Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом який обґрунтувала тим, що після смерті чоловіка успадкувала право на користування гаражем, розташованому у відповідача під [NUMBER]. На початку березня 2017р. вона дізналася, що її було виключено з членів кооперативу через несплату членських внесків. Посилаючись на те, що вона хворіє та їй присвоєно 2 групу інвалідності, що рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, що не враховані її майнові права на гараж, просила позов задовольнити та скасувати рішення звітних зборів уповноважених та активу авто гаражного кооперативу «Шкільний» від 25.12.2016р. в частині виключення її з членів кооперативу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на норму 5.2 Статуту та норму статті 13 Закону України «Про кооперацію». Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Статтею 8 Закону України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 року, № 1087-IV, що чинний на час прийняття оспорюваного рішення, визначено, що статут кооперативу є правовим документом, який регулює його діяльність. Статтею 12 цього Закону визначено, що одним з основних обов'язків члену кооперативу є сплата визначених статутом кооперативу внесків. Статтею 13 цього ж Закону встановлюється, що членство в кооперативі припиняється у разі, зокрема, несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу. Відповідно до Статуту авто гаражного кооперативу «Шкільний», кооператив є обслуговуючим, добровільним і утворений з метою задоволення соціальних потреб його членів, зокрема, координації спільної діяльності по експлуатації та обслуговуванню гаражу-боксу на закріпленій території. Пунктом 5.2 Статуту відповідача закріплено, зокрема, що при несплаті членських внесків на протязі 3 років, загальні збори виносять рішення про подальше членство неплатника в кооперативі. Судом встановлено та не оспорювалося учасниками справи, що позивач є членом Автогаражного кооперативу «Шкільний» з 2009 року і у її користуванні є гараж [NUMBER]. З вказаного року по день подачі позову позивач не сплачувала членські внески як член кооперативу відповідача. Рішенням звітних зборів уповноважених та активу Автогаражного кооперативу «Шкільний» 25.12.2016р. прийнято рішення про виключення з членів кооперативу позивача. Таким чином, суд вважає, що спірне рішення ухвалене відповідачем відповідно до вимог діючого законодавства та Статуту, а отже підстав для його скасування не вбачається. Щодо посилань позивача як підставу до скасування рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Першим доводом для скасування спірного рішення позивач вказує на те, що вона не отримувала листів про необхідність сплати членських внесків. Суд до цієї підстав ставить критично, оскільки як вказувалося вище, відповідно до Статуту члени кооперативу зобов'язані сплачувати такі внески і в обов'язки відповідача не входить повідомлення про необхідність їх сплати його членами. Другим доводом позивач, посилаючись на ст.331 ЦК України, вказує на те, що її майнові права на гараж порушені виключенням з членів кооперативу. Суд зазначає, що сторона позивача не надала суду доказів того, що гараж [NUMBER] є її власністю, а тому цю підставу для задоволення позову також відхиляє. Третьою підставою у позові зазначено, що при ухвалення оспорюваного рішення їй не відшкодовано пайових внесків. Згідно ст.21 ч.3 Закону України «Про кооперацію» у разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу. Суд критично ставиться до цієї підстави, оскільки строк зазначений у ст.21ч.3 Закону України «Про кооперацію» на одержання позивачем своє частки не сплинув. Суд також ставиться критично до посилань позивача як на поважну причину несплату нею членських внесків на протязі 9 років! через її хворобу. Таким чином, суд вважає позов необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed