Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 01.09.2007 року по 20.11.2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. На весіллі батьки відповідача прилюдно подарували їм трикімнатну квартиру [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за відповідачами, як спільна сумісна власність. Позивач та [PERSON], як подружжя, проживали в квартирі разом з дитиною, позивач та дитина зареєстровані в вказаній квартирі. Після розірвання шлюбу з [PERSON], позивач з сином залишилися проживати по місцю реєстрації, а відповідач пішов жити до своїх батьків в с. Павлівку Мар'їнського району Донецької області. 08.05.2015 року позивач з сином [PERSON] не змогли увійти до квартири [ADDRESS], яка є їх постійним, зареєстрованим місцем проживання. Замки на вхідних дверях були замінені. Позивач з дитиною на теперішній час вимушена тимчасово проживати в квартирі своїх батьків, змінюючи звичайний спосіб життя свій та свого малолітнього сина. Позивач просить суд: визнати незаконними дії відповідачів [PERSON] та [PERSON] по виселенню її та сина [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS]; вселити її та дитину [PERSON] в квартиру [ADDRESS]; зобов'язати відповідачів [PERSON], [PERSON] та інших осіб не чинити їй та дитині перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] 22.06.2015 року позивачем було подано уточнення до позовної заяви, в яких позивач просить суд: визнати незаконними дії відповідачів [PERSON] та [PERSON] по виселенню її та сина [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS]; вселити її та дитину [PERSON] в квартиру [ADDRESS]; зобов'язати відповідачів [PERSON], [PERSON] не чинити їй та дитині перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], надавши вільний доступ в квартиру та ключі від квартири. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні вказали, що уточнені позовні вимоги визнають в частині вселення дитини в квартиру. Вимоги в іншій частині не визнають, оскільки позивача та дитину відповідачі з квартири не висиляли, перешкод у користуванні не чинили. [PERSON] не бажає, щоб колишня дружина проживала у квартирі, проте не він не [PERSON] здійснювали перешкод позивачу у праві користування. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в частині забезпечення прав дитини на проживання за місцем реєстрації, просила їх задовольнити в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав: Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.09.2007 року. Шлюб розірвано 20.11.2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6-8). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 12.07.1999 року квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] (а.с.58). Позивач [PERSON] та дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та проживали в квартирі як під час шлюбу позивача та [PERSON], так і після розірвання шлюбу, що сторонами не оспорюється. 09.05.2015 року [PERSON] звернулась до Вугледарського МВ ГУМВС України в Донецькій області з повідомленням, яке внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань, про те, що 08.05.2015 року в період часу з 07.45 годин до 20.45 годин [PERSON], знаходячись за адресою: [ADDRESS] самовільно, без відома [PERSON] змінив серцевину верхнього замку вхідної двері до квартири [ADDRESS], чим перешкодив вільному доступу до приміщення де остання мешкає та зареєстрована (а.с.10). Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 Житлового Кодексу Української РСР. Відповідно до положень Житлового Кодексу Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Суд приходить до висновку, що позивач та дитина вселилися та зареєструвалися в квартирі на законних підставах. Питання щодо втрати позивачем права користування квартирою не вирішувалось. Суд не бере до уваги наданий позивачем диск відеозапису весілля, оскільки він не відповідає вимог ст. 59 ЦПК України щодо допустимості доказів. Вимога позивача про визнання незаконними дії відповідачів не підлягає задоволенню оскільки не відповідає приписам ст. 15 ЦК України та не відноситься до компетенції суду під час розгляду цивільних справ. Доводи відповідача [PERSON] про те, що він проти проживання в квартирі позивачки, оскільки з нею припинені шлюбні відносини, не обґрунтовані, оскільки припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє позивача права користування займаним приміщенням. Щодо доводів відповідача [PERSON] та його представника, щодо недоведеності факту перешкоджання користування житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт перешкоджання у користуванні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується фактом звернення позивачки до міліції, тому є підстави усунути перешкоди в праві користування позивача та дитини квартирою, шляхом їх вселення та зобов'язання не чинити перешкод в праві користування квартирою № 40 будинку та надати ключі від квартири. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод в праві користування позивача та дитини квартирою, шляхом їх вселення та зобов'язання відповідачів не чинити перешкод в праві користування квартирою № 40 будинку та надати ключі від квартири.

Outcome: partial