Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. У позивача був чоловік [PERSON], який меш\-кав разом зі нею по вул. Сєвєрна, будинок 114, с Торське, Лиманського ра\-йону, Донецької області. У вказаному домоволодінні до моменту своєї смерті та\-кож мешкала мати чоловіка позивачки - [PERSON], яка померла 26 квітня 2009 року. Після смерті [PERSON], чоловік позивача [PERSON] спадщину фактично прийняв, але відповідним чином не оформив до кінця своїх спадкових прав, помер 03 сі\-чня 2016 року. В свою чергу позивач, як єдиний спадкоємець зробила заходи до вступу в спадщину згідно за законом та 03 жовтня 2017 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори їй було видано пос\-танову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на ім'я померлого на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати за [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], у порядку спадкування за законом право власності на приватизовану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,3562 га, кадастровий номер 1423055700:03:001:0513, що знаходиться на території [PERSON] міської ради (колишня Кіровська селищна рада), Лиманського район Донецької області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 009528. В судове засідання 16.11.2017 року позивач, яка належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути позов без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 38). У судовому засіданні 31.10.2017 року позивач [PERSON] надала суду пояснення аналогічні викладеним у своєму позові, просила визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на приватизовану земельну ділянку. Відповідач [PERSON] міська рада Донецької області, який належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив, надав заяву про розгляд справи без участі представника в судових засіданнях, рішення просить винести на розсуд суду ( а.с. 35-36). Свідки [PERSON], [PERSON] суду показали, що багато років знають родину позивача. Підтвердили, що позивач [PERSON] дійсно є дружиною [PERSON], вони проживали за адресою: [INFO], Лиманського ра\-йону, Донецької області, разом з подружжям проживала мати чоловіка позивача [PERSON], яка померла в 2009 році. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 4,3562 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] міської ради (колишня Кіровська селищна рада), Лиманського району, Донецької області на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ДН № 009528, виданого Кіровською селищною радою, 08.05.2002 року і зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів за № 163 (а.с.12). 26.04.2009 року [PERSON] померла, про що зроблено відповідний актовий запис № 33 виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 33 (а.с. 10). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного майна. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився 27 липня 1955 році, про що Краснолиманським міським ЗАГС Сталінського району 16 серпня 1955 року видано свідоцтво про народження серії ГД № 348130, актовий запис № 308. Його матірю зазначено [PERSON] (а.с. 8) Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] по закону, як її син. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 УК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON], який постійно був зареєстрований та проживав разом з [PERSON] прийняв спадщину у встановленому законом порядку на спірну земельну ділянку. Проте, [PERSON] не оформив своїх спадкових справ на належну йому земельну ділянку, та 03 січня 2016 року помер, про що зроблено відповідний актовий запис № 7 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 931668 (а.с. 11). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Каракуц) [PERSON] 22 січня 1977 року зареєстрували шлюб, про що Кіровською сільською радою зроблений відповідний актовий запис № 2 (а.с. 9) Таким чином, [PERSON] є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] по закону, як його дружина. Згідно висновку із звіту з належної оцінки майна № 21/2017 від 11.10.2017 року, виготовленого ДП «Центр державного земельного кадастру», вартість зазначеної земельної ділянки складає 110211,86 грн. (а.с.16). Позивачу [PERSON] 03.10.2017 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку, площею 4,3562 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] міської ради (колишня Кіровська сільська рада), Лиманського району, Донецької області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 03.01.2016 року відмовлено у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності останньої на зазначену земельну ділянку (а.с. 14). За повідомленням [PERSON] державної нотаріальної контори від 27.10.2017 року за № 1388/02-14 спадкові справи щодо майна [PERSON] не заводилися, з заявами про прийняття спадщини, або відмову ніхто не звертався. 03.02.2017 року заведена спадкова справа №201/2017 після померлого [PERSON] на підставі заяви [PERSON] З іншими заявами про прийняття спадщини, або відмову ніхто не звертався (а.с. 34). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно ч. 1 п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як з достовірністю встановлено, позивач [PERSON] є спадкоємцем після померлого [PERSON], інших спадкоємців немає. До складу спадкового майна входить земельна ділянка загальною площею 4,3562 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] міської ради (колишня Кіровська сільська рада), Лиманського району, Донецької області. Право власності на вказану земельну ділянку належало [PERSON] як спадкоємцю після смерті матері [PERSON], якій зазначена земельна ділянка належала на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. Однак, лише відсутність правовстановлюючого документів, що підтверджують право власності на земельну ділянку на імя [PERSON], перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті\~319, частини першої статті\~321 ЦК України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до\~ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого\~Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості [PERSON] користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, що входить до спадкового майна та належить їй в порядку спадкування відсутні. Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав. На підставі викладеного,

Outcome: approved