Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1447. Заявлені вимоги мотивує тим, що в шлюбі за час спільного проживання однією сім'єю із відповідачем дітей не має. Зазначає, що спільне життя не склалося через конфлікти, суперечки та непорозуміння, з 2016 року вони спільно не проживають, втратили сімейний зв'язок і можливість повернення до нормальних шлюбних відносин; подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим, а тому просить позовні вимоги задовольнити. Сторони - позивач [PERSON], відповідач [PERSON]та в його інтересах представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, відповідно належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду справи; сторонами надано письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність; відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу. Розглянувши справу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в межах заявлених вимог, суд приходить зважає на наступне. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1447 (а.с.7). Згідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На примирення сторони не погодилися. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Суд задовольняючи позовні вимоги враховує зазначені позивачем причини не можливості зберегти шлюбні відносини, позицію відповідача, який просив розірвати шлюб, вважає, що подальше збереження шлюбу не можливим та виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України. у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та зазначення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved