Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], виконавчий комітет Вільногірсько міської ради Дніпропетровської області, в якій просить в порядку усунення перешкод в здійсненні права спільної сумісної власності на житло, визнати відповідача, таким, що втратив своє право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що квартира [ADDRESS], належить їй та її дочці - [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та онуці [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) - третім особам по справі, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 1998 року. Право власності на зазначену вище квартиру було зареєстровано КП «БТІ м. Вільногірська» в реєстровій книзі за № 1-294. У вищевказаній квартирі зареєстровані за місцем проживання, відповідач, вона, третя особа, її онука [PERSON], але фактично проживає в цій квартирі лише вона з онукою. В липні 2016 року, відповідач добровільно виселився із квартири, мотивуючи це тим, що він має намір в подальшому постійно мешкати за іншою адресою, окремо від неї, та виїхав для проживання до іншої місцевості. Де проживає відповідач у цей час - їй не відомо. На цей час в зазначеному вище житлі відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає вже більше року, належних йому речей в цьому житлі немає, інтересу до цього житла відповідач не проявляв та не проявляє, мети проживати в цій квартирі не мав та не має. Оскільки квартира належить їй та третім особам, а відповідач в ній не проживає та нею не користується вже більше одного року вважає, що він втратив право користування цим житлом, а тому просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 45 в будинку 61 по вул. Центральна, в м. Вільногірську. Ухвалою від 04.09.2018 року, було відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачеві за адресою його реєстрації. У визначений в ухвалі строк відповідачем відзив не подано. Позивач в судове засідання, не з'явилася, в своїй позовній заяві, просила розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Треті особи - [PERSON], [PERSON], в судове засідання, не з'явилися, надали через канцелярію суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю. Третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явилися, про дату, місце та час судового розгляду повідомлялися належним чином. Учасники процесу будь-яких заяв, клопотань не заявляли. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 1998 року, виданого згідно з розпорядженням органу приватизації Вільногірської міської ради від 17 грудня 1997 року за № 740, власниками квартири [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON] ( [PERSON]), [PERSON] ([PERSON])(а.с.6) . На даний час, у спірній квартирі, відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 1957 від 02.05.2018 року, виданого відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради, зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який є відповідачем по справі (а.с.7). Факт того, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS], підтверджується актом від 30.06.2018 року, складеного депутатом Вільногірської міської ради [PERSON], в присутності свідків [PERSON], [PERSON], якою було проведено обстеження родини [PERSON] та встановлено, що в квартирі відповідач не проживає з 2016 року (а.с.8) Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у житловому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Згідно ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. У відповідності з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленості між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім'ї власника квартири, який не є його співвласником, на користування цією квартирою обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним з ним проживанням у цій квартирі. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, оцінюючи встановлені обставини справи, зокрема дані про відсутність відповідача за місцем реєстрації з 2016 року, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, так як судом достовірно встановлено відсутність відповідача за місцем реєстрації понад рік. Отже, відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, відповідач є особою, яка втратила право користування вказаним жилим приміщенням. За клопотанням позивача, судові витрат залишити за ним. На підставі наведеного,

Outcome: approved