Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову посилається на те, що 09 листопада 1991 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Решетилівським районним відділом ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 105. Від цього шлюбу мають дитину – [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач належної участі у витратах, пов’язаних з утриманням та вихованням неповнолітньої доньки [PERSON] не приймає, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча являється працездатним, має постійний дохід. Сторони у судове засідання не з’явилися, позивач надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, відповідач надав суду заяву, в якій визнав позов повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що 09.11.1991 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Решетилівському районному відділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 105/а.с. 3/. 27 вересня 1999 року від цього шлюбу народилася дитина – [PERSON] /а.с. 8/. З довідки виконкому Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 07.10.2014 року № 1412 вбачається, що донька сторін [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], але фактично проживає з матір'ю за адресою: с. Жовтневе, вул. Калініна, 3 /а.с.10/. Таким чином, судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір’ю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі наведеного суд дійшов висновку про те, що визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже наявні підстави для задоволення позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі – за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, судовий збір у сумі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved