Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 18 травня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №713. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18 травня 2002 року зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що протягом останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Будь-яке взаєморозуміння та почуття довіри між ними відсутні, виникають постійні суперечки. З 19 лютого 2013 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Стверджує, що вони втратили один до одного почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Неодноразові спроби відновити сімейні відносини, жодних позитивних результатів не дали, а тому примирення та подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, категорично заперечивши можливість примирення. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач позов визнав, ствердив, що примирення неможливе, їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Зазначив, що дійсно між ними протягом тривалого часу виникають конфлікти та непорозуміння, з 19 лютого 2013 року шлюбні відносини є фактично припиненими, вони не ведуть спільний побут та господарство та не підтримують подружніх відносин. Заслухавши учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи і причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2002 року, міцної сім'ї не утворили. Між ними систематично виникали сварки, конфлікти та непорозуміння, які привели до розпаду сім'ї. З 19 лютого 2013 року вони не підтримують подружніх відносин, не мають спільного бюджету та не ведуть спільного побуту та господарства. Сторони категорично ствердили, що вони втратили один до одного почуття любові, поваги та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконані, що не будуть вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Строк наданий судом для примирення жодних позитивних результатів не дав. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні нею і документально підтверджені 243,60грн. судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved