Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вона 31.08.2009 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області. У вказаному шлюбі у них 26.09.2009 року народилася донька [PERSON]. Посилається на те, що їх спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя та частих сварок між ними. З липня 2017 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В звязку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просив його розірвати. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася,в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Від представника позивача [PERSON] до суду також надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.08.2009 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ №049242 від 31.08.2009 року (а.с. 7). У вказаному шлюбі у сторін, 26.09.2009 року народилася донька [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про її народження (а.с. 8) Причиною розпаду сімї були часті сварки між сторонами, відсутність між сторонами протягом тривалого часу будь-яких відносин, спільного проживання. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб серії 1-МИ №049242 від 31.08.2009 року (а.с. 7) видно, що після реєстрації шлюбу позивач [PERSON] своє прізвище не змінювала, а отже суд питання щодо вимог зазначених в ст. 113 СК України не вирішує. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved