Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] від якого мають сина [PERSON] , однак за останні роки перестали проживати разом та вести спільне господарство. В свідоцтві про народження дитини батьком [PERSON] записаний [PERSON] Відповідач фактично відмовилася від дитини не виявляє бажання спілкуватися з сином не цікавиться його розвитком , здоров'ям, фактично втратив родинний зв'язок . Дитина весь час проживає з матір'ю яка займається його вихованням та матеріальним забезпеченням, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку. Відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, а тому має бути позбавлений батьківських прав відносно сина [PERSON] в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася , надала суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи: орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився. Надали суду заяву, в якій просили слухати справу за відсутності їх представника позовні вимоги підтримали. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьком [PERSON] являється [PERSON] Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 2 від 09.02.2015 року , орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON][INFO]. Суд вважає висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам [PERSON] та узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. З огляду на викладене, взявши до уваги, надані докази, висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, суд вважає встановленим, що відповідач самоусунулася від виконання свої батьківських обов'язків відносно сина. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України, судові витрати належить стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved