Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в обґрунтування якого зазначила, що з 20 вересня 2003 року, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований у Молодогвардійській міській раді, Луганської області, актовий запис №117. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач в своїй заяві зазначила, що їх сімейне життя не склалося через погані взаємовідносини між ними, сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, довіри, взаєморозуміння та поваги, у сторін різні погляди на сімейне життя. Сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо з 2014 року. Шлюб між сторонами існує формально. Окрім того, позивач вважає, що примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливо і суперечить інтересам як позивача так і інтересам неповнолітньої дитини. Малолітня дитина - [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Також позивач зазначила, що спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, та стягнути сплачені позивачем судові витрати при подачі позову до суду у розмірі 840,80 грн. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву у якій просить суд розглянути справу без її участі, а також зазначила про те, що проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.24). Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином відповідно до ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Сватівського районного суду Луганської області (а.с.28-29, 34-35). Заяв та клопотань до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 20 вересня 2003 року, між позивачем та відповідачем, Молодогвардійською міською радою, Луганської області, зареєстровано шлюб, актовий запис №117 (а.с.22). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 травня 2020 року (а.с.13). В своїй заяві позивач зазначила, що їх сімейне життя не склалося через погані взаємовідносини між ними, сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, довіри, взаєморозуміння та поваги, у сторін різні погляди на сімейне життя. Сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо з 2014 року. Шлюб між сторонами існує формально. Окрім того, позивач вважає, що примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливо і суперечить інтересам як позивача так і інтересам неповнолітньої дитини. Малолітня дитина - [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Також позивач зазначила, що спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в своїй заяві вказала, що просить суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », яке було набуте у зв`язку із реєстрацією шлюбу. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved