Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 02 березня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання дітей, тому просить суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей на кожного по 1500 грн., щомісячно, до досягнення ними повноліття, а також позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн., щомісяця на її утримання до досягнення найменшою дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 09 січня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з'явились, до суду надійшли заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність: позивач на позові наполягає з підстав, викладених в позові; відповідач проти позову заперечує частково не заперечує проти утримання дітей, але надає пояснення, що він має інвалідність ІІ групи, через захворювання цукровий діабет, його дохід пенсія якої не вистачить на сплату аліментів в такому розмірі як заявлено позивачем, що стосується стягнення аліментів на утримання дружини, то відповідач не визнає цю позовну вимогу так як позивач працює і може сама себе утримувати. Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких мотивів. Як встановлено судом, з 02 березня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей ( а.с. 8, 9). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей та дружини не надає. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, визначено розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обов'язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд приймає рішення на підставі наявних в справі письмових доказів, оскільки відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно ч.ч.1, 2, 4- 6ст.84 Сімейного кодексу Українидружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Тому виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з'ясування обставин справи, розумності та справедливості, враховуючи доходи відповідача, відсутність у нього інших аліментних зобов'язань, беручи до уваги необхідність забезпечення дитині рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, рівність обов'язку батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 1000,00 грн. на утримання кожної дитини до їх повноліття, на користь позивача, що буде відповідати інтересам дітей та обох батьків. Також суд вважає за можливо стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини в розмірі 1000,00 грн. , щомісяця до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку . Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 04 січня 2019 р. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 1536,80 грн. за дві позовні вимоги стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання дружини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial