Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим будинком, іншими будівлями і господарськими спорудами біля будинку та земельною ділянкою, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. До початку судового розгляду, позивач подала заяву (а.с.36) вх.№7006 від 30.10.2017, в якій змінила позовні вимоги, а саме: заявила про виділ їй частки майна, що є у спільній частковій власності та усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження її майном, а саме: частиною житлового будинку, будівель та господарських споруд, а також спорудами, що залишаються в загальному користуванні та частиною земельної ділянки. Вказала, що 10 вересня 1977 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. 25.08.2011 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області шлюб між ними розірвано. Позивач зазначила, що за час перебування у шлюбі разом з відповідачем було набуто житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані по вулиці Суворова, 17 в м.Ямпіль Вінницької області, та земельну ділянку, площею 0,0772 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на якій розміщені житловий будинок та надвірні будівлі та споруди. Відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.05.2014 житловий будинок та інші будівлі і господарські споруди, які розташовані по вулиці Суворова,17 в м.Ямпіль Вінницької області, а також земельна ділянка, площею 0,0772 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і розташована по вулиці Суворова, 17 в м.Ямпіль Вінницької області, були визнані спільною сумісною власністю подружжя - її та відповідача [PERSON] 15.06.2015 проведено реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності однієї другої частки нерухомого майна позивача у спільній сумісній власності. Позивач вказала, що після розірвання шлюбу вона та відповідач фактично користувалися житловим будинком, іншими будівлями та господарськими спорудами біля будинку наступним чином: кімната 1-3 (пл.10,2 кв.м.), кімната 1-4 (пл.15,4 кв.м.), кухня 1-9 (пл.13,9 кв.м.), коридор 1-1 (пл.4,8 кв.м.), коридор 1-2 (пл.5,4 кв.м.), ванна кімната 1-8 (пл.3,3 кв.м.),, тобто 25,6 кв.м. житлової площі та 49,7 кв.м. загальної площі житлового будинку перебували у її користуванні. Відповідач користувався кімнатою 1-6 (пл.14,3 кв.м.) та кімнатою 1-7 (пл.12.0 кв.м.), тобто 26,3 кв.м. житлової площі, де в кімнаті 1-6 зробив окремий вхід до житлового будинку, прохід між кімнатою 1-3 та кімнатою 1-7 закрито. До своєї частини будинку відповідач мав доступ через гараж, яким користувався. Крім цього, позивач користувалася підвалом А-1 (пл.18,5 кв.м.), підвалом А3 (пл.10,8 кв.м.), підвалом а1 (пл.3,6 кв.м.), прибудовою А-2 (пл.19,6 кв.м.), верандою а (пл.17,6 кв.м.), а відповідач гаражем В (пл.23,3 кв.м.), сараєм Б (пл.22,1 кв.м.). Позивач зазначила, що за власні кошти вона проводила ремонти у тій частині будинку, де проживала, та у господарських спорудах, якими користувалася. Але відповідач створив їй нестерпні умови для проживання, не допускає до будинку, у звязку з чим вона змушена залишити будинок. Вирішити питання мирним шляхом про встановлення порядку користування житловим будинком та не чинити їй перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, відповідач не бажає. Вважаючи свої права щодо права користування житловим будинком порушеними, позивач змушена звернутись до суду та просить суд прийняти рішення про виділ їй частки майна, що є у спільній частковій власності та знаходиться по вулиці Суворова, 17 в м.Ямпіль Вінницької області, а саме: виділити їй житлову кімнату 1-3 (пл.10,2 кв.м.), житлову кімнату 1-4 (пл.15,4 кв.м.), коридор 1-1 (пл.4,8 кв.м.), коридор 1-2 (пл.5,4 кв.м.), кухню 1-9 (пл.13,9 кв.м.), ванну кімнату 1-8 (пл.3,3 кв.м.), тобто 25,6 кв.м. житлової площі та 49,7 кв.м. загальної площі житлового будинку, а також підвал А-1 (пл.18,5 кв.м.), підвал А3 (пл.10,8 кв.м.), підвал а1 (пл.3,6 кв.м.), загальною площею 32,9 кв.м.; прибудову А-2 (пл.19,6 кв.м.), веранду а (пл.17,6 кв.м.), загальною площею 37,2 кв.м., ворота з хвірткою 1, ворота 2, встановити при цьому за нею право на користування земельною ділянкою, розміром 0,0386 га, яка є прилеглою до її частки користування житловим будинком та іншими будівлями і господарськими спорудами. Виділити відповідачеві в користування житлову кімнату 1-6 (пл.14,3 кв.м.), житлову кімнату 1-7 (пл.12.0 кв.м.), загальною житловою площею 26,3 кв.м., а також гараж В (пл.23,3 кв.м.), сарай Б (пл.22,1 кв.м.), загальною площею 45,4 кв.м. та вбиральню Г, встановити при цьому за відповідачем право на користування земельною ділянкою, розміром 0,0386 га, яка є прилеглою до його частки користування житловим будинком та іншими будівлями і господарськими спорудами. Залишити в загальному користуванні наступні споруди: огорожу 3, сітку металеву 4, криницю 5. Зобовязати відповідача усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а саме: частиною житлового будинку, будівель та господарських споруд, а також спорудами, що залишаються в загальному користуванні та частиною земельної ділянки, а також стягнути судові витрати. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву вх.№2932 від 03.05.2018 про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.ст.128, 130 ЦПК України судовою повісткою про виклик, направленою рекомендованим повідомленням за адресою зареєстрованого місця його проживання. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень та відзиву на позов не надав. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Заяви, клопотання: заяви позивача та відповідача про відкладення розгляду справи; заяви позивача про розгляд справи без її участі. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим документом. Судом\~ встановлено такі фактичні обставини\~ та\~ зміст спірних\~ правовідносин.\~\~\~\~\~\~ Із копії експлікації домоволодіння, розташованого по вул.Суворова, 17 в м.Ямпіль Вінницької області встановлено місце розташування житлового будинку та господарських будівель та споруд на земельній ділянці. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.05.2014 встановлено, що житловий будинок та інші будівлі і господарські споруди, що розташовані по вулиці Суворова, 17 в м.Ямпіль Вінницької області, а також земельну ділянку, площею 0,0772 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та розташована по вулиці Суворова, 17 в м.Ямпіль Вінницької області, визнані спільною сумісною власністю подружжя. [PERSON] та [PERSON] Вказане спільне майно розділено між [PERSON] та [PERSON] За [PERSON] визнано право власності на одну другу частину житлового будинку з іншими будівлями і господарськими спорудами, розташованого по вулиці Суворова, 17 в м.Ямпіль Вінницької області та одну другу частину земельної ділянки, площею 0,0772 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та розташована по вулиці Суворова, 17 в м.Ямпіль Вінницької області. Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №39045610 від 15.06.2015 встановлено, що 15.06.2015 за [PERSON] зареєстровано одну другу частину житлового будинку, розташованого по вулиці Суворова, 17 в м.Ямпіль Вінницької області, номер запису про право власності: 39045610. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 25.08.2011 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 10.09.1977 Ямпільським ВРАЦС Вінницької області розірвано. Із копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що до складу будівель та споруд по вулиці Суворова, 17 в м.Ямпіль Вінницької області входять житловий будинок, площею 72,7 кв.м. (літ. А); підвал, площею 18,5 кв.м. (літ.А1); прибудова, площею 19,6 кв.м. (літ.А2); підвал, площею 10,8 кв.м. (літ.А3); веранда, площею 17,6 кв.м. (літ.а); підвал, площею 3,6 кв.м. (літ.а1); сарай, площею 22,1 кв.м. (Б); гараж, площею 23,3 кв.м. (літ.В); вбиральня, площею 1,0 кв.м. (літ.Г); ворота з хвірткою, площею 10,6 кв.м. (1); ворота, площею 8,4 кв.м. (2); огорожа, площею 7,5 кв.м. (3); сітка металева, площею 13,9 кв.м.(4); криниця, площею 9,0 кв.м. (5). Також встановлено, що господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодінні побудовані у 1986, 1987, 1996, 2000 роках, в період проживання сторін у шлюбі і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, тобто, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України. Відповідно до ст.4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником однієї другої частини житлового будинку з іншими будівлями і господарськими спорудами, розташованого по вулиці Суворова, 17 в м.Ямпіль Вінницької області. Інша одна друга частина вказаного нерухомого майна належить відповідачеві [PERSON] Вказаний житловий будинок з іншими будівлями і господарськими спорудами розташований на земельній ділянці, площею 0,0772 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, власниками якої по одній другій частині кожному є позивач [PERSON] та [PERSON] Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо користування, володіння та розпорядження житловим будинком та іншими будівлями і господарськими спорудами, які розташовані по вулиці Суворова, 17 в місті Ямпіль Вінницької області та земельною ділянкою, площею 0,0772 га, яка призначена для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд. \~Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Судом встановлено, що частка майна кожного із сторін у спільній частковій власності становить по одній другій частині. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Заявлена позивачем до виділу частка майна в натурі з урахуванням розміру площі частини житлового будинку, споруд та земельної ділянки становить половину всієї площі і не порушує прав відповідача. Вирішуючи позовні вимоги в частині усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, суд виходить з того, що відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до \~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ч.2 п.4 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Оскільки позивач [PERSON] є співвласником житлового будинку з іншими будівлями і господарськими спорудами, розташованого по вулиці Суворова, 17 в м.Ямпіль Вінницької області та однієї другої частини земельної ділянки, площею 0,0772 га, яка призначена для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель та споруд, вона має право вимагати усунення перешкод відповідачем [PERSON] у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи усі докази у їх сукупності, беручи до уваги доводи позивача щодо способу відновлення її прав на житлове приміщення, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобовязання [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні позивачем [PERSON] права користування та розпорядження своїм майном, а саме: частиною житлового будинку, будівель та господарських споруд, а також спорудами, що залишаються в загальному користуванні та частиною земельної ділянки. Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] задоволені повністю, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ч.1 ЦПК України покладаються на відповідача у розмірі, встановленому п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» на момент подачі позову до суду, у сумі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень 00 копійок. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст.357, 358, 360, 364, 377, 391 ЦК України.

Outcome: approved