Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]; позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 (Одна тисяча) грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією грошової суми аліментів відповідно до Закону, починаючи з дня звернення з позовом до суди і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 (Одна тисяча) грн. щомісячно, але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією грошової суми аліментів відповідно до Закону, починаючи з дня звернення з позовом до суди і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] на її користь сплачений судовий збір. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що перебувала із відповідачем в сімейно-шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, та в цей період в них народилися сини: [PERSON] і [PERSON]. Спільне життя у позивача із відповідачем не склалося та вже багато років відносини між ними припинені. Діти завжди проживали разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні, а відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до синів. Також позивач зазначала, що відповідач допомоги у вихованні дітей не надає, аліменти не сплачує, не піклується про фізичний і духовний розвиток синів, не спілкується з ними. Саме тому позивач була змушена звернутися із даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов повністю та просила суд його задовольнити. Також вона пояснила, що проживала в цивільному шлюбі з відповідачем з 2001 по 2012 роки. За вказаний період в них народилося двоє дітей, але ля забезпечення розвитку, виховання та забезпечення потреб дітей зусилля докладала лише вона, відповідач жодним чином не приймав участі у їх вихованні. Замість [PERSON] допомогу у вихованні дітей допомагали його батьки, в будинку яких вони оселилися після народження першої дитини. Натомість [PERSON] часто полишав будинку на тривалий час, до дому повертався лише поїсти, після чого йшов знову, нерідко збираючи з собою речі, гроші та навіть коштовності, аби витратити їх на ігрові автомати або наркотичні засоби. Також [PERSON] пояснила, що після засудження [PERSON] по покарання у виді позбавлення волі, вона з дітьми виїхала з будинку батьків чоловіка. Після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] фактично повернувся не до своїх дітей, а до своїх друзів. Наразі, [PERSON] веде аморальний спосіб життя та негативно впливає на дітей, бо під час спільної прогулянки спілкувався з дітьми на «тюремному жаргоні». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенесення розгляду справи відповідач до суду не подавав. Суд розглядає справу за відсутності відповідача в заочному судовому засіданні. Представник виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області Мухін С.О. в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що працівниками служби у справа дітей при виконавчому комітеті було встановлено, що позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах, під час яких у них народилися двоє синів. Після припинення стосунків між батьками діти залишилися проживати разом із матір'ю. Також він повідомив, що, зі слів [PERSON], [PERSON] з родиною не проживає близько шести років, вихованням та утриманням дітей не займається, не цікавиться їх життям, не спілкується з ними. Фактично, батько самоусунувся від виховання дітей: не турбується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров'ям та навчанням,підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не надає жодної матеріальної допомоги, батьківські обов'язки не виконує,зловживає алкоголем та неодноразово перебував у місцях позбавлення волі Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані ними докази, встановив наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками малолітніх [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], що підтверджується, відповідно, копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданим 16 серпня 2005 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області, та копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданим 05 грудня 2007 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. На підтвердження визнання відповідачем [PERSON] свого батьківства по відношенню до дітей позивачем надано витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00018206337 від 14 червня 2017 року № 00018206377 від 14 червня 2017 року, в яких вказано, що реєстрація народження була проведена відповідно до ст. 126 СК України, тобто за заявою жінки та чоловіка, які не перебували у шлюбі між собою. Згідно із актом квартального комітету № 57 від 16 травня 2017 року, а також актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 16 травня 2017 року, складеного комісією Люботинської гімназії № 1, [PERSON] фактично мешкає з дітьми - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані приймати участь у виховуванні дитини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Так згідно характеристики на [PERSON] - учня 3-А класу Люботинської гімназії № 1 Люботинської міської ради Харківської області, батько [PERSON] за час навчання не цікавиться успішністю сина в індивідуальному порядку та не був присутнім на батьківських зборах. Також згідно із характеристикою на [PERSON] - учня 5-А класу Люботинської гімназії № 1 Люботинської міської ради Харківської області, батько [PERSON] жодного разу гімназію не відвідував, з класним керівником не спілкувався. Як вбачається із характеристики голови квартального комітету № 4 від 11 травня 2017 року на [PERSON] за час проживання зарекомендував себе з негативного боку: веде аморальний спосіб життя, не працює, участі у вихованні дітей не приймає, взаємовідносини з сусідами та мешканцями кварталу не підтримує, у громадському житті кварталу участі не приймає, серед мешканців кварталу повагою не користується. Крім того за повідомленням КП «Люботинська центральна міська лікарня» Люботинської міської ради Харківської області [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], перебуває на обліку у лікаря-нарколога, з діагнозом: F11.3. Відповідно до характеристики на [PERSON], виданої 14 травня 2017 року Люботинським ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області [PERSON] за час проживання за адресою: [ADDRESS], зарекомендував себе негативно; 15 лютого 2017 року звільнився з місць позбавлення волі, де відбував покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, та перебуває на обліку у відділенні поліції, як особа щодо якої встановлено адміністративний нагляд. Згідно із листом КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 16 травня 2017 року батько, [PERSON] не цікавиться станом здоров'я своїх дітей. Відповідно до листа Центра поштового зв'язку №7 Харківської дирекції ПАТ «Укрпошта» від 21 червня 2017 за період з 20 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року перекази на адресу реєстрації місця проживання та на адресу фактичного місця проживання [PERSON] не надходили та відповідно не виплачувалися. За ініціативою позивача в судовому засіданні в якості свідків були допитані [PERSON] і [PERSON] Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що знайома з позивачем [PERSON] вже 25 років, а з [PERSON] познайомилася після того, які він почав зустрічатися з [PERSON] Вона, [PERSON], являється хрещеною [PERSON] та були присутньою на всіх сімейних святах, але [PERSON] вона бачила лише на хрестинах та на першому дні народженні [PERSON]. Вона доволі часто була в гостях у [PERSON], та спостерігала, що [PERSON] доволі часто не було вдома, він не проводив дозвілля з дітьми, не переймався питанням забезпечення потреб дітей і сім'ї. Він лише виносив речі і гроші з дому. Також свідок [PERSON] пояснила, що інколи бачила [PERSON] в м. Люботин в неадекватному стані, він був неначе п'яний або під дією наркотиків. Про подібну поведінку вона також почула від Нікіти, сина позивача, який в розмові з матір'ю розповідав, що бачив батька в місті, але той був дуже брудним, тому він посоромився до нього підійти. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона являється сестрою [PERSON], та після народження старшого сина вона допомагала їй у догляді за дитиною, тому що сестрі доводилось працювала, а [PERSON] лише інколи міг побавитися з дитиною, частіше за все він просто йшов з дому. Вона додала, що після народження молодшого сина відповідач приходив додому лише поїсти та забрати гроші. Зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] навіть викрав коштовності [PERSON] та прикраси їхніх дітей, які були подаровані на хрестини. Свідок зазначила, що відповідач не допомагав позивачу в утриманні дітей, а допомагали його батьки. Також [PERSON] пояснила, що приблизно вісім років назад [PERSON] через вживання наркотиків потрапив до лікарні, з якої потім втік, навіть не пройшовши лікування. А не так давно вона, [PERSON], почула від дітей, що батько розповідав їм про те, що він наркотики лише курить, через що Нікіта почав негативно до нього ставитися. Діти також бачили батька поблизу магазину у брудному одязі та від побаченого їм було соромно за такого батька. Також свідок пояснила, що діти дуже зраділи, коли батько повернувся з тюрми та хотіли з ним побачитися. Аби влаштувати сімейне свято дідусь, тобто батько [PERSON], запросив окунів до себе в гості на шашлик. Але коли діти приїхали, то [PERSON] вдома вже не було, він просто пішов, чим дуже засмутив своїх дітей. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав», наведено роз'яснення, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, відповідач у справі [PERSON] проживає окремо від своїх дітей, батьківські обов'язки, передбачені ст. 150 СК України, не виконує, належним чином не утримує синів, не займається їхнім вихованням, не піклується про стан їх здоров'я, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає ніякої участі в підготовці їх до самостійного життя. Виконавчий комітет Люботинської міської ради Харківської області у своєму висновку № 03-36/2842 від 07 серпня 2017 року вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей, а тому задовольняє позов в цій частині в повному обсязі. Відповідно до ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківський прав су може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Так, позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000,00 грн. на утримання малолітнього сина [PERSON], та стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1000,00 грн. на утримання сина [PERSON], однак не надала належних доказів необхідності стягнення аліментів саме в такій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 3 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 травня 2017 року складає 1777,00 грн., з цього слідує, що мінімальний розмір аліментів складає 888,50 грн. Тому в частині позовних вимог про стягнення аліментів суд задовольняє позов частково та стягує з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 888,50 грн. на утримання кожної дитини Також, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на оплату судового збору, а також стягує з відповідача судовий збір в сумі 640,00 грн. на користь держави, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від його сплати.

Outcome: partial