Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є одноосібним власником і проживає в квартирі [ADDRESS] . Дану квартиру вона придбала у попереднього власника [PERSON] відповідно до Договору купівлі-продажу 24.10.2006 року. В свою чергу [PERSON] отримала спірну квартиру за договором дарування від свого батька [PERSON] В подальшому їй стало відомо, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , як власник, та [PERSON] , як син дружини власника. Отже відповідачі по справі, [PERSON] це батько попередньої власниці [PERSON] , який був і вітчимом [PERSON] . Оскільки дані особи вже довгий час не проживають у спірній квартирі, право власності перейшло від відповідача [PERSON] до [PERSON] , а від останньої за договором купівлі-продажу до неї, просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 13.01.2017 зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення права користування квартирою до розгляду справи №464/9090/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення в користування. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2018 у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] , в провадженні якої перебувала дана справа, вищевказану цивільну справу передано судді Чорній С.З. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 31.10.2018 поновлено провадження у справі та продовжено судовий розгляд. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 29.05.2019 позов в частині вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS] за заявою представника позивача залишено без розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав суду заяву, за змістом якої просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, позов в частині вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS] підтримує, просить такий задоволити, при цьому проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, від його представника [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та зупинення провадження по даній справі. Однак суд не бере до уваги заявлених клопотань представника відповідача з огляду на те, що на попередньому судовому засіданні представником відповідача вже було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом було задоволено, однак в подальшому жодних документів в підтвердження такого клопотання суду надано не було, а тому суд розцінює таке клопотання як зловживання представником відповідача своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи. Щодо клопотання про зупинення провадження у справі, то ст.ст.251, 252 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав з яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі. Цивільна справа за позовом [PERSON] про визнання недійсною приватизації, визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтво про право власності на квартиру, визнання недійсним договору дарування та договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності та визнання права користування, на яку представник відповідача посилається як на підставу про зупинення провадження, з підстав що дані справи пов`язані між собою та задоволення позовних вимог такої виключає можливість задоволення позову у даній справі, суд вважає безпідставним, оскільки рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28 березня 2019 року в задоволенні вищевказаного позову [PERSON] відмовлено, крім того наявна об`єктивна можливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи. А тому, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача та його представника, на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до змісту положень ст.156 ЖК Ураїнської РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 ст.405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2006, реєстраційний номер 8372, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцко Т.Л., що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за №53269570 від 15.02.2016. Згідно виданої ЛКП «Житловик-С» довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 463 від 22.03.2016, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані двоє осіб: [PERSON] , як власник та [PERSON] , як син дружини (відповідач). З відповіді на запит ЛКП «Житловик-С» № 01-16/474 від 16.05.2016 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 09.11.2004 за адресою [ADDRESS] , як син до матері. Підставою для реєстрації сина до матері було свідоцтво про народження сина, копії відповідних документів в ЛКП не зберігаються. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.03.2017 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третіх осіб: Орден В.М., Сихівської районної адміністрації ЛМР про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення в користування відмовлено, яке постановою Апеляційного суду Львівської області від 18.12.2017 залишено без змін. З вищевказаного рішення суду встановлено, що [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку приватизації державного житлового фонду на підставі Розпорядження Сихівської районної адміністрації №91 від 09.02.2006. На час приватизації спірної квартири наймачем цього житла був [PERSON] , тому [PERSON] будучи прописаним в цій квартирі на час приватизації не як член сім`ї наймача, а лише в якості піднаймача, не мав права на участь у такій приватизації. Відповідач [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі як син до матері [PERSON] , яка була зареєстрована у даній квартирі з 14.02.2006, тобто після приватизації квартири [PERSON] , та 28.01.2016 мати [PERSON] померла. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] набула право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2006, реєстраційний номер 8372, придбавши це майно у [PERSON] , яка набула у власність дану квартиру від [PERSON] за договором дарування , реєстраційний номер 1008 від 20.02.2006. Оскільки, судом встановлено, що позивач [PERSON] придбала спірну квартиру згідно договору купівлі-продажу від 24.10.2006, відтак вона набула право власності на це майно на відповідній правовій підставі (правочину), правомірність укладеного договору купівлі-продажу матеріалами справи не спростовується. Частина 4 статті 156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку (квартири), при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Отже, право члена сім`ї власника квартири користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім`ї власника квартири на користування цією квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а відтак припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів її сім`ї на користування цією квартирою. А тому, права членів сім`ї власника квартири на об`єкт власності є похідними від права самого власника. Таким чином з припиненням права власності [PERSON] на жиле приміщення члени його сім`ї, зокрема відповідач [PERSON] , також втрачає право користування цим приміщенням. Відповідно реєстрація відповідача за адресою : [ADDRESS] сама по собі не є підтвердженням його права на користування житлом, оскільки таке право виникає та може бути підтверджене на інших підставах, таких як право власності, сімейні відносини, оренда та інше. Будь-які правочини, на підставі яких відповідач [PERSON] був би наділений правом на користування спірним житлом (найм, оренда, позичка, тощо) не вчинялись. Інших передбачених чинним законодавством підстав для збереження за відповідачем [PERSON] спірного жилого приміщення судом не встановлено. Таким чином, суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право на користування спірною квартирою, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1102,42 грн., що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним її вимогам у сумі 551,20 грн. На підставі ст.405 ЦК України, ст.156 ЖК Української РСР, та

Outcome: approved