Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та передачу дублікату ключів від квартири. В обгрунтування позову вказує на те, що з 25 березня 2006 року вона перебуває з Відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилися діти: син - [PERSON], [INFO], та донька - [PERSON], [INFO]. З 2006 року Позивач була зареєстрована та проживала у [ADDRESS], яка належить сину на підставі договору дарування. 5 березня 2015 року вона не змогла потрапити до зазначеної квартири, оскільки замки на вхідних дверях були замінені, а Відповідач вивіз усі її особисті речі. Крім того, Відповідач уклав з договір з охоронним агентством щодо охорони квартири [ADDRESS] та Позивач не могла до неї потрапити. Враховуючи те, що Відповідач протиправно позбавив Позивача права користування квартирою [ADDRESS] у м. Києві, фактично виселив її та чинить перешкоди у користуванні квартирою, Позивач просила усунути перешкоди у користуванні квартирою, вселити її та передати дублікати ключів від квартири. У судовому засіданні Позивач та його представники позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представники Відповідача в судовому засіданні позов не визнали, проти задоволення позову заперечували, та подали зустрічний позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у лютому 2015 року [PERSON] дізнався про близькі інтимні стосунки його дружини - [PERSON] з іншим чоловіком, які тривають з 2013 року. Після усвідомлення того, що чоловіку відомо про близькі інтимні стосунки з іншим чоловіком, у лютому 2015 року [PERSON] виїхала з квартири [ADDRESS], покинувши чоловіка разом із донькою, які там проживали до постійного місця проживання до квартири [ADDRESS] Зважаючи на те, що їх малолітній син - [PERSON], у 2014 році виїхав на навчання до Великої Британії, а також у зв'язку з добровільним виїздом [PERSON] до іншого місця проживання, Позивач за зустрічним позовом просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] у м. Києві. Суд, вислухавши сторони та їх представників, свідків,дослідивши та оцінивши письмові, а також записані Позивачем по первісному позову на електронному носії, докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні первісного та зустрічного позову необхідно відмовити виходячи з наступного. Як встановлено судом з 25 березня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилися діти: син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 6-8). Із матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належить їх малолітньому синові, [PERSON] (а.с. 9, 77). Позивач [PERSON] зареєстрована у зазначеній квартирі з 03.03.2011 року. Вказані обставини не заперечуються сторонами, не спростовуються матеріалами справи, тому такі обставини відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України звільняються від доказування. З викладеного вбачається, що [PERSON] не є власником або співвласником квартири [ADDRESS]. Також він не зареєстрований у цій квартирі. Таким чином відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України права на визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою у [PERSON] не має, оскільки він є неналежним для цього позивачем у справі, права якого порушені бути не можуть, так як він ніякого правового відношення до квартири не має. При цьому не може бути задоволений і первісний позов [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та передачу дублікату ключів від квартири. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України [PERSON] не доведено, що [PERSON] створював будь-які перешкоди у доступі до квартири [ADDRESS] З матеріалів справи вбачається, що 7 березня 2015 року [PERSON] вільно потрапила до вказаної квартири (а.с. 56). Посилання Позивача на негативні особисті відносини з Відповідачем та наявність у провадженнях інших судів справ зі спорів, пов'язаних, зокрема, з фактичним припиненням їх шлюбних відносин, не мають правового значення і не можуть бути самостійною підставою для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням (а.с. 12, 43, 53, 55, 56, 134-163, 169-171). Також неспроможними є посилання Позивача [PERSON] на численні заяви до правоохоронних органів щодо неправомірних дій Відповідача [PERSON], так як їх зміст викладений Позивачем у довільній формі, та з цього приводу компетентними органами не було встановлено жодних обставин та не прийнято жодних рішень (а.с. 37, 40). Заява про відкриття кримінального провадження щодо не допуску її до квартири [ADDRESS] стосується не [PERSON], а невстановлених осіб (а.с. 37). При цьому [PERSON], яка зареєстрована у квартирі і у зв'язку з цим має право вимагати усунення перешкод її житлових прав не ставить вимоги про виселення [PERSON], який до квартири не має ніякого правового відношення тому останній не може бути належним відповідачем у справі, оскільки він ні власник, ні співвласник квартири, ні зареєстрований у ній. Сама присутність [PERSON] у квартирі, можливе створення ним перешкод у доступі до квартири [PERSON] може мати юридичну відповідальність, у разі доведення такого факту, але не в той спосіб, в який звернулася вона до суду. Не спростовують вищевикладене, показання свідків [PERSON] та [PERSON], а також відеозапис на електронному носії, наданий суду Позивачем [PERSON].

Outcome: dismissed