Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що в період 04 листопада 2006 року до 19 серпня 2015 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач матеріально не допомагає, не надає жодних коштів на утримання дочки. Дитина проживає з нею та перебуває на повному її матеріальному забезпеченні. Зазначає, що відповідач працює в ТзОВ «Грінвей Консалтинг», від попереднього шлюбу має вже повнолітню дочку - [PERSON], [INFO]., яка проживає за межами України, та аліментних зобов'язань щодо якої у відповідача немає, стан здоров'я відповідача нормальний, інших утриманців він немає, стягнення за виконавчими документами не проводиться. У зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що в період з 04 листопада 2006 року по 19 серпня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. Як вбачається з пояснень позивача, малолітня донька залишилась проживати з нею та повністю перебуває на її утриманні, відповідач жодних коштів на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач працює ТзОВ «Грінвей Консалтинг», від попереднього шлюбу має вже повнолітню дочку - [PERSON], [INFO]., яка проживає за межами України, та аліментних зобов'язань щодо якої у відповідача немає, інших утриманців немає, стягнення за виконавчими листами з нього не проводиться, дочка сторін проживає та перебуває на утриманні позивача, матеріальне становище сторін. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають до задоволення, а саме, слід визначити аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць в порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України. Згідно п.3 ч.1 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, із відповідача слід стягнути 487,20грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, та

Outcome: approved