Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання за сторонами права спільної сумісної власності на ? частину будинковолодіння, ? частину магазину змішаних товарів та кафе-бару, ? частини земельної ділянки, що розташовані по вул.К.Маркса, 37/2 в м.Шепетівці Хмельницької області, та автомобіль [NUMBER]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2000 року проживала у цивільному шлюбі з відповідачем, мали спільний бюджет та вели спільне господарство по вул.К.Маркса, 37. 23.09.2003 року з відповідачем офіційно уклали шлюб. В 2003 році відповідач разом зі своїм батьком та братом почали будувати новий триповерховий будинок за вказаною адресою. В той час допомагала у будівництві будинку та готувала обіди чоловікові та рідні. Після закінчення будівництва будинку [PERSON] та [PERSON] належало на праві спільної часткової власності по ? частині магазину змішаних товарів та кафе-бару по вул.К.Маркса, 37, а їх батькові [PERSON] до дня смерті належала ? частина вказаного приміщення. У таких же частках останнім належала і земельна ділянка площею 0,910 га по вул.К.Маркса, 37 в м.Шепетівці. 19.09.2011 року батько відповідача [PERSON] подарував [PERSON] 9/100 частин магазину змішаних товарів та кафе-бару площею 9,09 кв.м та 9/100 частин земельної ділянки площею 40,95 кв.м. Після смерті свого батька відповідач успадкував ще ? частину будинковолодіння, магазину змішаних товарів і кафе-бару та земельної ділянки. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.04.2013 року між співвласниками [PERSON] та [PERSON] розподілено в натурі будинковолодіння та земельну ділянку по вул.К.Маркса, 37 в м.Шепетівка. На теперішній час відповідачу належить окреме будинковолодіння, нежитлова будівля та земельна ділянка по вул.К.Маркса, 37/2 в м.Шепетівці. Вважає, що ? частина вказаного будинку та земельної ділянки є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки зазначене майно набуті її чоловіком за час шлюбу внаслідок спільних трудових і грошових затрат. Крім того, під час шлюбу за спільні кошти нею та відповідачем на підставі біржового договору купівлі-продажу від 21.07.2009 року набутий автомобіль ВАЗ 2100700-20 держномер ВХ 8904АМ. Ухвалою суду від 28.10.2014 року позов в частині визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно: ? частину будинковолодіння, ? частину магазину змішаних товарів та кафе-бару , ? частини земельної ділянки, що розташовані по вул.К.Маркса, 37/2 в м.Шепетівці Хмельницької області, залишено без розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що під час шлюбу з позивачкою відповідачем був придбаний автомобіль [NUMBER], тому вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що спірний автомобіль був придбаний в 2008-2009 роках його батьком [PERSON] за власні кошти, а на нього лише оформлений, тому вважає, що автомобіль позивачці не належить. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може проявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше особі без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження , виданого Шепетівським міським управлінням юстиції Хмельницької області 23.09.2003 року, сторони 23.09.2003 року уклали між собою шлюб. Згідно договору купівлі-продажу, укладеному 21.07.2009 року між Кооперативом «Енергетик» та [PERSON], останній придбав автомобіль ВАЗ 210700-20 на товарній біржі «Альянц» за 34 000 грн. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль [NUMBER] зареєстровано 21.07.2009 року за [PERSON]. Таким чином, враховуючи, що спірний автомобіль був придбаний відповідачем під час шлюбу з позивачкою, суд дійшов висновку, що він є спільною сумісною власністю сторін. Суд відхиляє показання відповідача про те, що спірний автомобіль був придбаний його батьком, оскільки це не було підтверджено належними та допустимими доказами під час судового розгляду. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу входять до складу судових витрат. Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» правова допомога – надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення; правові послуги – надання правової інформації, консультацій і роз’яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації. У даній справі правову допомогу [PERSON] надавав адвокат [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 02.04.2014 року. Враховуючи відсутність розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу та документального підтвердження її сплати позивачкою, судом не знайдено підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 340 грн. (34000 грн. х 1% ) На підставі викладеного,

Outcome: approved