Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення, в якому вказує, що вона є власником житлового будинку № 1 по вулиці Польовій в с. Бережнівка Кобеляцького району Полтавської області. В даному будинку проживають її дочка [PERSON] та зять [PERSON], однак останні постійно зловживають спиртними напоями, вчиняють сварки, бійки. В 2015 році позивач перебувала в лікарні, після виписки з якої не змогла потрапити до належного їй будинку, оскільки відповідачі не впустили її до господарства, а тому з того часу [PERSON] змушена проживати у старшої доньки [PERSON] Оскільки відповідачі відмовляються добровільно виселетися із належного позивачу будинку, вона прохає суд усунути перешкоди з боку відповідачів у здійсненні позивачем права власності та виселити відповідачів із належного їй будинку. Позивач, [PERSON] та її представник [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, однак подали до суду заяви, в яких підтримали позов, а справу прохали розглядати у їх відсутність. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, однак подали до суду заяви, в яких позов визнали та прохали розглядати справу у їх відсутність. Суд, розглянувши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 серпня 2004 року зареєстрованого в реєстрі за № 1-2361, [PERSON] є власником житлового будинку № 1 по вулиці Польовій в с. Бережнівка Кобеляцького району Полтавської області (а.с.5-6). Із акту обстеження від 18.12.2015 року вбачається, що [PERSON] з вересня 2015 року проживає [INFO], який належить її зятю [PERSON] (а.с.16). Із листа Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області № 7622 від 15.09.2015 року вбачається, що [PERSON] зверталась до відділу із заявою про вчинення [PERSON] відносно неї хуліганських дій (а.с.12). Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] та [PERSON] проживають у будинку, який належить [PERSON] та чинять їй перешкоди у користуванні належним їй будинку. Із свідоцтва про право власності на житло від 12 березня 2003 року вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.69). Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За змістом ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України). За положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 386 ЦК УКраїни власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК України підстави для позбавлення права на житло. Згідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що проживання [PERSON] та [PERSON] у будинку, який належить [PERSON] перешкоджає позивачці, яка є власницею будинку на теперішній час в повній мірі реалізовувати своє право власності, зокрема, щодо володіння та розпорядження ним, а тому наявні підстави для усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення відповідачів з будинку, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved