Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 31.12.2003 та Технічним паспортом на квартиру. [PERSON] її знайомий, зареєстрований у вищевказаній квартирі з 20.05.2005, проте на даний момент там не проживає і не проживав уже тривалий час. В утриманні квартири, ремонті, оплаті комунальних послуг відповідач участі не приймає, чим завдає позивачу значних матеріальних збитків. На теперішній час з відповідачем жодних зв`язків не підтримує, його місце перебування невідоме. Реєстрація вказаного громадянина в квартирі позбавляє позивача законного права оформити субсидію та вільно розпоряджатись власним нерухомим майном. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд, визнати [PERSON] , таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 711/5412/20. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.09.2020 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку судового засідання від представника позивача за довіреністю - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не подав. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 31.12.2003, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В., [PERSON] придбано квартиру [ADDRESS] . Згідно копії паспорта відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20.05.2005. У вказаній квартирі відповідач не проживає більше трьох років, своїх речей в нії не має, участі в утриманні квартири не приймає. Статтею 41 Конституції України та статтею 319 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідност. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Правовою позицією Верховного Суду України щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням від 16.12.2016 у справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 передбачено, що частиною першою ст.383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. В постанові Верховного суду України від 16.01.2012 № 6-57цс11 сформульована правова позиція про те, що за змістом ст. 7 Закону України від 11.12.2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У зв`язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. З огляду на це вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає більше одного року, суд приходить до висновку, що останнього слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з подальшим зняттям його з реєстрації за вказаною адресою.

Outcome: approved