Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог вказує, що їй на підставі договору дарування від 29.06.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу, належить квартира [ADDRESS], яку вона отримала від свого батька [PERSON]. У цій квартирі зареєстрована її мати відповідач [PERSON], однак вона більше пятнадцяти років в квартирі не проживає, оскільки розлучилася з батьком та проживає у власному будинку в с. Пилява Старосинявського району. Вона не сплачує комунальні платежі, в утримані житла участі не бере, особистих речей в будинку немає. На підставі наведеного, просить відповідача визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подавала. Враховуючи наведені обставини та думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON] є власником квартири, яка розташована [ADDRESS], про що свідчить договір дарування квартири від 29 червня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області та зареєстрований у реєстрі за № 966. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 129293564 від 29.06.2018 року, право приватної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. Згідно із домовою книгою для прописки громадян, що проживають [INFO] у квартирі № 16 в смт. Стара Синява Старосинявського району, у вказаному житлі з 03.11.1992 року зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO]. Актом встановлення факту відсутності особи за місцем проживання Старосинявської селищної ради від 18.01.2019 року, складеним комісією за участі заступника селищного голови, депутата селищної ради та сусідів, встановлено, що дійсно за адресою [ADDRESS], зареєстрована, але не проживає [PERSON], [INFO]. Як вбачається з листа відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Старосинявської селищної ради від 21.01.2019 року, позивачу повідомлено, що зняття з реєстрації [PERSON] можливо лише за рішенням суду або за її самостійного зняття з реєстрації. Факт не проживання та відсутності відповідача в квартирі [ADDRESS] більше пятнадцяти років підтверджено показами свідків, допитаних в судовому засіданні. Зокрема, свідок [PERSON], який є сусідом позивача підтвердив факт не проживання відповідача [PERSON] за вищевказаною адресою більше пятнадцяти років та вказав, що вона розлучилася з батьком позивача та проживає в [INFO]. Свідок [PERSON], також підтвердив факт не проживання [PERSON] більше пятнадцяти років за адресою місця її реєстрації та вона вказане житло залишила добровільно. Отже, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON], будучи зареєстрованою в спірному будинку, не проживає у ньому без поважних на те причин більше пятнадцяти років, як і встановлено, що відповідач залишила спірне помешкання добровільно та перешкод у користуванні житлом за місцем реєстрації їй ніхто не чинив. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved