Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], шлюб між сторонами розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка навчається на 1 курсі денної форми навчання за контрактом у навчально - науковому інституті економіки і права Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького і перебуває на утриманні позивачки. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку допомогу на утримання доньки не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], що продовжує навчання, в розмірі 2000 грн, щомісячно, до досягнення останнім 23 - річного віку за умови продовження навчання. Ухвалою суду від 25 червня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав викладених у позові. Додатково вказала, що вона працює у магазині продавцем і отримує мінімальну середньомісячну заробітну плату, про те цих коштів не вистачає на утримання доньки, оскільки ще має ще сина який навчається. У власності має ? частки нерухомого майна. Відповідно до договору за навчання (з 01.09.2017 по 30.06.2021) доньки, їй необхідно сплатити кошти у сумі 54320 грн, проте з кожним місяцем сума збільшується у зв'язку з індексацією, крім того затрачаються кошти на оплату квартири у сумі 1750 грн, проїзд і т.п. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти сплату аліментів на утримання повнолітньої доньки, проте не у такій сумі яку заявляє позивач, оскільки він ніде не працює отримує лише пенсію, має заборгованість по аліментах на утримання доньки ще до 18 років та сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина у сумі 450 грн, про що надав підтверджуючі документи. Згідно ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, уважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданим 01.09.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 5). Від шлюбу мають повнолітнью доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). [PERSON] є студентом першого курсу Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького за спеціальністю економіка (економічна кібірнетика), строк закінчення навчання 30 червня 2021 року (а.с. 8-9). Позивачка [PERSON] на даний час працює продавцем у магазині «Інтер'єр» ФОМ «Чепур» м. Пирятин, проте мінімальної заробітної плати яку вона отримує не вистачає на належне утримання повнолітньої доньки, що навчається. Крім того, позивач має у власності ? частки житлового будинку по пров. Поштовому, 1 у м. Пирятин Полтавської області та транспортний засіб. Відповідач [PERSON] на даний час ніде не працює, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання отримує пенсію у розмірі 1452 грн, також має у власності нерухоме майно, зокрема ? частку будинку розташованого по [ADDRESS], що залишилося після смерті батьків. [PERSON] був зареєстрований як фізична особа підприємець, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27.12.2012 підприємницька діяльність припинена. Крім того, відповідно до довідки виданої державним виконавцем Пирятинського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів стягнутих відповідачем [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей та сплачує аліменти на утримання повнолітнього, спільного з відповідачкою сина [PERSON], у розмірі 450 грн щомісячно до досягнення останнім 23-х років за умов продовження навчання. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз'яснення: обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням встановлених вище обставин, враховуючи те, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, але з доходу має лише пенсію, сплачує аліменти на повнолітнього сина у розмірі 450 грн, має заборгованість по аліментах на утримання неповнолітніх дітей, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення аліментів на користь відповідача на утримання повнолітньої доньки [PERSON], яка навчається у мінімальному розмірі що буде достатнім для її утримання. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial