Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, вказавши в позові, що вона з 28 грудня 2009 року по 06 жовтня 2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON]. За час їх спільного проживання за спільні кошти ними було придбано земельну ділянку та одноповерховий житловий будинок, що розташовані по [ADDRESS]. Вказаний будинок складався з однієї кімнати, кухні та коридору. В подальшому вони перебудували вказаний будинок та зробили ремонт, провели газифікацію, водопостачання, каналізацію, викопали колодязь (свердловину), вигрібну яму. В результаті перебудови житлового будинку збільшилася його вартість, загальна площа та житлова площа. Просила суд поділити між ними житловий будинок, колодязь, вигрібну яму, що розташовані по [ADDRESS], та визнати за нею право власності на 1/2 ідеальної частки вказаного житлового будинку, а також поділити між ними земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS], та визнати за відповідачем право власності на 1/2 ідеальної частки вказаної земельної ділянки. 28 вересня 2015 року відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на позовну заяву про поділ спільного сумісного майна подружжя, посилаючись на їх не відповідність дійсності, та необґрунтованість. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Під час розгляду справи позивачка змінила позовні вимоги, згідно яких просить поділити між нею та відповідачем будівельні матеріали, обладнання, роботи, які були використані в процесі перебудови житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями, колодязя, вигрібної ями, що розташовані по [ADDRESS], та визнати за позивачкою право власності на 1/2 ідеальної частини вказаних будівельних матеріалів, обладнання, робіт, які були використані в процесі перебудови житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями, колодязя, вигрібної ями, вартістю 150324,5 грн. Поділити між нею та відповідачем земельну ділянку розміром 0,0313 га,, цільове використання для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (кадастровий № [NUMBER] що розташована по [ADDRESS], та визнати за нею право власності на 1/2 ідеальної частини вказаної земельної ділянки, вартістю 17080,5 грн. А також, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2234,05 грн. та судові витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 3738 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заву, в якій змінені позовні вимоги підтримала повністю і просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги визнав повністю в своїх поясненнях підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення учасників процесу і, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, а також визначив наступні правові норми, що їх регулюють. Судом встановлено, що з 28 грудня 2009 року по 17 жовтня 2014 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 жовтня 2014 року. Як вбачається з копії свідоцтва про народження від 09 листопада 2010 року, у сторін [INFO] народилася дитина - [PERSON]. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 травня 2011 року [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,0313 га, кадастровий номер - [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 20 травня 2011 року [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] за 42830 грн. Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 842 від 18 листопада 2015 року ринкова вартість земельної ділянки, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 41771960 від 05.08.2015 року) з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS] загальною площею 0,0313 га складає 34161,00 грн, або 109,14 грн за м2. Загальна вартість будівельних матеріалів, їх кількість витрачених на буівництво житлового будинку, вигрібної ями та колодязя, що знаходяться в [ADDRESS], і вартість робіт в цінах станом на 18 листопада 2015 року наведена в локальному кошторисі №2-1-1 на будівництво: загальна вартість 257819 грн., в тому числі вартість матеріалів 213101 грн., а також вартість робіт 44718 грн. При цьому, вартість старого житлового будинку (42830 грн.) при проведенні експертизи експертом не враховувалась. Згідно ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно ч.3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використанні в процесі його будівництва. Згідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто за загальним правилом позивач має довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування. З наведених норм матеріального права вбачається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином названі норми матеріального права визначають факт існування спільної сумісної власності подружжя, доки протилежне не доказано кимось із подружжя. Вирішуючи позовні вимоги, суд бере до уваги те, що виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все набуте за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто діє презумпція спільного майна подружжя. Як встановлено судом та визнається сторонами, спірне нерухоме майно придбане і переобладнання житлового будинку було розпочате за час перебування сторін у шлюбі. Судом встановлено, що переобладнання нерухомого майна було розпочате на земельній ділянці, що належала відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 травня 2011 року. Судом встановлено, що за адресою по [ADDRESS] знаходиться зареєстровані за відповідачем старий житловий будинок і господарські споруди. Переобладнання спірного житлового будинку здійснювалося без відповідних дозволів, тому відповідно до вимог ст. 376 ЦК України вважається самочинним будівництвом. За таких обставин, суд вважає, що позивачкою доведено розмір та вартість спірного майна на час її з відповідачем спільного проживання. У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що судові витрати у справі слід розподілити пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 68, 70, 71 СК України, ст.ст. 331, 368, 376 ЦК України,

Outcome: approved