Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.07.2019 року сталась ДТП, в якій автомобіль позивача Daewoo Matiz, д.н.з [NUMBER] отримав механічні пошкодження, а також заподіяно шкоду здоров`ю позивачу. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2019 року відповідача визнано винною за ст. 124 КУпАП по факту ДТП, що сталося 22.07.2019 року. На момент ДТП ані автомобіль позивача, ані автомобіль відповідача не був застрахований, у зв`язку із чим МТСБУ не має правових підстав для виплати страхового відшкодування, а тому позивач звернулась із вказаним позовом до відповідача, як винної в ДТП особи. Позивачем заявлено вимоги до відшкодування матеріальну шкоду у розмірі 11 477,68 грн., пеню у розмірі 1 694,78 грн., 3% річних у розмірі 156,91 грн., інфляційні втрати у розмірі 153,98 грн., витрати на послуги з оцінки у розмірі 1950,00 грн., витрати за стоянку автомобіля на майданчику тимчасового утримання у розмірі 360,00 грн., витрати на послуги евакуатора у розмірі 975,00 грн., моральну шкоду у розмірі 8 000,00 грн., витрати на правову допомогу 10 000,00 грн., судовий збір у розмірі 768,40 грн. У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав частково. У судове засідання третя особа не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.07.2019 року приблизно о 22 годині 00 хвилин водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Volvo XC 90, д/н [NUMBER] , на регульованому перехресті вулиць Лісна - Київська в с. Стоянка, Києво-Святошинський р-н, Київська область, перед початком руху не переконався в тому, що це буде безпечно, під час повороту ліворуч не надав дорогу автомобілю Daewoo Matiz, д/н [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку прямо, допустив зіткнення з транспортним засобом Daewoo Matiz, д/н [NUMBER] , в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водій Daewoo Matiz, д/н [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження, своїми діями водій [PERSON] порушив п. 10.1, п. 16.13 ПДР, за що передбачена відповідальність заст. 124 КУпАП. Згідно Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2019 року у справі № 369/10880/19 [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП по факту ДТП, що сталося 22.07.2019 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля Daewoo Matiz, д.н.з [NUMBER] є [PERSON] . За послуги евакуатора позивач оплатила 975,00 грн., що підтверджується квитанцією від 26.07.2019 року. За стоянку автомобіля позивач оплатила 360,00 грн., що підтверджується квитанцією від 26.07.2019 року. Згідно Листа МТСБУ № 3.1-05/34029 від 18.10.2019 року вказано, що транспортний засіб марки Daewoo, д.н.з [NUMBER] не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону та не є забезпеченим, а отже МТСБУ не має правових підстав для відшкодування шкоди, пов`язаної із пошкодженням зазначеного автомобіля. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № 01С/11/19 від 15.11.2019 року, вказано, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику в наслідок пошкодження КТЗ, складає 11 477,68 грн. За проведення оцінки позивач оплатила 1950,00 грн., що підтверджується квитанцією від 31.10.2019 року. Позивач зверталась за медичною допомогою до закладів охорони здоров`я, що підтверджується довідкою № 5829 від 22.07.2019 року, випискою від 23.07.2019 року (нейрохірург), медичною карткою стаціонарного хворого [PERSON] , листком лікарських призначень, випискою від 25.07.2019 року (нейрохірург), випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] . Відповідач визнав позов частково, а саме: матеріальну шкоду в розмірі 11 477,68 грн., витрати на послуги з оцінки в розмірі 1 950,00 грн., витрати за стоянку автомобіля у розмірі 360,00 грн., моральну шкоду у розмірі 4 000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн., судовий збір у розмірі 768,40 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як випливає з ст. 1166 ЦК України, відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними; 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду. При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то винний має довести відсутність своєї вини. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що: Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК ( 1540-06 ) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Змістом ст. 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на наявні в матеріалах справи докази матеріальної шкоди у розмірі 11 477,68 грн., яка завдана автомобілю позивача, то суд задовольняє ці вимоги повністю. Також суд задовольняє вимоги щодо стягнення витрат на послуги з оцінки у розмірі 1950,00 грн., витрат за стоянку автомобіля на майданчику тимчасового утримання у розмірі 360,00 грн., витрати на послуги евакуатора у розмірі 975,00 грн., як такі, що входять до складу збитків. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з вимогою в порядку ст. 530 ЦК України про виконання зобов`язання, щодо відшкодування матеріальної шкоди, то суд відмовляє в задоволенні цих витрат, оскільки не доведено з якого часу відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, зважаючи на те, що на момент ДТП розміру матеріального збитку не було розраховано. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне: Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.3.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: П. 3 Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. П. 5 Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. П. 9 Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оцінюючи ситуацію при ДТП, яка виникла 22.07.2019 року, протиправність дій відповідача, вину відповідачу у вказаній ситуації, завдання шкоди здоров`ю позивачу, завдання шкоди майну позивача, ті обставини, що моральна шкода є пов`язаною з наслідками ДТП, наявність душевних страждань у позивача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 8 000,00 грн. Щодо витрат на правову допомогу адвоката, то суд зазначає, що: Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України передбачено, що: За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 4. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Вказана правова позиція висловлена в Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 (№ рішення в реєстрі 87951334). Враховуючи вищевикладене, враховуючи наявність в матеріалах справи доказів на понесення витрат на правову допомогу, враховуючи часткове визнання відповідачем цих витрат, то суд задовольняє ці вимоги частково, а саме в розмірі 5 000,00 грн., виходячи із складності справи, ціни позову, об`єму виконаних робіт адвокатом. З відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 706,18 грн.

Outcome: partial