Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності, а саме квартирі [ADDRESS] , у розмірі 1/3 частини за кожним із співвласників. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що разом з відповідачами є співвласником квартири [ADDRESS] , яку набула під час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Проте, після розірвання шлюбу згоди на поділ квартири не досягнуто. Добровільно укласти договір про визначення таких часток відповідачі відмовились, у зв`язку з чим позивач не в змозі реалізувати право на розпорядження майном без визначення розміру часток у спільній власності. Представник позивача [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримала та просила суд такі задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, звернулися до суду із заявою про визнання позову. 03.04.2020 надійшло клопотання представника про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій позов визнав та просив такий задовольнити, а розгляд справи здійснювати за його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного у праві власності є спільною сумісною власністю ( ч.1 ст. 368 ЦК України). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.12.2006 серії [NUMBER], виданого Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.12.2006 серії [NUMBER], квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Встановлено, що шлюб, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] 21.11.1992, зареєстрований Франківським районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 581, розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.04.2017. Зі змісту ст. 372 ЦК України випливає, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи те, що квартира [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності, домовленості про поділ майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, між співвласниками немає, відповідно частки останніх на таке майно в такому випадку є рівними. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити, визначити, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить по 1/3 частині квартири [ADDRESS] та припинити право спільної сумісної власності. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем [PERSON] при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 536, 80 грн., а відтак останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 768, 40 грн., а решту судових витрат стягнути з відповідачів на її користь, по 384, 20 грн. з кожного. На підставі статей 319, 368, 372 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved