Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, проживає окремо, дитина проживає разом з позивачем. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та зобов`язано Орган опіки та піклування Вінницької міської ради надати висновок щодо заявлених позовних вимог. Відповідач відзив на позов не надав. Орган опіки та піклування Вінницької міської ради надав висновок від 20 травня 2020 року, відповідно до якого орган вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву та просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце судового засідання в порядку, визначеному чинним законодавством, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Представник Органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, відповідно до якої просить розгляд справи провести у відсутність їх представника, підтримав висновок від 20 травня 2020 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 19, 150, 151-154, 164 - 166, 171 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Судом установлено, що [PERSON] до [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 вересня 2007 року (а.с.10). Шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії № [NUMBER] від 27 листопада 2009 року (а.с.7). Дитина спільно з матір`ю мешкає за місцем реєстрації останньої (а.с.11). Відповідач мешкає окремо. За даними Староміського ВДВС м.Вінниці від 20 травня 2019 року за №14943/15-25/25 [PERSON] не отримує аліменти згідно виконавчого листа №2-167/09, виданого 19 березня 2009 року Староміським судом м. Вінниці про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 320,00 грн, починаючи з 02 січня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконання обов`язку [PERSON] щодо утримання сина в добровільному порядку судом не встановлено. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина, не бере участі у його вихованні та утриманні, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, проживає окремо, хлопчик проживає разом з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні і вихованні. Підтвердженням свідомого нехтування відповідачем обов`язками про піклування та виховання дитини є зокрема, характеристика на дитину від 23 жовтня 2019 року за №457, видана комунальним закладом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №22», відповідно до якої вказується, що батько досягненнями сина не цікавиться, школу не відвідує, з класним керівником не спілкується. Згідно акту мешканців будинку по [ADDRESS] від 07 жовтня 2019 року, відповідач не мешкає за адресою позивача. Як слідує з Висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 20 травня 2020 року за №01-00-011-23995, позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вважається доцільним. За поясненнями дитини, останній погано пам`ятає свого батька, той не відвідував його близько 7 років, не телефонував, не вітав з днем народження та святами, своїм батьком вважає вітчима, який гарно ставиться до нього. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину, готувати її до самостійного життя. Ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків, який не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, проживає окремо від сина, виявляє байдужість до власної дитини та щодо своїх батьківських прав, тому суд дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд відмічає, що в даному випадку суд не застосовує ч.3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки уже існує рішення суду з цього приводу. При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також суд зазначає, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved