Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить постановити рішення, яким зобов»язати відповідача [PERSON] безоплатно встановити на пам»ятнику покійним [PERSON] (07.07.1923-25.10.2011) та [PERSON] (16.11.1922-17.11.2004), похованим на кладовищі у селі Молошковичі Яворівського району Львівської області суцільну надгробну гранітну плиту та гранітну з»єднувальну раму і відшкодувати їй моральної шкоди в розмірі 2000 гривень покликаючись на те, що у вересні 2013 року, відповідач прийняв від неї замовлення на виготовлення та встановлення гранітного пам'ятника її покійним батькам на кладовищі, що знаходиться у селі Молошковичі Яворівського району Львівської області. Суть досягнутої між ними усної домовленості полягала у тому, що відповідач зобов'язався, за відповідну плату, виготовити та встановити пам'ятник на згаданому кладовищі тотожний тому, який зображений на рекламному буклеті, що використовувався відповідачем в рекламних цілях та слугував орієнтиром замовлення для споживачів. Зображений на рекламному буклеті пам'ятник її влаштовував, як споживача, в першу чергу із огляду на його комплектність, зокрема: наявність суцільної надгробної гранітної плити та гранітної з'єднувальної рами. Вона неодноразово наголошувала на тому, що її замовлення обов'язково повинне включати ці два елементи пам'ятника. Вона пропонувала відповідачу зробити відповідний ескіз замовлення, який стверджується підписами двох сторін правочину та свідчить про обоюдну згоду сторін щодо конкретного результату виконання замовлення, але їй категорично відмовили та запевнили, що робота буде виконана у точній відповідності до пам'ятника, зображеного на рекламному буклеті. Розраховуючи на належну якість продукції та обслуговування, вона оплатила у повному обсязі вартість цього замовлення в сумі 9508 гривень. Про здійснений нею розрахунок із відповідачем свідчать обидві квитанції до прибуткового касового ордера. Як виявилося пізніше, відповідач виконав її замовлення із істотним недоліком, так як пам'ятник на кладовищі був встановлений без суцільної надгробної гранітної плити та гранітної з'єднувальної рами. Такий пам'ятник є суттєво іншим, ніж той, який було передбачено встановити за їхньою усною домовленістю. Відповідно п.12 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року, істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак, зокрема, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Використавши вищезгаданий рекламний буклет із зображенням гранітного пам'ятника, відповідач сформулював у її свідомості відповідну інформацію про свій товар. Реклама є призначеною сформулювати або підтримати обізнаність споживачів та їх інтереси щодо конкретного товару, але у відповідності до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі, під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, в числі інших прав, на захист своїх прав державою; на належну якість продукції та обслуговування: право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Згідно із ч.1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідач, під час замовлення пам'ятника запевнив її у тому, що пам'ятник буде виготовлено та встановлено у точній відповідності до зображеного на рекламному буклеті, включаючи усі його елементи, зокрема, із суцільною надгробною гранітною плитою та гранітною з'єднувальною рамою. Цих двох елементів пам'ятника відповідач не встановив. Вона неодноразово зверталася до відповідача із проханням безоплатного усунення недоліків пам'ятника, але їй пояснили, що ці недоліки будуть усунені виключно за відповідну плату. У відповідності до п.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення, протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк. Відповідач, відносно встановленого на кладовищі пам'ятника її покійним батькам, не взяв на себе жодних гарантійних зобов'язань. Згідно із ч.5 ст.7 Закону України «Про захист прав споживачів», відносно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років, а відносно об'єкта будівництва - не пізніше десяти років від дня передачі їх споживачеві. Відповідач допустив відносно неї цілу низку порушень прав споживачів, що чітко прописані статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: порушив свободу її волевиявлення щодо товару; порушив принцип рівності сторін договору, учасником якого є вона: обмежив її на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; реалізував продукцію із істотним недоліком; документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є вона, їй ще досі не передано. У відповідності до ч.5 ст.110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. З врахуванням наведеного, вона, як споживач, пред'являє позов до відповідача за місцем свого проживання. Відповідно до ст.22 Законну України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Згідно із п.2 ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Пунктом 3 Постанови ПВС України №4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Незаконними діями відповідача їй заподіяно моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 2000 гривень. Ця шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із порушенням її прав, а саме: пережитого стресу від споглядання на недороблений пам'ятник близьким їй людям, перебування тривалий час у стані психологічної напруги, що супроводжувалася емоційними зривами, неможливості тривалий час вільно займатися своїми справами, відмови відповідача добровільно усунути недоліки пам'ятника. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним у заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовних вимог позивача [PERSON] не визнали та суду пояснили, що жодних зобов»язань перед позивачем не було порушено і замовлення позивача було виконано у відповідності до вибраного нею пам»ятника, а тому просять у задоволенні позову відмовити, як безпідставному. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, показання свідка в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджує державну реєстрацію [PERSON], яка записана 19 березня 2013 року, та вид його діяльності: різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю, роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, надання в оренду вантажних автомобілів, вантажний автомобільний транспорт. Копії рекламних листівок підтверджують виготовлення та виставку продаж пам»ятників з граніту, з назвою адреси: місто Городок вул..Стуса, 1»г» та мобільних контактних телефонів (097)400-95-10, (067)836-42-00. Копія листа замовлення від 10 вересня 2013 року, підтверджує факт замовлення позивачем [PERSON] пам»ятника за №162, з описом деталей, розмірів, тексту, а також його вартості. Квитанції до прибуткового касового ордера від 13 вересня 2013 року та від 25 жовтня 2013 року підтверджують оплату позивачем [PERSON] вартості пам»ятника в сумі 9508 гривень. Копії фотографій підтверджують встановлення пам»ятника покійним [PERSON] та [PERSON] на кладовищі у селі Молошковичі Яворівського району Львівської області. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що нею, менеджером фізичної особи-підприємця [PERSON], 10 вересня 2013 року, від позивача [PERSON] було прийнято замовлення на виготовлення пам»яника покійним батькам позивача. Позивач особисто вибрала пам»ятник з буклетів за №162 і все те, що просила зробити позивач [PERSON], було записано в листі замовлення, з яким позивач була письмово ознайомлена. Після виготовлення пам»ятника, який був відвезений до місця його встановлення, позивач бачила пам»ятник прийняла його і жодних претензій щодо свого замовлення не пред»являла. В даний час, їй є незрозумілими претензії позивача щодо виготовленого пам»ятника. Оцінюючи докази в їх сукупності, що були добуті та досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що так як відповідачем було виготовлено пам»ятник, відповідно до листа замовлення позивача, яка при прийнятті пам»ятника не пред»являла жодних претензій щодо його виготовлення, тому в задоволенні позову [PERSON] про зобов»язання відповідача безоплатно встановити на пам»ятнику її покійним батькам: [PERSON] та [PERSON], які поховані на кладовищі у селі Молошковичі Яворівського району Львівської області, суцільної надгробної гранітної плити та гранітної з»єднувальної рами і відшкодування моральної шкоди, слід відмовити, оскільки її вимоги є безпідставними.

Outcome: dismissed