Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що з 08.06.2002 року вона та відповідач перебували у юридичному шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадського стану Димитровського міського управління юстиції. Від сумісного подружнього життя мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Рішенням Димитровського міського суду від 29.07.2011 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Позивач з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Спорів стосовно міста проживання дитини не було. Весь час відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже 7 років, вона не памятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачила. З 21.06.2011 року, за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти. З 01.01.2014 року по теперішній час аліменти позивач не отримує, жодного разу відповідач навіть не поцікавився, за які кошти виховується та зростає дитина. До того ж, відповідач веде антисоціальний та аморальний спосіб життя. Просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні до малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить внести відповідні відомості в актовий запис № 467, зроблений 20.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, про народження [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] суду пояснила, що в 2002 році вона уклала шлюб з відповідачем. Від сумісного подружнього життя в них народилася донька. В серпні 2011 року вони з відповідачем розійшлися. Чотири з половиною роки відповідач не бачив своєї доньки. В 2015 році вона хотіла вивезти дитину за межі України, але відповідач на це не дав своєї згоди. Дитина не памятає відповідача, вона називає батьком іншого чоловіка - її теперішнього чоловіка [PERSON]. Відповідач повністю відмовився від них коли позивач уклала шлюб з іншим чоловіком. Відповідач знав де проживає його донька, але ні разу за цей час не приходив до неї. Відповідач веде аморальний спосіб життя, вживає наркотичні засоби. З 2011 року відповідач жодного разу не бачив своєї доньки, не надавав ніякої допомоги, позивач ніколи не забороняла бачитися та спілкуватися з дитиною. Коли позивач з відповідачем розійшлися, дитині було два з половиною роки, дитина питала де її батько, на що вона відповідала, що він на праці. Позивач дзвонила відповідачу і просила щоб той зателефонував своїй дочці, але він не дзвонив. Позивач зазначила, що відповідач більше чотирьох років ухиляється від батьківських обовязків, не сплачує аліменти, тому вона просить суд позбавити його батьківських прав стосовно їх спільної дочки [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що вони з позивачем дійсно перебували в юридичному шлюбі. В 2008 році у них народилася дитина [PERSON]. У нього був період, коли він переживав розірвання шлюбу, почав вживати алкогольні напої. Після розірвання шлюбу відповідач кожного дня приходив до дитини протягом першого місяця, але позивач сказала, що не треба приходити так часто. Він став приходити рідше. В останній час він не приходить до дитини тому, що не має часу, йому доводиться піклуватися за його матірю [PERSON], у якої діагноз атеросклероз. Батько в нього помер. Він один син у своєї матері, тому з самого ранку він піклується про матір: прибирає, пере, готує їжу. Звільнився з роботи він в 2013 році, з того моменту не сплачує аліменти. Коли працював на підприємстві, сплачував аліменти вчасно. На теперішній час він перебуває на обліку в центрі зайнятості, щоб знайти собі роботу. Останній раз взимку 2014 року, коли відповідач гуляв з дочкою, [PERSON] сказала йому, що мати назвала його поганим. Відповідач вважає, що позивачка спеціально налаштовує негативно проти нього доньку. Інколи він приходив до доньки в стані алкогольного сп*яніння. Гуляв з донькою мало, тому що дзвонила позивачка і казала вести дитину додому. Для відповідача головне зараз це його хвора мати. Спілкуватися з дитиною йому бракує грошей. За ці чотири с половиною роки він нічого для дитини не зробив. На даний час він не вживає наркотичних засобів, до кримінальної відповідальності не притягувався. Треті особи орган опіки та піклування Красноармійської райдержадміністрації та відділ державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції в судове засідання не з*явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позов підтримали у повному обсязі. Свідок [PERSON] в суді показала, що позивач є її дочкою, а малолітня [PERSON] - онучкою. ЇЇ донька та зять мешкали разом деякий час, згодом відповідач почав вживати спиртні напої та дрався. Дочка почала ходити в синцях. Одного разу відповідач вдарив позивача настільки сильно, що в неї лопнуло віко, яке потім зашивали. В 2011 році вони розірвали свій шлюб. Спочатку відповідач сплачував аліменти, але згодом він покинув роботу та перестав виплачувати аліменти. Відповідач тільки один раз навідувався до доньки після розірвання шлюбу. Їй це достовірно відомо, оскільки дочка працювала, а вона відводила онучку до дитячого садка, забирала її, знаходилась з дитиною цілий день. Чому відповідач не працює їй не відомо. Будь-яких подарунків відповідач своїй дочці не передавав, окремо аліментів ніякої допомоги не надавав. Останні декілька років і аліменти не сплачує. На цей час [PERSON] не згадує відповідача. [PERSON] Григорович, який доводиться позивачу чоловіком, в судовому засіданні показав, що він познайомився з позивачем наприкінці 2011 року. Наприкінці 2012 року забрав до себе жити позивача з її донькою. Потім зробили ремонт та переїхали до квартири позивача. На даний час вже рік проживають в будинку його батька в сел. Рівне Красноармійського району. Відповідача бачить третій раз в своєму житті. Першого разу побачив відповідача в 2012 році після того як вони їздили відпочивати с дружиною та донькою в Крим. Колись позивач брала в борг у відповідача 1200 гривень. Відповідач прийшов за боргом к позивачу. Він разом з відповідачем пішли до банкомату, він зняв гроші та віддав відповідачу. В минулому році він запропонував відповідачу відмовитися від дитини, але відповідач відмовився. Дитина називає його батьком, він повністю забезпечує дружину та дитину, хоче удочерити дитину. Дитина називає його батьком приблизно з середини 2012 року, за відповідача вони в сім*ї не балакають, дитина його не пам*ятає. Ніхто спеціально не змушував дитину, вона просто його забула, оскільки він не з*являється вже багато років в його житті. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими у даному судовому засіданні наступні обставини. Батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про її народження та свідоцтва про одруження [PERSON] з [PERSON] у зв*язку з чим [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 11, 26). Сторони перебували в юридичному шлюбі з 8 червня 2002 року (а.с. 10), але рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 29 липня 2011 року шлюб між ними розірвано (а.с. 13-14). За час спільного проживання відповідач за місцем проживання за адресою: [INFO], мікрорайон «Молодіжний»[ADDRESS] зарекомендував себе негативно, жодного разу не з*явився до доньки після розірвання шлюбу, у вихованні, оздоровленні та житті [PERSON] участі не приймав (а.с. 24). Дитина [PERSON] здорова, на диспансерному обліку в Димитровській міській центральній лікарні не перебуває (а.с. 18). На даний час дитина проживає разом з матір*ю [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). За даною адресою дитині створені належні умови для її утримання та виховання, мати та її чоловік приділяють достатньо уваги вихованню та навчанню дитини (а.с. 25). Позивач [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 17). З 7 липня 2011 року до 22 січня 2015 року [PERSON] відвідувала дитячий учбовий заклад № 4 «Іскорка». За зазначений період дитину в дитячий заклад приводила та забирала мама, батько в ДУЗ не з*являвся (а.с. 20). Зараз відвідує Рівненський дитячий садок № 26 «Сонечко» з 26 січня 2015 року по теперішній час. Дитину приводить та забирає мама [PERSON] та [PERSON], дитина відвідує дитячий садок чистою, охайно одягнутою, розвиток дитини відповідає віковим нормам. Відвідування дитячого садка сплачується своєчасно, заборгованості немає. [PERSON] [PERSON] педагогічні працівники і адміністрація дитячого садка не знають (а.с. 19, 23). Батько дитини [PERSON] здоровий, не перебуває на обліку у лікаря терапевта, група інвалідності йому не встановлювалась (а.с. 65). Доходів у вигляді пенсії або інших соціальних виплат в управлінні Пенсійного фонду України в місті Димитров та управлінні соціального захисту населення Димитровської міської ради не отримує, перебуває з 1 липня 2015 року на обліку Димитровського міського центру зайнятості, з 6 жовтня 2015 року отримує допомогу по безробіттю (а.с. 43-45). Мешкає за адресою: місто Димитров Донецької області, мікрорайон «Молодіжний» [ADDRESS], за якою 12 серпня 2015 року працівниками служби у справах дітей Димитровської міської ради була спроба провести обстеження умов проживання, але [PERSON] в квартиру працівників служби у справах дітей не впустив. Зі слів голови об*єднання співвласників багатоквартирного будинку «Альфа» міста Димитров в квартирі передбачено і функціонує центральне електропостачання, водопостачання, теплопостачання. Газопостачання передбачено, але не функціонує. Квартира знаходиться в занедбаному стані (а.с. 28). 8 серпня 2011 року Димитровським міським судом Донецької області з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 15-16). Виконавчий лист за рішенням суду перебуває на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції, заборгованість по аліментам виникла починаючи з 12 листопада 2013 року. За період з 12 листопада 2013 року по теперішній час у виконавчому провадженні відсутні квитанції про сплату боржником аліментів. Боржник до відділу не з*являється, про те, що він перебуває на обліку у центрі зайнятості державному виконавцю було не відомо, тому аліменти із допомоги по безробіттю не утримувалися. Заборгованість по аліментам за період з 12 листопада 2013 року до 4 лютого 2016 року становить 27327,19 гривень (а.с. 83). За даними Комунального закладу «Димитровський центр первинної медико-санітарної допомоги», наданими станом на 28 січня 2016 року, [PERSON], [INFO] була оглянута вдома 27 січня 2016 року сімейним лікарем, 28 січня 2016 року вдома оглянута психіатром та невропатологом. На теперішній час хвора знаходиться на диспансерному нагляді з діагнозом: судинна деменція, астеноневротичний синдром, атеросклероз сосудів головного мозку ІІІ ст., ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз СН І. на теперішній час хвора потребує постійного стороннього догляду (а.с. 79). Як пояснив в судовому засіданні відповідач, медична документація його матері знаходиться вдома, він в 2013 році звертався в лікарню, не пам*ятає з якого приводу і залишив медичні картки матері вдома. З 2013 року до огляду матері за запитом суду він до лікарні за допомогою або із скаргами на стан здоров*я матері не звертався. Орган опіки та піклування Красноармійської райдержадміністрації у висновку № 01-0483-33 від 28 вересня 2015 року вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] доцільним стосовно доньки [PERSON] (а.с. 27-28). Дослідивши надані суду дані у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 18 та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ці положення міжнародного законодавства знайшли своє визначення у законодавстві національному, відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України якого, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У випадку виникнення підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема у разі ухилення від своїх обов*язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, наведені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов*язками. Відповідач [PERSON] допустив всі зазначені фактори щодо малолітньої [PERSON], взагалі відсторонившись від її виховання протягом більш ніж чотирьох років, від її утримання більш ніж двох років поспіль. Тривалість невиконання відповідачем своїх батьківських обов*язків свідчить про свідоме нехтування ним цими обов*язками. В судовому засіданні, на підставі даних, наданих Димитровською центральною міською лікарнею, Димитровським міським центром зайнятості, органу опіки та піклування Красноармійської райдержадміністрації встановлено, що відповідач [PERSON] здоровий, протипоказань для працевлаштування не має, але зусиль для працевлаштування не робить, матеріально дитину не забезпечує, взагалі не приймає участі у її вихованні і не цікавиться її життям. Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обовязків суду не надано. Суд не приймає доводи відповідача щодо неможливості виконання ним батьківських обов*язків через догляд ним за хворою матір*ю, оскільки ним суду не надано даних про тривалість хвороби матері, що така хвороба матері потребувала уваги відповідача протягом всього часу (чотирьох років), коли відповідач не приділяв уваги вихованню дитини. Як вбачається з пояснень відповідача та наданої лікарнею інформації, медична документація щодо його матері в лікарні відсутня декілька років, перебуває вдома у відповідача, за медичною допомогою його мати протягом цих кількох років не зверталась, відповідач особисто за допомогою по догляду за хворою матір*ю до будь-яких соціальних служб також не звертався, що свідчить про намагання скористатися хворобою матері для виправдання своєї бездіяльності щодо участі в утриманні та вихованні дочки. Враховуючи всі обставини, задля захисту інтересів малолітньої [PERSON], суд вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON] стосовно неї батьківських прав. Щодо позовних вимог про внесення відповідних відомостей в актовий запис № 467, зроблений 20 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області про народження [PERSON], [INFO], суд вважає необхідним зазначити. Місцевий суд за своїми повноваженнями не вносить будь-яких відомостей до актових записів, це є обов*язком відділів реєстрації актів цивільного стану, який не є відповідачем у даній справі. Внесення наведених вище відомостей в актовий запис народження дитини є наслідком судового рішення, яке є саме по собі підставою для внесення таких відомостей і перебуває у площині виконання судового рішення про позбавлення батьківських прав у зв*язку з чим суд вважає таку вимогу позивача зайво заявленою і яка задоволенню не підлягає. На підставі ст. 150, 151, 164, 171, 180, 182 СК України,

Outcome: partial