Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач\~\~ [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 15.09.2018 року. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем припинені через наявність різних поглядів на життя, втрату взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне життя і примирення неможливе, просить шлюб розірвати. Одночасно позивачем заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини в розмірі 25% (ј частки) від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання заяви в суд до досягнення дитиною повноліття. Сторони надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач наполягає на задоволенні позову, просить шлюб розірвати, залишити шлюбне прізвище, стягнути аліменти в розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача. Відповідач позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу і стягнення аліментів не заперечує. Суд дійшов висновку про те, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 15 вересня 2018 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у Олександрівському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 232, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені. Підстав для примирення сторони не знаходять. Спір про утримання дитини чи розподілу майна між сторонами на час розгляду справи відсутній. Як визначає\~ст.\~21\~Сімейного кодексу\~України (далі СК), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України,\~ст.\~24\~СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.105,110 СК\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За\~ст. 112 СК\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів на утримання дитини відповідачем не заперечується. В даний час дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК). Згідно із ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач вказує на неможливість збереження шлюбу та подальшого спільного проживання із відповідачем, на примирення не згодний, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб сторін слід розірвати. Також підлягають стягненню з відповідача аліменти на утримання дитини, оскільки батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК, у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від\~01.02.2021 №006187.01.154.21021, якою підтверджується сплата нею судового збору в сумі 908,00 грн за позовними вимогами про розірвання шлюбу, отже половина цієї суми підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а решта підлягає поверненню позивачу у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті. Крім того, оскільки суд задовольняє позов [PERSON] в частині стягнення аліментів, яка була звільнена від сплати судового збору при поданні позову, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 141 ЦПК України, судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 908 грн. На підставі ст.ст.\~105,\~110-112,180-183 СК,

Outcome: approved