Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. В позові зазначила, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. Йому на праві власності належала ? частка земельної ділянки площею 5,57 га., яка розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, та складається з земельної ділянки площею 1,8100 га., кадастровий № 2322183500:31:001:1855, і земельної ділянки площею 3,7600 га., кадастровий № 2322183500:31:001:1856. Зазначена частка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М. 06.07.2012 року, р. № 1109. Цільовим призначенням є ведення сільськогосподарського виробництва. Власником іншої ? частки зазначеної земельної ділянки є [PERSON], відповідач по справі. [PERSON] подав до Запорізької районної державної адміністрації документи для переоформлення успадкованої частини земельної ділянки на своє ім'я. Але оформити відповідні документи та отримати Державний акт про право приватної власності на землю він не встиг. Тому в кадастровому плані на земельну ділянку власником ще зазначено його та відповідача матір - [PERSON]. Позивачка, як дочка померлого [PERSON], є єдиним його спадкоємцем першої черги за законом. Вона проживала з батьком на день його смерті однією сім'єю, зареєстрована з ним за однією адресою. Таким чином, вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті батька. Для оформлення своїх спадкових справ вона звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] Однак нотаріус відмовився видавати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті її батька, так як у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності померлого на зазначену земельну ділянку, тобто оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом, виданий [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позов підтримала в повному обсязі, просить суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа по справі - приватний нотаріус ЗМУЮ [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори [PERSON] 06.07.2012 року, р. № 1109, належала ? частка земельної ділянки площею 5,57 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, та складається з земельної ділянки площею 1,8100 га., кадастровий № 2322183500:31:001:1855, і земельної ділянки площею 3,7600 га., кадастровий № 2322183500:31:001:1856. Цільовим призначенням є ведення сільськогосподарського виробництва. Власником іншої ? частки зазначеної земельної ділянки є [PERSON], відповідач по справі. [PERSON] подав до Запорізької районної державної адміністрації документи для переоформлення успадкованої частини земельної ділянки на своє ім'я. Але оформити відповідні документи та отримати Державний акт про право приватної власності на землю він не встиг. Тому в кадастровому плані на земельну ділянку власником ще зазначено його та відповідача матір - [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем за законом після його смерті є [PERSON] Вона проживала з батьком на день його смерті однією сім'єю, зареєстрована з ним за однією адресою. Таким чином, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки від 09.04.2014 року Квартальним комітетом № 50 Заводського району м. Запоріжжя вбачається, що [PERSON], [INFO] до дня своєї смерті - [INFO] року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON], [INFO] У встановлений законом строк для оформлення своїх спадкових справ позивачка звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] Однак нотаріус відмовився видавати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті її батька, так як у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності померлого на зазначену земельну ділянку, тобто оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом, виданий [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Всі зазначені обставини підтверджено матеріалами справи, ніким не заперечені. Відповідно ст.392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року №868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Так як позивачка фактично прийняла спадщину, то суд вважає за можливе визнати за нею право власності на ? частку земельної ділянки площею 5,57 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved