Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом (у подальшому уточнений) до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] , який придбала у власність на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.1995, посвідченого приватним нотаріусом Вінніченко Ж.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 9936. Право власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в 2013 році. Як з`ясувалось у 2019 році, під час придбання будинку у ньому була зареєстрована [PERSON] [INFO] (вірну дату слід вважати [INFO] ) народження, яка померла [INFO] . Зазначає, що на звернення до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради із заявою від 07.08.2019 про зняття померлої [PERSON] з реєстрації, отримала відмову, яка була обґрунтована відсутністю оригінала свідоцтва про смерть. Надати оригінал свідоцтва про смерть вона не має можливості, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» повторне свідоцтво про смерть видається другому з подружжя та близьким родичам померлого. Таким чином, вирішити питання зняття з реєстрації померлої [PERSON] досудовим шляхом вона не може, а наявність зареєстрованої особи в належному їй будинку перешкоджає їй, як власнику, у користуванні майном. За таких обставин, звернулася до суду та просить усунути перешкоди у здійсненні користування, шляхом зобов`язання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради зняти з реєстрації місця проживання особи [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із її смертю [INFO]. Ухвалою суду від 05.09.2019 прийнято, відкрито провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.11.2019 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Додатково суду пояснила, що нею було придбано будинок в 1995 році і тоді вона не звернула увагу, що у домовій книзі є інформація про те, в будинку зареєстрована [PERSON] , яка померла ще в 1993 році. В минулому році при оформленні субсидії з`ясувалось, що [PERSON] зареєстрована у будинку, хоча померла, яка не є її родичкою та ніким їй не приходиться. Судовий збір просила залишити за собою. Представник відповідача Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився, до початку надано заяву від 03.01.2020, в якій просить проводити розгляд справи без участі їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують. Заслухавши думку позивачки, враховуючи позицію відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини: встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу будинку від 30.09.1995 [PERSON] продала [PERSON] будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці, розміром 600 кв.м. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Вінніченко Ж.В. та зареєстрований в реєстрі за № 9936. Тож, будинок [ADDRESS] на праві приватної власності одноосібно належить [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №5877823 від 09.07.2013. Згідно з будинковою книгою за вказаною адресою: [ADDRESS] , з 24.12.1969 зареєстрована [PERSON] , [INFO] , яка не є родичкою та членом сім`ї позивачки і ніколи такою не була. Крім того, відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00024847712 від 07.12.2019 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис № 816, яка проживала за адресою [ADDRESS] . Тобто, з вищевикладеного вбачається, що на час укладення договору купівлі-продажу від 30.09.1995 [PERSON] вже померла - ще [INFO]. Як передбачено ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ст. 13 ч.ч. 1, 2, 3, 4 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] померла ще задовго до набуття у власність позивачкою вказаного будинку, проте органами реєстрації місця проживання не була знята з реєстраційного обліку. Як встановлено, позивачка 01.08.2019 звернулася із заявою №60728 до відповідача про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] . Між тим, їй було відмовлено у задоволенні цієї заяви з підстав відсутності оригіналу документу - свідоцтва про смерть цієї особи. При цьому, не будучи родичкою та членом сім`ї померлої позивачка не могла і не може отримати та надати такий документ. Отже, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що цивільні права позивача як власника нерухомого майна порушуються наявністю реєстрації в її житлі сторонньої померлої особи, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що обраний позивачем. Крім того, вирішення даного спору, жодним чином не порушує права та інтереси будь-яких осіб. Судом встановлено, що позивач не може користуватися своїми правами щодо користування та розпорядження нерухомим майном, за наявності права на проживання у будинку особи [PERSON] , яка є померлою ще до набуття позивачем права власності на нерухоме майно. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, а саме, слід усунути позивачеві перешкоди у здійсненні права користування власністю: [ADDRESS] шляхом зобов`язання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради зняти з реєстрації місця проживання: [ADDRESS] - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (актовий запис № 816 від 03.04.1993). На підставі викладеного та

Outcome: approved