Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , вказуючи, що 12.09.2014 між ними було укладено шлюб, який зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Бориславського МУЮ Львівської області. У них є сини [PERSON] , 2016 р.н., який на цей час проживає з позивачкою. Подружнє життя з відповідачем склалося невдало. Причиною розпаду сім`ї стало те, що в них різні погляди на спільне подружнє життя, сімейні обов`язки та стосунки, з приводу чого в них часто виникали непорозуміння, конфлікти та сварки, що призвело до остаточного охолодження їхніх почуттів, втрати одним до одного поваги і любові. Крім цього, сварки відбувалися в присутності їхнього малолітнього сина, що негативно впливало на його виховання та духовний розвиток. З травня 2020 року сторони фактично припинили подружні стосунки, ведення спільного господарства та сімейного бюджету. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем є формальним, їхня сім`я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Спору про розподіл майна, що є їхньою сумісною власністю, між ними на цей час немає. Після розірвання шлюбу син надалі буде виховуватися та утримуватися позивачкою. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу ( [PERSON] ). Судовий збір, який вона оплатила, просить залишити за нею та не стягувати з відповідача. Ухвалою судді від 29 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов просить задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув двічі, належним чином (напідставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України) був повідомлений про дату, час і місце судових засідань, причин своєї неявки не повідомив та не подав до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України). Як встановлено судом, шлюб між сторонами[PERSON] та [PERSON] зареєстрований 12 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис №137, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.09.2014. Подружжя має малолітнього сина [PERSON] , 2016 р.н., який проживає з позивачкою. Суд встановив, що перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Тривалий час, зокрема, з травня 2020 року сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету на мають. Причиною розпаду сім`ї стало те, що в них різні погляди на спільне подружнє життя, сімейні обов`язки та стосунки, з приводу чого в них часто виникали непорозуміння, конфлікти та сварки, що призвело до остаточного охолодження їхніх почуттів, втрати одним до одного поваги і любові. Крім цього, сварки відбувалися в присутності їхнього малолітнього сина, що негативно впливало на його виховання та духовний розвиток. Суд враховує ту обставину, що в сторін є малолітня дитина, проте з огляду на вищенаведені обставини справи, розцінює як таку, що не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу. Суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, та її збереження за таких обставин суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне на підставі ст.113Сімейного кодексу України з`ясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Позивач заявила клопотання про залишення їй прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. При зверненні до суду з позовом позивач [PERSON] оплатила судовий збір у розмірі 908 грн. Проте, враховуючи заявлене у позовній заяві прохання позивача про залишення судових витрат за нею, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved