Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON], на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей. Позовні вимоги в поданому позові обґрунтовує тим, що 18.07.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від цього шлюбу у них 22.09.2008 року народилася дочка [PERSON] та 10.09.2011 року дочка [PERSON]. Рішенням Генічеського районного суду від 27.07.2016 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу, діти проживають разом з нею. Проте відповідач [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочок. Відповідач [PERSON] офіційно не працює, але працює неофіційно і має непоганий заробіток, і може надавати матеріальну допомогу дітям по 1200 гривень на кожну дочку в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, до суду надав роз'яснення до позовних вимог, у якій вказав, що не згоден з позовними вимогами позивачки [PERSON], так як він після розірвання шлюбу надає матеріальну допомогу на утримання дітей, що підтверджується копіями квитанцій про переведення грошей. Також додав, що між ним та позивачкою [PERSON] була усна домовленість щодо утримання дітей. Крім того вказав, що на даний час він офіційно не працює, має на утриманні батьків пенсіонерів, які часто хворіють та проживає разом з ними, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї. На сьогодні він живе за рахунок тимчасових заробітків, а тому не в змозі сплачувати заявлену позивачкою [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дітей. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та дослідивши заяву відповідача, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.07.2008 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], який було розірвано заочним рішенням Генічеського районного суду від 27.07.2016 року. За час спільного проживання у сторін народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії 1-КГ №070876 від 26.09.2008 року, та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії 1-КГ №127955 від 14.09.2011 року. Згідно копій свідоцтв про народження дітей, відповідач записаний батьком дітей, а отже на нього покладено обовязок, щодо утримання дітей. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно не працює, живе за рахунок тимчасового заробітку, матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей надає, згідно копій квитанцій наданих до суду. Відомостей, щодо наявності в нього інших стягнень по виконавчим листам суду не надано. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з нормами ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В загальній декларації прав людини проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. В конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З'ясовуючи обставини, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що позивач працездатний, офіційно не працевлаштований, має нестабільний дохід, хронічних захворювань не має. Статтею 182 СК України, визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та враховуючи заяву відповідача, беручи до уваги, що відповідач офіційно не працює, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача має бути стягнуто аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі встановленому Законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial