Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення відповідачів батьківських прав, в якій зазначила, що іі син [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі зі [PERSON]. Відповідачі є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти мешкають в родині позивача понад шість років. Батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків щодо виховання дітей, не відвідують їх , не цікавляться їх станом здоров'я, не утримують їх. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно [PERSON], 2008 року народження, [PERSON], 2011 року народження, [PERSON], 2013 року народження, а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідачів на користь особи, яка буде їх виховувати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, а також про згоду на ухвалення судом заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомили. Представник третьої особи в судове зсідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 вересня 2008 року виконкомом Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області, відповідачі є батьками [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07 квітня 2011 року виконкомом Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідачі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 28 травня 2013 року виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області. Висновком виконавчого комітету Курахівської селищної ради № 02-42/1-246 від 21 жовтня 2017 року визнано доцільним позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], 2008 року народження, [PERSON], 2011 року народження, [PERSON], 2013 року народження, оскільки [PERSON] та [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання дітей, не цікавляться їх долею та станом здоров'я, не надають матеріальної допомоги на їх утримання , не приймають участі у їх вихованні. Понад 6 років діти проживають в родині [PERSON], яка створює належні умови для їх проживання, виховання та розвитку дітей. Згідно з актом обстеження матеріально- побутових умов від 29 грудня 2017 року, складеного за результатами перевірки матеріально-побутових умов [PERSON] , діти проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Матеріально-побутові умови за зазначеною адресою є задовільні. Відповідно до п. 16 постанови пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів аліментів на дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, відповідач зобов'язаний матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття, і згідно ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє його від цього обов'язку. Позивачем не конкретизовано особу, на користь якої слід стягнути аліменти, не вказані її данні, опікун дітям не призначений. На думку суду це унеможливлює виконання судового рішення в цій частині в подальшому, оскільки згідно вимог ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial