Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 27.07.2017 року помер її брат [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем другої черги за законом, інших спадкоємців немає. Проте, коли вона звернулася до Сумської районної державної нотаріальної контори, постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки є невідповідності в договорах оренди цієї земельної ділянки. А тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 2,9150 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Северинівської (на даний час - Миколаївської) сільської ради, Сумського району, Сумської області після смерті [PERSON], який помер 27.07.2017 року. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, від представника надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та провести розгляд справи без їх участі. Представник відповідача по справі Миколаївської сільської ради Сумського району у судове засідання не з'явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньо досліджених наявні у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рідний брат (а.с. 13-15) позивача [PERSON] помер 27 липня 2017 року, про що Сумським районним відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Сумській області внесено актовий запис № 03 від 07 грудня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16). Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на земельну ділянку площею 2,9150 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Северинівської (на даний час - Миколаївської) сільської ради, Сумського району, Сумської області, що належала останньому на підставі державного акту про право приватної власності на землю ІІ-СМ № 042857 (а.с. 7). Також відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку підтверджується, що власником зазначеної земельної ділянки площею 2,9150 га, кадастровий номер 5924786900:05:001:0099 є [PERSON] (а.с. 8-10). Проте, коли позивач, яка є єдиним спадкоємцем за законом звернулася до державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори, їй було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у нотаріуса виникли сумніви щодо власника земельної ділянки стосовно укладених договорів оренди. Відповідно до пункту 3.1. [PERSON] Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст.\~126\~ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації № 99 від 26.03.2002 року [PERSON] було надано в приватну власність земельну ділянку, площею 2,91 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії ІІ-СМ № 042587), що розташована на території Северинівської сільської ради, Сумського району, Сумської області. Отже, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] володів спадковим майном на законних підставах. А тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за нею права на дану земельну ділянку.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved