Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], з 500,00 грн. щомісяця до 2000,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2006 року по 22 липня 2014 року. Мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 жовтня 2014 року з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час дочка [PERSON] потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів через збільшення потреб на навчання, розвиток та лікування дитини. Вона не може самостійно забезпечити дитину необхідним одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має можливості оплатити її лікування, відвідування необхідних гуртків. Посилаючись на статті 180, 182, ч.1 ст. 192 СК України, вважає за доцільне збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини, до 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що він не визнає позовні вимоги [PERSON], вважає їх необґрунтованими, неправомірними та такими, що не підтверджені ніякими доказами. Він ніколи не ухилявся від обов'язку утримувати дочку [PERSON], регулярно надсилав [PERSON] грошові кошти на утримання дитини. З часу стягнення аліментів він неухильно добровільно виконує рішення суду. З серпня 2018 року він добровільно, за власною ініціативою, збільшив розмір аліментів до 1000,00 грн., що підтверджується квитанціями, копії яких надаються ним суду. Крім того, він бере участь у додаткових витратах на дитину: на придбання одягу, взуття, відпочинок та оздоровлення. Також він приймає участь у вихованні дитини, спілкується з нею, ходить разом з дочкою на різні культурні заходи. Проте, поганий стан здоров'я не дозволяє йому повноцінно працювати та заробляти достатні кошти для належного лікування та харчування. Він страждає на виразкову хворобу середньої важкості, хронічний холецистит, грижу стравоходу, хронічний гастрит, дисфункцію зміни печінки, панкреатопатію, виразкову хворобу дванадцятипалої кишки, хронічний гепатит, збільшення жовчного міхура. Лікування потребує регулярного прийому дорогих медичних препаратів, проведення медичних процедур, дотримання спеціального раціону харчування. Зокрема, в період з 05 грудня 2018 року по 12 грудня 2018 року він витратив на медикаменти 1500 грн., що підтверджується наданими суду медичними рецептами та фіскальними чеками. Після звільнення з останнього місця роботи 22 лютого 2012 року він не може працевлаштуватися на постійне місце роботи, тому має нерегулярний, мінливий дохід. Вважає за можливе стягнення з нього на користь позивача на утримання дочки [PERSON] аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1013,50 грн. щомісячно. Позивач у вступному слові стисло виклала зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Також пояснила суду, що дочка [PERSON] перебуває на обліку в 7-й міській лікарні з приводу погіршення зору і кожні 6 місяців вона проходить лікування, вартість якого становить 1500 грн., без урахування вартості медичних препаратів, необхідних для лікування. Крім того, дитинна відвідує курси англійської мови, вартість яких становить 800 грн. Також необхідно сплачувати за харчування дитини у школі та у шкільний фонд. Вона не має можливості нести всі витрати по утриманню дитини, оскільки змінився її матеріальний стан. Вона отримує заробітну плату в розмірі 3500 - 4000 грн. на місяць. ЇЇ коштів та тих аліментів, що сплачує відповідач, не вистачає на утримання дитини. З серпня 2018 року відповідач дійсно щомісячно перераховує на її картку 1000 грн. на утримання дочки, іноді дає якісь гроші дитині. Вона з дочкою мешкає у належній їй квартирі, але комунальні послуги сплачує не в повному обсязі, бо не вистачає коштів. ЇЇ батько помер, мати мешкає окремо. Коли вони мешкали разом з відповідачем, він виїжджав на заробітки до Росії. Їй відомо, що відповідач зараз мешкає з іншою жінкою, без реєстрації шлюбу. Відповідач у вступному слові стисло виклав зміст заперечень проти позову, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заву. Просив в задоволенні позову відмовити. Також пояснив суду, що він з серпня 2018 року добровільно щомісячно перераховує на картку позивача на утримання дочки [PERSON] 1000,00 грн. Один - три рази на місяць він бере дитину до себе і дає дочці по 100-200 грн. Він офіційно не працевлаштований, взимку він не працює, а літом працює на сільськогосподарських роботах. До 2012 року він працював охоронцем в магазині «Фуршет». Він згодний сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Представник відповідача - [PERSON] заперечував проти позову [PERSON], просив збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача з 500,00 грн. до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вислухавши вступне слово сторін та представника відповідача, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2006 року по 22 липня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 липня 2014 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10, 6). Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 жовтня 2014 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року (а.с. 5), з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві та в судовому засіданні позивач стверджувала, що в теперішній час змінилося її матеріальне становище, а також збільшилися витрати на утримання дочки, вона потребує додаткових коштів на навчання, розвиток та лікування, тому стягнуті з відповідача аліменти в розмірі 500,00 грн. не задовольняють потреби дитини, а вона тільки за рахунок своїх доходів не може забезпечити дочку всім необхідним. Підтвердила, що відповідач з серпня 2018 року перераховує аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно, посилаючись на те, що він ніколи не ухилявся від сплати аліментів у визначеному судом розмірі, з серпня 2018 року добровільно перераховує позивачу на утримання дочки [PERSON] 1000,00 грн. щомісячно. Він не працює, не має постійного джерела доходів, страждає на ряд захворювань, які потребують постійного медичного лікування. З урахуванням його доходів та стану здоров'я згоден сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що за період з 2014 року, коли з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дочки в розмірі 500 грн., до дня ухвалення цього рішення, значно збільшилися потреби на утримання дитини, а матеріальний стан позивача погіршився, у зв'язку зі зростанням цін на товари загального вжитку, на харчування, на комунальні послуги та інше. За вказаний період часу законодавчо значно збільшений розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вказане вище дає підстави для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їх дочки [PERSON]. Позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються на дитину, з 500,00 грн. до 2000,00 грн. щомісячно, а відповідач у свою чергу заперечує проти заявленого позивачем розміру аліментів та вважає, що розмір аліментів може бути збільшений лише до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на дитину у віці до від шести до вісімнадцяти років з 01 грудня 2018 року становить 2027,00 грн., а 50 відсотків відповідно становить 1013,50 грні При вирішенні справи суд приймає до уваги зазначені вище заперечення відповідача проти заявленого розміру аліментів в сумі 2000 грн., оскільки вказані ним обставини підтверджуються квитанціями про перерахування відповідачем аліментів на утримання дочки в розмірі 1000 грн. з серпня 2018 року (а.с. 37), медичними документами [PERSON] (а.с. 39- 44), копією його трудової книжки (а.с. 45- 47). Проте, суд також враховує, що відповідач не визнаний інвалідом у зв'язку із наявними у нього захворюваннями, а отже є працездатним і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON], може бути збільшений з 500,00 грн. до 1300 грн. щомісячно, із подальшою щорічної індексацією, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial