Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що з 28.01.2001 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час відповідачем подано до суду позов про розірвання шлюбу. Неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем. Оскільки відповідач [PERSON] працює вчителем у сільській школі, є здоровою особою, що дає йому можливість утримувати дитину, позивач просить стягувати з відповідача у її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, представником позивача - адвокатом [PERSON] подано заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, при цьому вказавши, що позов визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України, в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав. Згідно ксерокопії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.04.2018 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у Виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільській області з 28.01.2001 року, актовий запис №2. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 31.05.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований у Виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільській області з 28.01.2001 року, актовий запис №2 - розірвано. Рішення набрало законної сили та є чинним. За час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 25.06.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №09). У ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. У силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У силу ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно письмової відповіді Відділу освіти, молоді та спорту Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області №06-10/49 від 25.05.2018 року, адресованої адвокату [PERSON], [PERSON], [INFO], працює на посаді вчителя у Доброводівській та Гончарівській школах. Загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.11.2017 року по 30.04.2018 року без урахування аліментів становить 48443, 42 грн., про що 25.05.2018 року Відділом освіти, молоді та спорту Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області видано довідку про доходи №18. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінюючи перевірені в судовому засіданні докази, виходячи із позовних вимог позивача [PERSON], рівності обов'язку батьків щодо утримання дитини, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становища відповідача та дитини, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 17.05.2018 року, предметом договору є надання адвокатом правової допомоги клієнту по цивільній справі стягнення аліментів; клієнт - [PERSON] доручає, а адвокат - [PERSON] зобов'язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта, яке може оформлятись додатковою угодою (дорученням); зобов'язання адвоката вважається виконаним: у разі зобов'язання адвоката оформити позовну заяву (заяву) - у момент відкриття провадження по даній справі; у разі зобов'язання адвоката надавати правову допомогу у якості представника по справі в судовому засіданні - у момент прийняття рішення судом першої інстанції, а у разі домовленості у момент прийняття рішення апеляційної чи касаційної інстанції; у разі зобов'язання адвоката надати правову допомогу не пов'язану із представництвом клієнта у суді - у момент досягнення обумовленого сторонами результату; клієнт зобов'язується сплатити гонорар адвокату в розмірі та в строк погоджені між сторонами. Згідно п.п. 4.1, 4.2 зазначеного договору на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару. Гонорар адвоката та умови його оплати, погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору (розрахунком). У разі відсутності додаткової угоди, гонорар адвоката становить 40 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму у місячному розмірі за годину участі адвоката у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Як убачається з додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 17.05.2018 року (розрахунок), адвокатом [PERSON] було надано позивачу [PERSON] правову допомогу під час підготовки документу, проекту позовної заяви про стягнення аліментів, судові засідання, консультації на суму 2114,4 грн. фактично оплачено 2000 грн., що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордера №15 від 17.05.2018 року про надання правової допомоги. Відповідач згідно з поданою ним письмовою заявою розміру витрат на правничу допомогу не оспорював. З цих підстав до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 2000 гривень понесених нею зазначених судових витрат. У силу ст.141 ЦПК України слід стягнути із відповідача в користь держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved