Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною завою, яку в подальшому уточнила, до [PERSON], Репужинецької сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Посилається на те, що 25.12.2015 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить земельна ділянка, площею 0,9365 га, яка розташована на території Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, кадастровий номер 7321587600:03:002:0548, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту від 12.02.2002 року [PERSON], заповіла їй право на земельну частку (пай), розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в с. Репужинці селянської спілки співвласників «Україна», що належала їй на підставі сертифікату серії ЧВ №0199359. Спадкоємцем, котрий має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом є син померлої [PERSON] та чоловік позивача [PERSON], який вважається таким, що спадщину прийняв, оскільки на час її відкриття був зареєстрований з спадкодавцем та протягом шестимісячного строку не відмовився від спадщини. Вказує, що спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла, 11.05.2016 року звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, однак у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки вона не надала правовстановлюючого документу про належність спадкового майна спадкодавцю [PERSON] та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії. Відсутність вказаних документів є перешкодою в оформленні спадщини. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності по ? частини земельної ділянки площею 0,9365 га, яка розташована на території Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, кадастровий номер 7321587600:03:002:0548, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також визнати за відповідачем [PERSON] право власності на ? частину цієї ж земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засідання позивач та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Репужинці Заставнівського району Чернівецької області, в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просив його задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши доводи позивача та її представника, пояснення відповідача, врахувавши заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання відповідачами позову суперечить закону, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25.12.2015 року померла [PERSON], що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №153977 від 04.01.2016 року (а.с. 13). Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю її останнього проживання вул. Гагаріна, 20 с. Репужинці Заставнівського району Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,9365 га, яка розташована на території Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, кадастровий номер 7321587600:03:002:0548, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до заповіту від 12.02.2002 року, який посвідчений секретарем виконкому Кострижівської селищної ради Заставнівського району Чернівецької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №21 та на час відкриття спадщини змінений та скасований не був померла [PERSON], заповіла позивачу [PERSON] право на земельну частку (пай), розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в с. Репужинці селянської спілки співвласників «Україна», що належала останній на підставі сертифікату серії ЧВ №0199359. Вищевказане вбачається із заповіту (а.с. 7) та довідок Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №№1169, 1170 від 19.07.2016 року (а.с. 10,11). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Відповідно цих вимог закону, спадкоємцем, що на момент смерті [PERSON] мав право на обовязкову частку її спадкового майна є син померлої, відповідач по справі [PERSON], що видно із довідки Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1171 від 19.07.2016 року (а.с. 12) та копії матеріалів спадкової справи №169/2016 року до майна [PERSON] (а.с. 28-43). Судом встановлено, що спадкоємців за законом після смерті [PERSON], крім відповідача [PERSON] не має, тому обовязкова частка останнього становить ? частину спадкового майна, належного [PERSON] Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 1268, ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] на момент смерті [PERSON], тобто на час відкриття спадщини постійно проживали із спадковдавцем та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявили про відмову від спадщини, а отже вважаються такими, що вчасно прийняли спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується копією довідки Репужинецької сільської ради №1169 від 19.07.2016 року (а.с. 10, 34) та копією матеріалів спадкової справи №169/2016 року до майна [PERSON] (а.с. 28-43). За правилами ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вказаної вимоги закону позивач [PERSON], скориставшись своїм правом, 04.05.2016 звернулася до Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, яка надійшла до Заставнівської державної нотаріальної контори 11.05.2016 року, із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину (а.с. 29). Відповідач [PERSON] із заявою про видачу на його імя свідоцтва про право на спадщину не звертався, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи (а.с. 28-43). Судом встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, а саме право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності спілки селян співвласників «Україна», розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах, у звязку із тим, що нею не подано державній нотаріальній конторі правовстановлюючого документа (сертифіката на право на земельну частку (пай) про належність його [PERSON], яка померла 25.12.2015 року, та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії, і що вчинення такої нотаріальної дії без таких документів суперечить законодавству України, що видно із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №668/02-31 від 29.07.2016 року (а.с. 8). Судом встановлено, що взамін сертифікату серії ЧВ №0199359 на земельну частку (пай) розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в с. Репужинці селянської спілки співвласників «Україна» спадкодавцю [PERSON] 13.07.2005 року на підставі розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації від 11.02.2005 року №54р, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №190135, площею 0,94 га, що розташована на території Репужинецької сілськьої ради Заставнівського району Чернівецької області з кадастровим №7321587600:03:002:0548 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9). Вказане підтверджується також копією витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7301566022016 від 14.07.2016 року (а.с. 15) Згідно звіту №369 від 19.07.2016 року (а.с. 14) вартість вищевказаної земельної ділянки становить 47574 (сорок сім тисяч пятсот сімдесят чотири) гривні (а.с. 14). З урахуванням вказаного суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] набула право власності на спадкове майно у вигляді згаданої земельної ділянки, яка належала їй згідно державного акту на земельну ділянку серії ЯБ №190135 від 13.07.2005 року, проте не внесла відповідні зміни до заповіту. Враховуючи вищевикладені обставини, обовязкову частку відповідача, частка позивача у спадковому майні складає ? частину. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК України розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Серед таких обставин Пленум Верховного Суду України називає майновий стан спадкоємця (п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7). Серед підстав для зменшення обов'язкової частки у спадщині в юридичній літературі вказують: 1) непідтримання спадкоємцем зв'язків зі спадкодавцем, незважаючи на потребу останнього в цьому; 2) погане поводження із ним; 3) нездійснення належного догляду; 4) надання заздалегідь неправдивих свідчень у суді проти спадкодавця; 5) звинувачення спадкодавця у вчиненні тяжкого злочину; 6) неповідомлення про те, що готується замах на життя спадкодавця; 7) не надання спадкодавцеві допомоги, коли той перебував у небезпеці; 8) аморальна поведінка обов'язкового спадкоємця не лише щодо спадкодавця, а й щодо інших спадкоємців, зокрема й тих, хто має право на обов'язкову частку; 9) виокремлення спадкоємцю певної частки майна ще за життя спадкодавця. Позивачем та її представником в судовому засіданні не було надано доказів існування обставин, підтверджуючих наявність підстав для зменшення відповідачу розміру обов'язкової частки у спадщині з ? на ?. Також ці докази відсутні в матеріалах справи та не здобуті судом. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не доведенні, а отже задоволенню не підлягають. Крім того суд вважає, що не підлягає задоволенню позовна вимога щодо визнання за відповідачем права власності на ? частину земельної ділянки площею 0,9365 га, яка розташована на території Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, кадастровий номер 7321587600:03:002:0548, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла 25.12.2015 року оскільки позивач не вправі заявляти цю вимогу замість відповідача, а відповідач [PERSON] до суду із позовною заявою (зустрічною позовною заявою) про визнання права власності на спадкове майно із такою вимогою не звертався. Крім цього відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на отримання свідоцтва про право власності на належну частку спадкового майна шляхом звернення до нотаріуса. На основі встановлених обставин суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і визнати за позивачем право власності на ? частину згаданої земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 25.12.2015 року На підставі викладеного та

Outcome: partial