Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що 09.01.2015 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Опель Вектра», виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Тойота Кемрі» під керуванням [PERSON], внаслідок чого допустив зіткнення з даним автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Сторожинецького районного суду від 27.01.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент ДТП у [PERSON] був поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 22.09.2014 року. Відповідач [PERSON] повідомив телефоном страховика про настання страхового випадку, однак представник останнього на місце ДТП не прибув. В подальшому [PERSON] письмово повідомив страховика про настання страхового випадку. Позивач також усно зверталася до Чернівецького обласного управління ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» для отримання страхового відшкодування, при цьому повідомляла місцезнаходження свого автомобіля, однак страхова компанія не направила свого представника для огляду автомобіля, внаслідок чого позивач звільнилася від обов»язку зберігати автомобіль у стані після ДТП. За замовленням позивача було виготовлено висновок №06-01-15 експертного авто товарознавчого дослідження від 17.02.2015 року, відповідно до якого матеріальний збиток за пошкодження автомобіля «Тойота Кемрі» під час ДТП складає 234945,08 грн, вартість відновлювального ремонту - 325515 грн. 06.04.2015 року позивач звернулася до відповідача ПАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування, додавши при цьому необхідні документи. Згідно отриманої відповіді від 03.07.2015 року підстави для задоволення вимог позивача відсутні, оскільки нею не надано страховику транспортний засіб для огляду. Вважає, що страхова компанія безпідставно відмовила у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивач є потерпілим від ДТП і згідно закону має право на відшкодування матеріальної шкоди, завданої її майну. Зазначає, що власником автомобіля «Тойота Кемрі» є [PERSON], при цьому позивач на законних підставах володіла даним транспортним засобом, що підтверджується довіреністю. Вказує, що згідно страхового полісу від 22.09.2014 року страхова сума становила 50000 грн., страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, яка в даному випадку становить 500 грн. тому ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» повинна сплатити страхове відшкодування в сумі 49500 грн. Зазначає, що оскільки страхова компанія не сплатила страхове відшкодування, то остання повинна нести відповідальність, передбачену ст.625 ЦК України, за порушення грошового зобов»язання, а саме: сплатити інфляційні та 3% річних, які слід нараховувати з 08.07.2015 року, коли закінчився 90-денний термін, встановлений Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у його здійсненні. Інфляційні за період з 08.07.2015 року по 31.12.2016 року складають 13859,76 грн., а 3% річних - 2427,66 грн. Крім того, зазначає, що різницю між страховою виплатою і фактичним розміром шкоди повинна сплачувати особа - винуватець ДТП, який в даному випадку є відповідач [PERSON]. При цьому позивачу належить право заявляти таку вимогу до винної особи та зменшити її розмір. Просила стягнути на її користь: з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування в розмірі 49500 грн., інфляційні витрати та 3% річних в сумі 16287,42 грн.; з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 1000 грн., а також стягнути з відповідачів солідарно витрати по сплаті судового збору в розмірі 666,58 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники - адвокати Кирилюк Т.А., Поляк П.П. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні надала показання як свідок про те, що 09.01.2015 року в с.Реваківці, Кіцманського району, сталася ДТП, внаслідок якої зіткнулися автомобіль «Тойота Кемрі», за кермом якої вона перебувала, та автомобіль, яким кермував [PERSON]. Останній пред»явив працівникам поліції страховий поліс, а також зателефонував за номером, зазначеним в полісі, і повідомив страхову компанію про ДТП, представник якої на місце пригоди не приїхав. Внаслідок отриманих пошкоджень її автомобіль експлуатувати було неможливо, тому з місця ДТП його евакуатором доставили на вул..Московської Олімпіади в м.Чернівці, де в подальшому проводився його ремонт. Пізніше до неї зателефонував [PERSON], повідомив, що потрібно з»явитися в страхову компанію і повідомити місцезнаходження автомобіля. 14 або 15 січня 2015 року вона прийшла в офіс страхової компанії, що знаходиться на вул..Лисенка в м.Чернівці разом зі своєю колегою адвокатом [PERSON], яка підвозила її своєю машиною. Там повідомила адресу, де знаходиться її автомобіль, але їй вказали на необхідність привезти до них транспортний засіб для огляду. З цієї ж причини їй не дали можливості написати заяву про виплату страхового відшкодування. Так як автомобіль через пошкодження не їздив, то не було можливості надати його для огляду працівникам страхової компанії в зазначений ними спосіб. Через десять днів вона звернулася до експерта з приводу обстеження автомобіля, він з»ясував у неї дані про страхову компанію, яка повинна сплатити страхове відшкодування, для того, щоб повідомити про час проведення огляду. Під час огляду автомобіля експертом за місцем його знаходження на вул.. Московської Олімпіади в м.Чернівці, була лише вона, [PERSON] та представника страхової компанії не було, експерт сказав, що повідомляв страхову телефонограмою. Після цього був проведений за власні кошти ремонт автомобіля, який розпочався після 20.01.2015 року, завершився 10.02.2015 року. За виплатою страхового відшкодування звернулася до відповідача - страхової компанії в квітні 2015 року, додавши до заяви необхідні документи, на що отримала відповідь, якою відмовлено у виплаті, оскільки не надано транспортний засіб для огляду. Інших листів за страхової компанії, на якій вони посилаються у запереченнях - не отримувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Надав показання як свідок про те, що в п»ятницю 09.01.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої він допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота» під керуванням [PERSON]. Тоді ж він зателефонував за номером, зазначеним в полісі, в страхову компанію, де застрахована його відповідальність, повідомив, що сталася ДТП в с.Реваківці Кіцманського району за його участю, йому повідомили, що представник компанії не приїде. «Тойоту» в місця зіткнення забрали евакуатором. В подальшому він звернувся в офіс страхової компанії в м.Чернівці, де написав заяву і надав всі дані стосовно ДТП. В заяві не зазначив місце знаходження автомобіля [PERSON], бо йому це не було відомо. Після цього зателефонував до [PERSON], повідомив, щоб вона з»явилася в страхову компанію, привезла машину, щоб її оглянув страховий агент для проведення експертизи. Під час огляду експертом автомобіля [PERSON] він не був присутній. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. Судом отримано письмові заперечення ПрАТ «УПСК», відповідно до яких позовні вимоги не визнає у повному обсязі, посилаючись на те, що 14.01.2015 року до Чернівецького обласного управління ПрАТ «УПСК» від [PERSON] надійшло повідомлення про ДТП, яка сталася 09.01.2015 року та внаслідок якої пошкоджено автомобіль «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки [PERSON] в заяві не вказав місцезнаходження пошкодженого майна, то ПрАТ «УПСК» 23.01.2015 року направило на адресу потерпілої особи [PERSON] лист про надання транспортного засобу для огляду або повідомити його місцезнаходження та повідомлено про обов»язок учасників ДТП зберігати в такому стані в якому воно знаходилось після ДТП, доки його не огляне експерт, призначений страховиком. Аналогічні листи повторно направлялися 02.03.2015 р. та 15.04.2015 р. 08 квітня 2015 року на адресу ПрАТ «УПСК» надійшла заява [PERSON] щодо залучення документів та повідомлення про результат розгляду звернення. У відповідь страхова компанія повідомила про необхідність надання транспортного засобу для огляду, а також, що заява від 06.04.2017 року не є заявою про страхове відшкодування, оскільки не відповідає вимогам ст.35 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, вона не містить зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди; не містить інформацію про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована; не надано документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування, не надано відомостей про банківські реквізити. Вважають, що позивач передчасно звернулася до суду з позовом до страховика, оскільки останнім не порушено прав чи інтересів [PERSON], також не відмовлено у виплаті страхового відшкодування, наразі не прийнято жодного рішення ні про виплату, а ні про відмову у виплаті страхового відшкодування. Також вважають незаконною вимогу позивача щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, оскільки страховик не здійснює відшкодування шкоди, а несе майнову договірну відповідальність на підставі Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким не передбачено відшкодування зазначених виплат. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши показання позивача, відповідача [PERSON], пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що [PERSON] є її колегою, вони як адвокати працюють разом, а тому їй відомо, що на початку січня 2015 року [PERSON] потрапила в ДТП, винуватцем якої був чоловік на ім»я [PERSON]. Останній повідомив [PERSON] про необхідність з»явитися в страхову компанію. Оскільки колега була без транспортного засобу, то попросила її підвезти в офіс страхової компанії. Там працівник повідомила, що необхідно предоставити транспортний засіб для огляду до офісу страхової компанії. [PERSON] вказала, що автомобіль пошкоджений і спецзасобом був доставлений в автомайстерню на вул.Московської Олімпіади в м.Чернівці, тому привезти його до офісу страхової компанії неможливо. Останній відповіли, що виїжджати туди не будуть, заяви про виплату не приймуть. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання про те, що до нього як до експерта, 16.01.2015 року звернулася [PERSON] щодо проведення автотоварознавчої експертизи належного їй автомобіля, який був пошкоджений внаслідок ДТП. Він вказав, що потрібно повідомити сторони про дату і час огляду транспортного засобу. Огляд було заплановано провести в той же день о 12-00 год. [PERSON] самостійно повідомила [PERSON], але той відмовився прибути на огляд, а він зателефонував в Чернівецьке відділення «Української пожежно-страхової компанії» і повідомив, про час і місце огляду - СТО на вул..Московської Олімпіади, 3б в м.Чернівці. Він телефонував приблизно за 2,5 години до часу проведення огляду, при цьому йому не говорили, що на вказаний час представник страхової не може прибути і не заявляли про перенесення огляду на інший день. Огляд автомобіля Тойота Кемрі був проведений 16.01.2015 року. Судом встановлено, що 09.01.2015 року о 13-20 год. в с.Реваківці, Кіцманського району, Чернівецької області водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Опель-Вектра», виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги в русі автомобілю марки «Тойота-Кемрі» під керуванням [PERSON], в результаті чого допустив з ним зіткнення. Автомобілі зазнали пошкоджень. Наведене підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 №588100 від 09.01.2015 року, копією постанови Сторожинецького районного суду від 27.01.2015 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до Схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих як додатку до протоколу серії АБ2 №588100 від 09.01.2015 року автомобіль «Тойота-Кемрі» внаслідок ДТП отримав пошкодження переднього бампера, передньої правої фари і покажчика повороту, капоту, правого переднього крила, решітки, правого переднього колеса. Згідно висновку №06-01-15 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, завданого власнику, та вартості відновлювального ремонту автомобіля Тойота Кемрі, д.р.н. [NUMBER], складеного судовим експертом [PERSON] 17.02.2015 року, представлений для дослідження автомобіль має після аварійні пошкодження в результаті механічного контакту автомобіля під час ДТП з іншим КТЗ, усі виявлені пошкодження, недоліки автомобіля приймаються як такі, що є наслідком події 09.01.2015 року, особливостей стан досліджуваного автомобіля, які б мали місце та впливали б на його вартість станом на 09.01.2015 р. до моменту пошкодження в ДТП не виявлено. Матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Тойота Кемрі , д.р.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП станом на момент дослідження становить 234945,08 грн. без ПДВ; вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля внаслідок пошкодження при ДТП станом на момент дослідження становить 325515 грн. без ПДВ. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль марки «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER], належить [PERSON] Довіреністю від 09.09.2013 року, посвідченою Макеєвою Н.В., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, зареєстрованою в реєстрі за №8754, виданою строком на десять років, [PERSON] уповноважив, зокрема, [PERSON], представляти його інтереси з питань, пов»язаних з розпорядженням та користуванням транспортним засобом марки «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER], в тому числі керувати транспортним засобом, у випадку спричинення транспортному засобу пошкодження іншими особами в результаті ДТП одержувати грошові суми, вирішувати всі питання, пов»язані з страхуванням транспортного засобу з правом отримання відповідного страхового відшкодування у випадку настання страхового випадку. Згідно полісу №АІ/1129076 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальник [PERSON] застрахував свою відповідальність у страховика ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Полісом визначено страхову суму за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 тис.грн., розмір франшизи - 500 грн., строк дії - з 22.09.2014 р. по 21.09.2015 р. Із заяви-повідомлення [PERSON] від 14.01.2015 року, адресованої Чернівецькому облуправлінню ПрАТ «УПСК», вбачається, що ним повідомлено про подію 09.01.2015 року, та зазначено, що потерпілою є [PERSON], зазначено її адресу, номер телефону, марку та реєстраційний номер автомобіля, якому нанесено шкоду. Листом від 23.01.2015 року Чернівецьке обласне управління ПрАТ «УПСК» повідомило [PERSON] про надання для огляду пошкодженого автомобіля або письмово повідомити адресу, де він знаходиться. Вказаний лист фактично відправлений [PERSON] 26.01.2015 року, що підтверджується чеком відділення поштового зв»язку. Листи аналогічного змісту направлялися [PERSON] 02.03.2015 року та 15.04.2015 року. 06.04.2015 року [PERSON] звернулася до Чернівецького обласного управління ПрАТ «УПСК» із заявою щодо виплати їй коштів на відшкодування страхового випадку, пов»язаного із пошкодженням майна, до якої долучено страховку, постанову про притягнення до адмінвідповідальності, висновок автотехнічної експертизи, рахунок отримувача, яка отримана адресатом 08.04.2015 року. Листом від 03.07.2015 року [PERSON] було надано відповідь на її заяву, в якій з посиланням на ст.ст.33,33-1,35 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомлено про відсутність підстав для задоволення вимог, викладених в заяві від 06.04.2015 року, та повідомлено, що після виконання вимог вказаних статей закону розгляд справи буде поновлено. Так, відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон №1961-IV), метою якого є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону №1961-IV). Згідно зі ст. 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 09.01.2015 року в с.Реваківці, Кіцманського району, Чернівецької області за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] є страховим випадком, оскільки сталася за участю забезпеченого транспортного засобу водія [PERSON], відповідальність якого на той момент була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Виходячи із визначення термінів «потерпілий», «власник транспортного засобу», наданих в п.п.1.3, 1.6 статті 1 Закону №1961-IV, позивач [PERSON] є потерпілою особою, оскільки внаслідок ДТП заподіяно шкоду транспортному засобу марки «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER], належному їй як законному володільцю на підставі довіреності [PERSON] від 09.09.2013 року, посвідченої Макеєвою Н.В., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за №8754. Тобто, позивач є особою, яка має право на страхове відшкодування. Статтею 33 Закону №1961-IV регламентовано дії осіб у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. Зокрема, встановлено обов»язок водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Також водії та власники транспортних засобів, причетних до ДТП, зобов»язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після такої пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи звільняються від обов»язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) в зазначеному стані у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про ДТП його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Відповідно до зазначених норм закону судом встановлено, що [PERSON], як водій, цивільна відповідальність якого застрахована, подав страховику ПрАТ «УПСК» письмову заяву-повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, зазначивши необхідні відомості, які були йому відомі. З показань позивача [PERSON] як свідка, свідків [PERSON], [PERSON] встановлено, що працівників Чернівецького обласного управління ПрАТ «УПСК» в усній формі було повідомлено про місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу [PERSON] та про проведення його огляду судовим експертом. Таким чином, в тому, що представник страховика - відповідача по справі, не прибув протягом 10 робочих днів після одержання повідомлення про ДТП до місцезнаходження пошкодженого автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER], суд не знаходить вини позивача [PERSON], що звільнило її від обов»язку збереження транспортного засобу в стані після ДТП по закінченні зазначеного строку. Посилання відповідача - страховика в письмових запереченнях на те, що ПрАТ «УПСК» 23.01.2015 року направило на адресу потерпілої особи [PERSON] лист про надання транспортного засобу для огляду або повідомити його місцезнаходження та повідомлено про обов»язок учасників ДТП зберігати в такому стані в якому воно знаходилось після ДТП, доки його не огляне експерт, призначений страховиком, не підтверджує вини позивача у невиконанні обов»язку щодо збереження стану транспортного засобу після ДТП та забезпечення можливості представнику страховика провести його огляд, оскільки відповідачем не доведено, що вказаний лист був отриманий позивачем. При цьому суд звертає увагу, що страховиком - відповідачем по справі не дотримано вимог п.34.1 статті 34 Закону №1961-IV, відповідно до яких страховик зобов»язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Тобто, недотримання вказаного строку при направленні першого листа [PERSON] також свідчить про відсутність її вини у неприбутті представника страховика протягом 10 днів з дня отримання повідомлення про ДТП для огляду пошкодженого транспортного засобу. Право потерпілого на самостійний вибір експерта для визначення розміру шкоди передбачене п.34.2 ст.34 вказаного закону. Отже, висновок №06-01-15 експертного автотоварознавчого дослідження від 17.02.2015 року, виконаний судовим експертом [PERSON] на замовлення [PERSON], є належним доказом щодо визначення матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідачем по справі ПрАТ «УПСК» не надано будь-яких заперечень щодо вказаного висновку. Настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються документи, визначені пунктом 35.2 цієї ж статті. Судом встановлено, що 06.04.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Чернівецького обласного управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою, яка отримана останнім 08.04.2015 року, в якій просила виплатити їй кошти на відшкодування страхового випадку, пов»язаного з пошкодженням майна. Для цього надала копію страхового полісу, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, висновок експерта, рахунок отримувача. Листом від 03.07.2015 року страхова компанія повідомила про відсутність підстав для задоволення вимог у заяві від 06.04.2015 року, пославшись на невиконання позивачем вимог ст.ст.33, 33-1, 35 Закону №1961-IV. Відповідно до ст.36 Закону №1961-IV страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. В письмових запереченнях відповідач - страховик зазначає, що ними не порушено прав чи інтересів позивача, оскільки наразі не прийнято жодного рішення ні про виплату, а ні про відмову у виплаті страхового відшкодування. Суд не погоджується з такими доводами відповідача, оскільки його дії не відповідають вимогам наведеної вище статті 36. Допущення бездіяльності щодо прийняття вмотивованого рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування у встановлений законом строк порушує права та інтереси позивача на відшкодування шкоди, заподіяної її майну внаслідок страхового випадку. Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування визначені статтею 37 Закону №1961-IV. Аналізуючи дану норму закону, суд вважає, що страховиком - відповідачем по справі, безпідставно відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки обставини, які вказують на наявність підстав для відмови, зазначених у підпунктах 37.1.1., 37.1.2., 37.1.4. Закону №1961-IV - відсутні. Також не встановлено обставин на підтвердження неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, як це передбачає підпункт 37.1.3. закону. З листа-відмови від 03.07.2015 року вбачається, що відповідач -страхова компанія залишила поза увагою наявність висновку автотоварознавчого дослідження, яким визначено розмір заподіяної шкоди в зв»язку з пошкодженням автомобіля позивача. Як передбачено ст.1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Виходячи з викладеного, з врахуванням роз»яснень, викладених у Постанові Пленуму ВСС України з вирішення цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до яких потерпілому мають бути відшкодовані збитки відповідно до вартості робіт та майна на час виконання ремонтно-відновлювальних робіт (відновлювального ремонту автомобіля), суд вважає, що позивачу підлягає відшкодуванню визначена висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 17.02.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Кемрі» в сумі 325515 грн. Вказана сума має бути виплачена позивачу за рахунок страхового відшкодування, а у частині, що не покрита страховим відшкодуванням за рахунок особи, винними діями якої завдано шкоди майну позивача. Таким чином з відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача підлягає стягненню страхова виплата у розмірі 49500,00 грн., а з відповідача [PERSON] в межах заявлених позовних вимог - 1000 грн. матеріальної шкоди, що непокриті страховою виплатою. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини з виплати страхового відшкодування є грошовим зобов»язанням, тому на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.12.2016 року у справі №6-1003цс16. Щодо вимог позивача про стягнення на її користь з ПрАТ «УПСК» інфляційних витрат та 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов»язання по сплаті страхової виплати, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Позивачем заявлено вимоги про стягнення інфляційних витрат за період з 08.07.2015 року по 31.12.2016 року в сумі 13859,76 грн. та трьох процентів річних за цей же період в сумі 2427,66 грн. Так, за розрахунками суду розмір втрат позивача від інфляції за прострочення виконання зобов»язання, що підлягає стягненню з ПрАТ «УПСК» на користь позивача за період з 08.07.2015 року по 31.12.2016 року, виходячи з суми простроченої виплати 49500 грн., складає 7128 грн., що випливає з індексу інфляції за період з червня 2015 року по грудень 2016 року - 114,4%. За розрахунками суду розмір 3% річних, що підлягає стягненню з ПрАТ «УПСК» на користь позивача за період з 08.07.2015 року по 31.12.2016 року, виходячи з суми простроченої виплати, складає 2205 грн., відповідно до розрахунку: 49500х3% :100:365х542=2205 грн., де 49500,00 сума заборгованості, 3 відсоткова ставка, 100 відсоткова складова, 365 кількість днів у році; 542 кількість днів прострочення. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial