Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, просила шлюб укладений між [PERSON] та нею, зареєстрований 06.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 497 - розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Лєсняк». Крім того, зазначила, що їх спільні діти мешкають разом з нею та відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на їх утримання, у звязку з чим просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.17). Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.11, 16), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 06.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 497 (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6; 7). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують з 24.05.2017 року, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання неповнолітніх дітей сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення на її користь аліменти на утримання дітей, суд виходить з наступного. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих копій свідоцтв про народження дітей, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.6), та [PERSON], [INFO]. На теперішній час діти знаходяться на утриманні матері. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, згідно вимог ст. 182 СК України, виходить з того, що визначений позивачем розмір аліментів у розмірі 1/3 частини усіх його видів доходів, щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, перевищує засади розумності та виваженості та не відповідає встановленим судом фактичним обставинам по справі. Отже, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази, суд визнає, що [PERSON] не у повній мірі виконує у відношенні своїх неповнолітніх дітей передбачені сімейним законодавством батьківські обовязки з їх належного утримання, чим порушує право дітей на достатній рівень життя, тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей обґрунтовані і такі, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду у сумі 640,00 грн. Крім того, у відповідності зі статтею 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial