Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про надання дозволу для здійснення реєстрації місця проживання дитини без письмової згоди на це батька. Просить суд винести рішення, яким визнати місце постійного мешкання малолітнього [PERSON] [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] , та надати дозвіл для здійснення реєстрації місця проживання дитини без письмової згоди на це батька [PERSON] [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить позов задовольнити, розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, про що в матеріалах справи є документальні підтверження. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Представники третіх осіб: Виконком Центрально-Міської районної у місті ради - служба у справах дітей, Виконком Центрально-Міської районної у місті ради - відділ реєстрації місця проживання громадян, в судове засідання не з`явилися, звернулися з письмовими заявами, у яких просили суд справу розглядати за їх відсутність, не заперечували проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Судом встановлено, що сторони по справі з 27 квітня 2012 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який 10.08.2016 року було розірвано рішенням Довгинцівського райсуду м. Кривого Рогу, справа № 211/2783/16-ц, що підтверджується копіює рішення суду (а.с.7). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). Позивач разом із двома своїми неповнолітніми синами мешкає в квартирі своєї матері [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових с прав на нерухоме майно (а.с.9), при цьому не є зареєстрованим за цією адресою тільки син [PERSON] [INFO] , що підтверджується довідкою (а.с.10), хоча постійно мешкає разом з матір`ю, бабусею та своїм братом за цією адресою, що підтверджується актом про фактичне проживання особи (а.с.11). Позивач зверталася із заявою про реєстрацію місця проживання дитини до Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради - відділу реєстрації місця проживання громадян, однак їй було відмовлено в цьому, на підставі відсутності згоди батька (а.с.12). Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Суд,

Outcome: approved