Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 28 серпня 2009 року між нею та відповідачем, [PERSON], за актовим записом №689; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2\~000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 грудня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення в частині стягнення сум платежу за один місяць; судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивувала тим, що 28 серпня 2009 року між нею та відповідачем, [PERSON], був укладений шлюб, зареєстрований за актовим записом №689. Від даного шлюбу сторони дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя подружжя не склалось, шлюбні відносини припинені фактично з січня 2017 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та примирення з відповідачем позивач вважає неможливим. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Згода щодо визначення місця проживання дитини досягнута. Окрім того, [PERSON] вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, [PERSON], в розмірі 2\~000 грн. 00 коп. на місяць Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2017 року позов [PERSON] було залишено без руху, та після усунення недоліків, вказаних у зазначеній ухвалі, ухвалою суду від 07 лютого 2018 року провадження у справі відкрито. 02 квітня 2018 позивач надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просила суд остаточно ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 28 серпня 2009 року між нею та відповідачем, [PERSON], за актовим записом №689; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Одейчук»; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 грудня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення в частині стягнення сум платежу за один місяць; судові витрати покласти на відповідача. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки. Представник позивача, [PERSON] [PERSON], в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав, зазначив, що на розірвання шлюбу згодний. Щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу заперечував, вважаючи такий розмір завеликим, та просив суд визначити аліменти в розмірі ? частини з його доходів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] [PERSON], відповідача [PERSON], вивчивши та проаналізувавши представлені докази по справі, приходить до наступних висновків. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Чередничок) [PERSON], [INFO], зареєстрований 28 серпня 2009 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавськоїх облаті за актовим записом №689, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №059328. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії 1-КЕ №139207, видане Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбних відносин не підтримує з січня 2017 року, спільного господарства не веде. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін; бажання щодо примирення у сторін відсутнє. Спір про поділ майна відсутній. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~зі статтею 56 Сімейного кодексу України, \~кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За викладених обставин, приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, спільного господарства не ведуть, оскільки у них відсутнє бажання щодо збереження шлюбу, а також факт згоди відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Сторони досягли згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], із матірю, [PERSON], і суд вважає це таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище «Одейчук». Стосовно позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини, суд виходить з наступного. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України, [PERSON] за власною ініціативою аліменти не виплачує. Угоди про добровільну сплату аліментів згідно статті 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено принцип рівності обовязку батьків щодо утримання дитини. Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обовязку батьків піклуватися про своїх дітей. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України стягнення аліментів може проводитися у визначеній судом частці від заробітку батька (матері) дитини. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів\~суд\~враховує стан здоров'я та матеріальне становище\~дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей,\~непрацездатних\~чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Із наказу ПТ «Ломбард «Діамантовий дім» ТОВ «Діамант-Т» і Компанії» №13/03/18-к від 13 березня 2018 року вбачається, що [PERSON] працює на даному підприємстві з 14 березня 2018 року. Згідно довідки про доходи, виданої Міським пологовим будинком міста Кременчука Полтавської області 02 жовтня 2017 року за вих.. №103, позивач [PERSON], працює у вказаному закладі, та її сума доходу за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року склала 31\~732 грн. 26 коп. На підставі викладеного, приймаючи до уваги надані докази по справі, та із врахуванням інтересів дитини, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини, повинен бути встановлений в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, у звязку із чим суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню. Оскільки, статтею 141 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: partial