Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу посилаючись на те, що 13 листопада 2015 року відповідачка отримала від неї в борг грошові кошти у розмірі 10000 грн. та 400 доларів США зі сплатою 8% щомісяця та поверненням до 13 листопада 2018 року. Договір позики був оформлений розпискою, написаною та підписаною в цей день власноруч відповідачкою. Відповідачем не виконано зобов`язання за договором, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 19370 грн. та відсотки за користування позикою 75200 грн., а разом 94570 грн. Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року позов залишено без руху у зв`язку із виявленими недоліками позовної заяви та розрахунку боргу . Позивачем усунуто недоліки шляхом подання 29 жовтня 2019 року уточненої позовної заяви, за якою позивачка пояснює, що на час подання заяви [PERSON] частково виконала зобов`язання за договором та сплатила у 2016 році 2000 грн., у 2017році- 3000 грн. відсотків з боргової суми 10000 грн.,а також сплатила основний борг у сумі 100 доларів США . Отже, станом на 22 березня 2019 року залишився борг у сумі 300 доларів США та 10000 грн.,що дорівнює 18175 грн. В позові зазначено, що відповідачкою не сплачено відсотки : - в сумі 15696 грн. за період з 1 березня 2017 року по 22 березня 2019 року з суми 300 доларів США та - в сумі 11200 грн . за період з 1 січня 2018 року по 22 березня 2019 року з суми 10000 грн. Проте, незважаючи на її неодноразові усні звернення,надсилання листів 22.03.2019р.та 27.10.2019 р. з проханням повернути борг , відповідачка у вказаний строк позику не повернула, та й надалі ухиляється від виконання своїх зобов`язань з повернення боргу, тому вона змушена звернутися до суду. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 03 грудня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не відомі, належним чином повідомлена про день слухання справи, що підтверджується розпискою, яку приєднано до матеріалів справи . Представник позивачки в судове засідання також не з`явилася,надала заяву про розгляд справи без її участі , позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково в сумі 400 доларів США та 10000 грн. ,вказавши ,що відсотки нею сплачено своєчасно та просила не нараховувати проценти,посилаючись на те,що вона є багатодітною матір`ю. Відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України , у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони випливають з договірних відносин і регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексу України. Згідно до вимог ст. 1046 ЦК України , за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд враховує, що за висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно наданої позивачкою розписки від 13 листопада 2015 року, написаної відповідачкою [PERSON] власноруч, вона отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 400 доларів США та 10000 грн. з умовою сплати 8 % від суми боргу щомісяця. Боржник зобов`язалася повернути гроші до 13 листопада 2018р. а.с 9 Таким чином, суд вважає доведеним факт укладання між сторонами 13 листопада 2015 року договору позики на умовах, викладених в розписці. За змістом ст. 509 ЦК України ,зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Як зазначив ВС України у постанові від 02.07.2014 року № 6-79цс14, стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (ст.ст. 527-545 ЦК). За змістом ст. 526 ЦК належне виконання зобов`язання це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Однією з умов належного виконання зобов`язання є його виконання належними суб`єктами. Частина 1 ст. 510 ЦК визначає, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У ч.1 ст. 527 ЦК сформульовано загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний особисто виконати зобов`язання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором, або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим ч.2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті на день платежу. Позивачка просить стягнути суму боргу у гривневому еквіваленті, тому сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом НБУ на день розгляду справи . З наданої\~позивачкою розписки\~від \~13\~листопада 2015\~року вбачається\~,що\~сума позики\~зазначена 400\~доларів США.\~Як зазначила\~позивачка у\~своїй позовній\~заяві,відповідачкою\~повернуто частину\~боргу у\~січні та\~лютому 2017\~року по\~50\~доларів США,отже,\~з березня\~2017\~року \~борг відповідачки\~становить 300\~ доларів\~США.\~Приймаючи до\~уваги,\~що на\~час винесення\~судом рішення\~офіційний курс\~НБУ станом\~на 28\~січня 2020\~року складає 24,5984 грн. за 1 долар США, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодного заперечення щодо розміру заборгованості ,відтак стягненню підлягає сума заборгованості у розмірі : 300 доларів США х24,6 = 7380 грн . та 10 000 грн., а загалом - 17380 грн. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами розписки від 13 листопада 2015 року сторони погодили щомісячну сплату відсотків від суми позики, яку надано до 13 листопада 2018 року. Ураховуючи викладене,суд вважає, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право позивача нараховувати проценти за договором позики, то після 13 листопад 2018 року позивачка не могла нараховувати такі проценти. Такий висновок узгоджується з висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв`язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно наданої розписки, [PERSON] зобов`язана сплачувати за користування позикою проценти в розмірі 8 % на місяць, що складає : - 24 долари США на місяць від суми боргу 300доларів США за період з 01.03.2017р. по 13.11.2018 р. ( за 20 місяців 13 днів) , що становить : 24 х 24,6 х 20 міс.13 днів = 12063,84 грн.,та - 800 грн на місяць від суми боргу 10000 грн . за період з 01.01.2018р.по 13.11.2018р. (за 10 місяців 13 днів ) становить :800 х10 міс.13 днів = 8346,67 грн. Отже ,стягненню підлягає сума заборгованості за процентами у розмірі 20410,51 грн. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, враховуючи, що сума боргу за позикою складає 17380 грн.- сума основного боргу та 20410,51 грн. - відсотки за користування позикою, а разом 37790, 51 грн. За частиною 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов [PERSON] задоволено на 83,85 % (37790, 51 х 100 : 45071), з відповідачки підлягає стягненню на користь позивачки у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції 644,3 грн. (768,4 х 83,85 %).

Outcome: partial