Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] із вимогою розірвати їх шлюб, посилаючись на те, що із відповідачем вони уклали шлюб 09 листопада 2002 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №-138; у шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери, відсутність взаєморозуміння і поваги один до одного, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов?язки; відповідач залишив без належної батьківської уваги дітей, на даний час вони не ведуть спільного господарства та разом не проживають, їх сім?я фактично перестала існувати, а перебування у шлюбі носить формальний характер, у зв?язку із чим позивачка просить шлюб розірвати. У судовому засіданні у своєму вступному слові позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та пояснила, що 09 листопада 2002 року вони з відповідачем одружилися, у шлюбі у них народилося двоє дітей, за час спільного проживання чоловік матеріально підтримував сім`ю, однак по домашньому господарству не допомагав, дітьми не цікавився, ставився до дітей і її батьків агресивно, бив її тата. З січня 2019 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Під час наданого судом строку для примирення чоловік став цікавитися дітьми, але більше реальних спроб для примирення не робив, вони не примирилися, вона втратила почуття любові та поваги до відповідача. Відсутність чоловіка (відповідача) позитивно вплинула на обстановку в сім`ї, діти стали спокійнішими. Уточнила, що судові витрати у виді сплаченого судового збору просить залишити за нею і з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи. Попередньо у судовому засіданні позов не визнав, просив надати строк на примирення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи\~ з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб 09 листопада 2002 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №138, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. У вказаному шлюбі у сторін по справі народилося діоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження. Ухвалою суду від 25 квітня 2019 року провадження у справі зупинено у зв`язку із наданням подружжю строку для примирення строком на 6 (шість) місяців. Після спливу строку на примирення сторони по справі не примирилися та сім`ю не зберегли. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також,\~з врахуванням\~обставин,\~якими позивачка\~обґрунтовує свої\~вимоги і\~які були\~встановлені судом\~у попередньому\~судовому засіданні,\~судом встановлено,\~що сторони\~з січня 2019 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають неприязні стосунки, відповідач не поважає позивачку, як жінку, не підтримує, байдужий до неї та дітей, не допомагає у веденні сімейного господарства, коштів для утримання будинку та сімейних потреб не надає. Позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює\~\~сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його\~добровільний\~\~характер.\~\~ Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивачки в суді, посилання у позовній заяві та у заяві по суті справи, враховуючи заперечення відповідача щодо розірвання шлюбу, які жодними доказами не підтверджені, суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved