Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом 27.11.2015 року. В підтвердження пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 11.07.2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у відділі РАЦС Новобузького РУЮ, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 41. Спільне життя не склалося через різні характери та ставлення до життя, в результаті чого виникали сварки та конфлікти, що негативно впливало на шлюбні стосунки та призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В позові вказав, що з відповідачкою проживають відокремлено, шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть. Спільних дітей не мають, але відповідачка ігнорує прохання позивача звернутися зі спільною заявою про розірвання їх шлюбу до органів РАЦСу. Вважає, що збереження сім'ї та її відновлення є неможливим, оскільки він наразі проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою з якою має намір одружитися, тому просить свої позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, залишив суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, свій позов підтримує та просить його задовольнити, примирюватися з відповідачем не бажає. \~ \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, вважає що дійсно їх подружні стосунки остаточно припинилися, тому не заперечувала проти розірвання їх шлюбу, при цьому зазначила про наявність між ними спору щодо поділу їх спільного майна. Вислухавши пояснення відповідачки, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.07.2006 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції в Миколаївській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 41, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 120525. Шлюбні відносини на момент розгляду справи в суді сторони не підтримують, проживають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Пояснення відповідачки та доводи позивача у своєму позові вказують на те, що у звязку з погіршенням взаємовідносин, подружжя з червня 2015 року остаточно припинили сімейні та подружні стосунки та стали проживати відокремлено, жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сімї, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу і визнання відповідачкою предявленого до неї позову базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сімї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При судовому розгляді справи відповідачка забажала залишити їй прізвище набуте\~під час реєстрації шлюбу - «Воронцова». На підставі викладеного,

Outcome: approved