Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання даної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що 20 вересня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Хлопівській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області. Від даного шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З вересня 2016 року вони з відповідачем проживають окремо, все придбане в шлюбі майно залишилося у відповідача. [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, жодної участі у вихованні та утриманні їхньої спільної дитини не бере, добровільно коштів на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість оскільки працює в Польщі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити позов, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстрації. Згідно довідки Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області № 238 від 30.05.2018 року [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], а тому з письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, щодо ухвалення заочного рішення вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони з 20.09.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2011 року, виданого Хлопівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с.3). Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Хлопівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 10.01.2012 року (а.с.4). Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач коштів на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим дочка перебуває на її утриманні. Відповідно до довідки виконкому Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області № 204 від 21.05.2018 року [PERSON], [INFO] зареєстрована в [ADDRESS], і на її утриманні перебуває двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3, ч.8 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що відповідач в добровільному порядку не виконує свій батьківський обов'язок утримувати свою дочку [PERSON], [INFO], то є підстави для часткового задоволення позовних вимог. Таким чином, суд вважає, що розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. на дитину щомісячно не представлено, а судом не здобуто. Твердження [PERSON] про те, що відповідач може їй надавати аліменти на утримання дитини в розмірі по 2000 грн. щомісячно на дитину не ґрунтуються на матеріалах справи. З урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вважає, що розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн., щомісячно на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача.

Outcome: partial