Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON] сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, [PERSON], третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: відділу Держгеокадастру у Підволочиському районі, відділу державної реєстрації Підволочиської РДА в Тернопільській області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 05 червня 2009 року померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яка складалася з ? частки житлового будинку у с. Гнилички Підволочиського району Тернопільської області по вул. Зеленій, 9 та земельної ділянки площею 4,32 га. розташованої на території [PERSON] сільської ради Підволочиського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР № 016130 від 07 жовтня 1998 року. По документах архівного фонду «[PERSON] сільської ради» у по господарських книгах с. Гнилички за 1991 рік значиться господарство [PERSON] голова двору, разом із якою проживав [PERSON], що являється сином [PERSON] і який прийняв спадщину після смерті матері, вступивши в управління спадковим майном, проте не оформив спадщину у звязку з відсутністю коштів. Рішенням Підволочиського райсуду від 06 червня 2016 року встановлено факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачем по справі [PERSON] Враховуючи те, що після смерті [PERSON] вона прийняла спадщину та являється єдиною спадкоємицею, просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 9 з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 43,6 кв.м. по вул.. Зеленій у с. Гнилички Підволочиського району Тернопільської області, а також право власності на земельну ділянку площею 4.32 га.. (3,8288 га. ріллі, кадастровий номер 612468500001:004:0041 та 0.49 га сіножаті кадастровий номер не визначено і не присвоєно), розташованої на території [PERSON] сільської ради Підволочиського району Тернопільської області і призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі державного акту на землю серії ІІ-ТР № 01630 від 07 жовтня 1998 року. Позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зіславшись на обставини, що викладені у позовних вимогах та просять їх задоволити. Відповідач та її представник [PERSON] проти задоволення позовних вимог позивача заперечила та пояснила, що позивач по справі немає жодного відношення як спадкоємець до майна померлого [PERSON] Вона являється рідною сестрою померлого [PERSON] і спадкоємцем другої черги за законом, а тому і має першочергове право на спадкування майна після померлого [PERSON] До нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не зверталась, оскільки перебувала за межами території України, тому вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила із поважних причин. Крім того категорично заперечила, що позивач [PERSON] та її рідний брат проживали однією сімєю, оскільки [PERSON] мав своє житло і постійно у ньому жив, а позивачці допомагав лише по господарству, а тому вона має право на прийняття спадщини, як спадкоємець четвертої черги. Представники відповідача [PERSON] сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, а також представники третіх осіб: відділу Держгеокадастру у Підволочиському районі та відділу державної реєстрації Підволочиської РДА у судове засідання не зявилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, однак подали суду заяви, згідно яких просять справу розглянути у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечили. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами письмові докази у повній сукупності, вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, виходячи із наступних міркувань : Згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД № 191\~616, виданого [PERSON] сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 14 серпня 2015 року [PERSON] помер у віці 49 років 13 серпня 2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Зеленій, 9 у с. Гнилички Підволочиського району Тернопільської області та земельної ділянки площею 4.32 га, що належав його матері [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР №016130 виданого 07 жовтня 1998 року [PERSON] сільською радою, про що в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю зроблено запис за № 134. Вищевказане нерухоме майно [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON], померлої 05 червня 2009 року, шляхом вступу в управління спадковим майном. Рішенням Підволочиського райсуду від 06 червня 2016 року встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] [INFO] після смерті [PERSON] померлого 13 серпня 1961 року. 22 вересня 2016 року Підволочиським районним судом Тернопільської області ухвалено додаткове рішення, згідно якого [PERSON] визнано спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], який помер 13 серпня 2015 року. Згідно розяснень приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу від 01 грудня 2016 року № 1045/01-16 після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON], яка є спадкоємицею згідно ст. 1264 ЦК України, проте у задоволенні заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] котрий помер 13 серпня 2015 року, спадкоємцю [PERSON] відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що належало [PERSON] Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON], померлого 13 серпня 2015 року, залишилось спадкове майно, а саме : житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 43.6 кв.м., житловою 35.4 кв.м. за № 9 по вул. Зеленій у с. Гнилички Підволочиського району Тернопільської області, а також земельна ділянка площею 4.32 га. (3,8288 га. ріллі, кадастровий номер 612468500001:004:0041 та 0.49 га сіножаті кадастровий номер не визначено і не присвоєно) розташованої на території [PERSON] сільської ради Підволочиського району Тернопільської області і призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі державного акту на землю серії ІІ-ТР № 01630 від 07 жовтня 1998 року. Позивач [PERSON] спадщину прийняла згідно ст. 1264 ЦК України, однак при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку із відсутністю необхідних для вчинення нотаріальної дії документів. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі йог порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захист цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом є позивач, яка спадщину прийняла. Беручи до уваги те, що в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на відповідне спадкове майно оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадщину у зв'язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. При цьому суд не бере до уваги доводів відповідача по справі проте, що вона являється спадкоємцем за законом другої черги і має першочергове право на спадкування нерухомого майна після смерті її рідного брата [PERSON], оскільки такі доводи спростовуються рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2017 року, залишеного без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 18 липня 2017 року, яким в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] до [PERSON] сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено. Також суд не бере до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], котрі показали, що [PERSON] до дня смерті проживав у себе вдома, оскільки такі покази не мають безпосереднього відношення до вирішення даної справи, позаяк рішеннями Підволочиського районного суду від 06 червня 2016 року та 22 вересня 2016 року встановлено факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] та визнано її спадкоємцем четвертої черги, а також спростовані показами свідків [PERSON], [PERSON], котрі показали, що померлий [PERSON] проживав у сімї [PERSON], працював у них по господарству, харчувався у них. На підставі наведеного,

Outcome: approved