Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою, виділ частки нерухомого майна із спільної часткової власності, припинення спільної часткової власності та просить визначити порядок користування земельною ділянкою розміром 497 м/кв., між нею та [PERSON] і [PERSON] за адресою [ADDRESS] , відповідно до висновку земельно-технічної експертизи № 11 від 15.04.2020 року, по фактичному користуванні в розмірі 226 м/кв, що позначено синім кольором. Виділити [PERSON] із спільної часткової власності належну їй Ѕ частину частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] , що складається в будинку літ. «А-1» із: наступних приміщень: коридору І площею 3,1 м/кв, сіней 1-1 площею 5,6 м/кв., ванни 1-2 площею 3,4 м/кв., кімнати 1-3 площею 21,1 м/кв, сіней 1-4 площею 5,4 м/кв., загальною площею 38,6 м/кв., в тому числі житловою 21,1 м/кв., господарські споруди : погріб літ. «б», вбиральня літ «В», літня кухня з добудовою літ. «Б1,б 1», ворота № 3. Припинити право її спільної часткової власності на належну Ѕ частку нерухомого майна у будинку [ADDRESS] . Визнати за нею право власності, як на окремий об`єкт нерухомого майна на частину будинку [ADDRESS] , яка складається в будинку літ. «А1»: наступних приміщень : коридору І площею 3,1 м/кв, сіней 1-1 площею 5,6 м/кв., ванни 1-2 площею 3,4 м/кв., кімнати 1-3 площею 21,1 м/кв, сіней 1-4 площею 5,4 м/кв., загальною площею 38,6 м/кв., в тому числі житловою 21,1 м/кв., господарські споруди: погріб літ. «б», вбиральня літ «В», літня кухня з добудовою літ. «Б1,б1», ворота № 3. Свій позов обґрунтовує тим, що їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину ВАС№880508 від 17.01.2003 року належить 1/2 частина жилого будинку з частиною надвірних споруд, що розташована на неприватизованій земельній ділянці площею 497 м/кв, та знаходиться в [ADDRESS] . До належної їй частини нерухомого майна входить, частина житлового будинку літ.А, що складається із наступних приміщень : коридору І площею 3,1 м/кв, сіней 1-1 площею 5,6 м/кв., ванни 1-2 площею 3,4 м/кв., кімнати 1-3 площею 21,1 м/кв, сіней 1-4 площею 5,4 м/кв., загальною площею 38,6 м/кв., в тому числі житловою 21,1 м/кв., господарські споруди : погріб літ. «б», вбиральня літ «В», літня кухня з добудовою літ. «Б1 ,б1», ворота № 3. Загальна площа земельної ділянки, за вказаною адресою, яка використовується для обслуговування житлового будинку і господарських споруд становить 497 м/кв. Інша частина житлового будинку із господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , належала [PERSON] , який помер [INFO] , відповідачі по справі - [PERSON] , та [PERSON] , спадкоємці майна померлого, відповідно до заповіту. Фактично житловий будинок і земельна ділянка розділені між співвласниками, вже більше 20 років. Зазначила, що вона з 2003 року користується належним їй майном в тому порядку, як зазначила і інший співвласник також за своє життя користувався фактично належною йому частиною окремо від неї. Посилається на те, що в силу побутових обставин та враховуючи, що належне майно перебуває у спільній частковій власності, виникла потреба у визначенні порядку користування земельною ділянкою, виділ частки нерухомого майна із спільної часткової власності, припинення спільної часткової власності. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, причина неявки невідома. Відзив на позовну заяву відповідно до норм ст. 178 ЦПК України не надавали, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надходило. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились, з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ухвали суду від 17.09.2020 року відкрито провадження по справі Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину [NUMBER] від 17.01.2003 року (а.с.18) [PERSON] належить 1/2 частина жилого будинку з частиною надвірних споруд, що розташована на неприватизованій земельній ділянці площею 497 м/кв, та знаходиться в [ADDRESS] . До належної їй частини нерухомого майна входить, частина житлового будинку літ.А, що складається із наступних приміщень : коридору І площею 3,1 м/кв, сіней 1-1 площею 5,6 м/кв., ванни 1-2 площею 3,4 м/кв., кімнати 1-3 площею 21,1 м/кв, сіней 1-4 площею 5,4 м/кв., загальною площею 38,6 м/кв., в тому числі житловою 21,1 м/кв., господарські споруди : погріб літ. «б», вбиральня літ «В», літня кухня з добудовою літ. «Б1 ,б1», ворота № 3. Загальна площа земельної ділянки, за вказаною адресою, яка використовується для обслуговування житлового будинку і господарських споруд становить 497 м/кв. Інша частина житлового будинку із господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , належала [PERSON] , який помер [INFO] . Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна померлого, відповідно до заповіту. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30.10.2006 року (а.с. 40-42) було визнано за [PERSON] право власності на самочинні споруди, а саме на сіни «а-3» розміром 2.36х4.7м, ганок «а-1» розміром 0,9хх1.1 м, переобладнання частини сараю «Б» під літню кухню «Б-1» розміром 2.48х3.38 м з добудовою «б-1» розміром 1.18х2.48 м, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Встановлено, що фактично житловий будинок і земельна ділянка розділені між співвласниками. Кожен співвласник користується окремою частиною будинку, які в технічному паспорті на будинок зазначені як окремі квартири, мають окремі входи до цих квартир, окреме електропостачання, газопостачання та інші комунальні послуги. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Відповідно до ч. 5, ст. 319 ЦК України наявне в однієї особи право не може порушувати право іншої особи. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно зі ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки; компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою; право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання; у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється; така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Статтею 90 ЗК України (в редакції, що діяла на момент життя попередніх власників житлового будинку і моєї спадкодавці, ) на землях міст при переході прав власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. За правилом ч.2 ст.120 ЗК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч.5 ст.319 ЦК). Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні ст. 120 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі. Встановлено, що житловий будинок, який належить сторонам, як співвласникам поділений в натурі. Кожен співвласник користується окремою частиною будинку, які в технічному паспорті на будинок зазначені як окремі квартири, мають окремі входи до цих квартир , окреме електропостачання , газопостачання та інші комунальні послуги. Відповідно до пунктів 6,7 постанови Пленуму №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно зі ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки; компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою; право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання; у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється; така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до п.19 Постанови пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Отже, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved