Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання члена сім`ї наймача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно ордера на жилу площу гуртожитку за №141 від 30.07.2007 року, вона отримала право на зайняття квартири з однієї кімнати загальною площею 22,1 кв.м. по [ADDRESS] . Згідно договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території від 23.03.2015 року, вона стала користувачем вищевказаної квартири. З 19.10.2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . 15 січня 2015 року їх шлюб було розірвано. Після реєстрації шлюбу вона дала згоду на реєстрацію в її квартирі чоловіка, відповідача по справі [PERSON] . З початку 2014 року їх сім`я фактично розпалась. [PERSON] забрав з її квартири всі свої особисті речі і з того часу у вищевказаній квартирі не проживає. По цей час у квартирі зареєстрована позивачка та відповідач. Вона намагалась встановити у відповідача його місце проживання, номер мобільного телефону, його ІПН, але повідомити їй ці дані він відмовився. Та обставина, що відповідач не мешкає з 2014 року у вищевказаному житловому приміщенні підтверджується актом від 30.06.2020 року та буде підтверджена при необхідності свідками. Крім того, відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку сплачувати за свою реєстраційну присутність комунальні платежі, переклавши цей обов`язок на неї, чим вчиняє позивачу матеріальні збитки. Враховуючи вищевикладене, вона вважає, що відповідач не проживаючи більше року без поважних причин в належній їй квартирі на праві особистої власності, не виявляючи свого інтересу до реалізації свого житлового права на проживання, не проживаючи в ньому, не виконуючи обов`язків зареєстрованої особи в даному житлі втратив право на користування ним. Окрім цього, позивачка позбавлена можливості оформити субсидію з оплати комунальних та інших послуг без надання відповідачем необхідних документів про його дохід та згоду на отримання субсидії. Добровільно знятися з реєстрації у вищезгаданій квартирі відповідач не бажає. Ухвалою суду від 13 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.15-16). Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим, про дату, місце та час розгляду справи до зали судового засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи [PERSON] до зали судового засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності з прийняттям рішення на розсуд суду. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. На підставі ордеру на жилу площу в гуртожитку №141 від 30.07.2007 року виданого виконавчим комітетом Саксаганської ради народних депутатів, кімната [ADDRESS] видана позивачу [PERSON] та членам її сім`ї в кількості 1 чоловік: [PERSON] - чоловік (а.с. 6). Відповідно до довідки Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби «Нова-ком» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані - [PERSON] , [INFO] - наймач та [PERSON] , [INFO] - чоловік (а.с.5). Згідно з договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території від 23.03.2015 року [PERSON] стала користувачем послуг за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Крім того згідно інформації наданої за відомостями відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради з 31.07.2007 року та по теперішній час за адресою: [ADDRESS] значиться зареєстрованим місце проживання [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Крім того, як вказувала позивач, [PERSON] є колишнім чоловіком позивача, що також підтверджується рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.05.2015 року про розірвання шлюбу між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] (а.с.7). Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між наймачем житла та членом його сім`ї, у зв`язку з чим регулюються ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З аналізу положень ст.ст.71, 72 ЖК Української РСР слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є наймачем з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право наймача чи законного володіння. Як вказував позивач, відповідач [PERSON] в житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , не проживає тривалий час, оскільки залишив квартиру та його місце проживання їй не відоме. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується Актом мешканців будинку [ADDRESS] від 30.06.2020 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] , [INFO] з 2014 року по теперішній час в квартирі [ADDRESS] вказаного будинку не проживає, особистих речей в квартирі немає (а.с. 10). Так судом встановлено, що відповідач по справі не мешкає в квартирі [ADDRESS] , фактичне місце проживання останнього не відоме. Він добровільно залишив дану квартиру та змінив місце мешкання. Зазначені докази в розумінні ст.79 ЦПК України суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують дійсні обставини справи та доводи позивача стосовно відсутності відповідача [PERSON] понад 6 місяців за місцем його реєстрації. Оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі з 2014 року, в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а його реєстрація створює позивачу перешкоди в користуванні квартирою, обмежуючи її майнові права, вона вимушена сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених нею вимог та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 840,80 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с. 1), та 700 гривень за надання правової допомоги (а.с.2). На підставі викладеного,

Outcome: approved