Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона 02.09.1995 сторони уклали шлюб. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін розірвано. Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати з позивачкою, у зв'язку з чим за рішенням суду на її користь з відповідача стягнуто аліменти до досягненням дитиною повноліття. По даний час син [PERSON], будучи вже повнолітнім з [INFO] продовжує знаходитись на її повному утриманні , оскільки навчається у Приватному вищому навчальному закладі «Економіко-правовий технікум при Міжрегіональній Академії управління персоналом» на денній формі навчання, на підставі контракту на навчання від 01.09.2011 на платній основі. Навчання оплачує вона, на даний час нею вже сплачено 26 280,50 грн. На даний час відповідач добровільно ніякої допомоги сину не надає, компенсувати половину вартості навчання сина не бажає. Тому просила стягнути на її користь з [PERSON], аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення ним навчання 30.06.2015 включно. Стягнути з відповідача 13 140, 25 грн. в рахунок компенсації половини вартості витрат на навчання сина [PERSON], [INFO]. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Представник відповідача позов не визнав, оскільки з січня 2000 року, відповідач щомісячно надавав позивачці кошти в якості аліментів на утримання сина, які потім стягувалися з нього офіційно, згідно виконавчого листа. Тільки за останні 4 роки, починаючи з січня 2011 року по жовтень 2014 року з місця його працевлаштування, щомісячно стягувалися в якості аліментів на утримання сина ? частина від його заробітку, та тільки офіційна сума стягнень з нього в якості аліментів, за останні 4 роки становить 40 656,08 грн., що підтверджується відповідними довідками НАУ від 02.12.2014. З жовтня 2003 відповідач перебуває в новому шлюбі, та на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу: - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], а також не працююча дружина [PERSON], яка з 28.08.2011 по 19.05.2014 знаходилася у відпустці для догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку. А з 20.05.2014 по теперішній час, в зв'язку із хворобою сина [PERSON], [INFO], продовжує перебувати в даній відпустці, але вже без збереження заробітної плати). На утриманні відповідача знаходяться його батьки пенсіонери, які хворіють, проживають окремо, отримують мінімальну пенсію, та також потребують його допомоги та фактично також знаходяться на моєму утриманні. В цілому на утримання двох неповнолітній дітей, не працюючої дружини та хворих батьків пенсіонерів, відповідачу не вистачає своєї заробітної плати, оскільки фактично на руки в середньому отримує 3400 грн. Теперішня дружина [PERSON] відповідача, дізнавшись про позов позивача, також звернулася до Фастівського міськрайонного суду із позовом про стягнення аліментів на утримання, як двох неповнолітніх дітей, так і на своє утримання на період перебування у відпустці для догляду за дитиною, в якій просить суд стягувати з відповідача на її користь в якості аліментів 50 % від всіх його доходів. Третя особа в судове засідання не з»явився, , про день слухання справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє частково з наступних підстав: Судом, встановлено що 02.09.1995 було укладено шлюб сторін у Скригалівській сільській раді Фастівського району Київської області, за актовим записом №7. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 19.09.2006.Шлюб сторін було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.01.2000. Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати з позивачкою і знаходився на її повному утриманні, у зв'язку з чим за рішенням суду на користь позивачки з відповідача було стягнуто аліменти до досягненням дитиною повноліття. На даний час син сторін [PERSON], знаходиться на утриманні позивача оскільки навчається у Приватному вищому навчальному закладі «Економіко-правовий технікум при Міжрегіональній Академії управління персоналом» на денній формі навчання, що підтверджується відповідними довідками виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, ЖЕО за формою № 3 та ПВНЗ «Економіко-правовий технікум при Міжрегіональній Академії управління персоналом», а також контрактом на навчання від 01.09.2011 . Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Виходячи зі змісту ч.ч. 6, 9, 10 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 18 цього ж Кодексу способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України проголошено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ст. 51 Конституції України, якій кореспондує ч. 1 ст. 180 СК України, встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а «розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини». Згідно ст.. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У відповідності з ч.2 ст.185 СК України «додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно». У відповідності з п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Необгрунтованими суд знаходить вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат сплачених нею в розмірі 26 280,50 грн. оскільки ця обставина не підтверджена належними доказами, як вбачається з наданих суду матеріалів, позивачкою надано квитанції про оплату навчання, проте, суду не надано доказів, що ці витрати є додатковими, які саме додаткові витрати, та в якому обсязі вона сплачувала. За таких обставин, суд відмовляє в частині стягнення додаткових витрат в розмірі 13140 гр. 25 коп. Згідно ст.. 88 ЦПК України, суд судові витрати покладає на відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони частково відповідають вимогам ст.ст. 57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial