Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири [ADDRESS], в якому зазначила, що вказана квартира належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.05.2005 року, виданого державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 2-908. Відповідачі [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що розташована над квартирою позивача, поверхом вище. Із-за недбалого ставлення відповідачів до своїх обов'язків з приводу належного утримання житла, неодноразово відбувалося залиття її квартири. Так, 22.07.2012 року з вини відповідачів відбулось залиття квартири із-за незакритого відповідачами крана. 01.06.2014 року відбулося чергове залиття квартири позивача із-за витіку на з'єднанні шлангу гарячого водопостачання в квартирі відповідачів. В результаті залиття було пошкоджено: стеля на кухні та в туалеті, шпалери на стінах в кухні та в туалеті. Крім того, були пошкоджені кухонні меблі та кухонна витяжка. Вартість матеріалів, згідно кошторису до об'єкту «Ремонт кухні та санвузла» за адресою : [ADDRESS], складає 4206 грн., за складання кошторису, згідно квитанції № 6 від 10.09.2014р. позивачем сплачено 400 грн., вартість робіт, згідно кошторису до об'єкту «Ремонт кухні та санвузла» за адресою: [ADDRESS], складає 6070 грн, ремонт кухонних меблів - 5145 грн., вартість оцінки майнового збитку, згідно акту № 19 від 14.07.2014 року - 350 грн., вартість оплати за встановлення причин залиття згідно квитанції № 14040.25.1 - 121,50 грн., послуги ксероксу, згідно квитанції від 21.09.2014 р. - 196,05 грн., а всього сума матеріальної шкоди складає 16\~488,55 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Позивач вважає, що протиправними діями відповідачів їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 15000 грн., які також просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Крім того, при поданні позову нею було понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 314,90 грн. та витрати по оплаті правової допомоги в сумі 500 грн., які вона також просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку. В ході розгляду справи по суті, позивач відмовилася від позовних вимог в частині стягнення витрат по оплаті правової допомоги в сумі 500 грн. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали. Відповідач [PERSON] не заперечував проти обставин справи, однак не погодився із сумою матеріальної шкоди, вважає її завищеною і необгрунтованою, в частині відшкодуванні моральної шкоди просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідачів вважає позов необґрунтованим з тих підстав, що акти МКП «Основаніє» складені з порушенням діючого законодавства, а тому не можуть бути доказами по справі. В своїх письмових поясненнях зазначив, що вина відповідачів у залитті не доведена, оскільки немає правових підстав вважати, що залиття сталося саме з їх вини, а не з вини утримувача будинку МКП «Основаніє». Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячі з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.05.2005 року, виданого державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 2-908. Відповідачі [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що розташована над квартирою позивача, поверхом вище. 22.07.2012 року відбулось залиття квартири позивача. 30.07.2012 року комісією КП ВРЕЖО № 13 проводилося обстеження приміщення з метою встановлення факту пошкодження, виявлення причини та обсягу заподіяної шкоди, за результатами якого складено Акт від 30.07.2012 року. Відповідно до висновку комісії, причиною пошкодження квартири позивачів є перелив води із ванної з-за незакритого крану в квартирі відповідачів. 01.06.2014 року відбулося чергове залиття квартири позивача. 17.06.2014 року комісією ЛТВ МКП «Основаніє» проводилося обстеження приміщення з метою встановлення факту залиття, виявлення причини та обсягу заподіяної шкоди, за результатами якого складено Акт від 17.06.2014 року. Відповідно до висновку комісії, причиною залиття квартири позивача став витік на поєднанні гнучкого шлангу гарячого водопостачання в квартирі відповідачів. Згідно з рекомендаціями викладеними в Актах обстежень КП «ПРЕЖО» №13 від 06.06.2012 року та 23.00.2012 року, ЛТВ МКП «Основаніє» від 01.06.2014 року, позивач має вирішити питання з приводу усунення наслідків залиття в законному порядку. За клопотанням представника позивача по справі було призначено і проведено судову будівельно-технічну експертизу № 2051 від 18.03.2015 року, згідно із висновками якої пошкодження оздоблювального покриття квартири [ADDRESS] відбулося 22.07.2012р. із-за виливу води із ванної квартири № 6; 01.06.2014р. із-за пошкодження гнучкого шлангу гарячого водопостачання квартири № 6. У звязку із тим, що у висновках судової будівельно-технічної експертизи не був зазначений ряд робіт, які були наявні в кошторисі до об'єкту «Ремонт кухні та санвузла», складеним ТОВ «АПА», а саме роботи з відновлення електропостачання та відновлювальні роботи з заміни кахельної плитки, за клопотанням представника позивача був допитаний експерт [PERSON], який суду пояснив, що дійсно в квартирі були наявні сліди залиття на стелі кухні і було відсутнє електропостачання. Однак, у звязку із тим, що в актах, наданих для проведення експертизи ці моменти не були зазначені, то для проведення експертизи з цього питання йому необхідно було надати акт із зазначенням даних пошкоджень. Відсутність цих пошкоджень в первинних актах пояснив тим, що деякі пошкодження після залиття квартири виявляються протягом деякого часу. В судовому засіданні 06.08.2015р. представником позивача було надано додатковий акт про залиття від 03.08.2015р., в якому зазначені додаткові пошкодження майна позивача, а також акт про технічний стан електропостачання від 06.08.2015р. 06 серпня 2015 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено Регіональному судово-експертному бюро (м.Запоріжжя, вул.Перемоги, 121). Згідно висновків додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 2157 від 18.12.2015 року, вартість відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] з урахуванням додаткових актів від 03.08.2015р. та від 06.08.2015 р. складає 5613,84 грн., в т.ч. НДС-20% - 935,64 грн., вартість матеріалів 1080,71 грн. Вартість вищезазначених судових будівельно-технічних експертиз складає 5000 грн. Незважаючи на висновки проведених експертиз, представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, виходячи з суми матеріальної шкоди, зазначеної в кошторисі до об'єкту «Ремонт кухні та санвузла», складеним ТОВ «АПА», у звязку із тим, що у висновку експерта ціни на роботи та матеріали встановлені державними стандартами, роботи відповідно до даних висновків повинні проводитися державними установами, які мають відповідну ліцензію. З урахуванням того, що матеріали для відновлювального ремонту неможливо на сьогоднішній день придбати за державними розцінками, просила суд стягнути на проведення відновлювального ремонту 10276 грн., із яких 4206 грн. вартість матеріалів, 6070 грн. вартість робіт, тобто виходячи із розрахунків, зазначених в кошторисі. Згідно положень Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями технічний стан конструктивних елементів і технічного обладнання житлового будинку (квартири) повинен забезпечувати безпечне проживання в ньому людей. Власники жилих приміщень зобов'язані проводити за власні кошти ремонт квартири дотримуватися умов безпечної експлуатації технічного обладнання. Як передбачено п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8.10.1992 р., власники квартир, наймачі та орендарі зобов'язані забезпечувати збереження технічного обладнання будинків. Відповідно до п.1.3.7 Типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 22.06.1998 р., наймач зобов'язується відшкодувати збитки, завдані житловому приміщенню або майну інших мешканців будинку ним або членами його сім'ї. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій спричинено збитки внаслідок порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: втрати, понесені особою в зв'язку з пошкодженням або знищенням майна, а також витрати, які особа понесла або повинна була понести для поновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частина 3 названої статті передбачає, що збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо законом або договором не встановлено відшкодування в меншому або більшому розмірі. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1, ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, відповідно до презумпції завдавача шкоди не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А у відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № від N 8 від 30.05.97р. при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі ст.67 КПК чи ст.62 ЦПК висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має грунтоватися на всебічному, повному й обєктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Висновки експерта № 2051 від 18.03.2015 року та № 2157 від 18.12.2015 року не містять чіткого обґрунтування розміру суми матеріальної шкоди та розрахунків обєму матеріалів, необхідних для проведення відновлювального ремонту квартири позивача тому суд приймає до уваги розрахунок, викладений в кошторисах робот та матеріалів до об'єкту «Ремонт кухні та санвузла», складених ТОВ «АПА» (а.с.17-61). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не довели відсутність своєї вини у заподіяній позивачу шкоди і не спростували розмір шкоди. Наявні в матеріалах справи Акти складені уповноваженими особами житлово-комунального підприємства, ніким не оскаржені та не визнані у встановленому законом порядку недійсними. При призначенні судової будівельно-технічної експертизи відповідачі не скористалися своїм правом і не поставили на розгляд експерта свої питання, таким чином не виконали свій процесуальний обовязок по доведенню тих обставин, на які вони посилаються. Таким чином, вина відповідачів і розмір заподіяної матеріальної шкоди є доведеними достатніми, достовірними доказами, а тому на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сума матеріальної школи в розмірі 16\~488,55 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 15000 грн., то суд приходить до наступного. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації; моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я; порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав; у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя; порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, відповідно до ч. 2 вказаної статті моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України передбачено вичерпний перелік того, в чому саме полягає моральна шкода. Згідно з п.п. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено у відповідності до положень ст.137 ЦПК України, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Таким чином, суд вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди в сумі 15000 грн. є завищеною і підлягає частковому задоволенню у розмірі 3000 грн., у зв'язку з тим, внаслідок неправомірних дій відповідачів [PERSON] та [PERSON] майну позивача було заподіяно матеріальну шкоду. Суд також враховує пасивну поведінку відповідачів, які з моменту заподіяння шкоди і по день розгляду справи не намагалися відшкодувати позивачу понесені збитки, що призводить до нервових переживань позивача. Все вказане завдає позивачу значних моральних страждань, порушає їх звичний ритм життя. У відповідності до ст.ст.79, 88 ЦПК України, стягненню з відповідачів підлягає судовий збір в сумі 314,90 грн. та витрати на проведення експертиз в розмірі 5000 грн., а всього 5314,90 грн.

Outcome: partial