Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останньої такою, що втратила право користування житлом та про зобов'язання Томаківського районного сектору головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Свої вимоги вона обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 30 березня 1989 року секретарем виконкому Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області вона являється власником житлового будинку [ADDRESS]. У власному житловому будинку вона проживає з часу його придбання, тобто з 1989 року. Місце реєстрації відповідає місцю її проживання. Окрім неї в зазначеному будинку зареєстрований її син [PERSON], її внуки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Окрім вище перелічених членів її сім'ї в зазначеному будинку зареєстрована її колишня невістка, - відповідач по справі [PERSON], яка в серпні 2013 року покинула належний їй житловий будинок і переїхала проживати до іншого помешкання. З того часу в належному їй житловому будинку не проживає. Її теперішнє місце перебування їй не відоме. Позивач зазначає, що на її вимогу про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своєю власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідач по справі не реагує, а тому захистити власне право вільно володіти майном можливо лише в судовому порядку шляхом подачі позову про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, в разі тимчасової відсутності наймача, за ним зберігається жиле приміщення в межах шести місяців. Оскільки відповідач не проживає у спірному будинку з серпня 2013 року, тобто більше шести місяців, то на підставі рішення суду він може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом. Позивач у судове засідання не з'явилася, але подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Третя особа - Томаківський РС ГУДМС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явилася, про причини неявку суду не повідомили. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30 березня 1989 року секретарем виконкому Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, копію якого додано до матеріалів справи. З довідки виконкому Мирівської сільської ради від 25.02.2014 року за № 270 вбачається, що позивач у справі дійсно зареєстрована за вищевказаною адресою, а також згідно акту обстеження, у її господарстві зареєстрована невістка [PERSON], яка за даною адресою не проживає з серпня 2013 року та місце її знаходження невідомо. Між [PERSON], яка є відповідачем у справі, та [PERSON], який є сином позивача, 04.09.2012 року шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС Томаківського РУЮ. Позивачка у справі дійсно є матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER], виданого Мирівською сільською радою Томаківського району. Вихованням дітей і піклуванням про них займається батько [PERSON] та бабуся [PERSON], оскільки їх мати [PERSON] протягом 6 (шести) місяців не займається вихованням дітей і турботою про них, не відвідує батьківські збори в школі, не цікавиться їх навчанням і рівнем знань, що підтверджується довідкою № 38, виданою 02.10.2012 року директором Настасівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. З витягу з протоколу № 8 від 07.11.2013 року засідання комісії з питань захисту прав дитини при Томаківській райдержадміністрації вбачається, що вирішено визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та відповідач [PERSON] дійсно є батьками вказаних малолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження вищевказаних дітей. Відповідно до положень ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» регламентовано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки , проводиться в судовому порядку. Відповідно до п.9 ст. 110 ЦПК України, якщо місце фактичного перебування відповідача невідоме, позов за вибором позивача може розглядатися за останнім відомим місцем його проживання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved