Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], зареєстрований 15 серпня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2011. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15 серпня 2002 року зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Вказує, що спочатку спільне життя з відповідачем було непоганим, однак з часом відносини погіршилися. Вже протягом тривалого часу вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Враховуючи вищенаведене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, таке суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, шлюб носить формальний характер, вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Після строку, наданого судом для примирення, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить такі задоволити. Після розірвання шлюбу не бажає змінювати прізвище, а просить залишити таким, як є - «Логін». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов заперечив, пояснив, що бажає зберегти сім'ю, просив надати строк на примирення. У подальшому після строку, наданого судом для примирення, враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, у вирішенні питання щодо розірвання шлюбу покладається на розсуд суду, так як час, наданий судом для примирення, до позитивних результатів не привів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши її дійсні обставини та причини позову, повно та всебічно зясувавши фактичні взаємини сторін, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до ч.1ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Згідно положень ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини або чоловіка на особисту свободу і недоторканість. Ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється унаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. \~ Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 серпня 2002 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2011. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з 2006 року, міцної сімї не утворили, систематично виникали непорозуміння, які призвели до розпаду сімї. На протязі тривалого часу не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини та шлюб носить формальний характер. У відповідності до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч.1 ст.111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один із них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Так, ухвалою суду від 28 лютого 2017 року, враховуючи взаємини між сторонами, наявність у них неповнолітніх дітей, судом задоволено клопотання відповідача та надано сторонам строк на примирення тривалістю у 2 (два) місяці. Однак, після закінчення, призначеного судом строку на примирення подружжя, такого не відбулося, позивач категорично ствердила суду, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить їхнім інтересам, та інтересам їхній дітей а строк, наданий судом на примирення, жодних позитивних результатів не дав. Зважаючи на те, що з моменту звернення [PERSON] до суду із позовом про розірвання шлюбу (27 грудня 2016 року) станом на час розгляду справи пройшло пять місяців, та за цей час примирення між подружжям не відбулось, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач у вирішенні питання щодо розірвання шлюбу покладається на розсуд суду, суд приходить до висновку, що сім'я сторін по справі розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує лише формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, зокрема, особа, яка змінила своє прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачу [PERSON] після розірвання шлюбу слід залишити прізвище - «Логін». Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. А відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 551,20 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 111, 112, 113 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved