Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 30 вересня 2006 р. сторони уклали шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №148. Від якого [INFO] народився син [PERSON]. Відповідач, являючись батьком дитини, кошти на її утримання не надає, хоча працює вчителем в школі, тобто має постійний дохід. Виходячи з викладеного позивач просила суд, стягувати із відповідача на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 (одній тисячі) гривень, щомісячно до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач направила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду направив письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності. Не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Так судом, згідно свідоцтва про шлюб (а.с.6) серії [NUMBER], виданого 30.09.2006 року, встановлено, що позивач та відповідач по справі є подружжям. Шлюб зареєстровано 30.09.2006 року, у відділі реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №148. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №100, судом встановлено, що у сторін від даного шлюбу народився син [PERSON] [INFO]. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони, як встановлено судом, перебуваючи в шлюбі, спільно не проживають, а дитина проживає з матір'ю. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сім'ї, зобов'язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, нарівні із матір'ю, що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, з 1 січня в сумі 1455 грн. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з цього та зважаючи на те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька і з урахуванням матеріального становища батьків суд знаходить, що таке, належне утримання можливе в розмірі який буде повністю забезпечувати встановлений Законом прожитковий мінімум дитини сторін. При цьому суд знаходить, що зазначений прожитковий мінімум не є межею як потреб дітей, за станом на сьогодні і до досягнення ними вісімнадцяти років, так і можливостей сторін по утриманню дітей, оскільки він має тенденцію, на законодавчому рівні, до збільшення. Виходячи з цього суд визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі, яку відповідач визнав. Визнання відповідачем позову не порушує прав третіх осіб і не суперечить закону. Аліменти на утримання дітей суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 18 січня 2016 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача, у зв'язку з тим, що дитина сторін проживає з матір'ю, яка до суду зверталась для захисту інтересів малолітньої дитини, а будь-які інші грошові, а також аліментні обов'язки у відповідача відсутні.

Outcome: approved