Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належним їй будинковолодінням, який розташований на вул.Молодіжній, 6, в с.Михайлевичі Дрогобицького району Львівської області, шляхом демонтажу самовільно проведеного та незаконного будівництва. Позов мотивує тим, що вона є власником і проживає у будинку на вул.Молодіжній, 6, в с.Михайлевичі Дрогобицького району, який розташований на земельній ділянці площею 0,13 га. По сусідству з нею, у житловому будинку №4 на вул.Молодіжній, проживає [PERSON] Останній самовільно побудував сарай для утримання худоби та домашньої птиці, поряд з яким розмістив гнійну яму. Цегляний сарай для худоби відповідач побудував без водовідведення, що призводить до замочування будинку та криниці атмосферними водами. Відстань від криниці до сараю становить 3,85 м. Вважає, що таке будівництво не відповідає державним будівельним нормам, а тому його слід демонтувати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та будинковолодінням позивачки шляхом переобладнання даху деревяної споруди (сараю), та знесення гнійної ями. Пояснив, що після виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 20.12.2005 року, яким було зобовязано [PERSON], відновити ширину підїзної дороги до пяти метрів від охоронної зони струмка по вул.Молодіжній, №5, №6, в с.Михайлевичі, від початку заїзду по всій довжині підїзної дороги аж до заїзду на подвіря [PERSON] і [PERSON], відповідачем було знесено самовільно встановлену огорожу по всій довжині підїзної дороги та викорчовані дерева. [PERSON] цього вказана дорога відповідно розширилась, а тому вважає, що гнійна яма відповідача розташована частково на цій дорозі, чим здійснюються перешкоди у її користуванні. Крім цього, стьоками з гнійної ями забруднюється струмок та колодязь позивачки. Відповідного висновку, зокрема, складеного санітарною службою, щодо забруднення колодязя позивачки саме стьоками з гнійної ями відповідача, немає. Також після виконання зазначеного рішення, відповідач звів цегляний сарай на межі земельних ділянок (своєї та позивачки). Однак, в період розгляду даної справи, такий був розібраний [PERSON] Деревяний сарай, який був предметом спору у рішенні від 20.12.2005 року, залишився на місці, хоча судом було зобовязано [PERSON] знести його. [PERSON] час виконання вказаного рішення, вони дійшли згоди, що такий залишається, але відповідач усно зобовязався переобладнати в ньому дах (з двоскатного на односкатний, який спадатиме у сторону його ділянки). Даної обіцянки відповідач не виконав. На сьогоднішній день, у період розгляду даного спору, [PERSON] на даху цього сараю вмонтував ринву. Проте, просить зобовязати [PERSON] переобладнати дах деревяного сараю згідно вказаної домовленості. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та, будучи допитаним в якості свідка, показав, що будинок №4 на вул.Молодіжній в с.Михайлевичі, у якому він проживає, побудований у 1972 році. Разом з будинком тоді ж були побудовані господарські споруди, в тому числі гнійна яма. Вміст гнійної ями стікає у столітрову бочку, яку він влаштував у неї, а тому стьоки не можуть потрапляти у криницю позивачки чи струмок. Гнійна яма розташована в межах його земельної ділянки, яка на теперішній час вже є приватизованою. На час виконання рішення суду від 2005 року, ширина підїзної дороги становила 3,5 м. Після знесення паркану і викорчовування дерев, він встановив новий паркан, впритул до гнійної ями, в результаті чого, навпаки зменшив розмір своєї земельної ділянки, щоб збільшити розмір дороги до пяти метрів на виконання рішення суду. На місце виходила відповідна комісія і паркан стоїть відповідно до їх вимог. Також на місце виходила інспекція архбудконтролю, якою не було виявлено самочинного будівництва. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог. Доповнила, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки спірна гнійна яма знаходиться на земельній ділянці відповідача, а тому не може чинити перешкоди у користуванні дорогою. У позивача відсутні належні докази щодо потрапляння стьоків із гнійної ями у її колодязь. [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила зобовязати [PERSON] демонтувати незаконне будівництво, в тому числі цегляний сарай. Однак, на час розгляду справи відповідач добровільно розібрав такий з метою уникнення з даного приводу спору. Крім цього, останнім встановлено на деревяному сараї ринву, оскільки представник позивача, уточнивши в ході розгляду справи позовні вимоги, зазначав, що з даху на земельну ділянку позивачки потрапляють стічні води і замочують будинок. В подальшому представник позивача звернувся з вимогою про переобладнання даху в деревяному сараю. Проте, саме цей деревяний сарай був предметом спору при розгляді справи у 2005 році. Відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 2005 року даний сарай не було знесено, так як сторони виконавчого провадження дійшли певної згоди. Однак, вказане рішення вважається виконаним. Допитана в якості спеціаліста завідувач юридичного сектору управління Держземагенства у Дрогобицькому районі [PERSON] суду пояснила, що 27 лютого 2013 року вона в складі комісії виїжджала на місце за заявою [PERSON] щодо неправомірної добудови та гнійної ями [PERSON] Було встановлено, що на спільній межі сторін зведений сарай, а також те, що гнійна яма розміщена на подвірї [PERSON] Оскільки [PERSON] у заяві скаржилась на затікання гною в її криницю, останній було рекомендовано звернутися з даним питанням у санстанцію, а щодо збудованих господарських споруд в інспекцію архбудконтролю. Виготовлення технічної документації на приватизацію земельної ділянки [PERSON] завершено 16.10.2008 року. Державний акт видано 09.10.2009 року у звязку зі спорами. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, беручи до уваги вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.12.2005 року у справі 2-234, задоволено позов [PERSON] та зобовязано [PERSON] відновити ширину підїзної дороги до пяти метрів від охоронної зони струмка по вул.Молодіжній, №5, №6 в с.Михайлевичі Дрогобицького району від початку заїзду по всій довжині підїзної дороги аж до заїзду на подвіря [PERSON] і [PERSON] Для цього [PERSON] знести самовільно встановлену огорожу по всій довжині підїзної дороги та перенести насаджені ним дерева вздовж огорожі. Зобовязати [PERSON] знести самовільно побудовані три деревяні споруди на спільній межі з [PERSON] і побудувати їх після отримання дозволу на будівництво. Привести у відповідність площу земельної ділянки із даними погосподарської книги. З довідки №798 від 07.11.2012 року, виданої Михайлевицькою сільською радою, вбачається, що згідно записів в погосподарській книзі №1 за 1950 1952 р.р. в господарстві, членом якого являється [PERSON], станом на листопад 1949 року є збудовані наступні будівлі: житловий будинок 1930 р.п., хлів 1920 р.п., сарай 1935 р.п. З державного акту серії ЯЖ №587138 вбачається, що земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована в с.Михайлевичі Дрогобицького району, належить на праві власності [PERSON]; цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. З акту від 27.02.2013 року, складеного комісією, в тому числі за участю представника управління Держземагентсва у Дрогобицькому районі та сільського голови с.Михайлевичі, вбачається, що в результаті розгляду заяви [PERSON] встановлено, що паркан по межі між сусідами [PERSON] та [PERSON] нахилений в сторону [PERSON] у звязку із будівництвом сараю [PERSON] для утримання худоби. Також встановлено, що гнійна яма розміщена на подвірї [PERSON] біля вїзду на подвіря [PERSON] На вимогу комісії [PERSON] представив будівельний паспорт, на якому вказані будівлі жилого будинку, господарська споруда розміром 9х3,6м та вбиральня, які є в наявності, решту споруд збудовані без документів. Комісія прийшла до висновку: рекомендувати [PERSON] та сільському голові с.Михайлевичі звернутись в інспекцію архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, в санепідемстанцію Дрогобицького району з проханням перевірити самовільне будівництво. Як вбачається з листа Дрогобицького міськрайонного управління Держсанепідемслужби у Львівській області за №125 від 01.03.2013 року, [PERSON] рекомендовано звернутись в органи місцевого самоврядування (Михайлевицька сільська рада) для створення комісії із залученням спеціалістів відповідних служб, оскільки питання добросусідських відносин та інші конфліктні ситуації даного типу належать до повноважень органів місцевого самоврядування. Актом №162 від 19.04.2013 року, складеним комісією Михайлевицької сільської ради, визначено, що в результаті обстеження садиби [PERSON] виявлено господарські споруди, розташовані на межі із [PERSON], що являється порушенням правил забудови. Вирішено надати [PERSON]Л, термін пів року, протягом якого необхідно перенести господарські споруди на відстань, передбачену правилами забудови. Щодо гнійної ями, то 18.03.2013 року Михайлевицька сільська рада повідомила [PERSON] про те, що згідно її заяви [PERSON] скеровано листа, в якому зазначено в місячний термін усунути всі недоліки, а саме, привести в належний стан згідно санітарних норм гнійну яму та каналізаційний колодязь. Відповідно до акту інспекції держархбудконтролю у Львівській області від 18.02.2013 року, в результаті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання будівельних робіт [PERSON], Дрогобицький район, с.Михайлевичі, вул.Молодіжна, 4, обєкт будівництва: житловий будинок та господарська споруда, встановлено, що земельна ділянка належить [PERSON] (державний акт ЯЖ №587138 від 09.10.2009 року), будівництво проведено згідно свідоцтва на забудову садиби №152/72 р. Розміщення житлового будинку та господарської споруди відповідає плану забудови (затв. 10.08.1972 р.). Свідоцтво про право власності зареєстровано 30.04.1993 року Дрогобицьким МБТІ. Виконання будівельних робіт не виявлено. Свідок [PERSON] суду показав, що з 2001 по 2010 рік він працював державним виконавцем. Перебуваючи на даній посаді, виконував рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 20.12.2005 року, яким було зобовязано [PERSON] знести паркан, зрізати дерева, та знести три деревяні сараї. Тобто, дане рішення було зобовязального характеру. Добровільно рішення суду [PERSON] виконано не було, а тому він виїжджав на місце для його виконання (за участю понятих, сільського голови). У одній із споруд (сараю) дах виходив на подвіря [PERSON] У процесі виконання даного рішення, сторони дійшли певної згоди та вирішили не зносити один із сараїв, але дах на ньому, зі сторони подвіря [PERSON], зрізали. Претензій ні у кого не було, оскільки [PERSON] казав, що переробить дах. Однак, у випадку досягнення згоди між боржником та стягувачем, рішення суду вважається виконаним, а тому був складений акт про його виконання, в якому підписались сторони виконавчого провадження. Як вбачається з акту, складеного 10.09.2009 року державним виконавцем, при примусовому виконанні виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду №2-234 встановлено, що вимоги виконавчого документа виконано повністю. Претензій до виконання виконавчого документу немає. Отже, аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов переконання, що у даній справі предметом спору щодо усунення перешкод в користуванні будинковолодінням шляхом переобладнання даху деревяної споруди (сараю), є той самий деревяний сарай, що був предметом спору у справі 2-234, у якій Дрогобицьким міськрайонним судом 20.12.2005 року ухвалено рішення, що вступило в законну силу і на сьогоднішній день є виконаним. Не зважаючи на те, що вказаний деревяний сарай не знесено, як було зобовязано відповідача [PERSON] рішенням суду від 20.12.2005 року, таке вважається виконаним, оскільки між ними було досягнуто при його виконанні згоди, що не оспорюється сторонами та стверджується вищезгаданим актом державного виконавця. При зверненні до суду з позовом, [PERSON] просила зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні будинковолодінням шляхом демонтажу самовільно проведеного та незаконного будівництва, зокрема, цегляного сараю. У процесі розгляду справи відповідачем добровільно демонтовано такий сарай. У результаті, представник позивача уточнив позовні вимоги та просив зобовязати [PERSON] переобладнати дах у деревяному сараю, який не було знесено (за згодою сторін) на виконання рішення суду від 20.12.2005 року. Відтак, у відповідності до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України провадження у вказаній частині позовних вимог [PERSON] слід закрити, оскільки набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Щодо позовних вимог про зобовязання знести гнійну яму, то у задоволенні таких, на думку суду, слід відмовити, оскільки доводи позивача з приводу незаконного будівництва чи потрапляння стьоків у криницю, не підтверджується жодними належними та беззаперечними доказами.

Outcome: dismissed