Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яку уточнила у судовому засіданні. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 12.09.2003 року в міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1735. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Взимку 2015 року шлюб фактично розпався, сім'я існує формально, оскільки відповідач проживає окремо від позивача та доньки, у веденні домашнього господарства та вихованні доньки участі не приймає. Між сторонами зникли почуття любові та поваги. Позивач зазначає, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач з моменту фактичного припинення шлюбних відносин у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі в її вихованні не приймає. Крім того позивач зазначає, що у відповідача іншої родини та інших неповнолітніх дітей немає, батьки на утриманні не перебувають, у зв'язку з чим позивач просить розірвати шлюб з [PERSON]та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 (одна четверта) частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали уточнений позов у повному обсязі, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів у сумі 20% від його доходу.. Вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 12 вересня 2003 року у в міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1735 . Батьками малолітньої [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження дитини є сторони по справі (а.с.7). [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі в її вихованні не приймає. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу батьків, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2016 року у розмірі 1455 грн., з 1 травня 2016 року - 1531 грн., а з 1 грудня - 1637 грн. Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку(доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом 09.03.2016 року. Суд, відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище позивачки, відповідача, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні довідками про доходи сторін за місцем їх роботи , вважає за необхідне позов задовольнити , розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, оскільки збереження родини неможливе та стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 (одної четвертої) частини від доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.03.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно доч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею за подання позову про розірвання шлюбу судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., а також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved