Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.08.2019 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення з неї 65 037,83 грн. Вважаючи, що такий виконавчий напис вчинений без дотримання вимог законодавства України, а саме за відсутності документів, що свідчать про безспірність заборгованості, відсутність оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору на час вчинення виконавчого напису, не отримання від відповідача повідомлень про наявність заборгованості та письмову вимогу про сплату такого боргу, закінчення строку для нарахування процентів за користування кредитом, пенею та інших платежів, вчинення виконавчого напису після спливу 3-х років після закінчення строку дії картки, позивачка просила суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса від 13.08.2019 року таким, що не підлягає виконанню. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. У судове засідання приватний нотаріус не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання приватний виконавець не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2013 року позивач [PERSON] заповнила та підписала анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Альфа-Максі», про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про участь в програмі лояльності Махі/Програмі Махі, в якій, зокрема, вказано про обрання картки Visa Gold. 28.11.2013 року між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» укладено додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Альфа-Максі»), згідно якого банк відкрив позивачу рахунок № [NUMBER] та випустив міжнародну платіжну картку Visa Gold строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску. Позивач отримала картку Visa Gold № [NUMBER] зі строком дії до 11.2015 року. За період з 01.07.2014 року та по 30.11.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» надавало позивачу інформацію про стан рахунку та про необхідність погашення заборгованості, з яких, зокрема, вбачається, що на 30.11.2015 року заборгованість становить 19 989,70 грн. За період з 29.10.2013 року та по 28.11.2014 року наявні виписки по рахунку кредитно картки позивача, з яких, зокрема, вбачається, що на 28.11.2014 року заборгованість становить 12 205,90 грн. Листом від 19.10.2015 року колекторська компанія «Вердикт» повідомляла позивача про наявність заборгованості за кредитним договором № 630057723 від 28.11.2013 року у розмірі 12 593,59 грн. Листом від 07.12.2015 року колекторська компанія «Вердикт» повідомляла позивача про наявність заборгованості за кредитним договором № 630057723 від 28.11.2013 року у розмірі 12 848,76 грн. 12.08.2019 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором № 630057723 від 28.11.2013 року у загальному розмірі 65 037,83 грн. (заборгованість за сумою кредиту 36 942,10 грн., заборгованість за процентами та комісією 11 024,82 грн., плата за пропуск мінімальних платежів та плата за обслуговування кредитної заборгованості 17 070,91 грн.), до якої додано кредитний договір, виписку з особового рахунку, документи на підтвердження повноважень. 13.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 1895, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 630057723 від 28.11.2013 року за період з 16.01.2019 року по 31.07.2019 року у загальному розмірі 65 037,83 грн. (прострочена заборгованість за сумою кредиту 36 942,10 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 11 024,82 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями 17 070,91 грн.). 06.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59980966 з примусового виконання виконавчого напису № 1895, виданого 13.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 65 687,83 грн. Згідно ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Наказ № 296/5), вказано, що: 1.1. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. 1.2. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.2. Глави 16 Наказу № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно п. 7 Глави 16 Наказу № 296/5 вказано, що: 7.1. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Згідно п. 3.5. Глави 16 Наказу № 296/5 При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Постанова № 1172) вказано, що: Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Так, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 (К/800/6492/17) та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 (К/800/7651/17), про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Крім того, 20.06.2018 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 826/20084/14, провадження № 11-174ас18, якою відмовила в перегляді ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (в редакції від 29.11.2001 року) «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за НОТАРІАЛЬНО ПОСВІДЧЕНИМИ УГОДАМИ подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Розрахунок боргу (виписка банку), здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та комісії, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вказана правова позиція підтверджується Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/5226/17 де вказано, що: Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Враховуючи, що строк дії картки позивача встановлювався до 11.2015 року, то після 11.2015 року почав перебіг загальний строк позовної давності у три роки та тривав до 11.2018 року. Виконавчий напис нотаріуса вчинений після 11.2018 року, що свідчить про, тещо заборгованість не є безспірною. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Строк дії картки позивача встановлювався до 11.2015 року, а тому після вказаної дати нарахування відсотків припинилось, що додатково свідчить про те, що заборгованість на момент вчинення Виконавчого напису не була безспірною. Вказана правова позиція підтверджується Постановою Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, де вказано: Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція підтверджується також постановами Верховного Суду від 08.08.2018 року по справі № 205/896/15-ц, провадження № 61-5222св18 (№ рішення в реєстрі 75781866), від 08.08.2018 року по справі № 205/7646/14-ц, провадження № 61-8200св18 (№ рішення в реєстрі 75781665). Що стосується нарахування штрафів та пені, то знову таки суд звертає увагу на те. що розрахунок боргу (виписка банку), здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача, в тому числі по штрафам, пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Відповідачем не надано до суду доказів того, що сторони погодили умови для застосування штрафів та пені за прострочення кредитної заборгованості. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, і слід визнати виконавчий напис, вчинений 13.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 1895, таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved