Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В якій прохала : розірвати шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 18.02.1998 в відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради. В обґрунтування позову зазначила, що 18.02.1998 [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] і проживали з ним разом до 21 серпня 2017 року. Від шлюбу є дитина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів. Шлюбні відносини припинені з 21 серпня 2017 року. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про спільне майно, що є спільною власністю немає. Між сторонами досягнуто згоди про утримання дитини, через що звертається до суду (а.с.2). 25 червня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження в справі №554/5306/19. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 25 липня 2019 року. (а.с. 12) Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, надавши клопотання про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, (а.с.19). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, надавши клопотння про розгляд справи без його участі, зазначивши, що проти позову не заперечує та прохає проводити судове засідання без повної відео та аудіо технічної фіксації судового процесу (а.с.22). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 18.02.1998 перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №191, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстроване та видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради 18 лютого 1998 року. (а.с.3). Від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що слідує зі змісту ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти позову, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як слідує із матеріалів справи, сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу, через що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 768 грн. 40 коп. (а.с.1) Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 384 грн. 20 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 384 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved