Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 01 листопада 2010 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,9 гектарів, призначеної для ведення селянського господарства, кадастровий номер 1421283600:01:001:0453 та фермерського господарства «ВОЗРОЖДЕНИЕ», розташованого за адресою: с. Новопетрівка, вул. Зарічна, буд. 10 Великоновосілківського району Донецької області. У визначений законом строк [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], де 24.12.2012 року було укладено договір про поділ спадкового майна, посвідченний приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1991, відповідного до якого [PERSON] переходить у власність земельна ділянка площею 5,9 гектарів, призначеної для ведення селянського господарства, кадастровий номер 1421283600:01:001:0453, а [PERSON] отримав компенсацію в розмірі 64000 гривень. Відносно Ф(С)Г «ВОЗРОЖДЕНИЕ» не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки господарство не мало ані майна, ані статутного фонду. Відповідно до п. 4 розділу І Статуту фермерського господарства «ВОЗРОЖДЕНИЕ», затвердженого в новій редакції 23.04.2003 року № 144, засновником господарства є [PERSON]. На теперішній час, хоча господарство і функціонує, позивач не має можливості оформлювати договори з орендодавцями, подавати звіти і таке інше. З зазначених підстав просить визнати за нею право власності на фермерське господарство. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Так, відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 01 листопада 2010 року у м. Авдіївка Донецької області. Згідно копії свідоцтва про народження, 22.10.1951 року народилася [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, 25.09.1971 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Пальніченко». Згідно договору про поділ спадкового майна, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької [PERSON] за р. № 1991, до [PERSON] переходить у власність земельна ділянка площею 5,9 гектарів, призначена для ведення селянського господарства, кадастровий номер 1421283600:01:001:0453. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкодавця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Викладені обставини дають суду підстави для визнання за позивачем права власності на майно померлого. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст.3, 7, 82, 215 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1268, 1278 ЦК України, суд

Outcome: approved