Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 3, 27 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва що знаходиться на території [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла 12.01.2008 року, спадкоємцем якої за заповітом був [PERSON], який помер 29.05.2015 року . Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 18 липня 2018 року дану справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.08.2018 року (а.с. 19-20). 16.08.2018 року призначено розгляд справи на 25.10.2018 року (а.с. 36-37). Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. [PERSON] надала до суду заяву від 02.08.2018 року, в якій просить суд провести розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с 31). Відповідач [PERSON] селищна рада Котелевського району Полтавської області у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Відповідач [PERSON] селищна рада Котелевського району Полтавської області 26.07.2018 року надала до суду відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України , в якому просять суд провести судове засідання без участі представника селищної ради, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі (а.с. 30). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, проте надали до суду заяви від 02.08.2018 року, в якій просять розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача (а.с 32-34). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с.1-34), вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. 29 травня 2015 помер [PERSON] про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-КЕ № 296290, видане Відділом ДРАЦС Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області 29.05.2015 року (а.с. 9). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,27 га, яка надана для сільськогосподарського використання, і знаходиться на території [PERSON] селищної ради Полтавської області, отримана [PERSON] в порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] державною нотаріальною конторою 02.06.2009 року за реєстровим № 1575, після померлої 12.01.2008 року [PERSON], що належала їй на підставі державного акту на право власності на землю серії II - ПЛ № 019134, виданого [PERSON] селищною радою 07.12.1999 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 114, кадастровий номер земельної ділянки - 5322255100:00:003:0836 (а.с. 10). Відповідно до довідки виконавчого комітету [PERSON] селищної ради № 3525 від 10.07.2018 року на час відкриття спадщини спільно із спадкодавцем за адресою: вул. Ковпака, 27 смт Котельва були зареєстровані: дружина - [PERSON], син - [PERSON]| Васильович, син - [PERSON], невістка - [PERSON], онук - [PERSON], онук - [PERSON] (а.с. 12). Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивачем до приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON]. Також до нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини за законом звернулися діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На даний\~час у\~провадженні приватного\~нотаріуса заведена\~спадкова справа\~№ 133/2015\~майно померлого\~29\~травня 2015\~року [PERSON]\~і позивачка\~[PERSON] являється\~спадкоємцем за\~ законом\~першої черги (а.с. 8, 13). Проте, Приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,27 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і знаходиться н території [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області, у звязку з тим що на його запит Відділом у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру було повідомлено що після спадкування [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого [PERSON] державною нотаріальною конторою 02.06.2009 року за реєстровим № 1575, після померлої 12.01.2008 року [PERSON], державний акт на його імя не видавався (а.с. 14). При цьому, з вказаного державного акту ( а.с. 11) вбачається, що земельна ділянка загальною площею 3, 27 га. була надана [PERSON] з цільовим призначенням для сільськогосподарського\~використання,\~ тоді як на сьогодні це суперечить ст. 22 ЗК України. В свою\~чергу відповідно\~до вимог\~п.\~а ч.3\~ст.\~22\~ЗК України ( в редакції що діє на момент розгляду справи) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність на надаються у користування громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п.115 постанови КМУ « Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Підсумовуючи все вище викладене суд, вважає, що [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом на майно [PERSON], дійсно має законне право на земельну ділянку площею 3, 27 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території [PERSON] селищної ради Полтавської області. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved