Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 листопада 2015 року вона була засуджена за ч.1 ст. 185 КК України та отримала покарання у виді штрафу в сумі 850 грн. та з неї на користь [PERSON] була стягнута моральна шкода в сумі 1500 грн. В ході розгляду кримінальної справи вона виплатила заподіяну матеріальну шкоду в сумі 5693 грн. 51 коп., однак згідно тексту вироку матеріальна шкода заподіяна її діями потерпілому [PERSON] склала не 5693 грн. 51 коп., а 5391 грн. 51 коп., оскільки в обвинувальному акті допущена арифметична помилка. Тобто нею була відшкодована потерпілому більша сума ніж та, що йому належала до виплати, різниця склала 302 грн. При виконанні вироку суду в частині стягнення моральної шкоди на користь відповідача на підставі постанови Саксаганського ВДВС від 14.07.2016 р. було стягнуто 502 грн. 38 коп., управлінням ПФУ на користь [PERSON] було стягнуто з неї в рахунок відшкодування моральної шкоди 1200 гривень, тобто відповідач повинен був отримати 1500 грн., однак йому була перерахована і отримана сума 1702 грн. 38 коп. Вона являється пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію в сумі 1175 грн. 16 коп., яка є її єдиним джерелом існування. Крім того, вона хворіє на перебуває на обліку в Криворізькому онкодиспансері, постійно витрачаючи гроші не лише на проживання, але й на лікування, тому сума 504 грн. 38 коп. є для неї значною. Відсутність вказаних коштів позбавило її можливості своєчасно придбати необхідні ліки, продукти харчування. Відповідач знав про переплату йому суми коштів, вона зверталася до нього з проханням повернути вказану суму, тому в звязку з його відмовою вона перенесла нервовий стрес, який при її захворюванні негативно відобразився на її здоровї. З метою звернення до суду задля повернення переплачених нею коштів вона змушена була витрачати багато часу на звернення за довідками, документами. Позивач просить стягнути з відповідача заподіяну їй матеріальну шкоду в сумі 504 грн. 38 коп. та 3\~000 грн. заподіяної моральної шкоди. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні підтримали вимоги позову, наполягали на його задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених в запереченні зазначивши, що [PERSON] навпаки йому недоплатила, тому претензії є надуманими та необґрунтованими. Крім того, вона не зверталася до нього з приводу переплати коштів. Представник третьої особи Саксаганський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областів судове засідання не зявився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача та його представника, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як встановлено судом, вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року визнано [PERSON] винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн. Позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 1500 грн. Вирок оскаржено, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року залишено без змін (а.с. 6-8 копія вироку). Вироком суду встановлено, що [PERSON] викрала кошти у [PERSON] в сумі 5391,51 грн., повернуті йому кошти в сумі 5653,51 грн. (а.с. 8 зворот). Тобто на 262 грн. більше, ніж завдана матеріальна шкода. Вказані обставини в силу частини 4 статті 61 ЦПК України доказуванню не підлягають, оскільки вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок. Згідно довідки Криворізького центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, за відомостями про відрахування з [PERSON], нараховані суми по відрахуванню: вересень 79,32 грн., жовтень 2016 р. 211,53 грн., листопад 2016 р. 211,53 грн., однак за листопад 2016 стягнута сума була скасована та вважається такою, що не була стягнута з позивача на користь відповідача. Всього стягнуто з позивача по виконавчому листу №1-кп/211/413/15 - 290,85 грн. Згідно матеріалів виконавчого провадження № 51663238, відкритого державним виконавцем Саксаганського ВДВС на виконання виконавчого листа № 1кп/211/413/15 виданого 08.07.2016 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в сумі 1500 грн., борг станом на 01.10.2016 р. становив 1200 грн. Розпискою від 18.10.2016 р. [PERSON] підтвердив факт отримання від [PERSON] 1200 грн. за матеріальний збиток, тому постановою державного виконавця від 28.10.2016 р. закрито виконавче провадження в звязку зі сплатою боргу. Таким чином, суд вважає, що переплата по виконавчому листу у [PERSON] в сумі 202,38 грн. відсутня, що підтверджується доказами по справі. Враховуючи, що вказані письмові докази суд вважає належними та допустимим в розумінні статей 57-59 ЦПК України, заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки переплаченої йому суми саме в розмірі 262,00 грн. підлягають задоволенню., оскільки дана сума підтверджується даними, що містяться у вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Тобто, частина перша статті 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно до роз'яснень, викладених у в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд виходить із характеру моральних страждань позивача, враховую стан її здоровя, розмір доходу та понесених витрат на переплату відповідачеві суми та понесені в звязку з цим незручності, тому оцінює моральну шкоду, завдану позивачеві у 500 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх заперечень, тому суд приймає рішення на підставі наявних в справі письмових доказів, які свідчать про обґрунтованість та законність заявленого позову. Згідно частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ухвалою суду від 25 січня 2017 року позивача звільнено від сплати судового збору. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 гривень за вимогу майнового характеру та 640 гривень за вимогу немайнового характеру, оскільки вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial