Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, у якому просить позбавити відповідача - [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 09.01.2016 вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народилася донька [PERSON] , батьком дитини записаний [PERSON] . Шлюб між сторонами було розірвано за рішенням суду від 21.05.2018, також рішенням суду від 15.03.2017 [PERSON] зобов`язано сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] Майже з часу народження доньки батько ухилявся від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, не виявляв до неї батьківської турботи та піклування, не відвідував її, не дбав про неї, не цікавився станом здоров`я та потребами дитини, одягом, взуттям та гігієнічними засобами дитину не забезпечує, задовго до розірвання шлюбу перестав мешкати із сім`єю. Також [PERSON] не спілкується із позивачем з питань, пов`язаних іх вихованням дитини, не має наміру зустрічатися із донькою, має заборгованість зі сплати аліментів. Дитина мешкає з позивачем, яка повністю сама займається її вихованням, доглядає та піклується про неї як мати. У зв`язку з цим вважає, що є достатні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] . Згідно з наданим відповідачем відзивом на позовну заяву, останній позов не визнає, стверджує, що має бажання займатися вихованням дитини, у телефонному режимі з позивачем постійно наполягає на зустрічі з донькою та справляється за життя та стан здоров`я дитини, на що позивач категорично відмовляє та каже, що доньку він не побачить. Відповідач пропонує матеріальну допомогу на утримання та потреби доньки окрім нарахованих аліментів, на що позивач також відмовляє. Вказує, що позивач не сповіщає його про приїзди із дитиною до м. Середина-Буда. У зв`язку з цим відповідач звернувся до органу опіки та піклування із заявою про призначення часу спілкування з донькою. У відповіді на відзив позивач зазначає фактичні обставини, викладені у позовній заяві, доповнюючи, що майже з народження дитини [PERSON] не визнав себе її батьком, у зв`язку з чим подав до суду позов про виключення відомостей про нього як про батька з актового запису про народження дитини, проте висновком експертизи було підтверджено, що саме він є біологічним батьком [PERSON] . Позивач стверджує, що відповідач лише після подання нею даного позову звернувся до служби у справах дітей щоб визначити графік зустрій із дитиною, до цього він жодних дій по вихованню доньки не вчиняв та не бажав вчиняти. Вважає, що відповідач виявляє фальшиву турботу і піклування до дитини. Доводи відповідача, що нею начебто чиняться перешкоди у його спілкування з дитиною не відповідають дійсності та нічим не підтверджено. Позивач у судовому засіданні позов пітримала з підстав, вказаних у позовній заяві та відповіді на відзив. Також повідомила, що не чинить перешкод для спілкування дитини із батьком, проте останній сам не виявляє будь-якого інтересу до доньки, не приїздить до неї, не цікавиться її життям по телефону, ігнорує у разі випадкових зустрічей на вулиці. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, повідомивши суд, що фактично позивач не дає йому спілкуватися із донькою, у зв`язку з чим він вимушений був звернутися до служби у справах дітей для визначення способу участі у вихованні доньки. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області у судовому засіданні повідомила, що не вбачає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, здобуті органом опіки і піклування відомості не дають підстав вважати, що останній ухиляється від виконання батьківських обов`язків. У прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Малолітня [PERSON] народилася [INFO] у м. Суми Сумської області, батько дитини - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.09.2016 Зарічним районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 15.03.2017 (справа №586/1050/16-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягування з 02.12.2016 і до повноліття дитини, що підтверджується копією цього рішення. Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 21.05.2018 (справа №586/1246/17) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією цього рішення. Відповідно до копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.04.2018 [PERSON] є фізичною особою-підприємцем з 11.04.2018. Відомості про перебуння відповідача на обліку у лікарів нарколога та психіатра, наявність судимостей, характеристику за місцем мешкання останнього матеріали справи не містять. Заборгованість по сплаті аліментів боржника [PERSON] станом на 01.05.2019 складає 12173,87 грн., що підтверджується відповідним розрахунком державного виконавця. Копією квитанції №3 від 11.06.2019 підтверджено, що [PERSON] сплачено аліменти на користь [PERSON] у сумі 1500 грн.; згідно з копією квитанції №3 від 10.07.2019 - сплачено 1600 грн., згідно з копією квитанції №13 від 12.08.2019 - сплачено 3000 грн. На підставі висновку щодо визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , наданого службою у справах дітей Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області від 14.08.2019 №385 було винесено розпорядження голови Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області від 29.08.2019 №237-ОД, яким встановлено [PERSON] час спілкування із донькою [PERSON] : щомісяця першої та останньої середи з 10:00 год. до 15:00 год. особисто за місцем мешкання дитини, у громадських місцях: парк, дитячий майданчик, кафе тощо, з можливістю особистого спілкування з донькою, а також необмежене спілкування з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком і донькою, з обов`язковим урахуванням стану здоров`я дитини, з дотриманням установленого режиму дня, що підтверджується копіями висновку та розпорядження. Також представником третьої особи було долучено витяг з протоколу засідання районної комісії з питань захисту прав дитини від 14.08.2019 протокол №07, згідно з яким комісією одноголосно було прийнято рішення вважати таким, що втратив чинність, висновок районної комісії з питань захисту прав дитини від 29.03.2019 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , наданий до Середино-Будського районного суду Сумської області від 17.04.2019 вих. №01-43/143, у зв`язку з чим суд не бере до уваги даний висновок. Судом за клопотанням позивача допитана як свідок [PERSON] , яка повідомила, що прогулювалась разом із позивачем та її донькою [PERSON] по [ADDRESS] м. Середина-Буда на день міста, коли вони випадково зустрілися із відповідачем та його родиною на пішоходному переході та останній з донькою [PERSON] не привітався, зробив вигляд, начебто її не помітив. Післі ряду уточнюючих запитань свідок почала змінювати покази, сумніватися, де саме вона побачила відповідача та чи взагалі це був він. Таким чином, суд критично ставиться до наданих показів та не бере їх до уваги. Суд вважає, що досліджені у справі докази не підтверджують позицію позивача щодо ухилення відповідача від виконання обов`язків батька відносно малолітньї доньки сторін. Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до положень ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, як виходить зі змісту ст.165 СК України, надане, зокрема, іншому з батьків, з яким проживає дитина, тобто [PERSON] має таке право та реалізувала його. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У пунктах 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У той час, в діях відповідача суд не вбачає ухилення від виконання ним батьківських обов`язків - він має бажання спілкуватися із донькою, з приводу чого звернувся до служби у справах дітей, бере участь в утриманні дитини, щомісячно сплачує аліменти. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-які об`єктивні дані щодо жорстокого поводження, насильства, застосування недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини з боку відповідача стороною позивача суду не надані. З пояснень та поведінки відповідача під час судового засідання суд вбачає, що він прагне брати участь у вихованні дитини, бути ближчим до доньки, піклуватися про неї та виховувати її, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав належить відмовити.

Outcome: dismissed