Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з січня 2012 року вона з відповідачем проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу, вела з ним спільне господарство, мала спільний бюджет. За час їх спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Більше трьох останніх місяців вони припинили з відповідачем спільне проживання і ведення спільного господарства та бюджету, вона переїхала разом з донькою до помешкання своєї бабусі, де і проживає до теперішнього часу. Із зазначеного періоду донька [PERSON] повністю перебуває на її утриманні. До досягнення повноліття доньки [PERSON] відповідач у добровільному порядку сплачувати аліменти на її утримання відмовляється. Будь якої матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини відповідач не надає. Позивач зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштований, хоча фактично постійно працює за наймом, є чоловіком працездатного віку, дітей та непрацездатних членів сімї на своєму утриманні не має. Сторони у судове засідання не з'явилися, але подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах, авідповідач проти позову не заперечує та повністю згоден з ним. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи наступним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що сторони у справі \~\~проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу та 31.01.2013 року \~у них народилася дитина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії 1-КИ № 421195, виданого відділом ДРАЦС Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, яке \~також є підтвердженням того факту, \~що відповідач дійсно \~є батьком \~дитини. Крім того, з довідки Мирівської сільської ради від 15.10.2015 року вих. № 1990 суд вбачає, що дитина [PERSON] дійсно проживає разом з позивачем у даній справі. Відповідач зобов?язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але добровільно цього не робить. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуєтъся на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Статтею 191 СК України передбачено стягнення аліментів від дня пред'явлення позову, а тому аліменти підлягають стягненню з 06.10.2015 року. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача у справі, у розмірі передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved