Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав на дитину, мотивуючи вимоги тим, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не забезпечує її медичне обстеження, лікування, тривалий час не відвідує дитину за місцем проживання, навчання, не цікавиться життям, здоров`ям доньки, проявляє байдужість до дитини, матеріально не допомагає. Фактично утриманням та вихованням дитини займається позивач. Крім цього, 06.05.2019 до суду надійшла заява від позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12.02.2019 і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, додатково повідомила, що дитина [PERSON] проживає разом з нею в родині бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов визнає. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що вважає за можливе задовольнити даний позов. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва 04.03.2005. Згідно довідки №1532 від 22.12.2018 виданою Середино-Будською міською радою дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , в родині дідуся [PERSON] , [INFO] та бабусі [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики №397 від 21.12.2018 виданої Середино-Будською загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Середино-Будської районної ради Сумської області, [PERSON] , [INFO] , навчається у 8 класі даного закладу. Має переважно високий рівень знань з усіх предметів. Виявила себе відповідальною, старанною, дисциплінованою ученицею. Цілеспрямована, допитлива, уважна. Протягом усіх років навчання в школі зарекомендувала себе здібною, вимогливою до себе, працелюбною ученицею. З копії висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] вбачається, що [PERSON] пенсіонер, схильний до зловживання спиртними напоями, тривалий час не відвідує дитину за місцем проживання, навчання, не цікавиться життям, здоров`ям доньки, проявляє байдужість до дитини, матеріально не допомагає. Батько дитини взагалі не проявляє батьківської турботи, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя. Згідно з ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок №01-43/67 від 17.02.2019 Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] .. Крім цього, з Рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно відповідач по справі вихованням своєї доньки не займається і ухиляється від своїх обов`язків по її утриманню та вихованню, не спілкується з нею і не проявляє турботи, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно своєї доньки. Також згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з роз`ясненнями, наданими в п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч.2 ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд виходить з такого. Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходів її матері, батька. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює відносини щодо утримання батьками однієї дитини розумним та справедливим визначається стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку та доходів того з батьків з ким дитина не проживає, а тому суд вважає можливим стягнути аліменти на користь дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позовна вимога про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь держави суму судового збору, що становить 768 гривні 40 коп. Оскільки позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь держави суму судового збору, що становить 768 гривні 40 коп.

Outcome: approved