Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом , у позовній заяві зазначила, що [INFO] [PERSON]. Після своєї смерті вона залишила заповіт, в якому вона зробила таке розпорядження:все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповідає повністю одній [PERSON], [INFO]. На момент смерті [PERSON] належав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в [ADDRESS], будинковолодіння згідно запису в Погосподарській книзі №06, особового рахунку [NUMBER], станом на 01.06.1990 року відносилось до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору на той момент були: [PERSON] - голова двору; [PERSON] - сестра. [PERSON] та [PERSON] проживали та вели в цьому будинку спільне господарство та з 1 липня 1990 року вони, як члени колишнього колгоспного двору, стали власниками, в рівних частках, а саме по ? частці кожен, житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями в [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON] На момент смерті їй належала ? частка житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями в [ADDRESS], як члену колгоспного двору станом на 01.07.1990 року. На момент смерті [PERSON] разом з нею проживала та була зареєстрована її сестра, [PERSON]. Таким чином [PERSON] фактично прийняла у спадок після померлої [INFO] її сестри [PERSON] ? частку вказаного житлового будинку, інших спадкоємців після померлої [PERSON] не має, ніхто не подавав заяв про прийняття спадщини після неї. Тобто, на момент смерті [PERSON] їй належав в цілому весь житловий будинок в [ADDRESS]. Таким чином, відповідно до вищевказаного заповіту [PERSON] є спадкоємицею зазначеного житлового будинку після померлої [INFO] [PERSON] 06 грудня 2013 року, [PERSON] звернулася з заявою до приватного нотаріуса [PERSON] з проханням видати на її ім'я свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинку в [ADDRESS], на що вона від нотаріуса отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 грудня 2013 року, в якій йшлося про те, що відсутність зареєстрованих прав у спадкодавця на вищевказаний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та відсутність правовстановлюючого документа робить неможливим оформлення її спадкових прав на відповідний житловий будинок у нотаріуса. Тому позивач звернулася до суду за захистом своїх прав. Позивач до суду не з'явилася, але мається заява про розгляд справи без її участі, повністю підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, також позовні вимоги позивача визнають повністю і не заперечують проти їх задоволення. Від третьої особи, приватного нотаріуса Карлівського РНО [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.01.2013 року [PERSON] а померла [INFO] ( а.с.8). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.02.1998 р. ( а.с.9). З довідки ВК Федорівської сільради ( а.с.12) вбачається, що будинковолодіння по [ADDRESS], станом на 01.06.1990 р. відносилось до типу колгоспного двору, головою якого була [PERSON], а [PERSON]- сестра. У матеріалах справи також мається копія заповіту ( а.с.13), яким [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла: все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповідає повністю одній [PERSON], [INFO]. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»: До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення.

Outcome: approved