Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог позивач зазначила, вона є основним наймачем квартири №98, що розташована в будинку №20 по вул. Юності у смт. Північне м. Торецька Донецької області. За вказаною адресою також зареєстрований син позивача [PERSON], який у січні 2016 року виїхав до Російської Федерації, при цьому не знявшись з реєстрації з зазначеної квартири. З того часу відповідач не мешкає за адресою своєї реєстрації, особистих речей його в квартирі не має, за житло не піклується, комунальні платежі не сплачує, поточні ремонти не проводить. З наведених підстав позивач ставить питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] є основним наймачем квартири №98, що розташована в будинку №20 по вулиці Юності у смт. Північне в місті Торецьку Донецької області, де фона зареєстрована та фактично проживає. Відповідно до довідки від 01.11.2018 року, виданої Комунальним підприємством «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради у вказаній квартирі зареєстрований, зокрема [PERSON], який є сином позивача. Згідно з актом вуличного комітету від 01.11.2018 року, складеного головою вуличного комітету в присутності сусідів встановлено, що відповідач у спірній квартирі не проживає з січня 2016 року по теперішній час. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з січня 2016 року проживає у Російській Федерації і не має наміру повертатись до міста Торецьк Донецької області. За таких обставин, наведені докази у справі вказують про не проживання відповідача у вказаній квартирі. Як передбачено ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріали справи не містять доказів щодо поважності відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації. На підставі викладеного, враховуючи, що позивач є основним наймачем квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м. Торецьк, смт. Північне, вул. Юності, буд. 20, кв. 98, знайшли підтвердження обставини відсутності відповідача, який є сином позивача, без поважних причин понад шість місяців у вказаній квартирі, судом встановлено, що відповідач не заперечує проти позовних вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Позивач відповідно до ухвали суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704, 80 грн. На підставі ст.ст 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved