Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із названим позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ № 33-к від 19.12.2019 року «Про звільнення прибиральниці службових приміщень» в частині звільнення її з посади прибиральника службових приміщень Комунального закладу «Тетіївський освітній центр - опорний заклад загальної середньої освіти I-III ступенів № 3 «Тетіївської міської ради Київської області з 22.12.2019 року, поновити її на посаді прибиральника службових приміщень вищевказаного комунального закладу з 22.12.2019 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до п.22 наказу директора комунального закладу «Тетіївський освітній центр - опорний заклад загальної середньої освіти I-III ступенів № 3 «Тетіївської міської ради Київської області Музичук Т.П. № 33-к від 19.12.2019 року, який прийнято з метою раціонального використання бюджетних коштів у сфері освіти Тетіївської об?єднаної територіальної громади, відповідно до наказу Управління освіти Виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 209-о від 22.01.2019 року »Про скорочення чисельності штату працівників освіти Тетіївської ОТГ» та відповідно до наказу № 26-к від 22.10.2019 року «Про попередження про скорочення чисельності штату працівників» її звільнено з посади прибиральника службових приміщень Комунального закладу «Тетіївський освітній центр - опорний заклад загальної середньої освіти I-III ступенів № 3 «Тетіївської міської ради Київської області відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП. Позивач вважає вказаний наказ в частині її звільнення незаконним, прийнятим з порушенням норм трудового законодавства та таким, що підлягає скасуванню. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Неживок І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Представник відповідача - адвокат Безугла І.С. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. (а.с.-33-35) Третя особа Музичук Т.П. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на ті ж обставини, що зазначені у відзиві відповідача. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] наказом № 23 від 31.07.2014 року призначена на посаду прибиральника службових приміщень Комунального закладу «Тетіївський освітній центр - опорний заклад загальної середньої освіти I-III ступенів № 3 «Тетіївської міської ради Київської області. (а.с-8) Наказом директора Комунального закладу «Тетіївський освітній центр - опорний заклад загальної середньої освіти I-III ступенів № 3 «Тетіївської міської ради Київської області Музичук Т.П. № 26-к від 22.10.2019 року «Про попередження про скорочення чисельності штату працівників освіти Тетіївської ОТГ» позивача [PERSON] попереджено про звільнення. Вказаний наказ прийнято на підстав наказу № 206-О від 22.10.2019 року Управління освіти Виконавчого комітету Тетіївської міської ради.(а.с.10-13) У відповідності до п.2 наказу № 206-О від 22.10.2019 року Управління освіти Виконавчого комітету Тетіївської міської ради «Про внесення змін до штатного розпису» заборонено дошкільним, загальноосвітнім закладам освіти Тетіївської об?єднаної територіальної громади та центру позашкільної освіти використовувати неповні ставки однією особою. Наказом директора Комунального закладу «Тетіївський освітній центр - опорний заклад загальної середньої освіти I-III ступенів № 3 «Тетіївської міської ради Київської області Музичук Т.П. №33-к від 19.12.2019 року ( п.22 наказу) [PERSON] звільнено з посади прибиральниці службових приміщень з 22.12.2019 року відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. (а.с.-9) Даний наказ прийнято з метою раціонального використання бюджетних коштів у сфері освіти Тетіївської об?єднаної територіальної громади, відповідно до наказу Управління освіти Виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 206-О від 22.01.2019 року» Про скорочення чисельності штату працівників освіти Тетіївської ОТГ» та наказу директора Комунального закладу «Тетіївський освітній центр - опорний заклад загальної середньої освіти I-III ступенів № 3 «Тетіївської міської ради Київської області Музичук Т.П. № 26-к від 22.10.2019 року. Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. У відповідності до вимог ч.2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу. Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв?язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1)сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2)особам, в сім?ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3)працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4)працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5)учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6)авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7)працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8)особам з числа депортованих з України, протягом п?яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9)працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Разом з тим, судом встановлено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надана двом працівникам [PERSON] та [PERSON] , так як в однієї із них на утриманні є двоє неповнолітніх дітей, а інша працівниця є вдовою, в сім?ї якої більше немає працівників з самостійним заробітком, тоді як позивач є працівником з більш тривалим безперервним стажем, ніж вищевказані працівники. Представник відповідача та третя особа вважають, що ці дві працівниці мають таке ж саме право залишитися на роботі як і позивач. Окрім того, додатковою підставою для звільнення позивача вважають, те, що позивач часто не справлялася із роботою, виконувала її аби як, що підтверджується письмовою скаргою учителя математики [PERSON] та неодноразовими усними скаргами щодо відмови прибирати кабінети. (а.с.-36). Також зазначили, що обидві працівниці [PERSON] та [PERSON] , які працювали на 0,75 % ставки зараз працюють на повну ставку, що стало можливим після звільнення позивача та ще двох техпрацівників. Вказані доводи щодо неналежного виконання позивачем свої обов?язків, на думку суду, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а посилання на численні усні скарги на позивача не підтверджені жодними доказами взагалі. Із листа відповіді директора Комунального закладу «Тетіївський освітній центр - опорний заклад загальної середньої освіти I-III ступенів № 3 «Тетіївської міської ради Київської області Музичук Т.П . від 09.01.2020 року № 01-17/5 встановлено, що відповідно до штатного розпису станом на 02.09.2019 року у відповідача працювало 13 прибиральників, із яких 2 працівники на 0,5 ставки ( [PERSON] та [PERSON] ), два працівники на 0,75 ставки ( [PERSON] та [PERSON] ), 9 працівників, в тому числі і позивач працювали на повну ставку. (а.с.-18) Із листа відповіді директора Комунального закладу «Тетіївський освітній центр - опорний заклад загальної середньої освіти I-III ступенів № 3 «Тетіївської міської ради Київської області Музичук Т.П. від 09.01.2020 року № 01-17/4 встановлено, що відповідно до штатного розпису станом на 23.12.2019 року у відповідача працювало 10 прибиральників службових приміщень, серед яких залишеними на посаді є [PERSON] та [PERSON] , які до звільнення працювали на 0,75 ставки. (а.с.37) У відповідності до листа № 01-17/3 від 09.01.2020, згідно наказу № 206-О від 22.10.2019 року скорочено 2 ставки прибиральниць службових приміщень. (а.с.-16) Наказом Управління освіти Виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 206-О від 22.10.2019 року заборонено використання неповної ставки однією особою, що й стало підставою скорочення двох ставок прибиральниць службових приміщень. Як вбачається із оспорюваного наказу, підставою звільнення позивача був наказ № 206-О від 22.10.2019 року про заборону використання неповної ставки, який не повинен був застосовуватися до позивача, оскільки вона працювала на повну ставку. Із копій наказів № 39-к та 40-к від 22.12.2019 року вбачається, що працівників [PERSON] та [PERSON] переведено з 0,75 ставки на повну ставку на підставі їх заяв від 22.12.2019 року, тоді як позивача скорочено з посади в цей же день, а вакантні посади, на які відразу призначено вищевказаних працівників їй запропоновані не були. Скорочення чисельності працівників проведена на підставі п.2 наказу № 206-О від 22.10.2019 року Управління освіти Виконавчого комітету Тетіївської міської ради «Про внесення змін до штатного розпису», згідно якого заборонено дошкільним, загальноосвітнім закладам освіти Тетіївської об?єднаної територіальної громади та центру позашкільної освіти використовувати неповні ставки однією особою. Із вищевказаного наказу вбачається, що органом місцевого самоврядування фонд заробітної плати не змінювався, що свідчить про відсутність скорочення та, відповідно, незаконність звільнення позивача. В судовому засіданні із пояснень позивача та її представника стало відомо, що позивачу не пропонувалась інша посада власником або у повноваженим ним органом, доказів на спростування зазначених тверджень позивача представником відповідача суду не надано. В порушення трудового законодавства відповідач не врахував ч.2 ст. 49-2 КЗпП України, відповідно до якої одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. З огляду на викладене суд вважає, що відповідач - Комунальний заклад «Тетіївський освітній центр - опорний заклад загальної середньої освіти I-III ступенів № 3 «Тетіївської міської ради Київської області не мав правових підстав для припинення трудового договору з позивачем на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, а тому позивач [PERSON] має бути поновлена на роботі. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Одночасно з ухваленням рішення про поновлення працівника на роботі суд приймає і рішення про виплату йому середньої зарплати за час вимушеного прогулу, яким і є період, під час якого працівника було звільнено без законної підстави. Період прогулу встановлюється з дати звільнення до дати прийняття рішення про поновлення згідно з ч.2 ст. 235 КЗпП. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100 (далі Порядок). Відповідно до Розділу 11 Порядку «Період, за яким обчислюється середня заробітна плата», середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місця роботи, що передують події, з якою пов?язана відповідна виплата. З наданої Управлінням освіти Виконавчого комітету Тетіївської міської ради довідки № 482 від 26.12.2019 року про нараховану позивачці заробітну плату за період з липня 2019 року по грудень 2019 року вбачається, що [PERSON] нараховано в жовтні 4382,40 грн. та в листопаді 2019 року 4382,40 грн. - сума оплати за відпрацьований час (а.с.-14) Середньогодинна заробітна плата визначається шляхом складання сум оплати за жовтень і листопад 2019 року за фактично відпрацьований час, поділених на кількість фактично відпрацьованих годин за ці місяці: ( 4382,40+4382,40) : 344 (43 х 8) = 25,47 грн. Кількість робочих годин за період з 19.12.2019 року по 23.07.2020 року становить 1176,4. Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19.12.2019 року по 23.07.2020 рік становить 29 963 грн. (1176,4х25,47), без урахування податку на доходи та обов`язкові збори. Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 29 963 грн. Разом з тим, суд зазначає, що Пленум Верховного Суду України в абз. 5 п.6 постанови № 13 від 12 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці роз?яснив, що задовольняючи вимогу про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов?язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов?язкових платежів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved