Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій вказує, що вона є власником квартири № 220 в будинку № 21/83, розташованому по вулиці Батюка у м. Слов'янськ Донецької області. Зареєстровані у вказаному будинку відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], які не є власниками зазначеної квартири, не проживають у ній з січня 2016 року, не користується нею, не беруть участі в оплаті комунальних платежів, що, в свою чергу, перешкоджає позивачеві здійснювати свої права власника. В звязку з цим, [PERSON] просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 220 в будинку № 21/83, розташованому по вул. Батюка у м. Словянськ Донецької області. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], що діє на підставі ордеру серії ДН № 27 від 18 червня 2018 року, не зявилися. Про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про вручення повідомлення про виклик до суду. Представник позивача, яка відповідно до приписів ч. 1 ст. 64 ЦПК України, має повноваження на ведення справи в суді та здійснює від імені особи, яку вона представляє, її процесуальні права й обовязки, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтвердила заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, шляхом відправлення поштою повідомлення про виклик до суду, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 26 вересня 2006 року приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 5578, [PERSON] підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянськ № 12128745 від 11 жовтня 2006 року, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 137194893 від 10 вересня 2018 року, квартира № 220 в будинку № 21/83, розташованому по вул. Батюка у м. Словянськ Донецької області на праві власності належить позивачу по справі [PERSON] Поряд з цим, з довідки № 2888, виданої 13 червня 2017 року [PERSON] підприємством «ЖЕК № 4», слідує, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані окрім позивача й відповідачі. В той же час, згідно акту №167, складеного та підписаного 12 червня 2018 року комісією у складі голови комітету громадськості [PERSON], та сусідів-свідків: [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] в квартирі № 220 будинку № 21/83, розташованому по вулиці Батюка у місті Словянськ Донецької області, з січня 2016 року по теперішній час не проживають. Отже враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є ані членами сімї позивача [PERSON] в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України, ані власниками спірної квартири, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved