Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], 3-тя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 30.05.1998 р. між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.05.2010 р. шлюб з відповідачем було розірвано. 28.02.2013 р. рішенням Дарницького районного суду м. Києва, стягнуто з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 21.02.2003 року і до повноліття дитини. В подальшому на підставі виконавчого листа №2-1288 від 03.03.2003 р. було відкрито виконавче провадження, яке виконувалось до повноліття сина. На даний час, спільний син [PERSON] є студентом 1 курсу медичного факультету НМУ ім. О.О. Богомольця, форма навчання - стаціонар, роки навчання 2017-2023 р.р., стипендія не нараховується. Як зазначає позивач, в обґрунтування позовних вимог, обсяг стаціонарного навчання майбутнього лікаря є достатньо великим та складним, що унеможливлює здійснення спроб підробіток під час навчання, які можуть вплинути на рівень знань майбутнього лікаря та фаху. Син проживає разом з позивачем, її доходів не вистачає на його утримання. Крім того, у зв'язку з хронічними хворобами, син потребує постійного підтримуючого лікування, належного харчування, відповідного оздоровлення. Враховуючи те, що відповідач є полковником ЗСУ, пенсіонером з числа військовослужбовців, отримує відповідні пенсійні виплати, а також враховуючи нагальну потребу в матеріальній допомозі сину, у зв'язку з продовження його навчання, просить суд стягнути з [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 01.02.2018 р. до досягнення дитиною 23 років; визначити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 25.01.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалу про відкриття спрощеного провадження від 25.01.2018 р. та копію позовної заяви з додатками відповідачеві було направлено за адресою місця реєстрації. Поштова кореспонденція повернулась за закінченням встановленого строку зберігання. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Станом на 19.03.2018 р. відзив на позов від відповідача [PERSON]. до суду не надійшов. Третьою особою [PERSON] через канцелярію Деснянського районного суду м. Києва подано клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст. 280 284 ЦПК України, з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 30.05.1998 р. між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією державного Центру розвитку сім'ї, актовий запис №339. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №240 (а.с.4). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.05.2010 р. шлюб між [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві). 28.02.2013 р. рішенням Дарницького районного суду м. Києва, стягнуто з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 21.02.2003 року і до його повноліття. 27.01.2007 р. постановою головного державного виконавця Бернацьким В.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1288, виданого 03.03.2003 р. Дарницьким районним судом м. Києва. З свідоцтва про народження [PERSON] слідує, що наразі він досяг повноліття. Згідно довідки №6922 від 18.01.2018 р., [PERSON] є студентом І курсу, 5 групи медичного факультету № 2Національного медичного університету імені О.О. Богомольця. Термін закінчення університету 2023 рік (денна форма навчання). Термін навчання 6 років. Згідно довідки про доходи від 09.01.2018 р. №120//5-22, виданої [PERSON] про те, що він дійсно навчається в 5 групі Медичний 2 факультету НМУ ім. О.О. Богомольця, форма навчання бюджетник, стаціонар, студент 1 курсу. Стипендія не нараховується. Загальна сума доходу за період 07.2017-12.2017 становить 0,00 гривень. З наданої позивачем довідки вх. №01 від 02.01.2018 р., вбачається, що остання працює в Інституті післядипломної освіти «УКРСТЕНО» у формі товариства з обмеженою відповідальності, за договором ЦПХ на посаді юрисконсульт. Дохід за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. склав 52 112,19 грн. Як зазначає позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, про те, що свій обов'язок щодо утримання сина вона продовжує виконувати в повному обсязі (одяг, харчування, проїзд до місця навчання, купівля спецкниг за фахом, оздоровлення), але її доходів для цього недостатньо. Крім того, у зв'язку з хронічними хворобами сина, потребує постійного підтримуючого лікування, належного харчування, відповідного оздоровлення, про що позивачем було надано, консультативний висновок №4379 від 24.04.2015 р. та виписку із медичної картки стаціонарного хворого у поліклініку за місцем проживання №6104/4530. Таким, чином, всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.198 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу. Частиною першою та другою ст.199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. У пункті 20 постанови Пл. ВС України від 15.05.06 р. № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що син сторін, яка продовжує навчання, дійсно, проживає з позивачем, потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання та у зв'язку з цим, безсумнівно, має майнові витрати, що пов'язані безпосередньо з проїздом, забезпеченням вирішення всіх побутових питань, у т. ч., пов'язаних з придбаванням одягу, взуття, продуктів харчування, а безпосередньо - навчанням. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, у спростування зазначеного відповідачем суду не надано. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання є рівною мірою обов'язком, як матері так і батька. Приймаючи до уваги, що позивач є матеріально малозабезпеченим, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а батько має можливість надати сину матеріальну допомогу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 23.01.2018 р., відповідно аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання сина в зв'язку з навчанням з цієї дати. При таких обставинах позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону . На підставі викладеного та

Outcome: partial