Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] неустойку /пеню/ за прострочення сплати аліментів у розмірі 31 424,53 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 1 квітня 2015 року ухвалено стягнути з [PERSON] на її користь аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки х усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. З моменту винесення рішення суду батько дитини періодично сплачував аліменти на утримання дитини, проте з лютого 2015 року взагалі ухиляється від сплати встановлених рішенням суду аліментів. Внаслідок ухилення від сплати аліментів станом на 1 березня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 5 427,38 грн., яку відповідач не погасив, а сума пені за прострочення сплати аліментів становить 31 424,53 грн. Позивач у судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав відсутності вини, так як виконавчий лист з примусового виконання рішення суду перебував на виконанні у відділі виконавчої служби та він не ухилявся від сплати аліментів. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника та надав суду копії матеріалів виконавчого провадження №50612434. З*ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та досліджуючи докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 1 квітня 2015 року по справі №464/1625/15-ц ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Даний виконавчий лист з примусового виконання рішення суду перебував на виконанні у Сихівському ВДВС ЛМУЮ ВП №350339359, який постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 16 березня 2016 року скеровано у Франківський відділ ДВС ЛМУЮ для здійснення відрахування по аліментах за місцем отримання доходів боржником. Франківським ВДВС ЛМУЮ здійснювалося виконавче провадження 350612434 та ТОВ «ФІАКР-ЛЬВІВ», за місцем роботи боржника [PERSON], проводилось відрахування із заробітної плати для сплати аліментів згідно з законом. Так, згідно із довідкою ТОВ «ФІАКР-ЛЬВІВ» 3551 від 21 грудня 2017 року з боржника стягувались аліменти в розмірі 50% від заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах головного державного виконавця Франківського ВДВС м.Львів Харко М.М. від 9 серпня 2017 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 1 березня 2016 року становила 5536,38 грн. За умовами ст.196 КК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відтак відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Тому з урахуванням перебування виконавчого листа на примусовому виконанні, відсутності доказів у підтвердження ухилення відповідача від сплати аліментів /стягнення таких в розмірі 50% від нарахованої заробітної плати/, судом не встановлено вини відповідача у простроченні сплати аліментів та виникненні заборгованості. Позивачем відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України не доведено заявлених вимоги про стягнення з відповідача заборгованості про стягнення 31 424,53 грн. неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів, позов є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed