Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона 23 жовтня 2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу дітей немає. Проте, спільне подружнє життя не склалося, між ними почали виникати непорозуміння, з листопада 2018 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають різний бюджет, спільного майна не мають, збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суду від 15.03.2019 року відкрито провадження в справі. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував у розірванні шлюбу та пояснив, що з листопада 2018 року з позивачкою проживають окремо через конфлікти між ними, не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають різний бюджет. Заслухавши думку відповідача, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 2196, після укладення шлюбу присвоєні прізвища для чоловіка та дружини - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу спільних дітей немає. Причиною розпаду сім'ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося, між ними почали виникати непорозуміння, з листопада 2018 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають різний бюджет, спільного майна не мають, збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини не підтримують, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя на збереження сім'ї неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved