Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись при цьому на те, що з 26 липня 2003 року по 16 липня 2015 року знаходилися в зареєстрованому шлюбу. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: - сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею і усі обовязки щодо утримання та виховання дітей несе самостійно, незважаючи на те, що з відповідачем була домовленість, що матеріальну допомогу на утримання та виховання дітей він буде надати добровільно. Протягом пяти місяців як відповідач пішов з сімї, але ніякої допомоги дітям не надає, тому вимушена звертатися до суду з цим позовом. Просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1 / 3 частині від всіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку В судове засідання позивач надала заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надав заяву про слухання справи за його відсутністю, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ст.197 України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, сторони [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбуз 26.07.2003 року. Шлюб був розірваний рішенням Фрунзенського райсуду м. Харкова від 16.07.2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що: мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 2 і 3 статті 150 Сімейного кодексу України визначає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 181 ч.1, 2 СК України визначено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони проживають окремо, діти проживають з позивачкою, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] працездатній, має постійну робот у Харківської філії ПАТ « Укртелеком», інших неповнолітніх дітей немає і тому може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. У звязку з наведеним, суд вважає необхідним стягнути аліменти у розмірі 1/ 3 частини від усіх видів заробітку. У відповідності з положеннями ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому при зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом стосовно зміни розміру аліментів. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір 243,60 грн.

Outcome: approved