Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. 02 лютого 2018 року вона через приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька, яку було направлено до Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області. 09 лютого 2018 року постановою нотаріуса Пирятинської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею пропущено шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що строк нею пропущений з поважних причин, оскільки після смерті батька вона постійно хворіла, а в 2015 році їй було встановлено 3 групу інвалідності. На підставі викладеного просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася [INFO] року після смерті батька [PERSON]. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні, суду надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснили, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 4,500 га, що розташована на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району. Про наявність вказаного спадкового майна та Державного акта на право власності на земельну ділянку позивач не знала і ніколи цей акт не бачила. Документів на підтвердження хвороби у позивача також немає. Представник відповідача Сасинівської сільської ради у судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі, позовні вимоги визнав. У підготовчому судовому засіданні судом в порядку ч.4 ст.206 ЦПК України відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 10.04.2006 [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,500 га на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району (а.с.37). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Відповідно до довідки Сасинівської сільської ради № 73 від 08 лютого 2018 року [PERSON] дійсно на час смерті [INFO] року був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS], один (а.с.11). Позивач [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.6-7). Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 02 лютого 2018 року як спадкоємець першої черги позивач подала заяву про прийняття спадщини після смерті [INFO] року її батька [PERSON] через приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. (а.с.9), яка була скерована до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09 лютого 2018 року державний нотаріус Пирятинської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій та видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки остання пропустила встановлений строк подання заяви про прийняття спадщини (а.с.10). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 51301674 від 21 березня 2018 року спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] не заводилася (а.с.35). Позивач вказує, що пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки після смерті батька вона постійно хворіла, а в 2015 році їй було встановлено 3 групу інвалідності (а.с. 13). Згідност.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України у редакції станом на час відкриття спадщини). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Отже, поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вище вказаних норм права суд зазначає, що на підтвердження поважності пропуску строку на прийняття спадщини позивач вказує ту обставину, що вона постійно хворіла після смерті батька, однак на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів. Пенсійне посвідчення на ім'я [PERSON], згідно якого позивач отримує пенсію як інвалід 3 групи, видане 14 вересня 2015 року, тобто через 10 років після відкриття спадщини. Інших причин пропуску строку позивачем не вказано. Крім того суд зауважує, що з дня відкриття спадщини сплинуло 13 років. Жодних доказів того, що на протязі цього строку у позивача були об'єктивні, непереборні або істотні труднощі для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, суду не надано. З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, тому у задоволенні позову слід відмовити з указаних підстав.

Outcome: dismissed