Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], 2000 року народження, та [PERSON], 2002 року народження, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання спільних неповнолітніх дітей добровільно не надає, тому просить стягувати із відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала заяву про слухання справи у її відсутності. Свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини справи. 1999 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, який розірвано 30 листопада 2005 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 01 листопада 2015 року (повторне), видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження (повторне) серії [NUMBER] виданим 27 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1092, та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (повторне) серії [NUMBER], виданим 27 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №345. Як вбачається із довідки про склад сім'ї №43 від 30 березня 2016 року, виданої ПП «Житло-Комфорт», діти сторін по справі [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2009 року [PERSON] позбавлений батьківських прав стосовно дітей [PERSON], 2000 року народження, та [PERSON], 2002 року народження. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України. В силу ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України). Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], 2000 року народження, та [PERSON], 2002 року народження, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 14 липня 2016 року та до досягнення старшим із дітей повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Судові витрати в доход держави підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved