Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач повідомила, що 21.09.2010 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб за актовим записом № 43, від якого вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що через постійні конфлікти та суперечки спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими, сторони припинили подружні відносини, проживають окремо. Крім того, вказала, що відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість її надавати. За таких обставин, позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 35% від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, та до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. При цьому визнала, що на початку вересня вона змінила місце проживання та у вересні, жовтні місяці відповідач надав допомогу на утримання дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов у частині стягнення аліментів визнав частково (подав письмове заперечення на позов від 03.10.2016 року, яке долучене до матеріалів справи), зазначивши, що погоджується сплачувати аліменти в розмірі ? частки від свого доходу. При цьому відмічав, що у нього на утриманні перебуває матір, яка є інвалідом 3-ї групи та зазначив, що не ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання доньки, у вересні, жовтні 2016 року ним був оплачений дитячий садок, куди ходить донька, школа мистецтв, обстеження у дитячій обласній лікарні, також влітку сімєю вони їздили на відпочинок на море, де він ніс більшість витрат; проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 21.09.2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відділом РАЦС Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області був зареєстрований шлюб за актовим записом № 43 (свідоцтво про шлюб Серії 1-АМ №091600, а.с.5). Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-АМ № 190280 від 15.03.2011 року (а.с.6). Сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, примирення між ними неможливе. Дитина проживає разом з матірю, що не заперечується відповідачем. Відповідач працює, за станом здоров'я може надавати допомогу та погоджується сплачувати аліменти в розмірі ? частки від свого доходу. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині припинення шлюбу та обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно \~ч.3 ст.105 \~СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 \~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо його розірвання. За таких обставин суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує часткове визнання відповідачем позову, те, що відповідач здорова, працездатна особа та може надавати матеріальну допомогу, а дитина, проживаючи з матірю, потребує такої допомоги, а тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обовязок батьків по її утриманню, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі ? частки від доходу (заробітку) відповідача, однак, починаючи не з дати звернення до суду (12.09.2016 року), оскільки в даний період відповідачем добровільно надавалася матеріальна допомога на утримання доньки і дана обставина визнається позивачем, а з дати ухвалення рішення (03.10.2016 року), і до досягнення дитиною повноліття, тобто про часткове задоволення позову. При цьому, суд критично відноситься до тверджень відповідача про перебування на його утриманні матері, оскільки належних та допустимих доказів щодо цього суду не надано. Сам факт встановлення матері групи інвалідності та розірвання нею шлюбу не свідчить про її перебуванні на утриманні відповідача. Судом враховані всі обставини, передбачені ст.182 СК України. При визначені розміру аліментів, судом враховані положення ст.183 СК України щодо визначення їх розміру в частці, а не у відсотках, як-то визначає позивач. На підставі ст. 367 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Суд також звертає увагу сторін, що відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 551,20 грн. судового збору та 551,20 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial