Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно вказавши в обґрунтування позову наступне [INFO] померла [PERSON] її та відповідача мати, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції в м. Донецьк 03.06.2013 року актовий запис №553 було видано свідоцтво про смерть. Їх батько [PERSON] помер ще раніше [INFO], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції в м. Донецьк 17.06.2011 року Серія [NUMBER], актовий запис №590 було видано свідоцтво про смерть. У батьків в шлюбі були народжені діти: позивач - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Калінінським відділом РАГС м. Донецька 04.11.1980 року Серії [NUMBER] і відповідач - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Прокоп'євським ЗАГС Кємєровської області від 02.12.1974 року Серії [NUMBER]. Тобто, спадкоємцями є позивач та відповідач по справі. Інших спадкоємців після смерті матері немає. Відповідач [PERSON] звернулась до суду с зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно вказавши в обґрунтування позову тіж самі обставини. До суду надала також свідоцтво про шлюб, на підтвердження зміни прізвища, що було видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції в м. Донецьк 05.09.2003 року Серії [NUMBER] У судовому засіданні представник позивача по первісному позову [PERSON] дала пояснення, що позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] були подані заяви приватному нотаріусу [PERSON] про вступ до спадщини, яка складається з ? частини квартири номер [ADDRESS]. Проте, 05.02.2014 року була отримана відмова в здійсненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину з наступних підставах: спадкове майно - ? частини квартири номер [ADDRESS] належить спадкодавцеві, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №6796, виданого 24.11.2006 році Управлінням комунальних ресурсів Донецької міської Ради. Згідно з довідкою КП БТІ м. Донецьк від 17.12.2013 року №262660 право власності не зареєстровано і у витягу за результатами пошуку інформації про зареєстроване речове право на об'єкт нерухомого майна вказано, що ? вказаної квартири зареєстрованої на ім'я [PERSON]. Дані про реєстрацію права власності на ? частини вказаної квартири на ім'я [PERSON] в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Відповідно, на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» їм було відмовлено, про що були видані Постанови про відмову в здійсненні нотаріальних дій на ім'я позивача і відповідача. В зустрічному позові [PERSON] також зазначила, що квартиру номер [ADDRESS] отримала їх мати в 1997 році і у квартирі були зареєстровані вона - [PERSON] і позивач (відповідач по зустрічному позову) - [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою ЖЭО Калінінського районі. Весь цей час вони проживали в цій квартирі. У 2006 році, а саме 24 листопада квартира була приватизована, про що було видано свідоцтво про право власності на житло №6796, Управлінням комунальних ресурсів Донецької міської Ради. Проте, останнє по невідомих причинах не було зареєстровано матір'ю у КП БТІ м. Донецьк, що стало відомо при отримані відмови в здійсненні нотаріальних дій у нотаріуса [PERSON]. Згодом, а саме 27.11.2013 році [PERSON] своє право на ? частини квартири зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про що було отримано витяг №13487807 від 27.11.2013 року. Мати постійно мешкала в квартирі, сплачувала комунальні послуги і несла всі витрати по її утримувані. Проте, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не можуть вступити у спадщину, тому що Свідоцтво про право власності на житло від 24.11.2005 року №6796 не було зареєстроване в КП БТІ м. Донецьк. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що основний позов та зустрічний позов саме з заявлених підстав та вимог є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно до вимог ст. 60 ч.ч. 1, 4 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 61 ч. 1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що Згідно ст. 1261 ЦК України: «В першу чергу право на спадщину згідно із законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця і що народилися після його смерті, той з подружжя, який його пережив, і батьки». Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкоємством є перехід прав і обов'язків від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється по заповіту або згідно із законом. Згідно довідки приватного нотаріуса донецького міського нотаріального округу [PERSON] крім [PERSON], [PERSON] ніхто більш до нотаріальної контори не звертався. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який виявив бажання прийняти спадок, але на якийсь час відкриття спадку не проживав постійно із спадкодавцем, повинен подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.1. ст. 182 ЦК України право власності підлягає державній реєстрації. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] мають право на рівні частки в спадковому майні згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, тобто по 1/4 частини квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS] кожному. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 355, 356, 357 ЦК України,

Outcome: approved