Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

\~ \~Позивач\~ [PERSON] \~звернулася\~до\~суду з\~позовом\~до\~ [PERSON] ,\~в\~якому\~просила стягнути\~з\~останньої\~борг за\~договором позики,\~ у\~виді боргової\~розписки від\~26.09.2020\~року,\~в сумі\~9\~400 грн. Позов обґрунтований тим, що 26.09.2020 року нею за борговою розпискою було передано [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 9\~400 грн. Відповідач зобов`язувалась повернути кошти в термін до 21.10.2020 року. Взяті на себе зобов`язання з повернення отриманих коштів відповідач не виконала, неодноразові звернення позивача до неї щодо повернення боргу залишалися проігнорованими, в зв`язку з чим вона звернулась з даним позовом до суду. \~\~А тому, посилаючись на ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1050, 625 ЦК України, просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 5630100454922 на 30.11.2021р.), в судове засідання не з`явилася, звернулась до\~суду з\~заявою (вх.\~№ \~3643\~від 20.09.2021\~року),\~в якій\~просить провести\~розгляд справи\~по суті\~в її\~відсутність. Пославшись в ній, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та дає свою згоду на проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] ,\~двічі будучи\~належним чином\~повідомленою про\~час та\~місце розгляду\~справи,\~в порядку\~передбаченому ч.\~8,\~ч.\~11\~ст.\~128\~ЦПК України\~(судові\~повістка про\~виклик направлені\~по зареєстрованому\~місцю проживання\~відповідача рекомендованими\~повідомленнями про\~вручення поштових\~відправлень штрих\~ код\~№ 5630100447985\~на 28.10.2021р.,\~ №\~5630100454914\~на 30.11.2021р.,\~які повернуті\~до суду\~з довідкою\~поштового відділення\~«про відсутність\~адресату за\~вказаною адресою»,\~ а\~також через\~опублікування двічі\~оголошення про\~виклик на\~офіційному веб-сайті\~судової влади\~України),у судові\~засідання 28.10.2021р., 30.11.2021р. не з`являлась, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду в її відсутність та відзив на позовну заяву, не подала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~223\~ЦПК України\~у разі\~повторної неявки\~в судове\~засідання відповідача,\~повідомленого належним\~чином, , яка про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду в її відсутність та відзив на позов, не подала, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так, як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до приписів ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно з положеннями ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. 26.09.2020 року між [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (позичальник), та [PERSON] , (позикодавцем) був укладений договір позики на суму 9\~400 (дев`ять тисяч чотириста) грн., на підтвердження умов якого та факту отримання вказаної грошової суми [PERSON] надала [PERSON] власноручно написану розписку, в тексті якої визначений обов`язок позичальника з повернення цієї суми до 21.10.2020р. та зазначена дата її складання, як 26.09.2020 року (розписка від 26.09.2020 року). Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду становить 908 грн. (квитанція № 79 від 10.06.2021р.); Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу стягнення боргу за договором позики. При прийнятті рішення суд керується: Частина перша\~статті 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від встановленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ст. 627 ЦПК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно \~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 цього кодексу передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. \~У відповідності до ч.1\~ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~Відповідно до ч.1\~ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~Згідно\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. \~У відповідності до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2\~ст.1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~\~У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 209/3022/16-ц (провадження № 61-8487св18) зазначено, що «аналіз частини другої\~статті 1047 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником». Відповідно до ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, від 18 жовтня 2017 року у справі за № 6-1662цс17, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 359/1227/16-ц (провадження № 61-12412св18) розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За таких обставин, договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування. Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 707/2606/16-ц (провадження № 61-28762св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 483/1953/16-ц (провадження № 61-33891св18), від 27 червня 2018 року у справі № 712/14562/17-ц (провадження № 61-26174ск18)\~статтею 545\~ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. За приписами ж ст. 545 ЦК України - наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Така позиція міститься і в Постанові Верховного Суду від 22 березня 2021 року справа № 628/2355/18-ц (провадження № 61-21099св19). \~Суд вважає,\~що наданий\~доказ,-\~боргова розписка від 26.09.2020 року, надана позивачем є належним\~та допустимим\~доказом на\~підтвердження боргового\~зобов`язання\~ [PERSON] ,\~засвідчує\~факт\~отримання нею\~грошових\~коштів\~та зобов`язання\~повернути\~конкретно\~визначену грошову\~суму\~в\~конкретно визначений\~строк\~та\~містить дату\~отримання\~коштів.\~\~Зміст розписки\~дає\~підстави\~стверджувати,\~що\~відповідач\~визнав наявність\~боргу\~в\~певному розмірі\~станом\~на\~визначену дату,\~що\~свідчить\~про природу\~правових\~відносин\~між сторонами\~спору. За такого,\~суд вважає доведеним,\~що\~між\~сторонами існують договірні правовідносини з позики, розмір боргу підтверджується виданою позивачем розпискою, визначений розпискою строк для повернення позики закінчився, а наявність в позивача боргової розписки свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань, а тому приходить до\~висновку \~ про\~наявність правових\~підстав для\~стягнення з\~відповідача [PERSON] на\~користь позивача\~ [PERSON] заборгованості у\~сумі 9\~400 грн.,\~визначеній договором.\~ На підставі вимог\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн., понесені при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved