Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила наступне. 08.02.2012 року померла її мати - гр. [PERSON]. Згідно із заповітом гр. [PERSON] належні їй на праві особистої власності 3/4 частини житлового будинку, що знаходяться в місті Запоріжжі, по вулиці Початковій, під номером 25 заповідала в наступних частках: 1/2 - [PERSON] дочці (відповідачу по справі) та 1/4 - їй. Іншим спадкоємцем за заповітом є гр. [PERSON], яка на день смерті матері не була зареєстрована з нею за однією адресою та не подавала до Першої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк. 12.06.2012 року на підставі її заяви про прийняття спадщини за законом та за заповітом Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 228/2012 після померлої гр. [PERSON] 03.03.2016 року вона відмовилась від прийняття спадщини за заповітом, тому отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку №25 по вулиці Початковій у місті Запоріжжі. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку № 25 по вулиці Початковій у місті Запоріжжі Запорізької області після померлої гр. [PERSON] їй було відмовлено у звязку із відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на таке майно. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Від відповідача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутності. Позов визнає у повному обсязі. Представник Третьої особи - Третя Запорізька державна нотаріальна контора в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у відсутності представника. У звязку із чим, суд ухвалює рішення без фіксування судового процесу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 08 лютого 2012 року померла гр. [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 887 (а.с. 7). Померла 08 лютого 2012 року гр. [PERSON] є матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу(а.с.8). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої увійшли 7/100 частин житлового будинку № 5, розташованого по вул. Відмінній м. Запоріжжя, яка згідно свідоцтва про право власності № 625 від 26.09.1984 року належала їй на праві власності (а.с. 17). Інші 93/100 частини будинку належать позивачу (а.с. 19-25). Згідно із заповітом гр. [PERSON] належні їй на праві особистої власності 3/4 частини житлового будинку, що знаходяться в місті Запоріжжі, по вулиці Початковій, під номером 25 заповідала в наступних частках: 1/2 - [PERSON] дочці (відповідачу по справі) та 1/4 [PERSON] (а.с. 23). Іншим спадкоємцем за заповітом є гр. [PERSON], яка на день смерті матері не була зареєстрована з нею за однією адресою та не подавала до Першої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк (а.с. 80). 12 червня 2012 року на підставі заяви позивача про прийняття спадщини за законом та за заповітом Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 228/2012 після померлої 08 лютого 2012 року гр.[PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.06.2012 року №30730419 (а.с. 24). 03.03.2016 року позивач відмовилась від прийняття спадщини за заповітом, тому отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку №25 по вулиці Початковій у місті Запоріжжі. Право власності на зазначену частку будинку підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.26). Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку № 25 по вулиці Початковій у місті Запоріжжі Запорізької області після померлої гр. [PERSON] позивачу було відмовлено у звязку із відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на таке майно (а.с.27). Згідно з листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28.01.2016 року за вих. № 665 1/2 частка житлового будинку № 25 по вулиці Початковій у місті Запоріжжі Запорізької області належала померлій «08» лютого 2012 року гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, виданого Третьою Запорізькою державною нотаріальною контрою 27 серпня 1974 року за реєстровим № 11.282 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Запорізькою державною нотаріальною контрою 27 серпня 1974 року за реєстровим № 11.284 (а.с.28-30). Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємиць, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати у встановлений законодавством шестимісячний строк до нотаріуса відповідну заяву про прийняття спадщину, оскільки постійно не проживав із спадкодавцем, а мешкав в місці, яке є іншим від місця проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, зокрема п. 23 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли позивач не може реалізувати своє право власності внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. За таких обставин, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права на нерухоме майно. Реалізувати своє право у інший, крім судового порядку, спосіб позивач не може. З урахуванням наведеного, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved