Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] вказує про те, що з відповідачем [PERSON] перебувають у шлюбі, що був зареєстрований 5 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Демидівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 14. Від шлюбу мають одну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем [PERSON] спільне життя не склалося. Відповідач не приділяє належної уваги їй, як дружині, та не допомагає у вихованні сина, тому стосунки поступово погіршилися, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. В позовній заяві позивач [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], що зареєстрований 5 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Демидівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 14. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] визнав, погоджується з тим, щоб шлюб між ним та позивачем [PERSON] було розірвано. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Як вбачається з Свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ № 075641 (а.с. 5) сторони по справі 5 червня 2012 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Демидівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 14. Від шлюбу мають одну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Під час судового розгляду справи встановлено, що сторони по справі не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі статті 112 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Розірвання шлюбу між сторонами по справі не буде суперечити інтересам відповідача чи інтересам дитини сторін, яка є малолітньою. Спорів між сторонами про місце проживання їх малолітньої дитини та про поділ майна на час розгляду справи немає. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір, що був сплачений позивачем [PERSON] за подання до суду позовної заяви, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально (а.с. 1). Відповідно до ст.ст. 105, 109, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 174, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved