Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому, з посиланням на ст.ст.180, 184 СК України, просить стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1 500 грн. щомісячно з урахуванням індексації відповідно до Закону, до досягнення донькою повноліття, тобто до 05.06.2026 року. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу, який було зареєстровано між нею та відповідачем 30.11.2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №1003, та який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.07.2015 року, мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, при цьому, з серпня, 2015 року відповідач за усною домовленістю між ними, сплачував допомогу дитині у грошовій формі в розмірі 1 200 грн., яку надсилав на картку, що була відкрита на імя доньки, однак з травня, 2016 року допомога на утримання дитини від відповідача перестала надходити. Позивач вважає, що відповідач, який аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам не має, а так само не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дитину, у звязку з чим є необхідним стягувати з останнього аліменти в судовому порядку. Позивач [PERSON] під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Вважала, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки у визначеному нею розмірі 1 500 грн., оскільки, працевлаштований, раніше на підставі домовленості між ними надавав допомогу дитині в розмірі 1 200 грн., перераховуючи грошові кошти на картку, займається бджільництвом, є своя пасіка, з якої отримує дохід, має свою торгову точку, за оренду якої має можливість сплачувати орендну плату. На підтвердження зазначених доводів позивачем надано статтю в Вечірній газеті №33 від 19.08.2016 року під назвою «Медове розмаїття від [PERSON]». Відповідач [PERSON] під час судового розгляду справи позовні вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. визнав частково, з урахуванням його фінансового стану та матеріальних можливостей, отриманих щомісячних доходів, та відсутності стабільного щомісячного заробітку, вважав можливим з урахуванням його матеріального становища, відсутності у нього сталого заробітку, та з урахуванням вимог законодавства щодо розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6-ти до 18-ти років, сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 700 грн. щомісячно, враховуючи і те, що позивач, як мати, також має виконувати і свій обовязок щодо матеріального забезпечення доньки.Подав письмові заперечення на позов, суть яких зводиться до того, що після припинення спільного подружнього проживання він з липня, 2015 року добровільно надавав та надає позивачу матеріальну допомогу на утримання доньки, здійснюючи грошові переказами щомісячно кількома платежами на картковий рахунок доньки [PERSON], відкритий як додатковий, до його карткового рахунку у відділенні ПриватБанк, при цьому, було погоджено, що грошовими коштами буде розпоряджатися позивач на власний розсуд в інтересах доньки. Зазначив, що у червні та липні, 2016 року переказ грошей не здійснював, так як не мав заробітків, при цьому, усвідомлюючи той факт, що має утримувати доньку та необхідність підготовки її до навчального року та за відсутності заробітку, взяв гроші в кредит, за рахунок яких здійснив грошові перекази на утримання доньки. Аналогічна позиція під час судового розгляду справи висловлена і представником відповідача. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від шлюбу,який було зареєстровано між сторонами 30.11.2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №1003, та який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.07.2015 року, сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОЛ № 062357, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 07 липня 2008 року, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №1317, її батьками в свідоцтві про народження зазначені: батько «[PERSON]В.» та мати «[PERSON]Г.». Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], після розірвання між сторонами шлюбу, проживає з позивачем [PERSON], на підставі чого остання має право звернення до суду з відповідним позовом до батька дитини [PERSON] про стягнення аліментів. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2 ст.60 ЦПК України). Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.ч.1, 3, 4 ст.60 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, при цьому припинення фактичних шлюбних відносин між батьками, а так само проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обовязків щодо дитини, приймаючи також до уваги, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. В свою чергу, позивач в порядку ст.ст.10, 60 ЦПК України не довела суду шляхом подання належних доказів, достовірних відомостей про розмір доходів відповідача, а так само про можливість відповідачем сплачувати аліменти на її (позивача) користь на утримання доньки саме в розмірі 1 500 грн. 00 коп. щомісячно. В свою чергу, судом сторонам розяснювалися положення ст.ст.10, 11 ЦПК України, а так само положення ч.4 ст.10 ЦПК України. Окрім того, під час розгляду справи та з урахуванням наданих сторонами доказів, які оцінені судом в порядку ст.212 ЦПК України, судом не встановлено наявності у платника аліментів на утриманні непрацездатних осіб, малолітніх дітей, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, інших аліментних зобовязань, приймаючи також до уваги матеріальний та сімейний стан відповідача, а також інші обставини, визначені ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, враховуючи також, що відповідач є молодою, працездатною особою, не має стабільних заробітків, згідно з відомостями інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 01.01.2016 по 30.06.2016 року відсутні відомості про доходи, надає допомогу батьку [PERSON], [INFO], який є інвалідом ІІ-ої групи, хворіє та періодично проходить курс лікування з приводу діагнозу: стан після видалення менінгіоми лобних ділянок (2004, 2014, 2015 рр.), продовжений ріст менінгіоми лобної ділянки з розповсюдженням в правий носовий хід (2015р.), обємне утворення в області лівої надбрівної дуги, що підтверджується виписними епікризами медичних установ, крім того, враховується, що позивач працевлаштована, працює інженером-землевпорядником в Кіровоградській РФ ДП «Укрспецзем», має постійний щомісячний дохід в середньому 1 036 грн. 39 коп. в місяць (період з травня по жовтень, 2016 року), а відсутність офіційного працевлаштування відповідача та неможливістю влаштуватися на роботу є для останнього тимчасовим періодом, на підставі чого та з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, у звязку з чим підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, з проведенням індексації відповідно до Закону, до досягнення донькою повноліття, тобто до 05.06.2026 року. При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, сторони не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. В порядку ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, приймаючи до уваги, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial