Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління державного казначейства у Волинській області, Управління Служби безпеки України у Волинській області про виключення майна з опису та витребування вилучених грошових коштів, на які накладено арешт. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 08 червня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 13 жовтня 2015 року даний вирок залишений без змін. Вказаним вироком [PERSON] призначено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна належного йому на праві приватної власності. Як вбачається з обставин кримінального провадження під час огляду місця події працівниками СВ УСБУ України у Волинській області в останнього було вилучено з - поміж інших речей 3450 польських злотих, які не являються предметом кримінального правопорушення. Вказані грошові кошти були передані на депозитний рахунок судової адміністрації. На дані кошти накладений арешт з метою забезпечення додаткового покарання у виді конфіскації майна. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що дані кошти були отримані позивачем як матеріальна допомога при народженні дитини, а потім замінені на польські злоті для придбання товарів для дитини в Польщі. Дані грошові кошти були визнані речовими доказами і з метою забезпечення кримінального провадження передані на депозитний рахунок. Позивач просить суд, визнати за нею право власності на грошові кошти в сумі 3450 злотих Республіки Польща, що були вилучені у її чоловіка [PERSON] при огляді місця події в кримінальному провадженні; виключити вказані грошові кошти з опису майна на яке накладено арешт для забезпечення конфіскації майна та повернути їй грошові кошти в сумі 3 450 польських злотих, що в перерахунку до курсу гривні становить 24 150 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] свої вимоги підтримали частково, просили визнати за позивачем право власності на 1/2 грошових коштів в сумі 3450 злотих Республіки Польща, що були вилученні у [PERSON] при огляді події в кримінальному провадженні, що складає 1725 злотих Республіки Польща, виключити грошові кошти в розмірі 1725 злотих Республіки Польща з опису майна на яке накладено арешт для забезпечення конфіскації майна та зобов'язати відповідальну особу Управління Служби безпеки України у Волинській області повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 1725 злотих Республіки Польща, що були вилученні у [PERSON] під час огляду місця події і на які накладено арешт для забезпечення конфіскації. Представник відповідача Управління державного казначейства у Волинській області [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що спірні кошти до державного казначейства не надходили. Просила суд, відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача Управління Служби безпеки України у Волинській області [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав суду, пояснив, що кошти, отримані в якості допомоги при народженні дитини згідно ст. 61 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя, тому вимога про визнання права власності на них за позивачем є безпідставною. Просив суд, відмовити в задоволенні позову. Прокурор Лебедюк - Гудкова Т.В. в судовому засіданні позов не визнала. Просила суд, відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Як зазначено у ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 18 липня 2010 року перебуває у шлюбі з [PERSON] [INFO], який зареєстрований Відділом рацс Нововолинського МУЮ Волинської області (а.с. 4 ). Від даного шлюбу народилась дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 27). Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 08 червня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України. (а.с. 6 - 12). Згідно ухвали апеляційного суду Волинської області від 13 жовтня 2015 року даний вирок набрав законної сили (а.с. 13-15 ). Судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 22 серпня 2014 року, було накладено арешт на майно [PERSON] в тому числі і на 3450 злотих Республіки Польща, які не було визнано речовими доказами під час кримінального провадження (а.с. 25-26 ). Згідно постанови від 10 листопада 2014 року арештоване майно передано на відповідальне зберігання до Управління Служби безпеки України у Волинській області (а.с. 20 - 21). В судовому засіданні позивачем не надано належних доказів, того, що зазначенні 3450 злотих Республіки Польща на які ухвалою Луцького міськрайонного суду від 22 серпня 2014 року, було накладено арешт є дитячими речами. Крім того судом встановлено, що частина грошей на які, як підставу отримання допомоги на дитину, посилається позивач - є лікарняні позивача в сумі 10987 грн., що є спільною сумісною власністю подружжя. А тому, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на всі 3450 злотих Республіки Польща необхідно відмовити. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно (далі СК), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.2 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, суди розглядають вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Отже, судом встановлено, що грошові кошти в сумі 3450 злотих Республіки Польща, що були вилучені у [PERSON] при огляді події в кримінальному провадженні є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягають поділу шляхом визнання за кожним із подружжя права власності на 1/2 частини, а частина майна позивача підлягає звільненню з-під арешту, що випливає із положень ст. ст.60, 61, 65, 70, 73 СК України. На підставі наведеного суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на 1/2 грошових коштів в сумі 3450 злотих Республіки Польща, що були вилученні у [PERSON] при огляді події в кримінальному провадженні, що складає 1725 злотих Республіки Польща; виключити грошові кошти в розмірі 1725 злотих Республіки Польща з опису майна на яке накладено арешт для забезпечення конфіскації майна та зобов'язати відповідальну особу Управління Служби безпеки України у Волинській області повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 1725 злотих Республіки Польща, що були вилученні у [PERSON] під час огляду місця події і на які накладено арешт для забезпечення конфіскації. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, підлягає до компенсації за рахунок державного бюджету позивачу [PERSON] судові витрати, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, в розмірі 826 грн. 80 коп. Крім того, суд вважає, що позивачем переплачено судовий збір, який підлягає поверненню. На підставі ст.ст. 60, 61, 69, 71 СК України, ст. 367, 372 ЦК України,

Outcome: partial