Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій вказує, що вона є власником квартири № 29 в будинку № 18, розташованому по вулиці Миру у місті Миколаївка Словянського району Донецької області. Зареєстрований у вказаній квартирі відповідач по справі [PERSON], який не є власником зазначеної квартири, не проживає в ній більше десяти років, не користується нею, не бере участі в оплаті комунальних платежів, що, в свою чергу, перешкоджає позивачеві здійснювати свої права власника. В звязку з цим, [PERSON] просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та, по-перше, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 29 в будинку № 18, розташованому по вулиці Миру у місті Миколаївка Словянського району Донецької області, а по-друге. зняти його з реєстраційного обліку у цій квартирі. В судове\~засідання позивач\~[PERSON]\~та її\~представник \~адвокат [PERSON],\~що здійснює\~свої повноваження\~на підставі\~ордеру серії\~АА №\~110523\~від 21\~травня 2018\~року та\~довіреності від\~16\~квітня 2018\~року,\~посвідченої директором\~Краматорського місцевого\~центру з\~надання безоплатної\~вторинної правової\~допомоги [PERSON] не зявилися. Про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про вручення повідомлення про явку до суду, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтвердили заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що дана позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, з Договору купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 6273, [PERSON] з Державного реєстру правочинів № 593734 від 28 грудня 2004 року, [PERSON] підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянськ «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно» № 16297738 від 16 жовтня 2007 року, а також Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 131714774 від 23 липня 2018 року, слідує, що 28 грудня 2004 року відповідач по справі продав, а позивач по справі купив квартиру № 29 в будинку № 18, розташованому по вулиці Миру у місті Миколаївка Словянського району Донецької області, внаслідок чого на час розгляду справи у суді дана квартира на праві власності належить [PERSON] Натомість з паспорту громадянина України серії ВВ № 820429, виданого [PERSON] Словянським МВ УМВС України в Донецькій області 12 травня 1999 року, вбачається, що на день розгляду справи у суді у вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON] В той же час, згідно з актом, складеним 23 квітня 2018 року комісією у складі голови ОСББ «Автомобіліст» [PERSON] та сусідів-свідків [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], та [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], відповідач по справі [PERSON] в квартирі № 29 будинку № 18, розташованому по вулиці Миру у м. Миколаївка Словянського району Донецької області, з 2003 року не проживає. Отже враховуючи, що відповідач [PERSON] не є ані членом сімї позивача [PERSON] в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України, ані власником спірної квартири, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, то суд при їх вирішенні виходить з приписів ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якої рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття її з реєстрації місця проживання. Тобто зняття особи з місця її реєстрації без її волі можливе, окрім іншого, у випадку визнання її судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В звязку з цим суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial