Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який було уточнено, та просить визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим будинком № 16 по вулиці Парковій (Куйбишева) в м. Приморську Запорізької області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником вищевказаного житлового будинку на підставі договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за законом. В цьому будинку зареєстровані відповідачі. Однак з початку 2011 року [PERSON], а з початку 2012 року [PERSON] не проживають у вказаному будинку. Реєстрація відповідачів в належному їй будинку суттєво впливає на її сімейний бюджет в частині оплати за комунальні послуги. В судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі; позивач на позовних вимогах наполягає, відповідачі проти позову заперечень не мають (а.с.38,39,40). Тому суд може розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] 21.03.2014 було укладено договір дарування ? частки будинку, з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться у м. Приморську Запорізької області по вул. Куйбишева, 16 (а.с.4,5). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 21.03.2014 зареєстровано приватну спільну часткову власність на ? частину будинку № 16 по вул. Куйбишева в м. Приморську (а.с.5-6). 17.02.2014 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 1/2 частки житлового будинку № 16, що знаходиться на вул. Куйбишева в м. Приморську Запорізької області, після [PERSON], який помер 12.05.2013 (а.с.7), що підтверджено витягом про реєстрацію з Спадковому реєстрі (а.с.8). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 17.02.2014 зареєстровано приватну спільну часткову власність на ? частину будинку № 16 по вул. Куйбишева в м. Приморську (а.с.9-11). Згідно з довідкою № 946 про склад родини, наданої виконкомом міської ради, [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO] має склад родини: брат [PERSON], [INFO] (прописаний, але не проживає); невістка [PERSON], [INFO] (прописана, але не проживає) (а.с.12). Актами підтверджено відсутність з початку 2012 року [PERSON], [INFO] та з 2011 року [PERSON], [INFO] за вищевказаною адресою (а.с.13,14). Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст. 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. То ж, суд вбачає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є власниками житлового будинку № 16 по вул. Парковій (Куйбишева) в м. Приморську Запорізької області. Фактично вони не проживають за цією адресою з початку 2012 року, тобто понад один рік, тому втратили право користування цим житловим приміщенням. Крім того вони не несуть будь-яких обов`язків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримують житло, не сплачують комунальні послуги. З викладеного суд вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, яке належить позивачу і повинні бути визнаними такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням. Таким чином позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Про стягнення судових витрат позивач не заявляє вимог, то ж суд не вирішує це питання.

Outcome: approved