Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення злочину у розмірі 25098, 84 грн., витрати за послуги адвоката у розмірі 500 грн., а всього 25598,84грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вироком Золочівського районного суду Харківської області від 01 квітня 2013 року по кримінальному провадженню №2015/1676/2012 відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 286 ч. 2 , 135 ч. 1, 383 ч. 2 КК України та йому було призначено покарання: за ст. 286 ч. 2 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки; по 135 ч.1 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі; по 383 ч.2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно постановлено визначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, з урахуванням вироку Золочівського районного суду Харківської області від 24.09.2012 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно постановлено визначити [PERSON] покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. У відповідності зі ст. 75 КК України суд звільнив [PERSON] від відбуття призначеного покарання з випробуванням на 3 роки. У відповідності зі ст. 76 КК України суд зобов'язав [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органам кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. Цим вироком постановлено стягнути з [PERSON] на користь - потерпілої [PERSON] 100 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. 16 квітня 2013 року вирок набрав законної сили. Після чого вона отримала виконавчий лист про стягнення на свою користь з [PERSON] 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та надала для примусового виконання до ВДВС Золочівського РУЮ. Однак відповідач по сьогоднішній день не виплатив їй вказаних коштів, взагалі ігноруючи її прохання та вимоги державного виконавця, щодо виконання вироку суду в цій частині. Після ухвалення вироку суду позивач [PERSON] тривалий час находилася на стаціонарному лікуванні та перенесла кілька операцій, так як в результаті злочинних дій [PERSON] їй були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. Позивачу присвоєна І група інвалідності. За станом здоров'я вона повинна була провести тривалий курс реабілітаційного лікування, через що понесла додаткові матеріальні витрати, а тому вважаю, що відповідач повинен відшкодувати їй вказану матеріальну шкоду, спричинену його злочинними діями, яка становить за її уточненими розрахунками 25 098 грн. 84 коп., в цю суму входять витрати на її лікування, а саме на придбання медикаментів, лікарських препаратів та матеріалів медичного призначення. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, пояснили суду що під час досудового та судового слідства вина [PERSON] у скоєному злочині була доведена повністю, з чим погодився сам [PERSON], що є підставою для задоволення позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення в повному обсязі позовних вимог не заперечував. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, прийшов до наступного. Вироком Золочівського районного суду Харківської області від 01 квітня 2013 року по кримінальному провадженню № 2015/1676/2012 відповідача [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 286 ч. 2 , 135 ч. 1, 383 ч. 2 КК України та йому було призначено покарання: за ст. 286 ч. 2 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки; по 135 ч.1 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі; по 383 ч.2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно постановлено визначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, з урахуванням вироку Золочівського районного суду Харківської області від 24.09.2012 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно постановлено визначити [PERSON] покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. У відповідності зі ст. 75 КК України суд звільнив [PERSON] від відбуття призначеного покарання з випробуванням на 3 роки. У відповідності зі ст. 76 КК України суд зобов'язав [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органам кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. Також судом постановлено стягнути з [PERSON] на користь - потерпілої [PERSON] 100 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Позивачем в обґрунтування позовних вимог надано виписки із історії хвороби № 84378 на її ім'я, довідки до акту огляду МСЕК №180960 від 08.01.2013р, а також копії фіскальних чеків та квитанцій про придбання лікарських засобів на загальну суму 25098 грн. 84 коп.. У відповідності до ч.1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи. Відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. У п.2 Постанови Пленуму верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З огляду на викладене, відповідачем було вчинено злочин, внаслідок якого позивачу [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду на суму 25 098 грн. 84 коп.. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Розмір понесених позивачем судових витрат, а саме оплата послуг адвоката [PERSON], підтверджується наявним у справі документом - квитанцією. Таким чином, понесені позивачем судові витрати в розмірі 500 грн. повинні бути стягнуті з відповідача. Згідно п. п. 2, 6, 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач [PERSON], яка є інвалідом 1 групи від сплати судового збору звільнена, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 2559 грн. 88 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved