Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія Оранта», [PERSON] про стягнення заподіяної дорожньо - транспортною пригодою шкоди, а саме - до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» про стягнення 10 150, 16 гривень матеріальної збитку, завданого внаслідок ДТП, 650 гривень збитків, понесених на відшкодування втрат оцінки вартості матеріального збитку, та до [PERSON] про стягнення 10 000 гривень завданої дорожньо - транспортною пригодою моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на ту обставину, що з вини відповідача [PERSON], 20.08.2016 року, сталася дорожньо транспортна пригода, в якій отримав ушкодження належний позивачу автомобіль Тойота Кемрі. Проте в добровільному порядку страховик відмовляється виплатити [PERSON] страхове відшкодування, й при цьому внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON]. позивачу завдано моральної шкоди, котра полягає в неможливості користуватися ушкодженим майном протягом тривалого проміжку часу та зміни звичного ритму життя позивача, що зумовили постійні суперечки з страховиком щодо виплати страхового відшкодування. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить вимогу задовольнити з зазначених у ній підстав. Відповідач [PERSON] та представник ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» проти задоволення позову заперечили за безпідставністю, й просять відмовити [PERSON] в його вимогах за недоведеністю. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 20.08.2016 року близько 20. 00 годинив м. Тернополі по вул. Об'їзна сталася дорожньо транспортна пригода за участі позивача, котрий керував належним йому автомобілем Тойота Кемрі, д.н.з. [NUMBER], та відповідача [PERSON], котрий керував автомобілем Ваз 2104, д.н.з. [NUMBER]. Також встановлено, що цивільно - правова відповідальність власника наземного транспортного засобу [PERSON], за шкоду заподіяну третім особам. Була застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія Оранта», що стверджується полісом №АІ\\9310243, строком дії з 06.05.2016 року по 05.05.2017 року. Відповідно звіту про оцінку автомобіля Тойота Кемрі, д.н.з. [NUMBER], складеного ДП «Експерт сервіс авто» 23.08.2016 року. вартість матеріального збитку, завданого власнику даного автомобіля в ДТП, складає 10 150. 16 гривень без ПДВ. На звернення позивача до відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» про виплату страхового відшкодування. Листом від 12.09.2016 року, позивача було повідомлено про відсутність підстав до виплати з посиланням на ст. 33.2 та 37.1.3 ЗУ «про обов'язкове стархування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Також позивач зазначає, що винними діями відповідача [PERSON]. позивачу завдано моральної шкоди, котра полягає в неможливості користуватися ушкодженим майном протягом тривалого проміжку часу та зміни звичного ритму життя позивача, що зумовили постійні суперечки з страховиком щодо виплати страхового відшкодування. Розмір моральної шкоди [PERSON] оцінив в 10 000 гривень. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на момент укладення полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9310243. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон України «Про ОСЦВВНТЗ») | спеціальним законом, який має пріоритет над загальним, оскільки відповідно до преамбули зазначеного Закону саме цей закон регулює відносини усфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон України «Про ОСЦВВНТЗ») передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (тобто «Європротоколу»). У разі невиконання хоча б однієї з обов'язкових для Європротоколу умов, виклик співробітників Національної поліції України для оформлення ДТП є обов'язковий. Під час виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський складає на місці пригоди протокол про адміністративні правопорушення та долучає д нього письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності, акт огляду т тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання, ак огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння і інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення після чого протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушенні підписується також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків. Окрім цього особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має прав подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Встановлено, що 20.08.2016 року на місці ДТП [PERSON] та [PERSON] склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротоколу»), у якому в п. 12 відзначили обставини ДТП, з метою пояснення складної ними ж схеми ДТП в п. 13. Відтак в п. 12 [PERSON] відзначив пп.17 «під час порушення знаку переваги», а [PERSON] відзначив п.п. 11 «під час обгону», та 17 «під час порушення знаку переваги». При цьому суд наголошує, що як зазначено у бланку даного повідомлення - його зміст не є визнанням відповідальності, а є коротким звітом про особливості та обставини, які прискорять врегулювання претензій. Необхідно відзначити, що згідно абзацу другого сторінки першої позовної заяви Позивач зазначив про те, що ним було викликано на місце скоєння дорожньо транспортної пригоди працівників поліції, що говорить про те, учасники ДТП на момент скоєння ДТП не могли порозумітись та дійти спільної думки про обставини скоєння ДТП, а також хто із них винен у заподіяні шкоди. Факт виклику працівників поліції на місце ДТП, підтримали у власних показах самі працівники поліції [PERSON] і [PERSON], та інші свідки ДТП [PERSON], [PERSON]. [PERSON] 22.08.2016 року перебуваючи в приміщені Тернопільської обласної дирекції ПАТ НАСК «Оранта» Позивач та Відповідач-2 надали повідомлення про дорожні транспортну пригоду, в якому містилась інформація, щодо пошкодження транспортного засобу Тойота Кемрі д.н.з. [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, котра сталася 20.08.2016 року за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ - 2104 д.н.з. [NUMBER] (Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 27.04.2016 року № АІ/9310243) а також письмові пояснення, щодо обставин скоєння ДТП. За результатами перевірки наданих матеріалів по даному страхову випадку (ДТП) ПАТ НАСК «Оранта» було встановлено, що згідно наданих письмових пояснень по факту скоєння ДТП водія транспортного засобу ВАЗ - 2104 д.н.з. [NUMBER] дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті вини водія транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. [NUMBER], а відповідно до поданого повідомлення про ДТП що було надано водієм транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. [NUMBER], зазначено що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу ВАЗ - 2104 д.н.з. [NUMBER]. А тому, хоча на місці ДТП, його учасниками було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (тобто «Європротоколу»), однак в подальшому (в поясненнях страховику, мала місце відсутність згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, що призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, а тому ПАТ НАСК «Оранта» відмовлено [PERSON] у виплаті страхового відшкодування. Окрім цього, пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про ОСЦГІВВНТЗ» передбачено, що: « у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи». Страховим випадком є подія внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). (Згідно пункту 2 полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/ 9310243, а також статті б Закону України «Про ОСЦПВВІНЗ») Вимогами чинного законодавства України визначено сукупність умов за якими виникає цивільно-правової відповідальності. Загальними підставами цивільно-правової відповідальності є: *протиправність поведінки (дія чи бездіяльність); *наявність майнової та (або) моральної шкоди; *причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою; *вина особи, яка заподіяла шкоду. В свою чергу слід зазначити, що протиправною вважається така поведінка особи, яка порушує приписи закону чи іншого нормативного акта, або виявилася у невиконанні чи неналежному виконанні договірного зобов'язання. У відповідності до п. З ч. З ст. 129 Конституції України одним із принципів судочинства є забезпечення доведеності вини. Визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини. Згідно статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальний вирок суду. Частиною 3 статті 10, частиною 1 статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) передбачено: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень...». Частиною 2 статті 27 ЦПК України визначено, що особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судовое засідання не проводиться -до початку розгляду справи по суті Частиною 1 статті 57 ЦПК України визначено, що: «Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін...». Статями 58, 59 ЦПК України, визначено, що є належними та допустимими доказами. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року визначено, що: «Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню с повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою с безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи...». Також у абз. З та 4 пункту 4 вище зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду зазначено: «З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1166 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач с завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Враховуючи вище наведене необхідно зазначити, що матеріали цивільної справи № 607/11505/16-ц не містять жодного документу, постанови, рішення або вироку суду, щодо притягнення винних осіб до адміністративної чи кримінальної відповідальності за фактом скоєння ДТП. Також в матеріалах справи відсутні будь-які документи (експертизи або висновку) щодо неправомірності рішень та/або дій (порушення правил дорожнього руху) під час керування автомобілем ВАЗ - 2104 д.н.з. [NUMBER] [PERSON]. що спричинило 22 серпня 2016 року ДТП. У своїх поясненнях водії - учасники ДТП., а також свідки з приводу механізму ДТП надали суперечливі показання. Зокрема [PERSON] ствердив, що причиною ДТП, став той факт, що [PERSON], виїжджаючи з другорядної дороги на головну не надав йому перевагу в русі. Натомість [PERSON], ствердив, що зіткнення його транспортного засобу з транспортним засобом [PERSON] відбулось після того, як він вже завершив маневр виїзду з другорядної дороги та рухався по головній - згідно схеми ДТП зіткнення транспортних засобів відбулося за 150 м. від перехрестя. Після цього [PERSON]. котрий рухався з перевищенням допустимої швидкості за наявності обмежувального знаку, здійснив обїзд його транспортного засобу справа, завершуючи який, допустив зіткнення. Свідки як з боку [PERSON], так і з боку [PERSON] в своїх показаннях підтримали версію механізму ДТП останніх відповідно. Разом з тим, зміст самого ж повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротоколу»), який суд в даному випадку вважає єдиним об'єктивним доказом у справ, і вказує на наступні факти: 1)з розділу «12 обставини» вбачається, що учасники ДТП причинами її настання зазначили з боку водія транспортного засобу «А» ([PERSON].) порушення знаку переваги, з боку водія транспортного засобу «В» ([PERSON]) - порущення обгону; 2)учасники зафіксували кінцеве розташування транспортних засобів на відстані приблизно 150 м. від перехрестя об'їзної дороги м. Тернополя та доріг, котрі ведуть в напрямку с.Біла та с.Чистилів Тернопільського району; 3)учасники зазначили, що в автомобілі ВАЗ пошкоджено праве переднє крило, в автомобілі Тойота - задній бампер і крило, при цьому пошкодження заднього крила в автомобілі Кемрі розташовані справа 4)при цьому в Схемі ДТП відсутній знак обмеження швидкості 50 км. год. перед проїздом перехрестя по вул. Обїзна м. Тернополі, котрий, як визнано сторонами спору, встановлений, й в судовому засіданні не вдалося встановити, чи дотримувався позивач швидкісних обмежень при проїзді перехрестя. Вищенаведений доказ в повній мірі не підтверджує і не спростовує версію щодо механізму ДТП описаного як [PERSON] так і [PERSON] і не дає можливості суду зробити, з врахуванням положень ст.. 62 Конституції України, однозначний висновок про винність того чи іншого учасника в настанні вищеописаної ДТП, і як наслідок, заподіянні матеріальної шкоди позивачу з вини відповідача [PERSON] Окремо суд наголошує, що взагалі незрозуміло, чому позивач просить стягнути заподіяну йому моральну шкоду з відповідача [PERSON]. оскільки як сам же позивач відзначає в позові, що моральну шкоду йому заподіяно через постійні суперечки з страховою компанією.

Outcome: dismissed