Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], що діє в інтересах малолітньої [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку мотивуючи вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.08.2008 року. Відповідач [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] що підтверджується карткою реєстрації особи. Відповідач [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають, що підтверджується Актом № 394 від 17.11.2017 року складений майстром технічної дільниці № 5 [PERSON] ЖЕД № 409, за участі свідків [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], що діє в інтересах малолітньої [PERSON] повідомлена судом належним чином за останньою відомою суду адресою її реєстрації, про час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з'явилася і не повідомила суд про причини неявки. Представник третьої особи: Центр надання адміністративних послуг Дніпровської РДА в м. Києві, в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився. Надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог заперечили. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], на праві власності належить [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 06.08.2008 року та Витягом з Державного реєстру правочинів № 6340988 від 06.08.2008 року. Відповідач [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] що підтверджується карткою реєстрації особи. Відповідач [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають, що підтверджується Актом № 394 від 17.11.2017 року складений майстром технічної дільниці № 5 [PERSON] ЖЕД № 409, за участі свідків [PERSON]та [PERSON] Необхідність визнати [PERSON] та її малолітню доньку [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, позивач обґрунтовує сплатою додаткових витрат на житлово-комунальні послуги та порушенням її права вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року N2402-III (зі змінами і доповненнями), сім'я несе відповідальність за створення належних умов для дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Стаття 18 вказаного Закону передбачає, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей. А отже обов'язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім'ю, тобто в даному випадку батьків. Згідно ч. 2 ст. 18 цього Закону діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення. З матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] народилась [INFO] року не є членом сім'ї власника спірного житлового приміщення, була зареєстрована у спірній квартирі як за місцем реєстрації своєї матері [PERSON] Таким чином, право користування житловим приміщенням [PERSON] є похідним від права її матері [PERSON] Зважаючи на викладені обставини, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині визнання [PERSON] та її доньки [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] В частині зобов'язання третьої особи Центру надання адміністративних послуг Дніпровської РДА в м. Києві, зняти з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] суд відмовляє, оскільки позовна вимога не може бути пред'явлена до особи, яка не має статусу відповідача. Відповідно до ст. 7 ЗУ ,,Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» однією з підстав для зняття з реєстрації з місця прооживання є судове рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням». Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними органами реєстрації на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов частково. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial