Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в обґрунтування якого зазначила, що з 06 лютого 2014 року, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №17. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в своїй заяві зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з відсутністю між ними взаємопорозуміння, що вплинуло не тільки на їх взаємовідносини, а також на моральний та психологічний стан кожного з них. Останній рік їх подружжя вони провели як сторонні люди, почуття любові, взаємоповаги їх не поєднують. Відповідач уникає спілкування з позивачем та з дітьми. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечить інтересам позивача. Спір про поділ майна та місце проживання дітей на час звернення до суду відсутній. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, та стягнути сплачені позивачем судові витрати при подачі позову до суду у розмірі 704,80 грн.. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву у якій просить суд розглянути справу без її участі, а також зазначила про те, що проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.44). Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Сватівського районного суду Луганської області (а.с.56, 59). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 18 серпня 2017 року, між позивачем та відповідачем, відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, 06 лютого 2014 року, зареєстровано шлюб, актовий запис №17 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), сина [PERSON], [INFO] (а.с.8), та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.9). В своїй заяві позивач зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з відсутністю між ними взаємопорозуміння, що вплинуло не тільки на їх взаємовідносини, а також на моральний та психологічний стан кожного з них. Останній рік їх подружжя вони провели як сторонні люди, почуття любові, взаємоповаги їх не поєднують. Відповідач уникає спілкування з позивачем та з дітьми. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечить інтересам позивача. Спір про поділ майна та місце проживання дітей на час звернення до суду відсутній. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач надала до суду заяву в якій зазначила про те, що прохає суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу, залишити їй прізвище «[PERSON]», яке було набуте у зв'язку із реєстрацією шлюбу. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved