Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] третя особа: відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку . Позов обґрунтувала тим, що позивач є власником 2/5 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Світлогірська, будинок під номером 62-64, на підставі договору дарування від 09.08.2016, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 880. Відповідачі є близькі приятелі матері колишнього власника домоволодіння. Позивач їх ніколи не бачила та особисто з ними не знайома. З моменту своєї реєстрації вони ніколи не проживали в вказаному домоволодінні. Відповідачі не мешкають у домоволодінні, жодного разу не зявилися за його адресою, комунальні послуги не сплачують. Позивач змушена сплачувати комунальні платежі, які нараховуються також і на відповідачів та якими вони не користуються і не сплачують, проте є зареєстрованими в цьому домоволодінні, чим чинять перешкоди позивачу у здійсненні свого законного права як власника домоволодіння на вільне користування, володіння та розпорядження. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтриманням позову в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про щосвідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про виклик. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки суд не повідомили. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідачів за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Суд, дослідивши вимоги позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 2/5 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Світлогірська, будинок під номером 62-64, на підставі договору дарування від 09.08.2016, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 880 (а.с .4-7). Із змісту договору дарування вбачається, що відповідачі не були попередніми власниками зазначеного домоволодіння, однак значаться в ньому зареєстрованими дотепер, що підтверджується копією домової книги вказаного домоволодіння (а.с. 28) та відомостями з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області (а.с.25-26). Згідно актів про відсутність квартиронаймача від 25.07.2016 (а.с. 15, 16) в належному позивачеві житловому приміщенні [PERSON] не проживає з 30.07.2007, а [PERSON] з 26.01.2007. Разом з тим, як вказувала позивач, що не спростовано відповідачами, вона останніх не знає, особисто не знайома, вони є приятелями колишнього власника. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між дійсним власником та особами повязаними з попереднім власником житла які є колишніми членами його сімї. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст. 391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.33,34 Постанови №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Крім того, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника (його родичів, членів сімї) такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є повноправним власником житла, права володіння, користування та розпорядження яким вона не має можливості реалізовувати в повному обсязі, оскільки відповідачі, будучи колишніми членами сім'ї власниками житла, права на яке у них припились з підстав відчуження майна на користь позивача на підставі цивільно-правової угоди, фактом своєї реєстрації у домоволодінні №62-64 по вул. Світлогірській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області чинять їй перешкоди у здійсненні такого права, яке за даних обставин підлягає захисту судом шляхом визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до п. 3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України 22.11.2012 №1077 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421, - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником; порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та інше. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав додатково вирішувати питання про відміну реєстрації відповідачів в частці домоволодіння належному позивачу, оскільки уже на підставі визнання їх такими, що втратив право на користування житлом позивача вони повинні бути зняті з реєстрації в житловому помешканні, що належить позивачу.

Outcome: partial