Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: -розірвати шлюб, зареєстрований 20 червня 2014 року Виконавчим комітетом Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області між нею та відповідачем [PERSON] з тих підстав, що у подружжя різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства; -стягнути з [PERSON] [INFO] , на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітної плати щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня подачі позовної заяви та до досягнення дітей повноліття; -стягнути з [PERSON] судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення копії ухвали від 08.04.2021, повісток від 16.04.2021, 07.05.2021 на адресу відповідача, але повістки поверталися з відміткою працівника АТ «Укрпошта», що адресат відсутній за вказаною адресою. 21 травня 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб, що було видане 20 червня 2014 року Виконавчим комітетом Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 20 червня 2014 року, відповідний актовий запис № 03 (а.с.8). Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12 серпня 2013 року Виконавчим комітетом Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, відповідний актовий запис №21 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, відповідний актовий запис №344 (а.с.12,13). З позовної заяви встановлено, що спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з тим, що подружжя мають різні погляди на сімейні життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинені у квітні 2020 році. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно акту виданого Нижньотеплівською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області встановлено, що [PERSON] мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, діти знаходяться на утриманні позивача (а.с.15). Відповідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно статті 112 СК України судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими, позивач наполягає на розірванні шлюбу. В порядку статті 113 СК України, після розірвання шлюбу, залишити [PERSON] прізвище [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, у Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Згідно до п. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. У відповідності до ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно ч. 3 ст.185 Сімейного Кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] не надає позивачці [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей, суд вважає, за необхідне позовні [PERSON] задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З позовної заяви [PERSON] встановлено, що позивач просить судові витрати покласти на відповідача. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідача [PERSON] .. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial