Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Феневицької сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після чоловіка залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . За життя спадкодавцем було складено заповіт. Єдиним спадкоємцем згідно до майна [PERSON] є вона, [PERSON] . Звернувшись до державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримати свідоцтво вона не змогла. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №9554/02-31 від 16.12.2019 року, у видачі свідоцтва їй було відмовлено, в зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок. Єдиним документом, що підтверджує право власності [PERSON] на цей будинок є довідка Феневицької сільської ради (виписка з погосподарської книги) про те, що будинок за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить визнати за нею особисте право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м.Київ, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач в своїх позовних вимогах просить розгляд справи провести без її участі; судові витрати залишити за нею. Відповідач, Феневицька сільська рада Іванківського району Київської області, звернулися до суду з листом про те, що з позовною заявою [PERSON] ознайомлені; заперечень не мають. Просять розглядати справу без участі представника сільської ради. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Позивач надала суду належні докази спадкоємця за заповітом : копію свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] ; з копії заповіту, посвідченого нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори 30.07.2007 року, зареєстровано в реєстрі №1-3781 з якого слідує, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що буде належати йому на день його смерті і на що матиме право за законом заповідає [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Чорногуз О.В. від 16.12.2019р. єдиним спадкоємцем згідно заповіту до майна гр.. [PERSON] є гр. [PERSON] . Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до постанови державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Чорногуз О.В. від 16.12.2019р. слідує, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав гр. [PERSON] , в зв`язку з відсутністю : документу, що підтверджує право власності гр. [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами; державної реєстрації права власності у встановленому законом порядку на зазначене майно за гр. [PERSON] . З довідки №1256, виданої Феневицькою сільською радою від 11.11.2019р. слідує, що згідно запису по господарської книги №17 за померлим [PERSON] значиться житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України). Згідно з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім.»я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, маються підстави для задоволення позову. Судовий збір сплачений позивачами при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved