Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою [PERSON] про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, розподілу часток у майні та визнання права власності з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 01 серпня 1992 року Єнакіївським міським відділом РАЦС міськвиконкомом Донецької області між нею та [PERSON], зареєстровано шлюб, актовий запис №468. На даний момент подружжя не може досягнути згоди щодо поділу будинку [ADDRESS], який належить відповідачу [PERSON] на праві особистої власності: 2 / 3 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.06.1986 року державним нотаріусом Другої Єнакіївської державної нотаріальної конторі по реєстру за № 2045, і 1/3 частини на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 26 жовтень 1987 державним нотаріусом Другої Єнакіївської державної нотаріальною конторі по реєстру за № 4041, зареєстрованих відповідно в Єнакіївському бюро технічної інвентаризації 24 червня 1987 в реєстрову книгу № 4д за реєстровим номером № 944 і 4 листопада 1987 в реєстрову книгу № 8д за реєстровім номером № 944 ,земельну ділянку площею 0,1500 га, на якій розташована домобудівництво, переданий у приватну власність відповідачу [PERSON] як власникові будинку на підставі рішення виконкому Карло - Марковскої селищної ради від 25 грудня 1996 року № 129/4 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тобто до реєстрації шлюбу. Спірний будинок істотно збільшився у своїй вартості внаслідок проведення капітального ремонту та праці позивача по облаштуванню будинку, що було здійснено після реєстрації шлюбу за спільні кошти подружжя та особисті кошти позивачки. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та пояснив , що будинок належав йому до укладення шлюбу з позивачкою, а після реєстрації шлюбу та в період сумісного життя у будинку був проведений капітальний ремонт. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення і вважає встановленими такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 серпня 1992 року Єнакіївським міським відділом РАЦС міськвиконкомом Донецької області між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб, актовий запис №468, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с. 7), виданого 01.08.1992 року. Будинок [ADDRESS] належить відповідачеві [PERSON] на праві особистої власності: 2 / 3 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.06.1986 року державним нотаріусом Другої Єнакіївської державної нотаріальної конторі по реєстру за № 2045, і 1/3 частини на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 26 жовтень 1987 державним нотаріусом Другої Єнакіївської державної нотаріальною конторі по реєстру за № 4041, зареєстрованих відповідно в Єнакіївському бюро технічної інвентаризації 24 червня 1987 в реєстрову книгу № 4д за реєстровим номером № 944 і 4 листопада 1987 в реєстрову книгу № 8д за реєстровім номером № 944, земельну ділянку площею 0,1500 га, на якій розташована домобудівництво, переданий у приватну власність відповідачу [PERSON] як власникові будинку на підставі рішення виконкому Карло-Марковскогоо селищної ради від 25 грудня 1996 року № 129/4 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В період спільного життя подружжя спірний будинок істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових і грошових затрат, у тому числі внаслідок проведення капітального ремонту. Зазначене підтверджується проектами з водопостачання та газифікації, збереженим товарними чеками і накладними, договорами купівлі-продажу, звітом про оцінку майна, складеним 17 квітня 2014 субьектром ринкової діяльності. Також вартість будинку збільшилась за рахунок особистих коштів позивачки [PERSON] та її праці по облаштуванню будинку. Так, до шлюбу позивачці на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] , яку вона продала, а гроші від його продажу були витрачені на ремонт спірного будинку. Згідно ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно в разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом зазначеної норми особисте майно дружини, чоловіка може бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за наявності сукупності таких умов, як істотність збільшення вартості майна, збільшення такої вартості саме за час шлюбу, а також за наявності спільних трудових чи грошових затрат обох з подружжя або затрат другого з подружжя. Таким чином, оскільки будинок [ADDRESS] істотно збільшився у своїй вартості за рахунок як спільних грошових коштів подружжя, так і особистих коштів позивачки [PERSON], саме за час шлюбу, суд приходить до висновку, що вказаний будинок має бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved