Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування. В якому прохала: визнати за [PERSON] право власності на майно померлого [PERSON] - садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований за адресою - [ADDRESS] в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] року помер її - [PERSON] батько - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою - [ADDRESS]. 30 грудня 1977 року між Міським ЖУ виконкому Полтавської міської ради депутатів трудящих та [PERSON] було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, за адресою [ADDRESS], площею 435 кв.м. 17 травня 1988 року проведено в натурі відвід садибної дільниці під індивідуальне житлове будівництво [PERSON] 07 червня 1988 року рішенням виконавчого комітету Октябрської районної ради народних депутатів [PERSON] дозволено здати в експлуатацію побудованих будинок по [ADDRESS] та зареєструвати його в інвентар бюро, після чого оформити право власності на нього. 15 липня 1988 року приймальна комісія прийняла будинок по [ADDRESS] в експлуатацію. 22 жовтня 1986 року Полтавським міським БТІ виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Проте в зв'язку з необізнаністю з порядком реєстрації права власності побудований жилий будинок, [PERSON] за життя не здійснив. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, 16 липня 2015 року вона - [PERSON] звернулася до Першої Полтавської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою - [ADDRESS] та було рекомендовано звернутися до суду з позовом, тому вона і звертається до суду з даним позовом. 15 грудня 2015 року ухвалою суду замінено неналежного відповідача територіальну громаду м. Полтави в особі Полтавської міської ради на належних [PERSON], [PERSON] та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору територіальну громаду м. Полтави в особі Полтавської міської ради. Позивач [PERSON] до суду не з»явилася, надавши суду клопотання. В якому зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, прохала проводити судове засідання без її участі та технічної фіксації судового процесу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про визнання позову та не заперечувала проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, без участі, без фіксування судового процесу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про визнання позову та не заперечувала проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, без участі, без фіксування судового процесу. Третя особа територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради до суду свого представника не направили, будучи належним чином повідомлені (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи та не надали суду дані про причину неявки. Третя особа ДН Полтавської державної нотаріальної контори Рой Т.В. в судове засідання не з'явилася, надіславши суду лист про розгляд справи без участі, зазначивши, що при вирішенні справи покладається на розсуду суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 30 грудня 1977 року між Міським житловим управлінням виконкому Полтавської міської ради депутатів трудящих в особі начальника міськжитлуправілння [PERSON] та, [PERSON] було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, який посвідчено 26 січня 1978 року нотаріусом Першої Полтавської державної контори Полежаєвою Н.П. за р.№2-930, на якому відсутній напис про реєстрацію права власності (а.с.8-9). 17 травня 1988 року представником виробничої групи Управління головного архітектора Козакова В.М. проведено в натурі відвід садибної дільниці під індивідуальне житлове будівництво [PERSON], що підтверджується відповідним актом. (а.с.13). Таким чином, за життя [PERSON] зобов'язувався побудувати на земельній ділянці, що надана в безстрокове користування за адресою - [ADDRESS], площею 435 кв.м одноповерховий жилий будинок, житловою площею 53,3 кв.м, кількістю кімнат чотири на віддалі 1,80 метрів від червоної лінії забудови; сарай, сарай-гараж, згідно проекту затвердженого УГА від 27 грудня 1977 року, мусорний ящик, помийну яму, вбиральню, загородити садибу з боку вулиці зеленою огорожею. 07 червня 1988 року рішенням виконавчого комітету Октябрської районної ради народних депутатів №294 [PERSON] дозволено здати в експлуатацію побудованих будинок по [ADDRESS] та зареєструвати його в інвентар бюро після чого оформити право власності на нього. (а.с.10). 15 липня 1988 року актом про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння, приймальна комісія прийняла будинок по [ADDRESS] в експлуатацію. (а.с.11). Згідно довідки ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» №5682 від 07 липня 2015 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS] відповідає наступним характеристикам: житловий будинок «А-2»; погріб вхідний «Б»; огорожа №1. В технічному паспорту станом на 24 червня 2015 року самочинне перепланування та реконструкція відсутня. У відповідності до матеріалів Полтавського БТІ «Інвентаризатор» станом на 31 грудня 2012 року реєстрація права власності на житловий будинок за адресою - [ADDRESS] не проводилась. (а.с.14). Таким чином, за життя [PERSON] реєстрація права власності на житловий будинок збудований у 1988 році за адресою - [ADDRESS] не проводилась. [INFO] року помер [PERSON], про що Центральним ВДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області 22 травня 2012 року складено відповідний актовий запис за № 926, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], зареєстроване та видане Центральним ВРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області 22 травня 2012 року (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини установлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] являються доньки померлого : [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією : паспорта на ім»я [PERSON]; паспорта на ім»я [PERSON]; паспорта на ім»я [PERSON]. 05 листопада 2012 року [PERSON], [PERSON] подали до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини (а.с.7). 05 листопада 2012 року Першою Полтавською держнотконторою заведена спадкова справа №524/2012 після смерті [PERSON] (а.с.7). На підставі ч.1 ст.1223 ЦК України, [PERSON] прийняла спадщину від спадкодавця, шляхом звернення до держнотаріуса Першої Полтавської держнотконтори із заявою 05 листопада 2012 року про прийняття спадщини у встановлений законом строк (а.с.7). 16 липня 2015 року постановою ДН Першої Полтавської державної нотаріальної контори Рой Т.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії : відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] в зв'язку з тим, що не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с.7). Відповідно до рекомендацій викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавце\-ві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У спадщину можуть передаватися як певні речі (жилі будинки, квартири, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, предмети особистого користування, земель\-ні ділянки, транспортні засоби, грошові суми, цінні папери тощо), так і майнові права. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як слідує із ст.31.Особливості державної реєстрації прав на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках та збудовані до 05 серпня 1992 року ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»:для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, розташовані на територіях міських рад та закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка і погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, розташовані на територіях міських рад та закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації є необов'язковим. Згідно п.6 постанови №5 Пленуму Вищого ССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»: незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, за життя у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на нерухоме майно - на садибний (індивідуальний) житловий будинок у [ADDRESS], але не було зареєстровано у встановленому порядку, через що є підстава для переходу права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою - [ADDRESS] в порядку правонаступництва до [PERSON] На підставі викладеного суд приходить до висновку визнати за [PERSON] право власності на майно - садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований за адресою - [ADDRESS] в порядку правонаступництва після [PERSON], який помер [INFO] року. Згідно п.29 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування : розмір судового збору, порядок його сплати та звільнення від сплати встановлюються законом. Зокрема, необхідно враховувати, що при обчисленні судового збору у справах про спадкування майна не береться до уваги вартість успадкованого майна, про яке зазначено в пункті 16 частині першої статті 4 Декрету Кабінетів Міністрів України від 21 січня 1993 року №7-93 «Про державне мито».

Outcome: partial