Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить 2/3 частини квартири [ADDRESS]. В зазначеному вище житловому будинку, окрім неї, зареєстровані її син [PERSON], мати [PERSON], також зареєстрований її племінник - відповідач по справі [PERSON] Відповідачка в 2013 році зібрав свої особисті речі і виїхав з квартири. З цього часу відповідач в квартирі не мешкає, його речей в квартирі не має. [PERSON] не намагався вселитися до квартири. Відповідач комунальні послуги не сплачує. Вважає, оскільки відповідач не проживає у квартирі понад 2 роки, він втратив право користування житлом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.5 ст. 74, ч. 3, 8 ст. 76 ЦПК України, судовим викликом за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. На підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року постановлено проводити заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується повідомленням Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації». Отже спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 Житлового кодексу Української РСР та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з довідки про склад сім'ї, виданої ТОВ «ІНФО-КОМ» від 21.03.2016 року в спірному житловому приміщенні як член сім'ї позивача зареєстрований племінник позивачки - [PERSON], [INFO] (а.с. 16). Відповідно до акту, складеного головою техніками дільниці № 1 Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Оріон» та сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 10.03.2016 року (а.с. 17), [PERSON] з 2013 року за місцем реєстрації не проживає. З огляду на вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ним та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved