Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний її надавати. Тому, позивач звернулась з цим позовом до суду та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі по 1 / 3 частки від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач та його представник не заперечили щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, але у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому просили врахувати, що відповідач працює і крім заробітної плати, інших доходів та нерухомого майна, яке б належало йому на праві власності немає. Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи наведене, те, що у сторін є неповнолітній син, відповідач має постійну роботу, отримує заробітну плату в середньому 2 720 грн. на місяць, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання неповнолітнього сина, інших доходів та нерухомого майна, зареєстрованого за ним на праві власності, немає, то суд дійшов до висновку про задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліментів у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення, а саме з 29 травня 2017 року, розмір яких відповідає положенням ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України. Також суд, допускає рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. Оскільки позивач при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial