Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа [PERSON] про виселення з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування вимог вказує, що вона є власником 5/6 частини вищевказаного будинковолодіння. Її дочка [PERSON] - третя особа по справі є власником 1/6 частини даного будинковолодіння. В цьому житловому будинку проживають: вона, її дочка [PERSON] малолітній онук [PERSON] та відповідач. На протязі тривалого часу відповідач систематично зловживає спиртними напоями, погрожує фізичною розправою та застосовує фізичну силу. З вини відповідача постійно виникають сварки та непорозуміння. Він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім'ї. Посилаючись на те, що відповідач систематично порушує правила співжиття, а заходи запобігання виявилися безрезультатними, просить виселити [PERSON] із вказаного будинковолодіння без надання йому іншого жилого приміщення. Позивач в судове засідання не з'явилася, будучи у встановленому законом порядку повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Попередньо надіслала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Третя особа [PERSON] та її представник в судовому засіданні вказали, що позов підставний і його слід задовольнити. Також вказала, що відповідач є її колишнім чоловіком, тривалий час порушує правила співжиття, а саме, вчиняє безпідставні сварки, зловживає спиртними напоями, погрожує її, їх дітям фізичною розправою, б'є їх, виражається нецензурними словами. Відповідач має інше житло, а саме, може проживати в житловому будинку своєї матері, що в с. Васильківці. Відповідач в судовому засіданні 24.06.2014 року позов не визнав, заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити в його задоволенні. Вказав, що він сварок, бійок не вчиняє, не порушує правила співжиття. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 5/6 частин, а [PERSON] - 1/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], що підтверджується: - свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10.10.2008 року серії САВ № 521649 (а.с.2), право власності на яке зареєстроване в Гусятинському РК БТІ 14.10.2008 року (а.с.3); - рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22.03.2012 року (а.с.44), право власності на яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.03.2014 року (а.с.19, 20). У спірному житловому будинку зареєстровані та проживають позивачка [PERSON], її дочка [PERSON] - третя особа по справі, онук [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджено довідкою № 556, виданою Васильковецькою сільською радою від 05 серпня 2014 року. Між [PERSON] та [PERSON] 28 жовтня 2008 року розірвано шлюбу, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області. В силу вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з вимогами ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є співвласниками відповідно 5/6 і 1/6 частин спірного будинковолодіння. Позивачка просить виселити відповідача на підставі вимог ст. 116 ЖК УРСР. Відповідно до вимог ст. 157 ЖК УРСР членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно з вимогами ст. 116 ЖК УРСР Якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як вбачається із представлених суду процесуальних документів, зокрема ухвали Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2013 року, яка набрала законної сили, під час розгляду кримінального провадження щодо обвинувачення [PERSON] - відповідача по справі за ч. 1 ст. 125 КК України встановлено, що останній 28.07.2013 року, приблизно о 11:00 год. перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння під час словесної суперечки з [PERSON] наніс удари своєму малолітньому сину [PERSON], який намагався захистити матір [PERSON] від батька [PERSON] спричинили йому легкі тілесні ушкодження. Проте, у зв'язку із примиренням із потерпілим [PERSON] [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України, а кримінальне провадження закрито. Згідно вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 червня 2014 року, який вступив в законну силу [PERSON] - відповідача по справі визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України за те, що він 17 березня 2014 року приблизно о 17 год. перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в приміщенні літньої кухні домогосподарства [PERSON] під час словесної суперечки з потерпілою [PERSON], на грунті неприязних відносин між ними наніс удар останній в голову, спричинивши її легке тілесне ушкодження. Призначено покарання [PERSON] у виді 150 годин громадських робіт. Проте, до останнього був застосований Закон України «Про амністію у 2014 році» і звільнено його від відбування призначеного судом покарання. Тобто в ході судового розгляду справи знайшов своє підтвердження факт систематичного порушення відповідачем правил співжиття, що робить неможливим проживання співвласників вищевказаного будинковолодіння разом з відповідачем [PERSON], яке виразилося в сварках, образах, застосуванні до [PERSON] її малолітнього сина [PERSON] фізичної сили, що підтверджується вищевказаними процесуальними рішеннями. Крім того, відповідач [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення насильства в сім'ї відносно своєї колишньої дружини [PERSON], неповнолітньої дочки [PERSON] на протязі 2012 року, що підтверджується довідкою Гусятинського РВ УМВСУ в Тернопільській області від 04.06.2014 року за № 3491 (а.с.37), постановами Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2012 року, 02 червня 2012 року, 13 червня 2012 року (а.с.74, 75, 77). Посилання відповідача на те, що він ні з ким із членів сім'ї не конфліктував, не застосовував фізичної сили, суд не приймає до уваги, оскільки дані доводи в судовому засіданні не доведені відповідачем та як такі що спростовуються вищенаведеними доказами. Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до задоволення, оскільки вона як власник не може користуватися та розпоряджатися належним на праві власності житловим будинком, оскільки відповідач, не будучи співвласником житлового будинку, систематично порушує правила співжиття, влаштовуючи сварки, скандали, погрожує життю та здоров'ю своїй колишній дружині [PERSON], своїм дітям, на заходи запобігання не реагує, що робить неможливим для позивачки проживання з ним в одному житловому будинку та порушує її право власності, яке по закону підлягає захисту шляхом виселення відповідача [PERSON] з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. На підставі наведеного, ст. ст. 116, 157 ЖК України, п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року,

Outcome: approved