Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 26 листопада 2011 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3546. Від спільного подружнього життя з відповідачем у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Просить розірвати шлюб, оскільки примирення між ними є неможливе. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на дошлюбному прізвищі « [PERSON] ». В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просить справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано 26 листопада 2011 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3546, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.11.2011 року, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.05.2015 року, виданим Виконавчим комітетом Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.02.2018 року, виданим Виконавчим комітетом Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області. Враховуючи те, що сторони тривалий час не проживають разом, не спілкуються, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач повністю втратила почуття любові до відповідача, а тому спільне подружнє життя та примирення між ними є неможливим. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідностідо ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам учасників справи, а відтак, шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved