Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 28 вересня 2013 року перебуває в шлюбі з відповідачем, в якому у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. При цьому зазначила, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, так як відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання її та дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки знаходиться на контракті в ЗСУ, де отримує дохід в розмірі 12000 грн. щомісячно. А тому, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, враховуючи те, що відповідач інших утриманців не має, отримує дохід, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання синів в розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходу, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісяця, починаючи з дня подання заяви і до досягнення ними повноліття, та на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходу до досягнення сином [PERSON] 3-х річного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов, з підстав, наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. При цьому, суду пояснила, що сторони разом не проживають з червня 2016 року, фактично з моменту, коли відповідач був призваний на службу в ЗСУ за контрактом. Досягнути домовленостей щодо утримання сім»ї не можуть, так як між ними склалися неприязні відносини відповідач проживати з сім»єю не бажає, повідомив, що проживає з іншою жінкою, заявив про бажання розірвати шлюб. Тільки на неодноразові вимоги з її сторони він надавав за цей період незначну матеріальну допомогу. В зв»язку з чим, коштів на утримання сім»ї не вистачає, оскільки на утримання дітей необхідно більше 1000 грн. на місяць. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, до суду подав письмове заперечення щодо позову, згідно якого розгляд справи просив провести у його відсутності. Крім того, зазначив, що позов визнає частково в розмірі 1/6 частини від його доходу на утримання дітей, та у розмірі 1/14 частини від доходу на утримання дружини. При цьому, вказав, що його дохід на даний час складає 7000 грн. на місяць, і якщо позов задоволити в тих межах, яких просить позивач, то йому на потерби залишиться 1750 грн., що вважає недостатнім для себе, так як перебуває в зоні АТО і там йому потрібні кошти для проживання. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.84 цього ж Кодексу, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що в ході судового розгляду було стверджено свідоцтвом про народження серії І-ИД № 210408, виданого повторно 03 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, свідоцтвом про народження серії І-ИД № 210275, виданого 21 січня 2015р. цим же органом. Крім того, встановлено, що сторони, через непорозуміння, які між ними виникали, спільне проживання припинили, на даний час позивач та неповнолітні діти проживають в [INFO], де разом з ними проживають мати та бабуся позивача, що сторонами не оспорювалося, зокрема, стверджено довідкою виконавчого комітету Борщівської міської ради № 4554 від 09.09.2016р. Домовленостей щодо утримання сім»ї сторони досягти не можуть. Позивач [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Поряд з тим, встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час призваний на службу в ЗСУ за контрактом, де, за його твердженням, його дохід складає 7000 грн. на місяць. Доказів, які б стверджували розмір отримуваного відповідачем доходу, які б стверджували, ті обставини, що відповідач є непрацездатним, з незадовільним станом здоровя, має інших утриманців, отримує нерегулярний, мінливий дохід, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки, відповідач є працездатною особою, батьком неповнолітніх дітей, отримує дохід, то зобовязаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, а також на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів знаходить підставними та обгрунтованими. При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд враховує розмір мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначений для дітей віком до 6 років: з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня 1313 гривень. Також, враховує ті обставини, що неповнолітні проживають разом з матір»ю, що така на даний час отримує на меншу дитину державну допомогу, що відповідач отримує регулярний дохід, який, за твердженням сторін є значним, перевищує розмір мінімального прожиткового мінімуму на одну особу, та приходить до висновку, що такі слід визначити у розмірі 1/6 частки доходу відповідача на кожну дитину, та у розмірі 1/6 частки його доходу на утримання дружини. Поряд з тим, суд не вбачає підстав для визначення розміру стягуваних на утримання дітей аліментів таким, який не може бути меншим ніж один неоподатковуваний дохід громадян, оскільки законодавцем визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, наж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України). А тому, вимоги позивача в цій частині не знаходить такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по справі у виді судового збору на користь держави. Виходячи з наведенного вище, на підставі ст.ст. 84, 180, 182 Сімейного Кодексу України, ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2016 р.,

Outcome: approved