Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON]батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], призначення її опікуном над останньою, а також стягнення з [PERSON]на її користь аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення [PERSON] повноліття, посилаючись на те, що відповідач, який є її сином, не виконує свої батьківські обов'язки, не піклуються про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На даний час дитина проживає разом з нею і її чоловіком [PERSON] Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2016 року матір дитини - [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], призначити її опікуном останньої, оскільки вона є бабусею дитини, має відповідне бажання і необхідні умови щодо проживання і розвитку онуки, а також, оскільки відповідачне надає добровільно коштів на утримання дитини, стягнути з нього на її користь аліменти на утримання [PERSON] У судовому засіданні позивач і її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач також суду пояснила, що хоче опікуватися над дитиною, має всі необхідні умови для розвитку і виховання онуки - [PERSON] Відповідач, повідомлений судом своєчасно і належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач та інші учасники процесу не заперечували проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району всудовому засіданні проти позову не заперечувала, вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], так як він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приділяє належної уваги вихованню дитини, не цікавиться її інтелектуальним, фізичним та психічним розвитком, не піклується станом її здоров'я, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, призначити [PERSON] опікуном над дитиною і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на малолітню дитину. Суд, вислухавши пояснення позивача і її представника, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 10.02.2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с.8), [PERSON], [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (актовий запис №145 від 10.02.2009 року). Заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2016 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON], стягнуто з неї на користь [PERSON] на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.09.2016 року. На підставі свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 26.02.1985 року Відділом РАЦС Комунарського виконкому м.Запоріжжя (а.с.27), встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] (актовий запис №997 від 26.02.1985 року). Згідно з довідкою вих.№01-08/48 від 26.08.2016 року, виданої дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №295 «Червона калина», [PERSON] відвідувала зазначений навчальний заклад у період з 01.06.2011 року по 01.06.2012 року, за час її передування у закладі питаннями розвитку, виховання і навчання дівчини займалася бабуся [PERSON] Батьків дитини педагоги жодного разу не бачили (а.с.12). Відповідно до довідки №б/н від 26.08.2016 року, виданої Запорізьким навчально-виховним оздоровчим комплексом №110, [PERSON] відвідувала зазначений навчальний заклад у період з 2012 року по 2015 рік, за час її перебування у закладі фінансовими і організаційними питаннями займалася бабуся дитини - [PERSON] Батьків дитини педагоги жодного разу не бачили (а.с.13). На підставі довідки вих.№414 від 26.08.2016 року, виданої Запорізькою гімназією №107 Запорізької міської ради встановлено, що [PERSON] навчається у 2-Г класі зазначеного закладу, питаннями її виховання і навчання займається бабуся [PERSON] За період навчання дитини класний керівник батьків [PERSON] жодного разу не бачила (а.с.14). Згідно з довідкою вих.№468 від 21.09.2016 року, виданої Запорізькою гімназією №107 Запорізької міської ради, [PERSON] відвідує шкільний гурток спортивного бального танцю «Лінія» і гурток малювання та декоративного розпису «Палітра» зазначеного закладу. На навчальні та гурткові заняття, репетиції, концерти дитину приводить і забирає бабуся [PERSON] (а.с.15). Відповідно до довідки вих.№919/02-03 від 07.09.2016 року, виданої Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради, [PERSON] знаходиться на обліку в амбулаторії №10 зазначеного закладу з народження, догляд за дитиною здійснює бабуся [PERSON], мати не приймає участі у вихованні дитини (а.с.17). На підставі довідки вих.№189 від 07.09.2016 року, виданої Комунарським районним центром молоді та школярів встановлено, що [PERSON] у період з 01.09.2014 року по 15.05.2016 року займалася в школі-студії народного художнього колективу театру танцю «Юнона» Комунарського районного центру молоді та школярів. Бабуся дитини [PERSON] приймала активну участь у вихованні дитини. приводила її на заняття, супроводжувала під час виїзду на фестиваль до м.Дніпро (а.с.18). Згідно з довідкою вих.№101 від 25.10.2016 року, виданої КАМ «Гаудеамус», [PERSON] з 01.10.2016 року навчається на курсах англійської мови, організаційними і фінансовими питаннями щодо її навчання займається бабуся [PERSON] (а.с.19). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 06.09.2016 року, за адресою: [ADDRESS], складеного начальником та головним спеціалістом відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, за даною адресою мешкають і зареєстровані: [PERSON], її чоловік - [PERSON] і [PERSON], стан житла та санітарно-гігієнічні умови проживання добрі, для проживання, навчання, розвитку та виховання дитини створено всі необхідні умови, дитина з любов'ю ставиться до [PERSON] і дідуся [PERSON] (а.с.20). На підставі медичних довідок, виданих 07.09.2016 року Комунальною установою «Міська лікарня №7», встановлено, що за станом здоров'я [PERSON] може бути опікуном (а.с.28, 29). Також судом встановлено, що [PERSON] на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с.30 зворотна сторона, 32). Як вбачається з висновку заступника голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], так як він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приділяє уваги вихованню дитини, не цікавиться її духовним, фізичним та психічним розвитком. Крім того, батько дитини не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки, про що надав нотаріально посвідчену заяву. Відповідно до висновку вих.№01-10/2536 від 23.12.2016 року начальника Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про доцільність встановлення опіки та відповідність її інтересам дитини, [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS] є рідною бабусею дитини, має постійний дохід, її стан здоров'я за результатами медичного обстеження відповідає вимогам, до кримінальної відповідальності не притягувалась, засудженою не значиться, у розшуку не перебуває, виявила бажання опікуватися онукою. Чоловік [PERSON] - [PERSON] на обліках у нарколога, психіатра не перебуває і не заперечує щодо призначення його дружини опікуном над малолітньою онукою. У квартирі створені належні умови щодо проживання і розвитку дитини. У зв'язку із зазначеним, враховуючи свідоме ставлення [PERSON] до бажання опікуватися онуком, служба у справах дітей прийшла до висновку, що [PERSON] має можливість взяти на виховання малолітню онуку [PERSON] Вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також інші особи. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). У ході судового розгляду справи судом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON], не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не готує до самостійного життя, не бере участі у навчально-виховному процесі, батьківські збори не відвідує, не підтримує зв'язок з вихователями і вчителями, не цікавиться успішністю та поведінкою дитини, станом її здоров'я і умовами виховання, матеріальної допомоги на утримання не надає. Враховуючи викладене, виходячи з інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] Вирішуючи позовні вимоги в частині призначення [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до ст.51 Цивільного кодексу України над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, встановлюється опіка. Згідно з ч.3 ст.60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.4 ст.167 Сімейного кодексу України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. На підставі ч.4 ст.63 Цивільного кодексу України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна. Оскільки бажання бути опікуном малолітньої дитини [PERSON] виявила тільки одна особа - [PERSON], яка є її бабусею, підстав, що унеможливлюють призначення останньої опікуном над малолітньою особою судом не встановлено, а також враховуючи те, що відповідний орган опіки та піклування щодо призначення опікуном [PERSON] не заперечував, про що надав до суду відвідний висновок, то суд вважає за можливе призначити [PERSON] опікуном над малолітньою особою [PERSON] Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однаковувідповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, вусіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно з ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов надійшов до суду 05.12.2016 року, а тому саме з цієї дати повинні бути присуджені аліменти. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved