Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що є власником житлового будинку по [ADDRESS], у якому зареєстрований відповідач по справі, однак понад 5 років за зазначеною адресою не проживає, участі в обслуговуванні житла не приймає, матеріальної допомоги не надає. Оскільки реєстрація [PERSON] без фактичного проживання у належному їй будинковолодінні порушує її право на отримання субсидії, - просить позов задовольнити. В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що відповідач є чоловіком її дочки, більше ніж 5 років він поїхав з дому на заробітки та з того часу не повертався, місце проживання його невідоме, домовленості щодо збереження житлового приміщення між ними не було, а тому просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач - [PERSON], будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час та місце судового розгляду, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причину повторної неявки, заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступні факти: Позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВРН № 722238 від 04 листопада 2011 року, що стверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 32069208 від 16 листопада 2011 року. З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], [INFO] від 16 жовтня 2013 року № 482, 13 січня 2014 року № 2, 15 травня 2014 року № 216, вбачається, що в житловому будинку [ADDRESS], власником якого є [PERSON], зареєстровані [PERSON], - мама, [PERSON] сестра та [PERSON], [INFO], зять, який більше п'яти років за вищевказаною адресою не проживає, місце перебування невідоме. З пояснень позивача судом встановлено, що між сторонами не було домовленості щодо збереження житлового приміщення за відповідачем. Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], суду пояснила, що із відповідачем протягом тривалого часу не спілкуються, особистих його речей в будинку немає, всю оплату за комунальні послуги проводять лише вони. Факт відсутності гр. [PERSON] за місцем реєстрації стверджується також показами, даними в судовому засіданні свідком [PERSON], яка пояснила, що є сусідом заявника, товаришують, в їх будинку буває щодня. [PERSON] бачила приблизно п'ять років тому, з його слів їй відомо, що поїхав на роботу. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до статті 71ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] відсутній у житловому приміщенні [ADDRESS] понад встановлені законом строки без поважних причин, крім того між сторонами не було домовленості щодо збереження житлового приміщення за відповідачем. Аналізуючи в сукупності наведені обставини, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] є підставним та підлягає до задоволення шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком з надвірними будівлями по [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: approved