Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з названим позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням належного їй на праві власності будинку в м. Тетієві по вул. Слобідській,1 Київської області, посилаючись на те, що відповідач понад рік за зазначеною адресою не проживає, комунальних послуг не сплачує, добровільно знятися із реєстраційного обліку не бажає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, показання свідка та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так в суді встановлено, що позивач є власником житлового будинку в м. Тетієві по вул. Слобідській,1 Київської області ( а.с.9-10) Із копії будинкової книги [PERSON] встановлено, що в належному їй будинку зареєстроване місце проживання її племінника [PERSON] (а.с.11-14) Із акту депутатів Тетіївської міської ради від 16.05.2016 року встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований в будинку позивачки в м. Тетієві по вул. Слобідській,1 Київської області, але понад один рік за зареєстрованим місцем не проживає, місце його проживання на даний час невідоме. (а.с.-15) Факт не проживання відповідача в будинку, що знаходиться в м. Тетієві по вул. Слобідській,1 Київської області, який на праві приватної власності належить [PERSON], понад один рік підтвердила свідок [PERSON] Аналізуючи таким чином зібрані по справі та досліджені в суді докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 71 ч.1 ЖК України визначає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 72 ЖК України вказує, що визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли з практики застосування судами Житлового кодексу України, наймач або член його сім»ї втрачає право користування жилим приміщенням, якщо він вибув на інше постійне місце проживання. Водночас відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про, зокрема, позбавлення права власності на житлове приміщення або позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов»язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов»язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, позивач, як власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи, що відповідач з 2015 року не проживає в спірному будинку, його реєстрація перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своїм будинком, тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Outcome: approved