Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Виконавчий комітет Центрально-міського району м. Кривого Рогу, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яку 01.11.2016 року уточнила. Свій позов вона обґрунтовує тим, що на праві приватної власності їй належить нерухоме майно будинок, розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Врубеля 37. Відповідач [PERSON] є онуком позивача та зареєстрований за цією адресою з 09.10.2015 року, але ніколи не мешкав у будинку, не має за цією адресою жодних речей, та не сплачує за цей будинок комунальні послуги, а саме на нього додатково нараховуються комунальні платежі, які саме позивачка змушена сплачувати самостійно. Де реально на сьогоднішній час мешкає відповідач, позивачка не знає, але у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку зі спірного житла він не бажає. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 37, що розташованого по вул. Врубеля в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, знявши [PERSON] з реєстраційного обліку з вищевказаної адреси. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, не проти розгляду справи без застосування технічного запису та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово, належним чином за єдиним відомим місцем проживання - місцем реєстраційного обліку, про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав суду жодної заяви або клопотання, тому, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Центрально-міської районної у місці ради, також не зявився до суду, про дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином. 18.11.2016 року судом було отримано від них заяву, згідно якої просять суд слухати справу без участі їх представника, та за умов доведеності обставин по даній справі, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на праві приватної власності їй належить нерухоме майно будинок, розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Врубеля 37 (а.с.3-4). Відповідач [PERSON] є онуком позивача та зареєстрований за цією адресою з 09.10.2015 року (а.с.5,6), але ніколи не мешкав у будинку, не має за цією адресою жодних речей (а.с.7-8), та не сплачує за цей будинок комунальні послуги, а саме на нього додатково нараховуються комунальні платежі, які саме позивачка змушена сплачувати самостійно. Де реально на сьогоднішній час мешкає відповідач, позивачка не знає, але у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку зі спірного житла він не бажає. В звязку з чим вона змушена звертатися до суду з цим позовом. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 150 Житлового Кодексу України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так, у ч. 1 ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Окрім того, ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обовязків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином вбачається, що інакше як з допомогою суду позивач не зможе захистити свої права, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved