Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа виконком Довгинцевської районної у місті ради м. Кривого Рогу, про реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. Просить суд винести рішення, яким надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] без згоди батька за місцем проживання матері [PERSON] за адресою [ADDRESS] , та судові витрати по справі покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить суд позов задовольнити, розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, про що в матеріалах справи є документальні підтверження. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Представник третьої особи: Виконкому Довгинцевської районної у місті ради, служби у справах дітей Березуцька Н.І., в судове засідання не з`явилася, звернулася з письмовою заявою, у якій просить суд справу розглядати за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , та відповідач [PERSON] проживали з 2006 по 2008 роки однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу у так званих фактичних шлюбних відносинах. В зазначений період, [INFO] , позивач народила доньку [PERSON] , яка проживає та знаходиться на утриманні матері [PERSON] З 2009 року будь-які відносини між позивачем та відповідачем відсутні, позивачу взагалі невідоме місцезнаходження відповідача. Разом з тим, остання відома адреса відповідача, яка підтверджується довідкою Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області - [ADDRESS] Станом на день звернення з даною позовною заявою місце проживання [PERSON] не зареєстроване. Відповідно довідки № 24 про склад сім`ї позивача, донька [PERSON] за місцем проживання позивача не зареєстрована. Позивач звернулась до Відділу реєстрації Довгинцівського району з метою зареєструвати місце проживання доньки за адресою матері, а саме за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу. В подальшому їй було надано усне роз`яснення що здійснити реєстрацію місця проживання без згоди батька можливо лише в судовому порядку. Таким чином Позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди на це батька. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Суд,

Outcome: approved