Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Вижницької РДА про дозвіл на виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди батька. В позові вказувала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 12 жовтня 2005 року по 10.12.2013 року. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Посилалася, що рішенням Вижницького районного суду було визначено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей по 500 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення їх повноліття. Відповідач уже тривалий час взагалі не спілкується із дітьми, не займається їх вихованням та утриманням, аліменти не сплачує. Вона отримала від близьких людей запрошення із Канади та пропозицію фінансової допомоги на поїздку, внаслідок чого у неї є можливість виїхати із дітьми на деякий час за кордон, що буде сприяти їх оздоровленню і відпочинку, а також духовному та моральному розвитку. Однак, її колишній чоловік безпідставно не надає згоди на виїзд дітей за межі України. Просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України за кордон в Канаду малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], та малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у супроводі їх матері [PERSON], [INFO], до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] зменшила позовні вимоги, просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України за кордон в Канаду малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на період з 01 серпня 2014 року по 31 травня 2015 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, в адресованій суду заяві позов не визнав, просив справу розглянути у його відсутності. Крім того, надав суду заперечення на позов, в яких вказував, що його колишня дружина постійно створює перешкоду у зустрічах та спілкуванні з дітьми. Між ними велась розмова про те, що вона має бажання поїхати за кордон працювати і їй підшуковують місце роботи, з її розмови він зрозумів, що разом з дітьми вона має намір залишитися на постійне місце проживання за межами України. Вказував, що не дає дозвіл на виїзд дітей за межі України, оскільки вважає, що їх виїзд не відповідає інтересам дітей та порушує його права як батька щодо своїх дітей. Просив відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача та її представника, які підтримали позовні вимоги, представника органу опіки та піклування Вижницької РДА, який заперечував проти задоволення позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 10.12.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 20.11.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач від нотаріального посвідчення оформлення проїзних документів відмовляється, проти задоволення вказаного позову [PERSON] заперечує. З доданих позивачкою копій документів вбачається, що вона має намір виїхати за кордон - в Канаду - для зарахування до навчального закладу та подальшого навчання. Відомостей про влаштування дітей та можливість їх перебування у вказаній країні суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно із положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Таким чином, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. З поданих відповідачем заперечень вбачається, що він відмовляє в наданні нотаріального посвідчення по оформленню малолітнім дітям проїзних документів, оскільки позивачка разом з дітьми має намір залишитися на постійне місце проживання за межами України, чим порушує його права як батька щодо своїх дітей. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що в даному випадку виїзд малолітніх дітей за кордон пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання разом із матір'ю та довгостроковим перебуванням за межами України, тому внаслідок ухвалення такого рішення право батька на піклування, спілкування та виховання малолітніх дітей буде обмеженим та порушеним, а тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed