Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 23 вересня 2000 року з відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] якій на теперішній час мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.12.2015 року шлюб між нами було розірвано.Відповідач не надає матеріальну допомогу на його утримання, хоча є працездатним. Не надання матеріальної допомоги ставить її у скрутне становище, вона працює в ТОВ «Ніко» на посаді медичного представник і отримує мінімальну заробітну плату, вимушена здійснювати численні витрати на утримання сина.По її підрахункам на утримання сина щомісячно необхідно 3500 грн. Відповідно до ст.. 182, 184 СК України просить стягнути аліменти в зазначеному розмірі. Відповідач працює в КП «ХТМ» начальником зміни та отримує заробітну плату у розмірі 5000 грн.та окрім заробітної плати він має дохід від ТОВ «РЕОНА». Відповідач є співзасновником даного товариства, а також офіційно працевлаштований і отримує, мінімальну заробітну плату 1378 грн. Крім цього, відповідно до ст.ст. 79 ст. 84 ЦПК України просить стягнути витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги у розмірі 1000 грн. В судове засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі і дала пояснення про викладені обставини. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу, він частково надавав позивачу матеріальну допомогу, зокрема сплачував частково витрати на заняття спортом Вважає, що сума аліментів у розмірі 3500 грн. завишена, так як його заробітна плата в ХТС залежить від пори року і може змінюватися, тому вважає, що аліменти треба стягнути а частках. В ТОВ «РЕОНА» він отримує невелику заробітну плату в межах 700 грн. Суд вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.частково. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 23 вересня 2000 року у міському відділі реєстрації актів громадського стану м. Харкова, актовий запис № 631. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], якій мешкає разом з позивачем. Відповідач з сім'єю не проживає, належної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини», батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України та роз'яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] працездатний, працює в КП «ХТМ» начальником зміни та отримує заробітну плату у розмірі 5000 грн.та окрім заробітної плати він має дохід від ТОВ «РЕОНА» і отримує заробітну плату 700 грн., інших дітей немає, на його утриманні ніхто не перебуває і тому може надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в 1300 грн. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України та п. 23 вищезазначеної Постанови Пленуму від 15.05.2006 року розмір аліментів на дитину, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених законом. Згідно п. 2 ч. З ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47Постанови Пленуму Верховного Суда України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» із змінами, від 25.09.2015 стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Був наданий акт надання послуг від 18.01.2016 року, де зазначено яка була проведена робота адвокатом, а також наданій розрахунковий чек про сплату 1000 грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір у розмір 551,20 грн. Рішення суду у відповідності до положень ст.367 ЦПК України підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial