Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених в судовому засіданні представником позивача [PERSON] вимог, прийнятих судом, просить: ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] та за її неповнолітнім сином [PERSON] [INFO] право приватної власності на квартиру [ADDRESS], яка залишилася після смерті 3 січня 2016 р [PERSON] та [PERSON], який помер 18.06.2012 року. Відповідач [PERSON] подала до суду зустрічний позов, в якому просить: Усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 3 січня 2016 року. Надати [PERSON] право на спадкування за законом , після смерті [PERSON], який помер 3 січня 2016 року. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] первісний позов визнала частково в частині визнання права власності на спадщину за малолітнім [PERSON], а в іншій частині позов не визнала повністю. Зустрічний позов [PERSON] підтримала повністю з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] первісний позов визнав частково в частині визнання права власності на спадщину за малолітнім [PERSON], а в іншій частині позов не визнав повністю. Зустрічний позов [PERSON] підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] пояснив, що позов він підтримує повністю, а зустрічний позов не визнає повністю. Також він пояснив, що 03.01.2016 року помер [PERSON], після смерті якого спадщину прийняли позивач [PERSON] та позивач [PERSON] Спадкодавець [PERSON] був власником ? частки квартири №1 загальною площею 46,4 м. кв. по вул. Жукова,6 в смт. Кельменці Чернівецької області. 20.03.2008 року помер [PERSON], якому належала ? частки квартири №1 загальною площею 46,4 м. кв. по вул. Жукова,6 в смт. Кельменці Чернівецької області. [PERSON] був спадкоємцем [PERSON] за заповітом та прийняв спадщину. 28.04.2010 року померла [PERSON], якій також належала ? частки у спірній квартирі. Після її смерті спадщину прийняв [PERSON], якому належала ? частки в спірній квартирі. Після його смерті спадщину прийняв [PERSON], а відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли. Та обставина, що [PERSON] був племінником [PERSON] підтверджено в судовому засіданні. Він прийняв спадщину після його смерті, так як постійно з ним проживав на момент смерті в смт. Кельменці. Таким чином після смерті [PERSON] громадянин [PERSON] став власником цілої частки квартири №1 загальною площею 46,4 м. кв. по вул. Жукова,6 в смт. Кельменці Чернівецької області. Після смерті [PERSON] спадщину у встановленому порядку прийняла позивачка [PERSON] та позивач [PERSON] [PERSON] не доглядала [PERSON] тривалий час, тому відповідно до ст.1259 ЦК України вона не має права на спадкування за законом. Натомість позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину відповідно до вимог ЦК України, а відповідачі пропустили строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] пояснила, що первісний позов визнає в частині визнання права власності на спірну квартиру за [PERSON], в іншій частині позов не визнає. Зустрічний позов підтримує повністю, з підстав зазначених в позовній заяві. Також вона пояснила, що [PERSON] і [PERSON] звернулися до нотаріуса і прийняли спадщину після смерті [PERSON], що встановлено рішенням суду. [PERSON] має бути усунута від права на спадкування. [PERSON] тяжко хворів та перебував у безпорадному стані, постійно потребував сторонньої допомоги, а [PERSON], як його дружина з ним не проживала та ухилялася від надання йому допомоги, коли він перебував у безпорадному стані. Позивачка [PERSON] не вживала жодних заходів щоб допомогти своєму чоловіку [PERSON], тобто вона проявила бездіяльність та не допомагала йому ні фізично, ні матеріально. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] пояснив, що первісний позов визнає в частині визнання права власності на спірну квартиру за [PERSON], в іншій частині позов не визнає. Зустрічний позов підтримує повністю, з підстав зазначених в позовній заяві. Крім того, пояснив, що [PERSON] не міг проживати із [PERSON] на момент смерті останнього, і ця обставина підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили та підтверджується показаннями свідка [PERSON] Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що [PERSON] є її дочкою. Дочка та [PERSON] перебували в шлюбі з 2010 року. Її дочка проживала з [PERSON] до 2014 року в м. Чернівці по вул. Кишинівська в їхньому будинку. З грудня 2014 року вони всі разом переїхали в смт. Кельменці та проживали в [INFO] до березня 2015 року. Потім між [PERSON] та її дочкою погіршилися стосунки. Дитина захворіла і вони переїхали з дочкою в м. Чернівці, а [PERSON] залишився проживати в смт. Кельменці. [PERSON] повідомив, що погано себе почуває, а осінню 2015 року їм повідомили, що [PERSON] захворів. Коли він перебував в лікарні в м. Чернівці вони приходили до нього з дочкою, але [PERSON] не пускала їх до [PERSON]. В 20 числах грудня 2015 року вони приїхали в смт. Кельменці до [PERSON], який був вже вдома. [PERSON] сказав її дочці, щоб вони не залишалися з ним, тому що він не хотів щоб дитина бачила його стан, так як він був «лежачий». Тому вони повернулися в Чернівці і 3 січня їм повідомили про смерть [PERSON]. Ні вона, ні її дочка не могли допомагати [PERSON] фінансово, так як вони не мають постійної роботи. Крім того дочка доглядає дитину і не могла залишити дитину, щоб доглядати [PERSON]. Крім того і сам [PERSON] не хотів від неї допомоги та [PERSON] заперечувала проти того, щоб дочка була з [PERSON]. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що вона з чоловіком були сусідами з [PERSON] [PERSON] проживала з [PERSON] в Кельменцях кілька місяців в 2014 році. Осінню 2015 року [PERSON] важко захворів і протягом грудня потребував постійної сторонньої допомоги. Вона ставила [PERSON] уколи, а постійно його доглядала до моменту смерті сестра [PERSON] [PERSON] з своєю матір'ю приїжджали до [PERSON] приблизно за 1 тиждень до його смерті. [PERSON] також фінансово в цей час допомагав дружині з тих грошей, які йому давали друзі та знайомі на лікування. За 2 тижні до смерті [PERSON] не міг підніматися з ліжка. Свідок [PERSON] дав суду показання про те, що він з дружиною були сусідами з [PERSON] [PERSON] один раз приїжджала, коли [PERSON] важко хворів. Коли [PERSON] в грудні 2015 року повернувся з лікування з ним постійно була його сестра [PERSON]. Судом досліджено такі інші докази: довідка фізичної особи підприємця від 19.09.2016 року №10 про вартість квартири №1 загальною площею 46,4 м. кв. по вул. Жукова,6 в смт. Кельменці Чернівецької області, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 18.10.2016 року № 00017219822, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 18.10.2016 року № 00017219937, лист органу приватизації Кельменецької районної ради від 25.10.2016 року № 07-05/09.16, копія розпорядження органу приватизації Кельменецької районної ради від 28.09.1993 року № 50, копія спадкової справи №31/2016 після смерті [PERSON], який помер 03.01.2016 року ( а с.114-124), копія спадкової справи №229/16 після смерті [PERSON] Миколайовича18.06.2012 року ( а с.125-165), копія лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] від 04.01.2016 року, копія трудової книжки [PERSON], серії АХ № 135140, копії довідок Кельменецької селищної рад від 28.11.2000 року № 1280, від 19.04.1999 року № 661,від 04.01.2016 року № 13, копія витягу рішення виконавчого комітету Кельменецької селищної ради від 17.05.1995 року № 79, копія свідоцтва про право власності на житло від 04.10.1993 року на квартиру №1 загальною площею 46,4 м. кв. по вул. Жукова,6 в смт. Кельменці Чернівецької області. Судом встановлено, що згідно розпорядження органу приватизації від 28.09.1993 року №50 громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках було приватизовано квартиру №1 загальною площею 46,4 м. кв. по вул. Жукова,6 в смт. Кельменці Чернівецької області, що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04.10.1993 року. Таким чином, всі вказані вище особи мали по ? частки права власності у вказаній вище квартирі, вартість якої на час розгляду справи становить 110000 гривень. Дані обставини сторонами визнавалися. 8 жовтня 2010 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з спадкодавцем [PERSON]. 15.03.2011 року у подружжя - позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] народився син позивач [PERSON], [INFO]. 20 березня 2008 року помер [PERSON], який 13.04.2005 року все своє майно заповів [PERSON]. Останній прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживав із спадкодавцем на момент його смерті. Також спадщину після смерті [PERSON] у вигляді права на обовязкову частку в спадщині прийняла його непрацездатна вдова (дружина) [PERSON]. Інший спадкоємець після смерті [PERSON] [PERSON] не мав права на обовязкову частку в спадщині. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняли, але не оформили. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України непрацездатна вдова (вдівець) спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Таким чином, після смерті [PERSON] 1/16 його частики в квартирі №1 загальною площею 46,4 м. кв. по вул. Жукова,6 в смт. Кельменці Чернівецької області, успадкувала [PERSON] за законом та громадянин [PERSON] успадкував за заповітом 3/16 частки [PERSON] в квартирі №1 загальною площею 46,4 м. кв. по вул. Жукова,6 в смт. Кельменці Чернівецької області. Отже, [PERSON] після смерті [PERSON] належало 1/4 + 3/16 = 7/16 частки квартири №1 загальною площею 46,4 м. кв. по вул. Жукова,6 в смт. Кельменці Чернівецької області, а [PERSON] належало 1/4 +1/16 = 5/16 частки в спірній квартирі. [PERSON] померла 28.04.2010 року. Після її смерті спадкоємцем за законом першої черги був її син [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з нею на момент смерті. Таким чином, на момент смерті [PERSON] частка [PERSON] в спірній квартирі складала 7/16 частки і частка [PERSON] складала ?+5/16= 9/16 частки. На момент смерті [PERSON] розмір його частки в спірній квартирі не змінився. 18.06.2012 року помер [PERSON], і спадщину після його смерті прийняла відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Громадянин [PERSON] на момент смерті [PERSON] був зареєстрований з ним в квартирі [ADDRESS], проте він постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, так як [PERSON] з 1 січня 2012 року постійно фактично проживав [INFO] разом із своєю дочкою відповідачкою [PERSON] до 18.06.2012 року, тобто до моменту смерті. Також з показів свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] з 2010 року до грудня 2014 року проживав з позивачем [PERSON] в місті Чернівці по вул. Кишинівській, так як вони були одружені і проживали однією сім'єю. Також в матеріалах справи відсутні докази, а представник позивача [PERSON] не надав суду доказів,які б підтверджували, що [PERSON] подавав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Приблизно в серпні 2015 року [PERSON] захворів і приблизно з середини грудня 2015 року і до моменту смерті - 3 січня 2016 року перебував у безпорадному стані внаслідок тяжкої хвороби. Протягом приблизно одного місяця відповідач [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON], який помер 03.01.2016 року. Під час хвороби [PERSON] потребував сторонньої допомоги. Поховання [PERSON] здійснював відповідач [PERSON] Після смерті 03.01.2016 року [PERSON] спадщину прийняла позивач [PERSON], яка була його дружиною та позивач [PERSON], який є малолітнім сином спадкодавця. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] звернулася до нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через неподання позивачем нотаріусу правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, [PERSON] вважає, що має право на цілу частку в спірній квартирі, а відповідач [PERSON] вважає, що позивач [PERSON] має бути усунута від права на спадкування. Таким чином між сторонами склалися правовідносини з приводу спадкування. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповіднор до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд вважає, що представником позивача [PERSON] в порушення ст. 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що [PERSON], який помер 03.01.2016 року був племінником [PERSON], який помер18.06.2012 року тобто що він був спадкоємцем за законом. Суд відхиляє посилання представника позивача [PERSON] на покази свідків, довідки та рішення органів місцевого самоврядування, в яких зазначається, що [PERSON] був онуком [PERSON] і , відповідно, родичем [PERSON], так як ці докази не є належними, тобто такими, що підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] і твердження представника позивача про наявність родинних відносин є лише припущенням про такі факти. Крім того, представник позивача [PERSON] не довів, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] Суд відхиляє посилання представника позивача [PERSON] на довідки органів місцевого самоврядування, в яких зазначається, що [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з [PERSON], оскільки з копії рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 16.06.2016 року по справі № 717/864/16-ц, наявного в матеріалах спадкової справи [PERSON], яка досліджена судом, вбачається, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] був зареєстрований з ним в квартирі [ADDRESS], проте він постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, так як [PERSON] з 1 січня 2012 року постійно фактично проживав [INFO] разом із своєю дочкою відповідачкою [PERSON] до 18.06.2012 року, тобто до моменту смерті. Крім того, з показів свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] з 2010 року до грудня 2014 року проживав з позивачем [PERSON] в місті Чернівці по вул.. Кишинівській, так як вони були одружені і проживали однією сім'єю. Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В порушення ст.60 ЦПК України представник відповідача [PERSON] [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що [PERSON] ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], який через тяжку хворобу був у безпорадному стані. Суд відхиляє доводи та докази представника відповідача [PERSON] у виді показів свідків [PERSON] та [PERSON] про ухилення [PERSON] від надання допомоги [PERSON], так як з показів даних свідків вбачається, що [PERSON] не просив такої допомоги у позивача [PERSON] і, навіть, допомагав їй матеріально під час свої хвороби, а з показів свідка [PERSON] також вбачається, що [PERSON] не мала матеріальної можливості допомагати [PERSON] та фізичної можливості, оскільки здійснювала догляд за малолітньою дитиною [PERSON], і сам [PERSON] відмовлявся від їхньої присутності біля нього, що свідчить про відсутність умислу на ухилення [PERSON] від надання допомоги [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В порушення ст.60 ЦПК України представник відповідача [PERSON] [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] Суд відхиляє посилання представника відповідача [PERSON] на покази свідків, довідки та рішення органів місцевого самоврядування, в яких зазначається, що [PERSON] був онуком [PERSON] і , відповідно, родичем [PERSON], так як ці докази не є належними, тобто такими, що підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], а є лише припущенням про такі факти. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони по справі в судовому засіданні не визнавали тієї обставини, що [PERSON] був спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] була спадкоємцем за законом після смерті [PERSON]. Крім того, в порушення ст.60 ЦПК України представник відповідача [PERSON] [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що [PERSON] тривалий час опікувалася та надавала допомогу спадкодавцеві [PERSON] Зокрема, з показів свідків, допитаних судом, вбачається, що спадкодавець [PERSON] до моменту смерті перебував у безпорадному стані не більше кількох тижнів, тобто нетривалий час, протягом якого його догляд здійснювала відповідач [PERSON] Викладене вище дає підстави стверджувати, що відповідач [PERSON] не може за таких обставин одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру №1 загальною площею 46,4 м. кв. по вул. Жукова,6 в смт. Кельменці Чернівецької області слід задовольнити частково та визнати: -за [PERSON] право власності порядку спадкування за законом на 7/32 частки квартири №1 загальною площею 46,4 м. кв. по вул. Жукова,6 в смт. Кельменці Чернівецької області. -за [PERSON]Д право власності порядку спадкування за законом на 7/32 частки квартири №1 загальною площею 46,4 м. кв. по вул. Жукова,6 в смт. Кельменці Чернівецької області. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування та надання права на спадкування не підлягає задоволенню і в зустрічному позові слід відмовити повністю за безпідставністю. Зважаючи на зазначене вище суд вважає, що з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог, виходячи з ціни позову - 110000 гривень, в рівних частках по 240,63 грн. На підставі ст. ст. ст. 1216-1218,1223,1224,1259, 1268, ЦК України, ст. ст. 3, 8, 10, 11, 15, 60, 61, 79, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial