Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що з 09.10.2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 09.10.2004 р. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Починаючи з серпня 2014 року шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, з відповідачем мешкають окремо. Основна причина розірвання шлюбу - відсутність взаємопорозуміння, довіри та любові. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, згодна на ухвалення заочного рішення (а.с. 15). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», причину неявки суду не повідомив (а.с. 39). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 09.10.2004 р., сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.10.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Луганська, актовий запис № 545 (а.с. 14). Від шлюбу подружжя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.03.2005 р., виданого відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції (а.с. 12). Починаючи з серпня 2014 року шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, з відповідачем мешкають окремо. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]») після розірвання шлюбу просить залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved