Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 07.10.2006 року вона із відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Причиною їхнього розлучення являється те, що у них змінилися погляди на спільне проживання, у результаті чого виникали постійні сварки, шлюб носить формальний характер, примиренням між ними неможливе. Сімя фактично розпалася, у звязку з чим виникла необхідність у розірванні даного шлюбу. Тому [PERSON] звернулася із вказаною позовною заявою до суду та просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], а також залишити їй прізвище «Степанюк» . У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, при цьому подала заяву про слухання справи у її відсутності. Заявлений позов підтримує повністю та просила його задовольнити. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, при цьому подав заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю та просить задовольнити. Оскільки учасники справи в судове засідання не зявилися, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 07.10.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 160, відповідно до свідоцтва про шлюбу серії І-СР № 016550 від 07.10.2006 року. З копії свідоцтва про народження серії І- СР № 219970 від 26.08.2015 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області, вбачається, що позивач та відповідач мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження серії І-АС № 020482 від 22.04.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Севастополі, вбачається, що позивач та відповідач мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки від 06.12.2018 року № 11520 про склад сімї, виданої [PERSON], [INFO], що вона має наступний склад сімї, а саме: чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що передбачено ч. 1 ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом установлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад у сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, термін на примирення бажаного результату не надав. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом ураховано, що відповідачем визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В зв'язку з визнанням позову до початку розгляду справи по суті судовий збір повертається позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору. На підставі ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 - 115 СК України та

Outcome: approved