Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із названим позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) на території Кошівської сільської ради Тетіївського району Київської області в розмірі 2,4 умовних кадастрових гектарів. Позовні вимоги мотивує тим, що 17.05.1993 року її було прийнято в члени колгоспу «Нове життя» с. Кошів Тетіївського району Київської області та оформлено на посаду повара дитячого садка в с. Кошів, де вона працювала з 17.05.1993 року по 16.03.1999 року. Вказує, що КСП «Нове життя» с. Кошів Тетіївського району Київської області 19.05.1995 року отримало Державний акт про право колективної власності на землю, проте складанні списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), її помилково не було включено до відповідного списку, тому вона своєчасно не реалізувала своє право на її отримання. Просить суд поновити їй строк звернення до суду, посилаючись на те, що пропустила його з поважної причини. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги уточнили, а саме: просили суд визнати за позивачкою право на земельну частку (пай) без зазначення її розміру, посилаючись на викладені у позові обставини та просили їх задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Кошівської сільської ради Тетіївського району в судове засідання не з»явився, до суду надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, та вказав, що проти позову заперечень не має. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу № 3 загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Нове життя» с. Кошів Тетіївського району Київської області від 02 липня 1993 року [PERSON] прийнято в члени колгоспу з 17.05.1993 року та одночасно зараховано на посаду повара дитячого садка в с. Кошів.(а.с.-5,6-11,12). 16.03.1993 року позивач звільнена з роботи відповідно до ст. 38 КЗпП України.(а.с.5-7) Даних, які б свідчили про виведення позивачки із членів КСП «Нове життя « немає. 19.05.1995 року КСП «Нове життя» отримало Державний акт на право колективної власності на землю. (а.с.-9,35) Проте, позивач помилково не була включена в список осіб, які мають право на середню земельну частку із земель колективної власності КСП «Нове життя» с.Кошів Тетіївського району Київської області. (а.с.36-46) Питання поновлення позивачу строку на звернення до суду вирішено відповідно до ухвали суду від 06.04.2016 року (а.с.-50) Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме: «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю». Оскільки позивач [PERSON] на час проведення розпаювання та складання списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) була членом КСП «Нове життя» с. Кошів Тетіївського району Київської області, то вона має право на земельну частку (пай), проте її помилково не включено до списків та не видано сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі. Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності « від 06.09.2012 року № 5245-У1, який набрав чинності 01.01.2013 року внесено зміни до статті 122 Земельного кодексу України в частині повноважень щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Зокрема, пунктом 2 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав відповідно до ч.3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. Х «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі останні відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана зі земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов»язані із паюванням земель ( зокрема про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі) можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю)в натурі тощо. Таким чином, враховуючи що право позивача на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «Нове життя» с. Кошів Тетіївського району Київської області було порушено, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved