Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою в якій просила визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу, між [PERSON] та [PERSON] від 18.03.1975 на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. В належному їй будинку зареєстровані відповідачі, однак вже понад один рік вони не проживають в житловому приміщені без поважних на те причин, крім того не сплачують комунальних послуг, не несуть інших витрат по утриманню житлового приміщення, тому позивач, як власник житла змушена звернутися до суду з даною завою, оскільки відповідачі створюють їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 02.07.2018 відкрито провадження та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в наданій до суду заяві зазначила, що підтримує в повному обсязі заявлені позовні вимоги та дану справу просила розглянути у її відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. На адресу суду повернулися конверти з відміткою «тимчасово не проживає». Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи судом, відзиву на позовну заяву не надіслали. Заяви про розгляд справи у їх відсутність не надходило. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини. Згідно копії свідоцтва про одруження дошлюбне прізвище позивача [PERSON] було «[PERSON]» (а.с.5). Згідно копії договору купівлі-продажу будинку вбачається, що будинок [ADDRESS] належить позивачеві на праві приватної власності (а.с.6). Відповідно до копії технічного паспорту позивач є власником будинку стара адреса якого [ADDRESS] (а.с.7) та в 2015 в смт. Браїлів було проведено перенумерацію житлових будинків по [ADDRESS] та призначено будинку по [ADDRESS] (а.с.9). Згідно довідки виданої виконкомом Браїлівської селищної ради 22.05.2018 позивачу [PERSON], [INFO], яка зареєстрована в [ADDRESS] про те, що в її домогосподарстві зареєстровані відповідачі [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO] та за місцеем реєстрації з 2015 року не проживають, що підтверджується актом обстеження місця проживання від 22 травня 2018 року (а.с.10, 11). Відповідно до довідки виконавчого комітету Браїлівської селищної ради від 06.09.2018 [PERSON], [INFO], в період з 01.10.2014 року по даний час зареєстрований [INFO]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Гніванської міської ради від 06.09.2018 [PERSON], [INFO] був зареєстрований за адресою: [INFO] з 23.08.2013 по 01.10.2014. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Житловим Кодексом України. Відповідно до ст.7 ч.1 п.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст.109 Житлового Кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З огляду на дослідженні в судовому засіданні докази в суду немає сумнівів щодо справжності обставин, викладених у заяві позивачем, які свідчать про те, що відповідачі більше одного року в належному позивачеві будинку без поважних на те причин не проживають, добровільно знятися з реєстрації за даною адресою відмовляються, чим чинять позивачеві перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю - належною їй на праві приватної власності. Оскільки відповідачі проти позову не заперечили, відзиву на позовну заяву у визначені судом строки не подали, а тому суд вважає, що вони повністю погодилися із позовом і не заперечували викладені в ньому обставини та не наполягали на їх доведенні згідно вимог ст.81 ЦПК України

Outcome: approved