Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись при цьому те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, зареєстрованому 27 липня 2013 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем з 2003 року проживають окремо один від одного, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомогу не надає і тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини усіх видів його заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі і дала пояснення про обставини викладені вище. Відповідач в судове засідання не з*явився, був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 липня 2013 року. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з матір'ю [PERSON]. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що: мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 2 і 3 статті 150 Сімейного кодексу України визначає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 181 ч.1, 2 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної підтримки з боку відповідача. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем [PERSON] не надані докази стосовно того, що він надає щомісяця матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], [INFO]. При цьому при зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом стосовно зміни розміру аліментів. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір 243,60 грн. Рішення суду у відповідності до положень ст.367 ЦПК України підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved