Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи Ізмаїльського РВ ГУДМС України в Одеській області про втрату права на житло, та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори належить на праві власності 5/7 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що в теперішній час займається оформленням спадщини, що відкрилася після смерті її чоловіка- [PERSON], однак у зв'язку з тим, що це тривала процедура, вона, не може оформити субсидії, оскільки за спірною адресою зареєстрована [PERSON] Стверджує, що відповідачка більш ніж чотири роки не проживає за вказаною адресою, її особисті речі відсутні, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду. Сторони, будучи своєчасно та належним чином сповіщеними про дату час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Позивач звернулася із заявою про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідачка клопотання про відкладення розгляду справи не надіслала, своєї думки щодо позову не висловила. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - Ізмаїльський РВ ГУ ДМС України в Одеській області, у судове засідання не з'явився, надіславши заяву про розгляд за їх відсутності. Вислухавши представників сторін, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 5 ст.74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Частиною 5 ст.9 ЖК УРСР передбачено, що житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, у тому числі, на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала 5/7 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 15.04.2014 року. Згідно заповіту від 28.11.1997 року [PERSON] залишив все своє майно дружині - [PERSON]. Разом з тим, відомості щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] відсутні, [PERSON] право власності на 5/7 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS], не оформила. Згідно з п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. За змістом ч.1 ст.11, ч.ч.1, 2, 4 ст.60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, аналіз вищезазначених норм житлового законодавства тих обставин, що позивачка не оформила право власності на зазначену частину житлового будинку, суд дійшов до висновку про те, що позивачем не доведено чим порушене, не визнано або оспорене його право відповідачем, а тому у задоволенні позову належить відмовити. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі встановленого,

Outcome: dismissed