Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій вказує, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Зареєстрований у вказаному будинку внук позивача [PERSON] , в чиїх інтересах діє [PERSON] , який не є його власником, не проживає у ньому з квітня 2014 року, не користується ним. В зв`язку з цим, [PERSON] просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Винник З.Г., що діє на підставі ордеру серії ДН № 103102 від 03 серпня 2019 року, не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи були повідомленими належним чином, що підтверджується розписками про вручення повідомлень про виклик до суду, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, підтвердили заявлені позовні вимоги, просили суд їх задовольнити та не заперечували проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, шляхом відправлення їй поштою повідомлень про виклик до суду, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, надав суду заяву, у якій просив суд справу розглянути у його відсутність, а при вирішенні справи врахувати висновок Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради, долучений до цієї заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно із договором купівлі-продажу житлового будинку від 19 січня 2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. та зареєстрованим у реєстрі за № 169, Витягом з Державного реєстру правочинів № 6917136 від 19 січня 2009 року, а також Витягом Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янськ № 21729965 від 30 січня 2009 року, житловий будинок [ADDRESS] , на праві власності належить позивачу по справі [PERSON] . В той же час, з довідки Виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 01 серпня 2019 року слідує, що у цьому будинку, окрім позивача, зареєстроване й місце проживання [PERSON] Натомість з акту № 238 від 25 червня 2019 року складеного та підписаного комісією у складі керівника комітету мікрорайону «Северний» Чернявською Л.П. та сусідів-свідків: [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , слідує, що [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] , з квітня 2014 року не проживає. Наведене дає суду підстави для висновку, що неповнолітній [PERSON] не проживає у спірному житловому будинку понад п`ять років. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим, у висновку Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням № [NUMBER] від 27 вересня 2019 року зазначено, що орган опіки та піклування Слов`янської міської ради вважає недоцільним визнавати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування вищенаведеним житловим будинком. Проте за приписами ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Так, зі свідоцтва про реєстрацію за місцем прибуття № 3317 від 15 травня 2019 року та довідки МБЗУ «Середня школа № 2 Багатопрофільна імені заслуженого будівника Російської Федерації Є.І. Куропаткіна» № 388 від 12 липня 2019 року, а також матеріалів справи щодо місця проживання та реєстрації батьків [PERSON] , вбачається, що останній постійно проживає у Російській Федерації разом зі своїми батьками. Отже, враховуючи, що [PERSON] , не будучи власником спірного будинку, не проживає у ньому понад п`ять років та приймаючи до уваги, що він разом зі своїми батьками проживає у Російській Федерації, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved