Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що причиною такого звернення стало те, що відповідач пішов із сім`ї, бажання повертатися назад у нього немає. У зв`язку з цим між подружжям практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Ухвалою судді від 12 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Згідно ухвали суду від 02 жовтня 2019 року клопотання [PERSON] про надання строку на примирення задоволено, надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення тривалістю до 02 грудня 2019 року. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя проживає окремо з травня 2019 року, відповідач матеріально сім`ю не утримує, від нього в сторону позивача поступають різного роду образи. У сторін різні погляди на життя. В наданий судом термін на примирення подружжя не примирилося. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив з приводу задоволення позову. Зазначив, що у наданий судом термін на примирення подружжя не примирилося. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як слідує із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, сторони 23 травня 2015 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 660. В цьому шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 09 грудня 2015 року Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07 лютого 2017 року Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позов, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved