Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач [PERSON] її колишній чоловік, з яким вона розірвала шлюб 13.02.2012 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Після розірвання шлюбу відповідач дитину не утримує, у вихованні дитини участі не бере, і вона самостійно займається вихованням дитини та її розвитком, утримує дитину виключно за свій рахунок. Зазначала, що протягом всього часу відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, участь у шкільних справах сина не бере, що свідчить про ухилення з боку відповідача від своїх батьківських обов'язків. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги та дала пояснення аналогічні викладеним у позовної заяві. Додатково пояснила, що відповідач веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, в такому стані влаштовував сварки з її батьком, в зв'язку з чим вона зверталася із заявами до правоохоронних органів. Судом був встановлений графік спілкування відповідача із сином, але коли останній забирає сина, то виникають проблеми з поверненням дитини, вона вимушена самостійно приїжджати за сином, внаслідок чого були пропуски дитячого садочка. Відповідач аліменти не платить, вона вимушена була звертатися до суду про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, у судовому засіданні зазначав, що між ним та позивачем постійно виникають розбіжності, так як позивач не дає йому сина, ховає його, навіть приховала школу де навчається син, що б він не мав змоги з ним спілкуватися, мотивуючи тим, що він не платить аліменти. Він вимушений красти сина, щоб якось з ним спілкуватися. Вказував, що дає сину гроші, купує подарунки, син бажає з ним спілкуватися. Пояснив, що веде нормальне життя, наркотичні засоби та алкогольні напої не вживає, не офіційне працює в службі таксі. Також зазначав, що цивільний чоловік позивача б'є його сина, він навіть був вимушений возити дитину на експертизу, знімати побої. Представник Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Петрук Н.Л., діюча на підставі довіреності, в судовому засідання пояснила, що до служби надходив лист, в якому зазначалося про факт побиття цивільним чоловіком позивача неповнолітнього [PERSON]. Вказувала, що дитина висловлювала бажання спілкуватися із батьком, тягнеться до нього. Відповідач намагається сплачувати аліменти, але має заборгованість. Вказувала, що служба вважає за недоцільне позбавляти відповідача батьківських прав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачем на протязі чотирьох років, так як проживала з нею по сусідству. Відповідача вона ні коли не бачила. Однак, зі слів позивача їй відомо, що відповідач не займається сином, не цікавиться його навчанням, постійно вживає спиртні напої, матеріально не допомагає. Зазначала, що зі слів дитини їй відомо, що його батько вживає спиртні напої. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач по справі її внучка, однак вона з нею ні коли не проживала. На її очах відповідач двічі намагався викрасти дитини, але вони не дали цього зробити, викликали міліцію. Вказувала, що дитина тягнеться до батька, бажає спілкуватися з ним, проводити час. Однак, їй відомо, що відповідач не допомагає матеріально. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач це її донька. Вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав, так як він не допомагає матеріально. Також зазначала, що дитина тягнеться до батька, любить його. Відповідач дійсно декілька разів викрадав дитину, але бували випадки коли позивач сама не давала сина відповідачу. Відповідач іноді приїжджав за дитиною в стані алкогольного сп'яніння, влаштовував сварки, вони навіть викликали міліцію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає з сім'єю позивача по сусідству, але не довго. Їй відомо, що відповідач приїжджає до сина, але про це знає вся вулиця, так як він робить це дуже голосно. Вона була свідком сварок між позивачем та відповідачем. Вказувала, що їй відомо, що відповідач викрадав свого сина, але причину не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знайом із відповідачем, йому відомо, що відповідач неодноразово приїжджав до сина, але йому його ні хто не віддав. Коли вони разом із відповідачем приїжджали, то телефонував син, і коли вони під'їхали, то син сів в машину і вони уїхали. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач і його син тягнуться один до одного, відповідач намагається забирати сина, постійно телефонує, але позивач його не дає. Вказувала, що відповідач працює в таксі, має вільний графік, коли вони забирають дитину, то в продуктах харчування не відмовляють, купують книжки, займалися малюванням. З'ясувавши думку сторін щодо позову, допитав свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 60 ЦПК України, зокрема, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року по 13 лютого 2012 року, що підтверджується рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 13.02.2012 року (а.с.66). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 08 липня 2008 року, [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблено актовий запис № 550. В графі батьки зазначені: мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с.5). З довідки № 276 від 25.06.2015 року, виданої головою комітету самоорганізації населення «Азовкольцо» Бєловою А.В. вбачається, що [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою [ADDRESS], разом дитиною: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 11.11.2015 року, який складений працівниками служби у справах дітей Іллічівської рай адміністрації, [PERSON] має задовільні умови проживання (а.с.31). Згідно інформації центру первинної медико-санітарної допомоги № 1 від 24.06.2015 року, наданою головним лікарем, [PERSON], [INFO] спостерігається в амбулаторії №3 ЦПМСД №1, з 09.2011 року, зауважень щодо догляду за дитиною, не було (а.с. 9). Згідно характеристики ЗОШ № 45, наданою директором школи та класним керівником, протягом навчання дитини [PERSON], контролем з боку батьків займається мати [PERSON] Батько, [PERSON] до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, участь у шкільних справах сина не брав і шкільним життям дитини не цікавився (а.с.7). У судовому засіданні позивач [PERSON] однією з підстав позбавлення батьківських прав [PERSON] зазначала не сплату аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO]. При цьому, позивач на підтвердження своїх вимог посилалася на рішення Іллічівського районного суду від 21 грудня 2011 року, відповідно до якого з [PERSON] були стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (а.с.60). Згідно інформації Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, борг з виплати аліментів [PERSON] на 16.05.2013 року становить 13669 грн. (а.с.63). В зв'язку з тим, що відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 31 липня 2013 року, з [PERSON] за позовною заявою [PERSON] була стягнута пеня від суми несплачених аліментів за весь час прострочення їх сплати у розмірі 36019,17 грн. (а.с.61, 64-65). У судовому засіданні відповідач [PERSON] вказував, що почав сплачувати заборгованість з виплати аліментів, надавши чек від 16.11.2015 р. на ім'я [PERSON] на суму 200 гривень. Згідно акту обстеження житлових умов № 255 від 03.11.2015, який складений працівниками служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації та практичним психологом, батько малолітнього [PERSON], [PERSON], має задовільні умови проживання (а.с. 30). Як вбачається з характеристики з місця проживання, [PERSON] характеризується виключно позитивно (а.с.55). Згідно рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 20.08.2013 року, був встановлений порядок спілкування батько [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO], за яким визначено графік: щотижня з 17.00 годин п'ятниці до 17.00 годин суботи; у літній період для сумісного відпочинку - 10 днів; 25 червня,31 грудня, 7січня, у Великдень - по домовленістю з матір'ю але не менш 3-х годин на кожен день. У судовому засіданні з пояснень сторін та свідків було встановлено, що кожна з сторін не дотримувалась визначеного судом графіку, постійно його порушуючи. Саме невиконання з боку [PERSON] рішення суду щодо встановлення порядку спілкування з сином, стало причиною звернення позивачем до правоохоронних органів (а.с.67-68). Згідно інформації Орджонікідзевського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради № 01-11-2356 від 17.05.2015, [PERSON] 26.05.2014 року звертався до центру за допомогою, так як його колишня дружина не надавала йому дозволу спілкуватися з сином, [PERSON], [INFO]. Того ж часу батько дитини з'ясував факт насилля над дитиною та звернувся до відповідних органів із заявою про побиття дитини. Інформацію про ситуацію в родині було направлено до Іллічівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради за місцем проживання дитини (а.с.48). Як зазначено у акті від 04.11.2015 року спеціалістами служби у справах дітей Орджонікідзевської рай адміністрації була проведена співбесіда з малолітнім [PERSON], [INFO]. У ході бесіди було встановлено, що дитина рідко, але спілкується з батьком. Матеріальної допомоги батько не надає, з дитиною не відвідує дитячі заходи, школу. [PERSON] висловив бажання спілкуватися з батьком і в подальшому. Також дитина зазначила, що батько не приймає будь-якої іншої участі у його житті, навчанні та вихованні (а.с.57). Відповідно висновку Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації №03-11-149 від 02.03.2016 року, позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на батьків, за наявністю наданих батьками документів та обставин, орган опіки та піклування вважає, що встановлені факти не можуть бути достатньою підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON], стосовно малолітнього [PERSON]. Таким чином, під час судового розгляду справи, судом встановлено, що відповідач приймає міри направленні про надання матеріальної допомоги своєму сину (почав сплачувати наявну заборгованість) та по мірі можливості спілкується з дитиною, категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, тобто намагається не втрачати зв'язок зі своїм неповнолітнім сином і не має жодного наміру відмовлятися від дитини, бажає в подальшому виконувати свої батьківські обов'язки. Також суд враховує думки дитини, яка визначена у акті від 04.11.2015 р., а також покази сторін та свідків, згідно з якими неповнолітня дитина також прагне спілкуванню з батьком. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків, а саме, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в достатньому обсязі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не бере педагогічної, матеріальної та іншої участі у вихованні доньки, ухиляється від сплати аліментів, за умови недоведеності винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, тощо, як кожна окремо, так і в сукупності в судовому засіданні достатньо не доведені та не обґрунтовані. Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні ті обставини, які є необхідними для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], [INFO], а тому вважає доцільним відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed