Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати її право вільного вибору способу та методу опалення належної їй на праві власності квартири; зобовязати відповідача припинити необґрунтоване нарахування оплати за послуги централізованого теплопостачання квартири [ADDRESS] та скасувати борг у вигляді неправомірно нарахованих коштів з 11 жовтня 2009 року. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що вона є власником зазначеної квартири . В звязку з неякісним наданням послуг по теплопостачанню у жовтні 2009 року відключилася від мережі централізованого опалення та влаштувала у квартирі автономне опалення. Однак, відповідач продовжує нараховувати йому кошти за послуги теплопостачання, фактично не надаючи їх. В судове засідання сторони не зявилися , позивач надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити. Представник відповідача в засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує, долучивши до справи письмові заперечення. А тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва №2083 на право власності на житло від 08 вересня 1997 року та договору дарування від 23 липня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Коростенської міської нотаріальної контори [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира була підключена до внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення і послуги з теплопостачання надавалися Комунальним підприємством «Теплозабезпечення». Оскільки якість наданих послуг з теплопостачання не відповідала нормативним актам ( температура нижче 18 градусів за С., а звернення до відповідних органів не надавали належних результатів), то позивач у жовтні 2009 року відєдналась від мережі центрального опалення та влаштувала у своїй квартирі індивідуальне (автономне) опалення. Факт відключення від централізованої мережі теплопостачання підтверджується довідкою Комунального підприємства «Теплозабезпечення». Однак, незважаючи на дані обставини, відповідач продовжує нараховувати та виставляти позивачу рахунки для оплати за послуги теплопостачання, фактично не надаючи їх. Відповідно до вимог ст. 26 п.6 Закону України « Про житлово - комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця (виробника) споживач має право розірвати договір у порядку встановленому законом. Згідно з умовами договору , договір може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п.24 вказаних Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. За правилами п.26 вказаних Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки;державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку, а ст.19 Закону України « Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 3 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються порушеними, якщо при наданні послуги , від якої споживач не може відмовитись, а виконавець навязує такі умови одержання послуги , які не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої неналежним виконанням сторонами умов договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що право споживача [PERSON] порушено, він звертався до відповідача та міськвиконкому про надання послуг неналежної якості, а також з проханням надати дозвіл на відключення від мережі централізованого опалення. Згідно з п.26 постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування схемою теплопостачання за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції … Оскільки відповідачем не надано суду доказів про те, що позивач порушив права будь-кого із інших мешканців будинку, створив будь-які незручності, то суд приходить до висновку про правомірність його дій. Будинок, як і раніше отримує постачання теплової енергії, скарг від мешканців будинку не надходило. У відповідності до вимог ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності , а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Право споживача на звільнення від сплати за послуги у разі їх ненадання передбачено пунктом 13 пункту 16 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення . Даним нормативним документом передбачено , що підставами для розірвання договору може бути зникнення потреби в отриманні послуги, або відмова споживача від користування послугами. Відтак, судом встановлено , що фактично послуги з теплопостачання відповідач не надає, проте безпідставно проводить нарахування коштів за послуги . Позивач має право на відключення від систем централізованого опалення , але повного законодавчо встановленого порядку не існує, натомість підзаконні нормативно-правові акти передбачають відключення тільки у сукупності з іншими власниками будинку. Враховуючи те, що питання відключення регулюються і Законами України, і підзаконними нормативними актами, в даному випадку підлягає до застосування саме Закон, оскільки він має вищу юридичну силу над підзаконним нормативним актом. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що відключення від мережі централізованого опалення повинно бути здійснене тільки з дозволу міськвиконкому, оскільки власником квартири є позивач, відключення від мережі центрального теплопостачання не принесло ніяких незручностей будь-кому із мешканців будинку, фактично послуг позивач не отримує. На підставі викладеного та

Outcome: approved