Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 04 грудня 2015 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді трикімнатної квартири № 30 в будинку № 12 по бул. Шкільному в м. Донецьку, загальною площею 73,1 кв.м., житловою 49,7 кв.м. Відповідач в справі [PERSON] сестра позивача та позивач є спадкоємцями першої черги за законом. [PERSON] на спадкове майно не претендує та не заперечує проти визнання права власності за позивачем. 26.10.2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Марїнського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, на що отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій та їй було рекомендовано звернутися до суду. З зазначених підстав просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Так, відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 04.12.2015 року в м. Донецьку у віці 88 років. Згідно копії свідоцтва про народження, 08.11.1953 року народилась [PERSON], матірю якої зазначена [PERSON]. Згідно копії довідки № 995/03-85 від 17.10.2006 року, виданої Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану, 13.10.1972 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 3025. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Волкова». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, 09.02.1978 року Куйбишевським районним ЗАГС м. Донецька, актовий запис № 80, зареєстровано розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про одруження, 27.02.1979 року Куйбишевським районним ЗАГС м. Донецька, актовий запис № 162, зареєстроване одруження [PERSON] та [PERSON]. Після одруження дружині присвоєне прізвище «Міщенко». Згідно копії договору купівлі-продажу, посвідченого 16.05.2009 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 1370, [PERSON] є власником чотирьохкімнатної квартири № 30 в будинку № 12 по бул. Шкільному в м. Донецьку, загальною площею 79,6 кв.м, житловою 50,3 кв.м. Згідно технічного паспорту квартира № 30 в будинку № 12 по бул. Шкільному в м. Донецьку має три кімнати, загальна площа квартири 73,1 кв.м, житлова 49,7 кв.м. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкодавця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Викладені обставини дають суду підстави для визнання за позивачем права власності на майно померлого. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 3, 7, 82, 215 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1268, 1278 ЦК України, суд

Outcome: approved