Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що 18.10.2008 року в Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, вона зареєструвала з відповідачем шлюб. Від шлюбу подружжя має дитину [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони мешкають окремо один від одного. Дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкаючи окремо не надає систематично кошти на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак має дохід. Також відповідач має у своїй власності автомобіль, та постійно виїжджає за кордон на відпочинок. Вона працює бухгалтером та отримує заробітну платню близько 1500 грн. Окрім того, зазначила, що вони з відповідачем на теперішній час знаходяться у шлюбі, а почали мешкати окремо з жовтня 2015 року. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 600 грн., та пояснив, що він не проживає разом з позивачем з жовтня 2015 року, враховуючи свої можливості іноді надає допомогу на утримання дитини. З 2010 року він є не працевлаштованим та має мінливий дохід у розмірі близько 2000 грн. щомісяця Також зазначив, що на своєму утриманні має батьків пенсіонерів, які отримують пенсію за віком, а будь-яких інших дітей та утриманців він не має. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб Серія 1-ВЛ № 104752, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18.10.2008 року в Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 542 (а.с. 8). Свідоцтвом про народження Серія 1-ВЛ № 155295 від 31 березня 2009 року судом підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» № 4053 від 24 листопада 2015 року [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] (а.с. 10). З довідки Кремінського районного центру зайнятості № 4 від 04 січня 2016 року вбачається, що [PERSON] у центрі зайнятості не зареєстрований та на обліку як безробітний не перебуває (а.с. 38). Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави учасниці, так і за кордоном. У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обовязок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ст. 184 СК України, розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається лише у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» (далі Закон) встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2016 року у розмірі 1455 грн. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з принципу рівності прав та обовязків батьків, а також той факт, що відповідач є працездатною особою, та зобовязаний утримувати неповнолітню дитину разом з позивачкою. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, враховуючи матеріальний стан сторін, та виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленому Законом, та рівності обовязку батьків, щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково та аліменти з [PERSON] на утримання дитини доцільно стягнути в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з 25 листопада 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial