Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Красноармійськвугілля» (далі ДП «Красноармійськвугілля») про стягнення середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні, в обгрунтування якого вказала, що з відповідачем по справі вона знаходилася у трудових відносинах з 04.01.1999 року по 19.01.2015 року. Наказом по підприємству від 16.01.2015 року її було звільнено 19.01.2015 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. За весь час роботи у відповідача заробітна плата виплачувалася з порушеннями вимог ст.115 КЗпП України. У день звільнення відповідач не здійснив їй усіх виплат, передбачених при звільненні, остаточно розрахувався з нею лише 12.01.2017 року, сплативши компенсацію втрати частини заробітної плати через порушення строків її виплати за грудень 2014 року та січень 2015 року в сумі 2986 грн 67 коп. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 09.04.2015 року з відповідача на її користь стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.01.2015 року по 09.04.2015 року. Тому, вона вважає, що відповідач повинен їй сплатити середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 89160 грн 16 коп., із розрахунку її середньоденного заробітку 211 грн 28 коп. х 422 робочих днів прострочення розрахунку при звільнені за період з 10.04.2015 року по 11.01.2017 року. Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача на свою користь разом з сумою понесених витрат на оплату судового збору. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність та про наполяганні на позові. Представник відповідача ДП «Красноармійськвугілля» також до суду не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], з 04.01.1999 року по 19.01.2015 року знаходилася у трудових відносинах з відповідачем, працюючи в останні роки на посаді начальника відділу за контролем виконання та діловодства, та була звільнена за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію, що встановлено на підставі записів з трудової книжки позивача (а.с.6-9). Згідно з довідкою відповідача від 19.12.2016 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] на момент її звільнення складала 20713 грн 58 коп., а саме: за грудень 2014 року - 3389 грн 96 коп., яка перерахована 03.04.2015 року, за січень 2015 року 17323 грн 62 коп., яка перерахована 30.03.2015 року в сумі 5197 грн 62 коп. та 30.04.2015 року в сумі 12126 грн. Компенсація втрати частини доходів громадян за порушення строків її виплати нарахована в грудні 2016 року в сумі 2986 грн 67 коп. (а.с.12). Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 09.04.2015 року з ДП «Красноармійськвугілля» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за затримку розрахунку при звільнені за період з 20.01.2015 року до 09.04.2015 року в сумі 15846 грн 00 коп. (а.с.14-15) Відповідно до виписки Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] «Приватбанк» від 16.01.2017 року по рахунку [PERSON] залишок по заробітній платі позивачу в сумі 2392 грн 25 коп. був остаточно виплачений 12.01.2017 року (а.с.16). Дана обставина також підтверджується довідкою відповідача від 07.12.2016 року. За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно за ст.116 КЗпП України при звільненні робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. За приписами ст.34 Закону України «Про оплату праці» та положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у звязку з порушенням строків її виплати» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати. Включення цієї компенсації до фонду додаткової заробітної плати регламентоване п.2.2.8 Інструкції із статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату № 5 від 13.01.2004 року. Таким чином, положення ст.116 КЗпП України розповсюджуються на даний вид виплат. Судом встановлено, що остаточний розрахунок з позивачем у звязку зі звільненням було проведено 12.01.2017 року. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так як підприємством у день звільнення розрахунок з позивачем не проведено, воно має відповідати перед позивачем згідно за ст.117 КЗпП України. Позивач просить суд стягнути її середній заробіток за період з 10.04.2015 року по 11.01.2017 року в сумі 89160 грн 16 коп., із розрахунку: 422 робочих днів х 211 грн 28 коп. Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 09.04.2015 року, яким з ДП «Красноармійськвугілля» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20.01.2015 року до 09.04.2015 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 211 грн 28 коп. З огляду на приписи ч.3 ст.61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, для розрахунку спірної суми позивачем правомірно застосована середньоденна заробітна плата в сумі 211 грн 28 коп. Кількість робочих днів за період з 10.04.2015 року по 11.01.2017 року з урахуванням додатків до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 09.09.2014 року № 10196/0/14-14/13 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» та від 05.08.2016 року № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» дорівнює: за квітень 2015 року 15 днів, за травень 2015 року 18 днів, за червень 2015 року 20 днів, за липень 2015 року 23 дня, за серпень 2015 року 20 днів, за вересень 2015 року 22 дні, за жовтень 2015 року 22 дні, за листопад 2015 року 21 день, за грудень 2015 року 23 дня, за 2016 рік 251 день, за січень 2017 року 6 днів, а всього 440 робочих днів. У звязку з задоволенням вимог позивача в силу ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в сумі 891 грн 60 коп. (а.с.1). На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved