Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної події. Мотивує заявлені вимоги тим, що вона є являється власником транспортного засобу [PERSON] С 320 д.н.з СЕ8008 АХ та 02.06. 2016 року біля 16.45 годин в м. Чернівці по вулиці Винниченка 115 сталася дорожня транспортна пригода внаслідок якої її автомобіль було пошкоджено, зокрема вказує, що відповідач [PERSON] керуючи в той же день автомобілем марки [PERSON] д.н.з СЕ 0628ВВ, здійснюючи маневр повороту ліворуч з лівого напрямку руху, не врахував дорожню обстановку внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки [PERSON] держаний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] і її автомобілем. Зазначає, що за порушення ПДР [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУПАП; також безпосередня вина у не дотриманні ПДР (пп. 9.2, 10.1, 10.3) була визнана і в діях [PERSON], який здійснював керування автомобілем марки [PERSON] держаний номерний знак [NUMBER] без включення сигналів повороту праворуч змінив напрямок руху свого транспортного засобу і раптово виїхав на її смугу рух та відповідно на підставі прийнятих Першотравневим судом м. Чернівці постанов, було надано оцінку і її діям, а саме встановлено що під час вищенаведеного дорожньої - транспортної пригоди її дії відповідали ПДР, а тому провадження по адміністративній справи відносно неї було закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУПАП у зв»язку з відсутністю складу правопорушення. Посилається на те, що 26.06. 2016 року експертом був складений висновок експертного автотоварознавчого дослідження про визначення вартості відновлюваного ремонту її автомобіля [PERSON] С 320 д.н.з СЕ8008 АХ, за результатами якого сума склала 537963 грн. А, тому, з врахуванням вимог ст.. ст.. 22, 1192, 1166, 1167 ЦК України, просить стягнути з відповідачів на її корись 537963 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження її транспортного засобу під час ДТП та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5379,63 грн. та витрати понесені на залучення спеціаліста в розмірі 1500 грн. В ході розгляду справи, в порядку вимог ст.. 31 ЦПК України, позивачем [PERSON], інтереси якої представляє представник [PERSON] було зменшено позовні вимоги на суму 527429 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження її транспортного засобу під час ДТП що мало місце 02.06. 2016 року, із врахуванням того, що їй було сплачено страховою компанією, якою було застраховано цивільну відповідальність водія автомобіля [PERSON] д.н.з СЕ 0628ВВ належного [PERSON] суми збитків - 46534 грн. та сплати судових витрат. Відповідно до ухвали суду від 24.05. 2017 року до участі в справі, за клопотанням відповідача [PERSON] було залучено в якості співвідповідача ПАТ «Страхова компанія Українська страхова група». Позивачем [PERSON], інтереси якої представляє представник [PERSON] 24.05. 2017 року було уточнено позовні вимоги і в наданій суду письмовій заяві просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на її користь 50 000 гривень у відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження мого автомобіля марки «[PERSON] С 320», державний реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь 477 429 гривень відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля марки «[PERSON] С 320», державний реєстраційний номер [NUMBER] а також понесені судові витрати на залучення спеціаліста в розмірі 1500 гривень, 676 гривень понесених витрат на проведення судової авто-технічної експертизи та розподілити судові витрати по сплаті судового збору між відповідачами в розмірі 5274.29 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі; просив їх задовольнити в уточненій редакції від 24.05.2017 року; в наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно зазначеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення з нього матеріальної шкоди. Відповідач [PERSON] в судове засідання будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи судовими повістками, не з»явився повторно та в порушення вимог\~ст. 77 ЦПК України\~про причини своєї неявки суду не повідомив, натомість останнім було подано заперечення проти позову, в якому він посилається на те, що позивачем [PERSON] про проведенні огляду транспортного засобу їй належному на предмет виявлення пошкоджень було допущено ряд порушень щодо методики товарознавчої експертизи і оцінки транспортних засобів; оцінку в розмірі 537963 грн. вважає необґрунтованою і завищеною, а тому просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити та та розгляд справи провести за його відсутності та його представника [PERSON] Відповідач, представник Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» в судове засідання будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи повторно не з»явився; суду останнім направлено заперечення проти позову, просили в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити та розгляд справи провести за відсутності представника відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.\~\~\~Судом встановлені наступні факти та відповідним ним правовідносини. В судовому засіданні належними доказами по справі установлено, що власником транспортного засобу [PERSON] С 320 д.н.з СЕ8008 АХ є [PERSON],про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 4). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 26.06. 2016 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля [PERSON] С 320 д.н.з СЕ8008 АХ, на момент виконання дослідження становила 537963 грн. (а.с. 5- 8). Згідно постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.06. 2016 року (а.с. 9), провадження по справі відносно [PERSON] було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУПАП у зв»язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП.; натомість з дослідженої постанови цього ж суду від 30.06. 2017року (а.с. 10,11) [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. в дохід держави. Аналогічне вбачається з досліджених витребуваних з Першотравневого районного суду м. Чернівці матеріалів адміністративних справ, зокрема № 146 відносно [PERSON] та № 145 відносно [PERSON] за ст.. 124 КУпАП. За дослідженими даними довідки № 92910029 датою реєстрації 02.06. 2016р. про дорожню транспортну пригоду [PERSON] було повідомлено страхову компанію (а.с. 12). Відповідно до дослідженого полісу АН № 8481741 за укладеним договором від 31.05. 2016 р. останній було оформлено на автомобіль марки [PERSON] держаний номерний знак [NUMBER] на ім.»я [PERSON] (а.с. 19) страховою компанією ПАТ СК «Універсальна» (а.с. 23,104). Згідно висновку експерта № 921-а від 09.02.2017 року (а.с. 63 66) в дорожній обстановці що мала місце 02.06. 2016 року біля 16.45 годин в м. Чернівці по вулиці Винниченка 115 водію [PERSON] і [PERSON] слід було діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР; водій [PERSON] мав технічну можливість своєчасним зменшенням швидкості керованого ним автомобіля [PERSON] держаний номерний знак [NUMBER] зупини останній до лінії руху автомобіля [PERSON] д.н.з СЕ 0628ВВ. В діях [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв»язку з настанням вищенаведеної ДТП та в дорожній обстановці водій [PERSON] не мала технічної можливості уникнути зіткнення з транспортним засобом [PERSON] держаний номерний знак [NUMBER] та в діях [PERSON] не вбачається невідповідності вимог ПДР які з технічної точки зору які б могли перебувати в причинному зв»язку з настанням вищенаведеної ДТП (а.с. 66). Даними квитанції від 20.08. 2016 року (а.с. 78) вбачається, що [PERSON] отримала частину сплаченого відшкодування страховою компанією якою було застраховано цивільну відповідальність водія автомобіля [PERSON] д.н.з СЕ 0628ВВ. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1188 ЦК України\~встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.ч.2,5ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2\~ст.1166 ЦК),\~\~\~\~відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5\~ст.1187 ЦК),\~\~\~\~п.1 ч.2\~ст.1167 ЦК) потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до п.4. Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п.6. Постанови особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом з'ясовано, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ СК Українська страхова компанія (поліс № АЕ/8481741). Розмір ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю складає 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., розмір франшизи за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності складає 500 грн. Відповідно до ч. 2\~ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій особі або іншій третій особі. Збитки, завдані пошкодженням транспортного засобу позивачу ні [PERSON] ні ПАТ СК Українська страхова компанія не відшкодовано. Зазначена обставина підтверджена і обставинами викладеними в запереченнях останніх. Тобто, страховик ПАТ СК Українська страхова компанія на підставі страхового полісу поліс № АЕ/8481741 укладеного з [PERSON] за даним страховим випадком, не виконав свої договірні зобов»язання перед третьою особою - перед позивачем [PERSON], не нарахував і не сплатив страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності, визначеного договором про страхування, тобто в розмірі 50000грн. Доводи ПАТ СК Українська страхова компанія відносно того, що вина [PERSON] не була встановлена спростовуються дослідженими судом доказами, зокрема висновком експерта № 921-а від 09.02.2017 року (а.с. 63 66), згідно якого, в дорожній обстановці що мала місце 02.06. 2016 року біля 16.45 годин в м. Чернівці по вулиці Винниченка 115 водію [PERSON] слід було діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР; водій [PERSON] мав технічну можливість своєчасним зменшенням швидкості керованого ним автомобіля [PERSON] держаний номерний знак [NUMBER] зупини останній до лінії руху автомобіля [PERSON] д.н.з СЕ 0628ВВ. В діях [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв»язку з настанням вищенаведеної ДТП. Відповідно до\~ст. 129 Конституції України,\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з\~ст. 60 ч. 2 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Отже, відповідачем ПАТ СК Українська страхова компанія не доведено з посилання на докази, що до страхової компанії не було подано заяви на отримання страхового відшкодування потерпілою особою. Даного факту не визнано в засіданні представником позивача. Відповідно до\~ст. 1194 ЦК України\~ - особа, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.9.3 ст.9 Закону про страхування і згідно умов договору про страхування ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 50000гривень Зокрема, у правовій позиції ВСУ, викладеної як додаток до постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 червня 2014 року № 6-49цс14 вказано, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов»язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов»язання згідно з договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника\~в договірному зобов»язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов»язання не виключають одне одного.\~Деліктне зобов»язання\~первісне, основне зобов»язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування\~виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Таким чином, у відповідачів виникло зобов»язання по відшкодуванню позивачу завданої їй внаслідок пошкодження майна шкоди. Позивач має право на отримання відшкодування від особи, що заподіяла таку шкоду, у повному обсязі, і отримавши частину відшкодування від страховика на підставі договору страхування між заподіювачем шкоди і страховиком, має право вимагати від заподіювача шкоди, тобто від відповідача, відшкодування йому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша\~статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов»язковим для неї (частина друга\~статті 14 цього Кодексу). З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов»язанні. Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних спав № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов»язана відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як сторона по справі, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення Виходячи з положень\~ст. 88 ЦПК України,\~Закону «Про судовий збір», відшкодуванню також підлягають судові витрати, понесені позивачем, пропорційно до задоволених позовних вимог.\~ Стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON] підлягають і витрати понесені на залучення спеціаліста в розмірі 1500 гривень та 676 гривень понесених витрат на проведення судової авто-технічної експертизи. На підставі викладеного та

Outcome: approved