Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], що зареєстрований 18 листопада 1995 року в Рудківській сільській раді Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 7; їх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], залишити проживати з нею, а після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивач [PERSON] пояснила, що з відповідачем [PERSON] спільно не проживає, має намір створити нову сім'ю; вона вагітна, батьком її майбутньої дитини є не відповідач, а інший чоловік, з яким спільно проживає протягом майже останніх двох років. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача щодо розірвання шлюбу визнав, однак неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], просить залишити проживати з ним. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що їх з позивачем син [PERSON] постійно проживає з ним, а тому бажає, щоб син продовжував з ним проживати і після розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] зазначив, що знає, що позивач [PERSON] є вагітною, однак з позивачем [PERSON] спільно не проживають протягом двох останніх років, шлюбні відносини між ними фактично з того часу були припинені, а тому не є батьком майбутньої дитини позивача. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні поясним, що з позивачем [PERSON] проживають спільно протягом останніх півтора року, знає, що позивач [PERSON] є вагітною, він є батьком майбутньої дитини позивача, визнає своє батьківство відносно майбутньої дитини позивача [PERSON] Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Як вбачається з Свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7) сторони по справі 18 листопада 1995 року зареєстрували шлюб в Рудківській сільській раді Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 7. Від шлюбу мають дітей - неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню дочку [PERSON], [INFO]. В силу вимог ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час судового розгляду справи встановлено, що сторони по справі не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні, а тому суд, на підставі статті 112 СК України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи позивач [PERSON] є вагітною (а.с. 11), позивач та відповідач підтвердили те, що спільно не проживають протягом двох останніх років; шлюбні відносини між сторонами фактично припинені; відповідач [PERSON] заперечує своє батьківство відносно майбутньої дитини позивача [PERSON], а співвідповідач [PERSON] визнає своє батьківство відносно такої дитини позивача [PERSON], що з урахуванням положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не викликає сумнівів у достовірності повідомлених сторонами обставин, та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 110 СК України не може бути перешкодою для розірвання судом шлюбу між сторонами. В силу вимог ч. 3 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. При вирішенні позовної вимоги позивача [PERSON] щодо залишення проживати із нею дітей, то суд малолітню дитину позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] - [PERSON], [INFO], залишає проживати із матір'ю (позивачем по справі). Неповнолітній син позивача та відповідача - [PERSON], [INFO], може вільно обирати місце свого проживання (проживати з батьком чи матір'ю), оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. З урахуванням вказаних вище обставин справи та правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України витрати позивача [PERSON] по сплаті судового збору суд покладає на відповідача [PERSON], оскільки понесення позивачем таких витрат підтверджено документально (а.с. 1). На підставі викладеного та відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 174, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved