Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розділити майно, яке належить їм з відповідачем [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Зазначила, що 25 серпня 2007 року між нею [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 69. Просить визнати спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] : - автомобіль КАМАЗ 53212, реєстраційний номер [NUMBER] , 1992 року випуску, об`єм двигуна 10850 см куб., колір сірий; - причіп - бортовий -Е СЗАП, реєстраційний номер [NUMBER] , 2000 року випуску, колір сірий; - мотоцикл ZS 200GS, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, об`єм двигуна 200 см куб., колір чорний; - причіп - легковий - В марки КРД модель 050107, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску, колір синій. Поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , виділивши у власність кожного по: - Ѕ частині автомобіля КАМАЗ 53212, реєстраційний номер [NUMBER] , 1992 року випуску, об`єм двигуна 10850 см куб., колір сірий; - Ѕ частині причепа - бортового -Е СЗАП, реєстраційний номер [NUMBER] , 2000 року випуску, колір сірий; - Ѕ частині мотоциклу ZS 200GS, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, об`єм двигуна 200 см куб., колір чорний; - Ѕ частині причепа - легкового - В марки КРД модель 050107, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску, колір синій. Виділити у власність [PERSON] : - Ѕ частини автомобіля КАМАЗ 53212, реєстраційний номер [NUMBER] , 1992 року випуску, об`єм двигуна 10850 см куб., колір сірий; - Ѕ частини причепа - бортового -Е СЗАП, реєстраційний номер [NUMBER] , 2000 року випуску, колір сірий; - Ѕ частини мотоциклу ZS 200GS, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, об`єм двигуна 200 см куб., колір чорний; - Ѕ частини причепа - легкового - В марки КРД модель 050107, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску, колір синій. Виділити у власність [PERSON] : - Ѕ частини автомобіля КАМАЗ 53212, реєстраційний номер [NUMBER] , 1992 року випуску, об`єм двигуна 10850 см куб., колір сірий; - Ѕ частини причепа - бортового -Е СЗАП, реєстраційний номер [NUMBER] , 2000 року випуску, колір сірий; - Ѕ частини мотоциклу ZS 200GS, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, об`єм двигуна 200 см куб., колір чорний; - Ѕ частини причепа - легкового - В марки КРД модель 050107, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску, колір синій. Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] : - автомобіль КАМАЗ 53212, реєстраційний номер [NUMBER] , 1992 року випуску, об`єм двигуна 10850 см куб., колір сірий; - причіп - бортовий -Е СЗАП, реєстраційний номер [NUMBER] , 2000 року випуску, колір сірий; - мотоцикл ZS 200GS, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, об`єм двигуна 200 см куб., колір чорний; - причіп - легковий - В марки КРД модель 050107, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску, колір синій. Позивач в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд їх задовольнити. Представник позивача адвокат Дубовенко А.В. позов підтримав в повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Дуленчук І.Д. позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку: Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що сторони з 25 серпня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі ( а. с. 15). Сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . (а. с. 14). Згідно довідки № 131/8 від 05 травня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Магдалинівської селищної ради Очеретуватівським старостинським округом № 8, [PERSON] , [INFO] зареєстрована і проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 16). На підставі довідки № 132/8 від 05.05.2021 року, видана виконавчим комітетом Магдалинівської селищної ради Очеретуватівським старостинським округом № 8, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: дочка - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] ; мати - [PERSON] , [INFO] (а. с. 17). Згідно довідки 318 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААВ, № 123012, [PERSON] , є інвалідом другої групи (а. с. 18). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов обґрунтований та законний, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved