Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 31.01.2009 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Шлюбні відносини фактично припинені. З 10.04.2021 сторони шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають окремі бюджети. Виходячи з фактичних обставин спірних правовідносин, вважає збереження шлюбу недоречним, неможливим, а визначення будь-яких строків для примирення недоцільними. З огляду на це просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 13.05.2021 за вказаним позовом відкрито провадження, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 09.06.2021. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позивач позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем у справі. Як вбачається з матеріалів справи, з 31.01.2009 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 68. Сторони від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.10.2009, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1831. На даний час дитина проживає та після розірвання шлюбу проживатиме з матір`ю. Судом встановлено, що спільне життя між сторонами не склалося через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, втрату почуття любові один до одного, відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, внаслідок чого це стало суперечити їхнім інтересам. З 10.04.2021 сторони шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають окремі бюджети. Примирення, подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 зазначено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими та суперечитимуть інтересам подружжя, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved