Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до відповідача, [PERSON] вказуючи на те, що з відповідачем по справі знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області про що був складений відповідний актовий запис № 80 від 08 травня 2013 року. Мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з квітня 2016 року у зв'язку з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного. Примирення не можливе. Домовленість про місце проживання та утримання неповнолітньої дитини між сторонами, досягнута. Майновий спір, відсутній. У судове засідання учасники справи не з'явилися, позивач надав до суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, підтримує позовні вимоги, які просить суд задовольнити. Після розірвання шлюбу, просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON]». Відповідач надав заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази судом встановлено наступне. Так, сторони з 08 травня 2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області про що був складений відповідний актовий запис № 80. Учасники справи мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 4-8). При зазначених позивачем обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та порушує його права і свободи, що має на думку суду істотне значення. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Стаття 21 Сімейного Кодексу України регламентує, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини між учасниками справи припинені з квітня 2016 року по причині відсутності взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного, домовленість про місце проживання та утримання неповнолітньої дитини між ними досягнута, примирення не можливе, майновий спір відсутній, позов підлягає задоволенню насамперед як спосіб захисту інтересів позивача та неповнолітньої дитини. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси позивача та інтереси інших осіб. В порядку ст.141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 320грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved