Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 27 квітня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська , актовий запис № 105, та ухвалити рішення про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], [INFO] на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку до досягнення повноліття старшою дитиною, а потім в розмірі 1/4 частини його доходу до досягнення повноліття молодшою дитиною, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду. У зв'язку з тим, що вони з відповідачем в шлюбі фактично не проживають більше 5 років, просить термін для примирення їм не назначати. На обґрунтування позову зазначила, що 27 квітня 2002 року між нею та відповідачем [PERSON] булозареєстровано шлюб. Вони мають двох дцтей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З серпня 2009 року вона спільно з відповідачем не проживає. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки через психологічну несумісність між ними часто виникали конфлікти та сварки. Спільне господарство ними разом не ведеться з серпня 2009 року. Вона переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Діти проживають разом з нею і спору щодо місця їх проживання немає. Бажає щоб на утримання дітей з відповідача стягувалися аліменти. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутност. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно ч.2 ст.158 ЦПК України рішення у справі можливо постановити у судовому засіданні без участі сторін, оскільки особи, які беруть участь у справі заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 27 квітня 2002 року,перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації атів громадянького стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська, актовій запис 105. /а.с. 6/. Мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження /а.с.4,5/. В заявленому позові позивачка стверджує, що дочка та син проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Як зазначено в позов,і сторони не підтримують шлюбних стосунків і позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ст. 112 ч.2 СК України ухвалює рішення про розлучення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позиваки, тому він підлягає розірванню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей;непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Оскільки визнання позову у повному обсязі відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі та стягувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмір зазначеному в позові, тобто в розмірі 1/3 частини заробітку (долходу) відповідача. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Аналіз зазначеної дорми дає підстави вважати, що суд при стягнення аліментів на двох дітей, одночасно не може вирішувати питання про збільшення розміру аліментів на молодшу дитину після досягненя повноліття старшою дитиною. Це може бути зроблено в майбутньому тільки на підставі відповідного позову до суду.

Outcome: approved