Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON]\~\~ звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном\~ шляхом\~ визнання [PERSON], [INFO] таким, що втратив\~ право на користування житлом, що знаходиться за адресою: с. Михайлове, Котелевського району Полтавської області вул. Гагаріна, 17. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримала повністю і просить суд задовольнити її позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. При цьому, зазначила суду, що відповідач в теперішній час знаходиться за кордоном на заробітках Позивач не заперечує проти постановлення в даній цивільній справі заочного рішення, про що надала суду відповідну письмову заяву від 14.12.2017 року. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 17.10.2017 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 756 від 10.06.2010 року, ордеру ПТ № 075219 від 17.10.2017 року (а.с.5,6,7) позовні вимоги позивача підтримала повністю. При цьому, позивач та представник в більшості висловлювали свої субєктивні міркування та припущення з приводу вище зазначеного звернення з позовом до суду, а також розповідали про обставини, які ніякого правового значення по даній цивільній справі взагалі не мають. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання, не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Виходячи із змісту ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За даними адресної довідки № 6061 від 20 листопада 2017 року, виданої Котелевською селищною радою Полтавської області відповідач [PERSON] зареєстрований 25.06.2004 року за адресою: с. Михайлове, вул. Гагаріна, 17, Котелевського району, Полтавської області, що підтверджується адресними довідками (а.с. 10, 18, 40). Крім цього, за дорученням суду Котелевській селищній раді було доручено вручити повістку відповідачу, вручити повістку не представилося можливим, оскільки відповідач [PERSON]за вказаною вище адресою відсутній, що підтверджується відповідними листами та актами від 13 листопада 2017 року (а.с. 30,31), від 29 листопада 2017 року (а.с. 57,58), від 12 грудня 2017 року (а.с. 65,66). Враховуючи вище викладене, суд вважає, що судові повідомлення вручені [PERSON]. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і \~неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду \~у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, \~вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), в звязку з чим відповідно до ч. 4 \~ст. 169 ЦПК України суд вважає провести заочний розгляд справи. \~Крім цього, на думку суду в матеріалах справи є достатньо доказів для її слухання та прийняття рішення по суті справи і такий розгляд справи не буде порушенням права відповідача як сторони у цивільному процесі. \~ \~ \~\~ \~ Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона \~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача його представника вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON]\~\~та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 01 березня 1997 року по 24 квітня 2017 року, що підтверджується рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2017 року (а.с. 39). Позивач [PERSON]\~\~є власником житлового будинку розташованого за адресою: с. Михайлове, вул. Гагаріна, 17, Котелевського району, Полтавської області, що підтверджується світлокопією договору купівлі-продажу від 09 серпня 2003 року (а.с.9). Відповідно змісту вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи вище зазначені обставини, доводи позивача, а такожа норми сімейного та цивільного права суд вважає, що вище вказані позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до вимог Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, майно набуте [PERSON]\~\~та [PERSON]за час перебування в шлюбі, є їхньою спільною сумісною власністю відповідно до вимог закону в ідеальних частках. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З огляду на наведене вище суд вважає, що відповідач [PERSON], як співвласник будинку, спільної сумісної власності подружжя, в якому він зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 10) не може бути знятим з реєстраційного обліку, оскільки: по перше даний житловий будинок фактично перебуває в його спільній сумісній власності з ідеальною часткою, і він може розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, як це передбачено діючим сімейним та цивільним законодавством України. На час розгляду даної цивільної справи дані про те, що він позбавлений права власності в матеріалах справи відсутні. По друге беззаперечних доказів наявності перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майномпозивач [PERSON] суду не надала, а в більшості висловлювала свої субєктивні міркування та припущення. Крім вище викладеного відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому суд вважає, що позивач [PERSON], не довела своїх позовних вимог щодо наявності перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, що є її основним обовязком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. При цьому, суд створив усі умови для змагальності процесу, розяснював позивачу його права і обовязки. Відмовляючи у задоволенні позову позивачу [PERSON]\~\~ до\~ [PERSON]\~ про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд виходить із засад законності, справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Виходячи із змісту вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу [PERSON]не присуджуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed