Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 13 листопада 2004 року уклала шлюб з [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено запис №37 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від данного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день ведення між ними спільного господарства припинені, шлюбні стосунки не підтримують. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 листопада 2004 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено запис №37 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Шлюбні відносини сторони фактично припинили через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Спорів майнового характеру та щодо місця проживання та виховання дітей сторони не мають. Спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили та поновлювати не бажають, любов та повага між ними відсутні і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню, а позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином позивачка має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved