Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і довічно, посилаючись на те, що вона має тяжкий матеріальний стан, не працює, отримує пенсію за віком, приблизно у розмірі 2740,87 грн., інших джерел доходів не має, потребує постійного лікування коштовними медичними препаратами, має хронічні захворювання (перенесла інсульт, хворіє на атеросклероз та дисциркуляторну енцефалопатію). Одержуваної пенсії їй не вистачає на проживання, купівлю продуктів харчування і ліків, оплату житлово-комунальних послуг. Відповідач, яка є її донькою, працює у дитячій лікарні і одержує заробітну плату, з нею не спілкується вже багато років, добровільно надавати матеріальну допомогу на її утримання відмовляється, тому вона вимушена звернутися до суду. 26.08.2021 року до канцелярії суду надійшов відзив від відповідача, в якому остання просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно зі ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку (чоловіки - 60 років, жінки - 55 років) та інваліди I, II та III груп. Особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, про що зазначено у ч.4 ст. 75 Сімейного кодексу України. Тобто, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом. Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на 2021 рік визначено ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», а саме: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. Факт непрацездатності не є безумовною підставою для виникнення у відповідача обов`язку надання матеріальної допомоги, оскільки позивач повинен довести необхідність отримання такої допомоги. Відповідач працює у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» медичною сестрою, її середня заробітна плата становить 8400,00 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 16.08.2021 року, за період з лютого 2021 року по липень 2021 року її загальний дохід склав 50484,13 грн., додаткових джерел фінансування вона не має. Крім того, на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . З 2007 року відповідач хворіє на фолікулярну аденому щитовидної залози і повинна проходити планове обстеження і лікування, яке потребує значних фінансових втрат. Крім того, починаючи з вересня 2019 року по серпень 2021 року включно, позивач отримувала грошові перерахування (в розмірі від 1500,00 грн. до 3000,00 грн.) від свого онука - [PERSON] , який є працездатною особою, що перебуває на військовій службі за контрактом в зоні ООС. Тобто, позивачем додатково отримано 31568,06 грн., що підтверджується копіями виписки з банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] . Відповідач вважає, що отриманий позивачем дохід, зокрема пенсія та додаткове щомісячне фінансування з боку онука, забезпечує її прожитковий мінімум, в тому числі потреби на харчування та ліки. 15.09.2021 року до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій остання зазначила, що підстави, передбачені ст.204 Сімейного кодексу України для звільнення відповідача від сплати аліментів на непрацездатну матір відсутні. Позивач і її представник у судовому засіданні позові вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Позивач також суду пояснила, що вона отримує пенсію у розмірі 2740,87 грн., інших доходів у неї немає. Її онук знаходиться в АТО, перераховує їй грошові кошти на квартиру, оскільки в ній зареєстрований. Після інсульту вона має проходити реабілітацію, але коштів на неї у неї немає. З відповідачем вона не спілкується, остання їй ніяким чином не допомагає. Відповідач, будучи повідомленою судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів на утримання матері. Заслухавши пояснення позивача і її представника, відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно 27.02.2021 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с.10, 11, 12, 13). Згідно з пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , [PERSON] є пенсіонером за віком (а.с.3). На підставі довідки про доходи №7244 5027 0242 3210, виданої Шевченківським об`єднаним управлінням ПФУ м.Запоріжжя в Запорізькій області, встановлено, що загальна сума отриманої [PERSON] пенсії за віком у період з 01.12.2020 року по 31.05.2021 року становить 15745,22 грн. (а.с.14). Відповідно до довідки про доходи, виданої 16.08.2021 року КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня», [PERSON] працює медсестрою, загальна сума її доходу за період з 01.02.2021 року по 31.07.2021 року становить 61444,23 грн. (а.с.33). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.07.2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.35). На підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.08.2021 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.79). Відповідно до інформації вих.№09-2938 від 29.09.2021 року, наданої Управлінням соціального захисту населення по Комунарському району, [PERSON] на обліку в управлінні як отримувач різних видів допомог, житлових субсидій, пільг не перебуває. У березні 2021 року [PERSON] отримала адресну матеріальну допомогу за особистим зверненням з коштів бюджету міста у розмірі 1500,00 грн. через банківську установу АТ КБ «ПриватБанк». Згідно з довідкою від 15.11.2021 року, виданою Управлінням ПФУ ГУ ПФУ в Запорізькій області, [PERSON] отримує пенсію за віком, розмір якої у січні та лютому 2021 року складав 2640,87 грн., у березні-вересні 2021 року - 2740,87 грн. Стаття 51 Конституції України закріплює обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст.4-15, 16, 22 ЦК України та ст.ст.3-15, 17-20, 184, 202-206 Сімейного кодексу України. На підставі ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану у відповідному порядку. Згідно з ч.1 ст.205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 Сімейного кодексу України). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18 дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Судом встановлено, що [PERSON] досягла встановленого законом пенсійного віку, у зв`язку із чим отримує пенсію, відтак вона є непрацездатною особою. Однак, сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Розмір пенсії позивача перевищує розмір установленого прожиткового мінімуму на особу, яка втратила працездатність. Отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року в справі №212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19). При цьому доведення потреби в матеріальній допомозі є процесуальним обов`язком саме позивача. Надані відомості про перенесення позивачем інсульту у 2019 році та лікування у період з 19.12.2019 року по 30.12.2019 року, не свідчать про потребу у такому лікуванні та несенні пов`язаних із ним витрат на момент звернення до суду з позовом. У матеріалах справи відсутні квитанції, чеки тощо, що б підтверджувало понесення позивачем витрат на їх придбання на момент звернення до суду. У зв`язку з чим суд дійшов висновку, що надані медичні документи щодо стану здоров`я позивача не підтверджують обставин щомісячних витрат останньої на лікування, які перевищують її дохід у вигляді пенсії. Жодних доказів про те, що позивач несе значні інші витрати, зокрема, на оплату комунальних послуг, одяг тощо і це чи будь-яка інша обставина істотно впливає на її матеріальне становище у бік погіршення, - у матеріалах справи немає. Крім того, з матеріалів справи випливає і позивачем не заперечувався, факт надання останній матеріальної допомоги онуком на оплату комунальних послуг. Також, хоча обов`язок дітей утримувати батька не залежить від їхнього матеріального стану, однак враховується судом при визначенні розміру аліментів. Суд враховує, що відповідач є працездатною особою, працює медичною сестрою у лікарні, її середня заробітна плата становить 8400,00 грн., додаткових джерел фінансування вона не має, хворіє на фолікулярну аденому щитовидної залози, у зв`язку з чим повинна проходити планове обстеження і лікування, яке потребує фінансових втрат, що підтверджується наданими відповідачем квитанціями на придбання ліків і медичними документами. Крім того, на її утриманні відповідача перебуває малолітня дитина, 2011 року народження. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази і вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.13 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed