Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції місті Києві, в якій просила зняти арешт з усього нерухомого майна [PERSON], накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33164473 виданої 11.10.2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Волошиною М.Д.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона була дружиною померлого чоловіка [PERSON]. У зв'язку з відкриттям спадщини звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пасічника С.Г., від якого дізналась, що відповідно до постанови про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження № 33164473 виданої 11.10.2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Волошиною М.Д., накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON]. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, будь-яких заперечень на позов та заяву про відкладення розгляду справи до суду не подав. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане відділом реєстрації смерті у м. Києві управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с 6), який був чоловіком позивачки [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10). За життя, померлий [PERSON] набув права власності на будинок за адресою: [ADDRESS], та інше майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с 14 - 17). З довідки № 86/02-14/1/2016 від 29.08.2016 року виданої приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON], померлого [INFO] року. Згідно Постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Волошина М.Д. № 33164473 від 11.10.2012 року на все рухоме майно [PERSON], було накладено арешт та оголошено заборону на її відчуження (а.с. 17). 06.05.2016 року позивачка звернулась до Начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві із заявою про зняття арешту з майна боржника [PERSON] (а.с. 19-20). Листом від 10.04.2017 № б/н року начальник ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві Гоцій Б.І. повідомив про те, що 12.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану. Арешти на обтяження, накладені на майно боржника не знімались. Станом на 10.04.2017 виконавчий документ повторно на виконання не надходив. Надати більш детальну інформацію Відділ не має можливості, оскільки виконавчі провадження за 2013 рік знищені у відповідності до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 Виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом; У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника; За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. В порушення вказаних вимог закону, при закінченні виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника [PERSON], державним виконавцем не знято. Оскільки, виконавче провадження, що було відкрите за заявою стягувача ДВС у Шевченківському районі м. Києва, знищене за терміном зберігання як таке, що завершене, то настають наслідки завершення виконавчого провадження зі скасуванням арешту з майна позивачів, оскільки існування арешту накладений на спірне нерухоме майно унеможливлює реалізацію позивачем свого права набуття права власності, як спадкоємця за законом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1281 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням терміну зберігання, що підтверджується листом від 10.04.2017 року № б/н Шевченківського РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Отже, судом достовірно встановлено, все майно на яке накладено арешт належать померлому [PERSON], враховуючи вищевикладені обставини та накладення арешту на спірне майно перешкоджає позивачці [PERSON], як спадкоємцю першої черги за законом, здійснити право користування та розпорядження цим майно, суд вважає, що позов підлягаж частковому задоволенню.

Outcome: partial