Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Четверту полтавську державну нотаріальну контору, про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. Позивач в позовній заяві зазначила, що з 11 серпня 1972 року перебувала в шлюбі з [PERSON], який помер 07 листопада 2017 року. Вона є єдиним спадкоємцем померлого чоловіка першої черги за законом. 27 лютого 2018 року позивач звернулась до Четвертої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа та виданий Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. До складу спадкового майна входить квартира № 44 по вул. Грушевського Михайла, буд. бум. Полтаві, яка була придбана нею та чоловіком 24 жовтня 1997 року у [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі - продажу нерухомого майна на підставі результатів біржових торгів на Полтавській аграрно-промисловій біржі. 01 червня 2018 року державним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. У звязку з цим позивач змушено звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, від її представника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.58). Відповідачі [PERSON]А та [PERSON] повторно у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному сайті судової влади, відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомили (а.с.25, 40). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Четверта полтавська державна нотаріальна контора у судове засідання свого представника не направила, від її завідувача [PERSON] до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без представника нотаріальної контори, у якій зазначила, що при вирішення спору покладаються на розсуд суду (а.с.32,47). Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з»явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до\~статті 4 ЦПК України\~та\~статті 15 ЦК України\~у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Згідно\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Пункт 4\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року\~визначає: щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки договір між позивачем та її чоловіком [PERSON]. та [PERSON]А та [PERSON] був укладений 24.10.1997 року, суд приходить до висновку, що до даних відносин положення\~ЦК України від 16 січня 2003 року\~застосуванню не підлягають, а застосовуються норми\~ЦК УРСР\~в редакції чинній на момент укладення договору. Судом встановлено, що 11 серпня 1972 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Решетняк) уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЯК № 0915109 (а.с.7). 24 жовтня 1997 року [PERSON] та [PERSON], як продавці, та [PERSON] та [PERSON], як покупці, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна на Полтавській регіональній аграрно-промисловій біржі, а саме квартири 3№44 по вул. Раднаркомівська,6 у м. Полтаві (а.с. 12). Згідно копії реєстраційного посвідчення, виданого комунальним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 03.11.1997 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.1997 р. та записано в реєстрову книгу № 125 за № 16901 (а.с.13). Згідно копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №359452 виданого Шевченківським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Полтавській області 07 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], помер 06 листопада 2017 року (а.с.8). Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою 27.02.2018 року була відкрита спадкова справа № 62-70704 ( номер у нотаріуса 48/2018) , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51066605 (а.с.9). Постановою державного нотаріусу Четвертої полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] від 1 червня 2018 року за № 863/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на квартиру № 44 по вул. Михайла Грушевського (Раднаркомівська) будинок 6 у м. Полтаві, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений (а.с.10). Відповідно до\~ст. 224 ЦК УРСР\~за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Як встановлено судом, і не заперечується сторонами, умови договору купівлі продажу визначені в ст. 224 ЦК УРСР\~було виконано, жодних претензій чи спору з цього приводу у сторін немає. Згідно\~ст. 227 ЦК УРСР\~договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. В той же час, при укладанні договору купівлі-продажу будинку сторони керувались\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року\~за\~№ 1956-XII, де вказано, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 3\~ст. 9 ЖК України\~громадяни мають право придбати житло на біржових торгах. У відповідності зі\~ст. 12 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року\~за № 697-XII, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Таким чином, спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами\~ЦК УРСР\~та\~Законом України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року\~за № 1956-XII, тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, суд приходить до висновку, що на момент укладення та реєстрації позивачем на товарній біржі договору купівлі-продажу слід було керуватися передусім нормами\~Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року\~за\~№ 1956-XII, а тому нотаріальне посвідчення даного договору не було потрібне. За таких обставин, з метою забезпечення права позивача вільно користуватися та розпоряджатися придбаною квартирою, заявлені позовні вимоги належить задовольнити, визнати дійсним договір купівлі\~продажу квартири № 44 по вул. М.Грушевського у м. Полтаві, укладений і зареєстрований на Полтавській агро-промисловой біржі. Розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідачів на користь [PERSON] судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 704 грн. 80 грн. в рівних частках (а.с.1).

Outcome: approved