Управління майном комунальної власності міста покладається на розсуд суду (а.с.38-41). Представник відповідача КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи (а.с.29) до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вирішив судовий розгляд проводити у відсутність сторін, враховуючи положення ст.ст.211,223 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів позову, позивач не може реалізувати своє право на приватизацію житла без визнання права користування житлом в судовому порядку, а тому звернувся до суду із відповідним позовом. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини право на повагу до свого житла охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Також ст.47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, але у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст.16 ЦК України). Згідно з положеннями ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Судом встановлено, що постановою № 12 від 31.10.2013 року, виданою ПАТ «Електромотор», надано для користування [PERSON] кімнату за № [NUMBER] у гуртожитку [ADDRESS] з правом відокремленого користування цією кімнатою (а.с.17), про що 31.10.2013 року видано Ордер № 15 на житлову площу кімнату № [NUMBER] в гуртожитку за адресою [ADDRESS] (а.с.18). З копії довідки виданої КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради від 16.12.2019 р. вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 19.06.2001 р., [PERSON] з 31.08.2011 р. (а.с.12) 18.08.2005 року позивач [PERSON] зареєстрована у гуртожитку [ADDRESS] без зазначення номера кімнати, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] (а.с.7). З копії Витягу із рішення Шевченківської районної у місті Полтаві ради № 46 від 25.02.2020 р. [PERSON] надано дозвіл на перепланування кімнати № [NUMBER] у гуртожитку по [ADDRESS] (а.с.15). З копії технічного паспорту , виданого Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» , вбачається, що технічний паспорт на кімнату № [NUMBER] у гуртожитку по [ADDRESS] виданий на ім`я [PERSON] (а.с.19-22). Гуртожиток по [ADDRESS] з 22.05.2019 року прийнято у комунальну власність міста, а рішенням Полтавської міської ради від 12.07.2019 року залишено житловий комплекс гуртожитку за адресою: [ADDRESS] у статусі «Гуртожиток», дозволено приватизацію його жилих та допоміжних приміщень (а.с.14 ) . Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно з ч.1. ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення . Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартири державного житлового фонду одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. В силу статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст.8 вищевказаного закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Пункт 18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 р. № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за №109/17404 зі змінами внесеними згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 114 від 10.05.2018 року передбачено подання до органу приватизації цілий ряд документів. З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими що не порушують прав та інтересів відповідача та інших осіб, оскільки позивач довела, що фактично проживала та була зареєстрована на законних підставах в житловому приміщенні - кімнаті № [NUMBER] в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] ), та має право користування на законних підставах вказаним житловим приміщенням, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved