Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], проте потрапити до власного житла позивач не може, оскільки його на даний час займає, без жодних на те правових підстав, колишній власник квартири [PERSON] та члени його родини. Вказані особи добровільно не звільняють квартиру і не знімаються з реєстрації місця проживання, чим створюють позивачу перешкоди у користуванні належним йому майном. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що до вказаних у позовній заяві правовідносини повинні застосовуватися норми ст.ст. 71, 107 Житлового кодексу України, які є спеціальними і мають пріоритет перед загальними нормами Цивільного кодексу України. З огляду на те, що відповідачі постійно проживають у спірній квартирі, позбавити їх права користування жилим приміщенням неможливо. Крім того, у спірній квартирі проживають малолітні діти, які мають тісний зв'язок з цим помешканням, оскільки навчаються у загальноосвітній школі. Інші відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Треті особи у судове засідання не з'явилися, у наданих суду письмових заявах просили суд розглядати справу без їх участі, ухвалити рішення на розсуд суду. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів у відсутність відповідачів та представників третіх осіб. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення і вважає встановленими такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом, виданим [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 08.07.2013 року, реєстровий № 3375 (а.с. 5). Право власності на вказану квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.07.2013 року, реєстраційний номер 99461223101, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6). Проте потрапити до власного житла позивач не може, оскільки його на даний час займає колишній власник квартири [PERSON] та члени його родини. Відповідно до довідки житлово-експлуатаційної контори ПАТ «Запорізький феросплавний завод» від 09.07.2012 року № 250 у спірній квартирі на момент проведення прилюдних торгів були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (тесть) (а.с. 7). Також встановлено, що станом на 21.03.2014 року, згідно довідки Орджонікідзевського РВ у місті Запоріжжі управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області № 2314-849, у квартирі, крім вказаних осіб зареєстровані [PERSON], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]. Факту реєстрації місця проживання та вселення [PERSON], [PERSON] [PERSON], після проведення прилюдних торгів не заперечував і представник відповідача [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається із матеріалів справи, позивач зверталася із заявою до дільничного інспектора міліції, у якій просила вжити заходи до колишнього власника квартири, який перешкоджає їй потрапити до квартири. За результатами проведеної перевірки, дільничний інспектор встановив, що вказані вище особи проживають у квартирі, яка належить позивачеві та добровільно не збираються її звільняти, заперечуючи факт її продажу (а.с. 9,10). Згідно з положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоч це і не було пов'язано з позбавленням права на володіння майном. Однією з підстав припинення права власності відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України є звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. З огляду на викладене, оскільки право власності відповідача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] припинилося внаслідок продажу її на прилюдних торгах, він втратив і право користування нею. Відповідно втратили право користування нею і члени його родини, оскільки їх право є похідним від права власника. Відповідно до ч. 5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Захист цивільних прав шляхом усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном належить судам. Таким чином, обрані позивачем способи захисту його прав передбачені законом і відповідають йому. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. Посилання представника відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин положення ст.ст. 71, 107 ЖК України є безпідставними, оскільки передбачають інші підстави втрати особою права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved