Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що 31 жовтня 2012 року між відділенням «Ямпільське» Кредитної спілки «Метроном» в особі начальника відділення [PERSON] та членом вказаного відділення [PERSON] було укладено договір №5/12я «Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок», згідно якого [PERSON] внесла внесок (вклад) на депозитний рахунок Спілки, а Спілка прийняла внесок на умовах строковості, зворотності та платності в сумі 55000 гривень. 14 лютого 2013 року [PERSON] померла. Після цього відповідач маючи на меті привласнити кошти померлої [PERSON], зловживаючи своїм службовим становищем, підробив підпис [PERSON]А у видаткових касових ордерах від 31.05.2013 року, 19.11.2013 року, 22.11.2013 року, 28.11.2013 року, 29.11.2013 року, 11.12.2013 року виданих для виплати процентів за залученим внеском та повернення суми депозитного рахунку згідно договору депозитного внеску, та на підставі даних ордерів з каси відділення «Ямпільське» КС «Метроном» отримав кошти на загальну суму 66347,28 грн., які привласнив та розпорядився ними в подальшому на свій власний розсуд. Зазначила, що вироком апеляційного суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року відповідача визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 травня 2014 року спадкоємцем майна [PERSON], [INFO], померлої 14 лютого 2013 року є її донька [PERSON]. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з грошових внесків з належними відсотками та всіма видами нарахувань, що зберігаються в Кредитній спілці «Метроном» по договору №5/12я від 31.10.2012 року. За вказаних обставин, відповідачем було завдано матеріальних збитків в розмірі 66347 гривень 28 копійок. Тому, у звязку із вищевикладеними обставинами вона змушена звернутися до суду з цим позовом та просити суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду завдану злочином в сумі 66347 гривень 28 копійок. Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності від 23 серпня 2016 року заявлені позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити. Подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовими повістками із рекомендованими повідомлення вих..№2450000227350 від 21.09.2016 року, в якому стоїть відмітка про отримання листа 21.09.2016 року, та вих..№2450000228233 від 22.09.2016 року, в якому стоїть відмітка про отримання листа 30.09.2016 року, про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. По-скільки позивач заперечує проти заочного розгляду справи, тому суд немає підстави для заочного розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги визнала частково. Вказала, що згідна щоб позов був задоволений лише на половину, тобто на частку лише сестри. Зазначила, що вона також бажає звернутися із позовом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів - вироку апеляційного суду Вінницької області від 28.04.2016 року судом встановлено, що відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України. Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ №081987 виданого повторно 25 червня 2014 року судом встановлено, що позивач після розірвання шлюбу своє прізвище «Курнос» змінила на прізвище «Лужанська». Із договору №5/12я про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 31.12.2012 року судом встановлено, що [PERSON] внесла вклад на депозитний рахунок до Спілки в сумі 55000 гривень. Із свідоцтва про смерть серії І-АМ №261314 виданого 19 лютого 2013 року судом встановлено, що [PERSON] померла 14 лютого 2013 року у місті Ямпіль Вінницької області. [PERSON] про право на спадщину за законом від 31 травня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №736 (а.с.9) судом встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON], [INFO], померлої 14 лютого 2013 року, є - [PERSON], яка являється донькою [PERSON], тобто позивач по справі та [PERSON], яка також являється донькою [PERSON], спадщина, на яку видано дане [PERSON], складається з грошових внесків з належними відсотками та всіма видами нарахувань, що зберігаються в Кредитній спілці «МЕТРОНОМ» по договору №5/12я від 31 жовтня 2012 року. Окрім того, із вироку апеляційного суду Вінницької області від 28.04.2016 року також встановлено, що відповідач [PERSON], працюючи начальником відділення «Ямпільське» Кредитної спілки «Метроном», маючи на меті привласнити кошти померлої [PERSON], зловживаючи своїм службовим становищем, підробив підпис [PERSON] у видаткових касових ордерах від 31.05.2013, 19.11.2013, 22.11.2013, 28.11.2013, 29.11.2013, 11.12.2013, виданих для виплати процентів за залученим внеском та повернення суми депозитного рахунку згідно договору депозитного внеску, та на підставі даних ордерів з каси відділення «Ямпільське» КС «Метроном» отримав кошти на загальну суму 66347,28 грн., які привласнив та розпорядився ними в подальшому на свій власний розсуд. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, а також підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, що позивач [PERSON], а також третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивач [PERSON] є спадкоємцями майна померлої [PERSON] Дане свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину грошових внесків з належними відсотками та всіма видами нарахувань, що зберігаються в Кредитній спілці «МЕТРОНОМ» по договору №5/12я від 31 жовтня 2012 року видано позивачці [PERSON] Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини щодо завдання діями відповідача шкоди позивачеві [PERSON] не підлягають доказуванню під час розгляду цивільної справи. Частиною 1\~ст.22 ЦК України\~передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків відповідно до п. 1 ч.2\~ст. 22 ЦК України\~відносяться витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи , які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1166 ЦК України\~передбачено, що загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи є вина особи, яка її завдала. Майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи відшкодовується в повному обсязі. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не предявляла цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. В п.2\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за №6\~(з подальшими змінами та доповненнями) роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Оскільки, у результаті неправомірних та винних дій засудженого відповідача [PERSON] було заподіяно позивачу матеріальну шкоду, тому ця шкода підлягає відшкодуванню, однак лише 1/2 частина завданої шкоди, оскільки спадкоємцем майна [PERSON] є ще також [PERSON], яка також має право на відшкодування завданої матеріальної шкоди, так як вона як і позивач успадкувала 1/2 грошових внесків. А тому, позивач має право на відшкодування лише 1/2 частини завданої матеріальної шкоди, тобто у сумі 33173 гривні 64 копійки (66347,28 грн./2=33173,64 грн.). В іншій частині заявлених позовних вимог [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити. По скільки при подачі позовної заяви позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: partial