Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд позбавити останнього батьківських прав щодо їхньої спільної малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а також просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментам у розмірі 90 557,31 грн. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем вона має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач самостійно матеріально утримує дитину та належним чином піклується про її здоров`я, інтелектуальний та духовний розвиток. Починаючи з квітня 2019 року відповідач жодної участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини не приймає, не піклується про її духовний та моральний розвиток, тому [PERSON] просить його позбавити батьківських прав. Окрім того відповідач на утримання дитини не сплачує аліменти, у зв`язку з чим станом на 01.12.2019 у нього перед позивачем утворилася заборгованість по аліментам у розмірі 90 557,31 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження. Позивач у в судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, у якій також позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився,про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Бучанської міської ради Київської області у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач і її представник проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження № [NUMBER] [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 квітня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 квітня 2016 року зобов`язано стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 18.12.2019 № 51500257/6 судом вбачається, що рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 квітня 2016 року [PERSON] не виконується, у зв`язку з чим у нього перед [PERSON] утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 90 557,31 грн (а.с.16). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно висновку, наданого Службою у справах дітей Бучанської міської ради від 21 січня 2020 року № 26 позивач здійснює повне утримання дитини, оплачуючи її базові життєві потреби, а також розвиток особистості та світогляду. Також у вищевказаному висновку зазначено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її життя, не створює умов для отримання освіти, участі у вихованні не приймає, не виявляє батьківського піклування. Тому Служба у справах дітей Бучанської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.14-15). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На підставі вищевказаного судом було встановлено, що відповідач не виконує обов`язків батька по вихованню дитини, не цікавиться життям та станом її здоров`я, не намагається спілкуватися з нею, не надає жодної матеріальної допомоги, тобто свідомо усунувся від виховання доньки. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, тому суд приходить до висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . У частині задоволення позову щодо стягнення з відповідача заборгованості по аліментам у розмірі 90 557,31 грн суд вважає правильним відмовити, оскільки вказана заборгованість виникла на підставі неналежного виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області. Виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду перебуває на виконанні у Оболонському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Задоволення вказаної позовної вимоги призведе до подвійного стягнення заборгованості з відповідача, що є неприпустимим відповідно до норм ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, ст. 141, 150, 164, 165 СК України, ст. 12 Закону України«Про охорону дитинства», Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 61 Конституції України;

Outcome: partial