Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди. В поданій до суду заяві посилалася на те, що з 2006 року по 03 березня 2016 року працювала в ПАТ «Полтавхіммаш» на посаді нарядника відділу праці та заробітної плати за п.1 ст.36 КЗпП України. В день звільнення відповідач не виплатив заробітну плату за січень-березень 2016 року. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за вказаний період в сумі 3042 грн. 22 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, порушенням її права позивач завдав їй значної моральної шкоди, на відшкодування якої позивач просить стягнути з відповідача на її користь 5000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, звернувшись до суду в тексті позовної заяви з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Не заперечує проти стягнення заборгованості про заробітній платі за лютий та березень 2016 року, а також проти стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Оскільки відповідач заробітну плату своїм працівникам, в тому числі і позивачу виплатив, в цій частині в задоволенні позову просила відмовити. Заперечувала також проти задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. При цьому посилалась на ту обставину, що заборгованість виникла не з вини підприємства, а у звязку з тим, що державним виконавцем накладено арешт на рахунки ААТ «Полтавхіммаш», в тому числі і на рахунок, з якого виплачувалась заробітна плата працівникам. Відповідач робить усе можливе, щоб і при таких обставинах виплатити заробітну плату своїм працівникам. Тому в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди просила відмовити. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 27 липня 2006 року по 03 березня 2016 року працювала на нарядника відділу праці та заробітної плати ПАТ «Полтавхіммаш», наказом № 17 від 03 березня 2016 року звільнена з роботи 03 березня 2016 року за згодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.4). Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено судом, відповідачем в день звільнення розрахунок з позивачем проведено не було, заробітна плата за роботу у січні-березні 2016 року виплачена позивачу не була. Як вбачається з платіжної відомості по заробітній платі співробітників ПАТ «Полтавхіммаш» за січень 2016 року №хм-000080 від 07 квітня 2016 року, заробітна плата за вказаний місяць в сумі 992 грн. 57 коп. [PERSON] виплачена вже після звільнення 07 квітня 2016 року. Згідно розрахункових листків ПАТ «Полтавхіммаш» за лютий та березень 2016 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] складає: за лютий 2016 року 1012 грн. 08 коп., за березень 2016 року 1037 грн. 57 коп. грн., всього за вказаний період 2049 грн. 65 коп. (а.с.5). Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок заборгованості по заробітній платі за період з 01 лютого по 03 березня 2016 року суму у розмірі 2049 грн. 65 коп. Оскільки з позивачем повного розрахунку відповідачем проведено не було, періодом затримки розрахунку при звільненні є період з 04 березня 2016 року (день наступний за днем звільнення) по день розгляду справи судом 08 квітня 2016 року, тобто, 1 місяць 5 робочих днів. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд бере до уваги розрахунок, виконаний позивачем відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, виходячи із розміру заробітної плати за два останні повні місяці роботи та кількості робочих днів. Оскільки інші дані щодо двох останніх повних місяців роботи позивача та нарахованого їй заробітку відсутні, суд обраховує розмір середнього заробітку позивача, виходячи з даних за січень-лютий 2016 року за розрахунком: заробітна плата за останні два повні місяці роботи 1092,53 грн. +1117,06 грн.=2209,59 грн., кількість робочих днів за два останні місяці роботи 33 дн., середньоденна заробітна плата 66 грн. 96 коп., середньомісячна заробітна плата 1104 грн. 80 коп. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума 1439 грн. 59 коп. (1104 грн. 80 коп. + 2209,59 грн./33 роб. дні х 5 роб. днів) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власником або уповноваженим ним органом моральна шкода відшкодовується працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. В судовому засіданні встановлено, що затримка розрахунку при звільненні позивача відбулася з обєктивних причин, а саме через арешт рахунків ПАТ «Полтавхіммаш». При цьому відповідачем вишукується можливість для здійснення розрахунку зі своїми працівниками. Також суд враховує, що період затримки є незначним 1 місяць 5 днів. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази заподіяння позивачу моральної шкоди вказаною затримкою. Тому суд вважає за необхідне в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди відмовити. Згідно ст. 367 ЦПК України судове рішення в частині присудження заробітної плати, не більше ніж за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі

Outcome: partial