Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ними, який був зареєстрований 05.02.2010 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис за №127. Виплати по оплаті держмита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСУ просить покласти на неї. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 05 лютого 2010 року між ними було укладено шлюб, який був зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління, про що зроблено актовий запис за №127. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає та перебуває на утримання позивача. Спільне життя між ними не склалося. Останнім часом між ними постійно виникали конфлікти та непорозуміння, оскільки кожний із них має різні погляди на сімейне життя та введення господарства. Позивач стверджує, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, однак в частині позовної вимоги, яка стосується виплати по оплаті держмита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу - відмовилася. Просила суд позовні вимоги задоволити. Судом прийнята відмова позивача від позовної вимоги про виплату по оплаті держмита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу, яку позивачка просила покласти на неї. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав. Проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 05 лютого 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №127, та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. /а.с.3/. Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.5/. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] не заперечив проти розірвання шлюбу. Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, як з'ясовано у судовому засіданні сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинилися. Почуття поваги та любові між ними втрачені, примирення неможливе. Спору про майно немає. Враховуючи вищевказане, та те, що сторони подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, на відповідача слід покласти документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved