Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Пирятинського районного суду від 04 серпня 2017 року шлюб було розірвано. Ухвалою Пирятинського районного суду від 02 липня 2016 року визнана мирова угода між нею та відповідачем, відповідно до якої до неї в цілому переходить право власності на житловий будинок по [ADDRESS], який був об'єктом спільної сумісної власності, а вона, у свою чергу, сплачує [PERSON] половину вартості будинку в сумі 50000грн. Вказана сума була сплачена відповідачу у повному обсязі. Таким чином вона стала власником будинку. Відповідач у будинку не проживає з липня 2016 року, так як переїхав на постійне місце проживання до своєї матері у с. Прихідьки. Проживаючи в іншому населеному пункті відповідач не знявся з реєстрації з будинку, власником якого є вона. У зв'язку з його не проживанням в будинку у неї виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS], та зняти його з реєстраційного обліку в будинку, а також стягнути судові витрати. Позивач надала суду письмову заяву, в якій просила її вимоги задовольнити, справу розглянути без її участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 14.11.2017 згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом установлено, що згідно мирової угоди між сторонами, затвердженої ухвалою Пирятинського районного суду від 02 липня 2016 року, [PERSON] переходить в цілому право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] на неприватизованій земельній ділянці площею 678 м2. У свою чергу [PERSON] компенсує [PERSON] половину вартості його частини домоволодіння (по домовленості) в сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень, а саме 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень при підписанні угоди, решту - 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень до 02 липня 2017 року (а.с.6). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєкта нерухомого майна від 28.07.2016 право власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди, що розташовані по [ADDRESS], зареєстровано вцілому за [PERSON] (а.с.8). У вказаному будинку зареєстровані: власник [PERSON], син [PERSON], син [PERSON] Колишній чоловік [PERSON] зареєстрований, але не проживає з 2016 року. що підтверджується довідкою квартального комітету Пирятинської міської ради та копією домової книги (а.с.7, 9-10). Шлюб між сторонами розірвано 04 серпня 2017 року, що підтверджено рішенням Пирятинського районного суду (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не являється власником будинку за адресою: [ADDRESS]. Крім того членом сім'ї власника будинку відповідач також не являється, оскільки сторони у 2017 році шлюб розірвали, на сьогоднішній день однією сім'єю не проживають. Встановлено, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше одного року, його речей в будинку немає. У відповідності зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Подібні обставини щодо відсутності відповідача [PERSON] без поважних причин понад один рік у будинку за адресою: [ADDRESS], що є власністю [PERSON], та в якому відповідач проживав в якості члена сім'ї, безспірно встановлені в судовому засіданні. Жодних домовленостей про збереження за [PERSON] права на проживання понад встановлені законом строки сторони не мали. Відповідачем у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, як того вимагають приписи ст.10, 60 ЦПК України, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. За зазначених обставин суд уважає, що усунення перешкод користування власністю повинне бути зроблене шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги щодо примусового зняття з реєстраційного обліку відповідача суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Тобто, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, передбачає подальше її зняття з реєстраційного обліку. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 640грн, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.1). Вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу в сумі 500грн. задоволенню не підлягають, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, як того вимагають приписи ст.ст.10, 60 ЦПК України.

Outcome: partial