overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій посилалася на те, що з 10.03.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . З 10.10.2018 року шлюбні стосунки між ними припинилися з причин несхожості характерів, відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на життя та втрати почуття любові, поваги один до одного. Спору про розподіл майна не мають. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.\~\~ Відповідно до вимог ст.280 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, враховуючи позицію позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 14.03.2015 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 10 березня 2015 року уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 144. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, разом не проживають з 2018 року, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливе, тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Дрогомишлянської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. У відповідності до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України, суд вважає, що складання рішення суду в повному обсязі слід відкласти на строк сім днів з дня закінчення розгляду справи і повідомити сторонам, що вони зможуть ознайомитися з повним текстом рішення з 15 год 00 хв. 24 березня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. У відповідності до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України, суд вважає, що складання рішення суду в повному обсязі слід відкласти на строк десять днів з дня закінчення розгляду справи і повідомити сторонам, що вони зможуть ознайомитися з повним текстом рішення з 15 год 00 хв 15 лютого 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Нагачівської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. У відповідності до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України, суд вважає, що складання рішення суду в повному обсязі слід відкласти на строк сім днів з дня закінчення розгляду справи і повідомити сторонам, що вони зможуть ознайомитися з повним текстом рішення з 15 год 00 хв. 01 квітня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Новоборисівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 28 вересня 2007 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права на житловий будинок, який знаходиться за адресою вул. Сотніченка, 42 с. Новоборисівка Великомихайлівського району Одеської області. З відомостей технічного паспорту даний житловий будинок складається з обєктів: літ. «А» - Житловий будинок, літ. «а» - Веранда, літ. «Б» - Сарай, літ. «В» - Вбиральня, №1 - Огорожа, №2 - Ворота, №3 - Хвіртка, І - Вимощення. Заповіту щодо свого майна мати позивача не залишила, але ще за її життя між ними була домовленість, що після її смерті житловий будинок в порядку спадкування перейде до позивача. Тому має місце спадкування за законом. Спадкоємцем за законом першої черги є тільки позивач. Інших спадкоємців немає. Позивач не звернувся до Великомихайлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як вважав, що прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном. Позивач просить визнати за нею право власності на даний житловий будинок. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на даний житловий будинок. Представник відповідача позов визнав у повному обсязі та не заперечує проти прийняття спадщини позивачем. Заперечень по справі не надав. Оскільки представник відповідача позов визнав, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії V- БМ №370233, виданого Бакчалійським ЗАГС Каушанського району Молдавської ССР 23 жовтня 1978 року, [PERSON] являється матірю [PERSON] (після шлюбу [PERSON]). У відповідності до ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст.392 ЦК України власник може предявити позов про визнання його права власності. Якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою вул. Сотніченка, буд.42 с. Новоборисівка Великомихайлівського району Одеської області, який складається з обєктів: літ. «А» - Житловий будинок, літ. «а» - Веранда, літ. «Б» - Сарай, літ. «В» - Вбиральня, №1 - Огорожа, №2 - Ворота, №3 - Хвіртка, І - Вимощення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Новояриловицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно - будинок з надвірними будівлями, розташований в селі Нові Яриловичі, по вул. 30 років Перемоги, 82, Ріпкинського району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона являється спадкоємцем за законом майна матері [PERSON], померлої 09.08.2014 року. Позивач вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та фактично вступила у володіння спадковим майном, однак не може оформити право власності на будинок у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів. Враховуючи наведене позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно будинок з надвірними будівлями № 82 по вул. 30 років Перемоги в с. Нові Яриловичі Ріпкинського району Чернігівської області. Позивач в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Новгород-Сіверський мясокомбінат», про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона працювала на підприємстві ТОВ «Новгород-Сіверський мясокомбінат» на посаді майстра холодильного цеху з 10.02.2016 р. по 01.11.2016 р. З 01.11.2016 року по 04.058.2017 року працювала начальником холодильного цеху. Згідно з наказом № 14-к від 04.05.2017 р. вона була звільнена з роботи за ст.36п.1 КЗпП України. При звільненні з роботи відповідач не розрахувався з нею, у звязку з цим просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 29445,83гривень,компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 1859,82грн., а також середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 9444,05грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з підстав, вказаних в позовній заяві, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд заслухавши позивача та дослідивши зібрані по справі докази прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Судом встановлено, що [PERSON] працювала на підприємстві ТОВ «Новгород-Сіверський мясокомбінат» на посаді майстра холодильного цеху з 10.02.2016 р. по 01.11.2016 р. а з 01.11.2016 року по 04.058.2017 року працювала начальником холодильного цеху. Згідно ст.43 Конституції України, кожна людина має право на заробітну плату, не нижчу ніж встановлену законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розрахунків позивача, борг відповідача перед ним на день розгляду справи становить: заборгованість з виплати заробітної плати 29445,83 гривень,компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 1859,82грн., а також середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 9444,05грн. Представником відповідача такі розрахунки позивача жодним чином не спростовані, що є підставою для стягнення зазначених вище сум. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Яворівського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, Яворівської КЕЧ району, третя особа [PERSON] про скасування арешту, накладеного на нерухоме майно. У відповідності до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України, суд вважає, що складання рішення суду в повному обсязі слід відкласти на строк десять днів з дня закінчення розгляду справи і повідомити сторонам, що вони зможуть ознайомитися з повним текстом рішення з 15 год 00 хв. 30 листопада 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою посилаючись на те, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, від якого народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про уточнення позовних вимог, стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень та розглядати справи у її відсутність. Відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 16.11.2013 року, від якого народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданий вище вказаним органом 18.03.2014 року. В даний час позивач знаходиться у важкому матеріальному становищі, дитина знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання доньки та матеріальної допомоги не надає. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, передбачений ст.180 СК України. При винесенні рішення суд враховує обставини вказані в ст. 182 СК України і визначає їх розмір відповідно до вимог ст.183 СК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу її матері, батька, згідно вимог ч.3 ст.181 СК України. Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що відповідачем не представлено доказів що підтверджують щомісячні доходи, суд вважає можливим визначити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.88 ЦПК України із [PERSON] слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], оскільки відповідач не проживає в квартирі тривалий час з вересня 2014р., особистих речей в квартирі не має, участі в утриманні житла не приймає, комунальні послуги не сплачує. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.08.1999р. квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] З копії паспорта громадянина України відповідача [PERSON] вбачається, що остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 04.09.2007р. Як вбачається з акту КСН «Надія» від 12.07.2017р. [PERSON] не проживає за вказаною адресою з моменту її реєстрації, що також підтверджується відповіддю Державної прикордонної служби від 21.03.2018р., з якої вбачається, що [PERSON] 22.10.2014. перетнула державний кордон України у пункті пропуску Запоріжжя, даних щодо її повернення до України немає. Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Виходячи з положень ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач на день ухвалення судового рішення не мешкає в спірному приміщенні більше року, а також не встановлено поважність причин відсутності [PERSON] На підставі ст. ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] в місті Маріуполі, оскільки відповідачі не проживають в квартирі тривалий час - [PERSON] з 2012р., [PERSON] - з 2016р., особистих речей в квартирі не мають, участі в утриманні житла не приймають, комунальні послуги не сплачують. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомили. Представник Центру надання адміністративних послуг в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.09.2012р. квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] З довідки ЦНАП від 19.06.2018р. вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з актів ЖКП «Житло «Центр» від 12.06.2018р. відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] однак там не проживають, [PERSON] з 2012р., [PERSON] - з 2016р. Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Виходячи з положень ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі на день ухвалення судового рішення не мешкають в спірному приміщенні більше року, а також не встановлено поважність причин відсутності [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою. На підставі ст. ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі, окрім неї, зареєстрований також її син [PERSON], який з вересня 2016 року не проживає за зазначено адресою без поважних причин. Реєстрація відповідача перешкоджає розпорядитися позивачу своєю власністю, а також отримати субсидію на оплату комунальних послуг. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 62 в будинку № 92 по вул. Шевченка в м. Селидове Донецької області. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та про згоду на ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією договору дарування від 27 червня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу [PERSON], квартира [ADDRESS] належить [PERSON]. \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою ОСББ « Південний-2» м. Селидове № 90 від 09 жовтня 2018 року , за вказаною адресою, окрім позивача, зареєстрований також її син [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Як вбачається з акту про непроживання № від 09 жовтня 2018 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає з вересня 2016 року по теперішній час. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України \~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що відповідач не мешкає за вищезазначеною адресою з вересня 2016 року, і це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved