Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та способу їх стягнення. Посилається на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився [PERSON], [INFO]. Згідно заочного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25.11.2016 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до його повноліття. Вказує, що її матеріальний стан погіршився, в звязку із чим просить стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтував вищенаведеним та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання сина, [PERSON] в розмірі 1000 гривень щомісячно. Пояснив, що на даний час він не працює, на «Д» обліку не перебуває, здоровий за станом здоровя, в період з 01.12.2015 року по 07.02.2017 року перебував в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], має з нею спільну дитину [PERSON], [INFO] на утримання якого також сплачує аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно. Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований, але підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до норм глави 15 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~ наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, при зміні розміру аліментів, визначеного рішенням суду, суд повинен врахувати зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів або одержувача аліментів, зміни стану здоров'я когось з них. Судом встановлено, що сторони з 21.02.2011 року по 02.11.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON], 08.06.2011 року. Наведене вбачається з копій рішення суду та свідоцтва про народження (а.с. 7-8,10). Згідно копії заочного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25.11.2016 року (а.с. 7-8) з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до його повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обовязком як матері, так і батька. Судом встановлено, що позивач офіційно не працює, проживає в с. Веренчанка разом із матірю, бабусею та дідусем, до складу сімї позивача також входить син [PERSON] Останній перебуває на утриманні позивача, перебуває на «Д» обліку у Веренчанській сільській лікарській амбулаторії ЗПСМ. Єдиним джерелом доходу позивача є дохід отриманий від земельного паю дідуся з бабусею, їх пенсія та аліменти на утримання дитини. Вказане вбачається із акту обстеження умов проживання та довідок (а.с. 9, 11-13). Також судом встановлено, що після розірвання шлюбу з позивачем відповідач в період з 01.12.2015 року по 07.02.2017 року перебував в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], має з нею спільну дитину [PERSON], [INFO] на утримання якого сплачує аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно, борг по сплаті аліментів відсутній. Вказане підтверджується копією рішення суду, копією свідоцтва та довідкою-розрахунком (а.с. 36-38). Також судом встановлено, що відповідач фізично здоровий, на «Д» обліку не перебуває. Згідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні відповідачем не доведений факт належними та допустими доказами, що його матеріальний стан погіршився. Натомість з матеріалів справи вбачається, що матеріальний стан позивача погіршився, оскільки вона не працює, сама виховує та утримує сина. З урахуванням викладеного, суд вважає, що визначений заочним рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25.11.2016 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] недостатній для його утримання, оскільки з часу ухвалення вказаного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області значно збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» №2629-VIII від 23.11.2018 року станом на дату ухвалення рішення становить 2027 гривень, забезпечення якого є в рівній мірі обовязком, як матері так і батька. Згідно ч.ч. 2,3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач офіційно не працює, суд вважає, що з останнього слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі. Таким чином суд, врахувавши вимоги статті 182 СК України та інші обставини, що мають істотне значення вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач ціна позову визначається сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік. На виконання вказаної вимоги закону встановлено, що ціна даного позову становить (1500-558)*12=11304 гривень, позовні вимоги задоволено на (1200-558)*12=7704 гривень, тобто на 68%. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору в розмірі 704,80 грн., а позов задоволено частково, а саме в розмірі 68%, то суд вважає, що з відповідача на користь держави, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, належить стягнути судовий збір в розмірі 479,26 грн. На підставі викладеного, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, главою 15 СК України,

Outcome: partial