Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та зняти арешти накладені на дану квартиру на підставі постанови ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Обгрунтувала вимоги тим, що вона надавала грошові кошти на придбання спірної квартири, однак через хворобу оформленням займатися не мала змоги, тому відповідач, який є її сином оформив себе, як власником даної квартири. Оскільки позивачка вважає себе власником квартири, тому на її думку вона позбавлена права згідно ст.317 ЦК України користуватися та розпоряджатися своєю власністю. До судового засідання позивачка надала клопотання про розгляд справи без її участі, оскільки позов підтримує. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав просив суд постановити рішення. яким позов задовольнити. Представник ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявсь належно, жодних заяв до суду від нього не надійшло. Представник ТОВ « ОТП Факторинг Україна» в судовому засіданні проти наданого позову заперечила, посилаючись на його необґрунтованість. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до договору купівлі- продажу від 09.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г., зареєстровано в реєстрі за №2417, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] у власність, що підтверджується договором купівлі продажу (а.с. 16-17). Відомості щодо права приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], що виникло на підставі договору купівлі- продажу від 09.09.2004року, зареєстровані в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на праві власності, номер запису у реєстровій книзі № 722-238 за реєстровим № 1359 від 16.09.2004р. (а.с. 17). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] передав належну йому квартиру в іпотеку згідно договору іпотеки № РСL_005/041/2004 від 09.09.2004 року від 25.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г., зареєстровано в реєстрі за №2419(а.с. 31-32). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. В огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач не є власником квартири [ADDRESS] та учасником договірних відносин, окрім того позивачем пропущено строк для звернення до суду з даним позовом.

Outcome: dismissed