Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 18.07.2016 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] В середині вересня 2017 року вона завагітніла від відповідача [PERSON] і [INFO] народила доньку - [PERSON] За місяць до народження доньки відповідач [PERSON] припинив з нею сімейні відносини, пішов від неї та став проживати окремо. Відповідач [PERSON] не визнав себе батьком [PERSON] після її народження. Під час реєстрації народження дитини у Чернівецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції ім'я та по батькові у Книзі реєстрації народжень було записано відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за її вказівкою, як матері - батьком дитини [PERSON] Походження дитини [PERSON] від [PERSON] може бути підтверджене результатами судово-імунологічної експертизи, проте відповідач ухиляється від її проведення. Посилаючись на норми законодавства,просить визнати [PERSON], [INFO], батьком дитини [PERSON], [INFO]; зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану Чернівецької області внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану про народження [PERSON] видати нове свідоцтво про народження на ім'я [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати в розмірі 704,80 грн. на її корить. 22.01.2019 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до яких просила внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану про народження [PERSON] та видати нове свідоцтво про народження на ім'я [PERSON], [INFO], позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони проживали в не зареєстрованому шлюбі. [INFO] позивач [PERSON] народила доньку - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, відповідно до якого, батьками дитини зазначено: [PERSON], [PERSON] (а.с.10). Згідно паспорта громадянина України, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.7). У відповідності до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, реєстрація дитини [PERSON], [INFO] здійснено за вказівкою матері [PERSON] та записано батьком дитини відповідача [PERSON] (а.с.11). Відповідно до пояснень свідків [PERSON], [PERSON], наданих в судовому засіданні, відповідач дійсно проживав з позивачкою [PERSON] однією сім'єю з липня 2016 року і до травня 2018 року. Коли позивач [PERSON] була вагітною, відповідач говорив, що у нього скоро народиться дитина та що позивач вагітна від нього, відповідач дитину визнавав; був присутній при народженні дитити та коли забирали дитину з пологового будинку, (що підтверджується фотографіями під час виписки з пологового будинку). Чому відповідач покинув позивачку з дитиною невідомо та невідомо де проживає на даний час відповідач. У відповідності до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ст. 135 ч. 1 СК України). Передбачено ст.128 ч.2 Сімейного кодексу України, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Згідно п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. З огляду на п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. У відповідності до положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved