Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позові посилається на те, що 01.01.2000 року померла її тітка [PERSON] [INFO]. За життя, [PERSON], власної сімї не мала, єдиними її родичами були: позивачка та її рідна сестра [PERSON] Вказує також на те, що у звязку з тим, що вона фактично доглядала за [PERSON] до моменту її смерті, остання 31.08.1999 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Також вказує, що після смерті [PERSON], вона фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління майном по вул. Стефаника, 41 у м. Чернівці, здійснювала поточний ремонт будинку, сплачувала комунальні послуги, однак вчасно не звернулася до нотконтори з заявою про прийняття спадщини. На її звернення до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], вона отримала лист відмову в оформленні спадщини з розясненням права на звернення до суду. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно саме: будинковолодіння №41 по вул. В.Стефаника у м. Чернівці, яке складається з : житлового будинку літ. А, прибудови літ. А, сараю літ. Б, сараю літ. В, сараю літ. Г, вбиральні літ. Д, колодязя літ. І, огорожі №1 воріт з хвірткою №2, огорожі №3. Позивач в судове засідання не зявилася та подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить позов задовольнити повністю. Представник Чернівецької міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася та подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов визнає. Просить вирішити спір згідно чинного законодавства Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищевказаних осіб відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 01.01.2000 року померла [PERSON] [INFO]. Встановлено, що [PERSON] за життя в період часу з 1965 по 1972 роки, на підставі дозволу виконавчого комітету Садгірської районної ради №9 від 31.01.1955 року про будівництво будинку та рішення виконкому Чернівецької міської ради №96/4 від 26.02.1971 року про надання дозволу на проведення капітального ремонту, здійснила будівництво житлового будинку літ. А, прибудови літ. А, сараю літ. Б, сараю літ. В, сараю літ. Г, вбиральні літ. Д, колодязя літ. І, огорожі №1 воріт з хвірткою №2, огорожі №3 по вул. В.Стефаника, 41 у м. Чернівці. Загальною вартістю 213790,00 грн. Також встановлено, що за життя 31.08.1999 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON], яким все своє майно де б воно не знаходилось та з чого воно б не складалось заповіла позивачу [PERSON] Відповідно до ст. ст. 534, 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який був чинний на момент відкриття спадщини, Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), який був чинний на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Виходячи з обставин встановлених по справі, на підставі наведеного, суд приходить до наступних висновків. Позивач, після смерті спадкодавця, прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління майном, що згідно чинного, на момент відкриття спадщини, законодавства, є достатньою підставою для визнання її такою що прийняла спадщину. Тому суд вважає, що слід визнати за позивачкою право власності на спадкове майно після смерті [PERSON].

Outcome: approved