Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, який в подальшому уточнила. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 21 жовтня 1995 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають четверо дітей, троє з яких на теперішній час є неповнолітніми, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 16 січня 2016 року на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб з відповідачем було розірвано. Під час шлюбу вони з відповідачем придбали на спільні кошти нерухоме майно: - квартиру [ADDRESS]. Квартира оформлена на відповідача [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 14 березня 2001 року приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області в реєстрі № 797 та зареєстрованого Синельниківським БТІ 21 березня 2001 року за реєстром № 334; - 4/9 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Свободи, 12. Зазначена частка житлового будинку оформлена на імя позивача на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку посвідченого 18 вересня 2008 року приватним нотаріусом Синельниківського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1986 та зареєстрованого КП «СМБТІ» 28 жовтня 2008 року в реєстрову книгу № Д-4 стор. 181 за реєстром № 2545/16. Вищезазначені квартира та житловий будинок є обєктами права спільної сумісної власності сторін. Після розлучення позивач з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна. На теперішній час позивач, разом з дітьми, мешкає в спільній з відповідачем квартирі № 74 за адресою: м. Синельникове, вул. Миру, будинок 3. Ринкова вартість квартири складає 84817 грн., згідно звіту про оцінку ТОВ «С-Тиматика» від 22 лютого 2016 року. А відповідач мешкає в спільному житловому будинку за адресою: м. Синельникове, вул. Свободи, 12. Ринкова вартість 4/9 часток житлового будинку складає 74 160 (сімдесят чотири тисячі сто шістдесят) гривень, згідно звіту про оцінку ТОВ «С-Тиматика» від 22.02.2016 року. Різниця у вартості зазначеної квартири та житлового будинку, є незначною. Квартира в якій мешкає позивач коштує лише на 10 000 (десять тисяч) гривень дорожче ніж житловий будинок, в якому проживає відповідач. Тому позивач вважає, що суд може виділити їй у приватну власність саме квартиру, так як із позивачем в цій квартирі мешкають всі четверо дітей. У звязку з цим, позивач просить визнати за нею право приватної власності на квартиру [ADDRESS], яка складається з коридору 1-площею 10,9 кв.м., кімнати 2-пл. 11,9 кв.м., ванної 3-пл. 2,7 кв.м., санвузла 4-пл. 1,4 кв.м., кімнати 5-пл.17,1 кв.м., кухні 6-пл.8,5 кв.м., вбудованої шафи 7-пл.1,2 кв.м., вбудованої шафи 8-пл.0,5 кв.м., підсобного приміщення 9-пл.2,6 кв.м. загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м. Крім того визнати право приватної власності на 4/9 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Свободи, 12 за [PERSON]. Позивач в попереднє судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, змінені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, але надав суду заву про розгляд справи за його відсутності, змінені позовні вимоги визнав повністю. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Згідно свідоцтва про одруження, серія І-КИ № 323215, 21 жовтня 1995 року одружилися [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після одруження : «Ващенко». Згідно свідоцтв про народження сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво серія І-КИ № 444873; [PERSON], [INFO], свідоцтво серія І-КИ № 027941; [PERSON], [INFO], свідоцтво серія І-КИ № 381943. Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого 14 березня 2001 року приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області в реєстрі № 797 та зареєстрованого Синельниківським БТІ 21 березня 2001 року за реєстром № 334, власником квартири [ADDRESS] є відповідач - [PERSON]. 4/9 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Свободи, 12, оформлена на імя позивача на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку посвідченого 18 вересня 2008 року приватним нотаріусом Синельниківського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1986 та зареєстрованого КП «СМБТІ» 28 жовтня 2008 року в реєстрову книгу № Д-4 стор. 181 за реєстром № 2545/16. З технічного паспорту на квартиру № 74 по вул. Миру м. Синельникове вбачається, що власником вказаної квартири є [PERSON]. Також зазначено, що квартира складається з коридору площею 10,9 кв.м.; кімнати 2-пл.11,9 кв.м.; ванної 3-пл.2,7 кв.м.; санвузла 4 -пл.1,4 кв.м.; кімнати 5-пл.17,1 кв.м.; кухні 6-пл.8,5 к.м.; вбудованої шафи 7-пл.1,2 кв.м.; вбудованої шафи 8-пл.0,5 кв.м.; підсобного приміщення 9-пл. 2,6 кв.м. загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м.. З технічного паспорту на житловий будинок № 12 по вул. Свободи в м. Синельникове вбачається, що власником 4/9 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов та споруд є [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Синельниківське МБТІ» від 28.10.2008 року, власником 4/9 частин житлового будинку, розташованого за адресою : м. Синельникове, вул. Свободи, 12 є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу /ВКР № 995429 р. № 1986/ 18.09.2008. Відповідно до Звіту про оцінку ринкової вартості майна (жилої 2-х кімнатної квартири №74), розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Миру, буд. 3, станом на 22.02.2016 року, ринкова вартість вказаної квартири складає 84817 грн. без ПДВ. Відповідно до Звіту про оцінку ринкової вартості майна (4/9 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов та споруд), розташованого за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Свободи, буд. 12, станом на 22.02.2016 року, ринкова вартість 4/9 часток вказаного житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов та споруд складає 74160 грн. без ПДВ. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 СК України вважається правильно застосованою. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 червня 2015 року у справі № 6-38цс15. Згідно положень ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами. Згідно ст. 61 Сімейного Кодексу України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 Сімейного Кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.71 Сімейного Кодексу України зазначено, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Інші обставини що можуть вплинути на розмір часток сторін, як це передбачено ст.ст. 70 та 71 Сімейного Кодексу України, судом не встановлено. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Згідно п.22 зазначеної постанови поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірна квартира [ADDRESS] та 4/9 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Свободи, 12 є обєктами права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, доводи позивача щодо визнання за нею право приватної власності на квартиру [ADDRESS], яка складається з коридору 1 - площею 10,9 кв.м.,кімнати 2-пл.11,9 кв.м., ванної 3-пл.2,7 кв.м., санвузла 4-пл.1,4 кв.м., кімнати 5-пл.17,1 кв.м., кухні 6-пл.8,5 к.м., вбудованої шафи 7- пл.1,2 кв.м., вбудованої шафи 8-пл.0,5 кв.м., підсобного приміщення 9-пл.2,6 кв.м., загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м. та визнання за відповідачем право приватної власності на 4/9 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Свободи, 12, суд вважає обґрунтованими, визнаними відповідачем та доведеними в судовому засіданні, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, п.п.19,22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved