Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 29 жовтня 1994 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради. У шлюбі у них народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Вже більше десяти років відповідач перебуває на заробітках та не проживає з сімєю, не бере участі в утриманні сімї. Шлюбні відносини між ними припинилися, спільно не проживають. З наведених підстав, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, просить розірвати їхній шлюб. Після розірвання шлюбу, просить залишити проживати разом з нею малолітню дитину [PERSON], [INFO], а також залишити позивачу прізвище «Шпонтак». В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним оголошенням в газеті «Новини Закарпаття» № 130 (4595) від 15.11.2016 року, наявним в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29 жовтня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Боса) [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 733, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] І-ФМ № 276550 від 29.10.1994 року. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. У шлюбі у них народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] З Свідоцтва про народження [PERSON] І-ФМ № 104656 від 14 квітня 1997 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради встановлено, що [PERSON] народилася 04.04.1997 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 329. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. З Свідоцтва про народження [PERSON] І-ФМ № 056066 від 17 листопада 2006 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області встановлено, що [PERSON] народилася 08.11.2006 року, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 1373. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Судом також встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинилися більше десяти років тому. З того часу спільне господарство не ведеться. На переконання позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сімейне життя, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. У звязку з наведеним, позивач просить розірвати їхній шлюб, після розірвання шлюбу, просить залишити проживати разом з нею малолітню дитину [PERSON], [INFO], а також залишити їй прізвище «Шпонтак». Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити прізвище «Шпонтак». Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved