Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі: виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривий Ріг ради Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Позивач [PERSON] обґрунтовує свій позов наступним: [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, зокрема, у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач не прийняла спадщину в установлений шестимісячний строк і на час відкриття спадщини не була зареєстрована з померлим за однією адресою. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, як дружина померлого. Позивач дійсно пропустила встановлений Законом для прийняття спадщини строк з підстав, що згідно Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України був установлений карантин до 22.05.2020 року, а шестимісячний термін припадав на 13.04.2020 року. В період дії карантину, позивач весь час перебувала вдома, виходила лише до аптеки та магазину. По телевізору вона чула, що майже всі підприємства та організації перейшли на дистанційну роботу та не ведуть особистий прийом громадян. Крім того, всім громадянам старше 60 років, до яких позивач і належить, було суворо рекомендовано залишатися вдома, позивач не мала можливості в період карантину користуватися громадським транспортом, а тому навіть дістатися до нотаріальної контори не мала змоги. Після того, як дія карантину була послаблена, позивач зважаючи на свій поважний вік, вирішила звернутися до нотаріальної контори, бажаючи все набуте за життя з чоловіком майно поділити між дітьми, а коли звернулася до нотаріуса, їй було роз`яснено, що оскільки все майно набуте нами з чоловіком у шлюбі, то незважаючи, що право власності на це майно зареєстровано виключно на позивача, її чоловік мав свою частку в цьому майні, а тому позивач повинна спочатку переоформити спадщину після його смерті. До цього, позивач вважала, що вона є єдиною власницею майна, яке на неї зареєстровано. Просить суд винести рішення, яким визначити позивачу додатковий строк - 2 (два) місяці з моменту набрання законної сили цим рішенням, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач по справі [PERSON] надала на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. Представник відповідача - Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради Тімуш К.О. проти позовних вимог не заперечувала, просила справу слухати без її участі, під час винесення рішення покладається на думку суду, просить винести об`єктивне рішення, за умов доведеності усіх обставин справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва його смертю серії [NUMBER] (а.с.6) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, зокрема, у вигляді житлового будинку [ADDRESS] (а.с.9,10). При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач не прийняла спадщину в установлений шестимісячний строк і на час відкриття спадщини не була зареєстрована з померлим за однією адресою. (а.с.11, 12). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, як дружина померлого, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] . (а.с.7) Позивач дійсно пропустила встановлений Законом для прийняття спадщини строк з підстав, що згідно Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України був установлений карантин до 22.05.2020 року, а шестимісячний термін припадав на 13.04.2020 року. В період дії карантину, позивач весь час перебувала вдома, виходила лише до аптеки та магазину. По телевізору вона чула, що майже всі підприємства та організації перейшли на дистанційну роботу та не ведуть особистий прийом громадян. Крім того, всім громадянам старше 60 років, до яких позивач і належить, було суворо рекомендовано залишатися вдома, позивач не мала можливості в період карантину користуватися громадським транспортом, а тому навіть дістатися до нотаріальної контори не мала змоги. Після того, як дія карантину була послаблена, позивач зважаючи на свій поважний вік, вирішила звернутися до нотаріальної контори, бажаючи все набуте за життя з чоловіком майно поділити між дітьми, а коли звернулася до нотаріуса, їй було роз`яснено, що оскільки все майно набуте нами з чоловіком у шлюбі, то незважаючи, що право власності на це майно зареєстровано виключно на позивача, її чоловік мав свою частку в цьому майні, а тому позивач повинна спочатку переоформити спадщину після його смерті. До цього, позивач вважала, що вона є єдиною власницею майна, яке на неї зареєстровано. На підставі ст. 3 Цивільного Процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, тобто, в даному випадку, для вирішення питання про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Відповідно до абз. 8 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В постанові Верховного Суду України 26.09.2012 року по справі №6-85цс-12 зазначається, що правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані ,якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду України від 6 лютого 2013 року у справі 6-167цс 12, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Конкретизації законодавцем, що є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для особи для вчинення ним дій по поданню до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, до теперішнього часу вчинено не було. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Відсутність у позивача можливості в зв`язку з періодом жорсткого карантину, можливо вважати достатньо поважною причиною тому, що позивач своєчасно не звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Крім того, представники сторони відповідача, не проти задоволення позовних вимог позивача, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved