Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.06.2019 року сталась ДТП, в якій автомобіль позивача «Audi Q3», д.н.з [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.06.2019 року відповідач є винним у вчиненні вказаної ДТП. Позивач отримала страхове відшкодування по вказаній ДТП від ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», однак страхова компанія не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості автомобіля, а тому позивачка звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з відповідача втрату товарної вартості автомобіля в розмірі 14756,10 грн., витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1700,00 грн. та судовий збір 768,40 грн.. У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.06.2019 року о 14:56 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Hyundai Grandeur», д/н [NUMBER] , по вул. Молодіжній, 3 в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, при виїзді з прибудинкової території, під час руху заднім ходом не переконався в безпечності здійснення маневру, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та скоїв наїзд на припаркований водієм [PERSON] автомобіль марки «Audi Q3», д/н [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В судовому засіданні водій [PERSON] вину у порушенні правил дорожнього руху визнав. Судом зазначено про наявність в діях водія [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.06.2019 року по справі № 369/7462/19. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля «Audi Q3», д/н [NUMBER] , є [PERSON] .. Станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» згідно Полісу № АМ 8072106. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № 510/09-19 від 03.09.2019 року, вказано, що величина втрати товарної вартості автомобіля Audi Q3, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 14756,10 грн. За проведення оцінки позивач оплатила 1700,00 грн., що підтверджується квитанцією від 08.10.2019 року. Суд не приймає докази до поданого відповідачем клопотання від 19.03.2021 року, вхідний номер 11951, у зв`язку із тим, що ухвалою суду від 30.10.2020 року підготовче провадження було закрито, і в поданій заяві про поновлення процесуального строку відповідач [PERSON] просив визнати поважними причини пропуску процесуального строку для подання ним доказів та поновити такий процесуальний строк, та долучити до матеріалів справи № 369/16414/19 письмові докази, які перелічені у клопотанні від 18 березня 2021 року про подання доказів. Однак, доказів поважності причин неподання даних доказів у встановлений законом строк, відповідач суду не надав, у заяві відсутнє обгрунтування того, чому відповідач не мав можливості своєчасно отримати та подати докази до суду . За таких обставин причини пропуску відповідачем строку для подання доказів суд вважає неповажними. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як випливає з ст. 1166 ЦК України, відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними; 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду. При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то винний має довести відсутність своєї вини. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що: П. 2 Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК ( 1540-06 ) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. П. 9 Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Змістом ст. 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з п. 32.7 ст. 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача величину втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 14756,10 грн., витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1700,00 грн. та судовий збір 768,40 грн..

Outcome: approved