Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 29 грудня 2012 року відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 150. В позові [PERSON] вказувала, що шлюбні відносини з відповідачем погіршилися через різне бачення на життя та виконання сімейних обовязків подружжя, неприйнятний для неї спосіб життя чоловіка. Збереження сім'ї, на думку позивача, в жодному разі не можливе, чоловік не реагує на її прохання. Фактично шлюбні відносини між ним, як вказує позивач, припинилися в листопаді 2016 року. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та наполягала на розірванні шлюбу. Пояснила, що фактичні шлюбні відносини з відповідачем вона припинила через його постійне зловживання алкоголем, неприязне ставлення до її матері. В листопаді 2016 року чоловік припинив приносити зарплату додому, вона змушена була самостійно себе утримувати. Також [PERSON] наголошувала на тому, що примирення з відповідачем неможливе, оскільки не бажає жити з ним у шлюбі, бо втомилася від його поведінки. Відповідач, [PERSON], у судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував, пояснив, що не допускає зловживання спиртними напоями, фактично дружина припинила виконувати свої обовязки в побуті, а також витрачає його гроші не на ті цілі, на які він їх дає, через це він змушений обслуговувати себе самостійно, ховати банківські картки та документи на роботі. На його думку, подібна поведінка дружини викликана впливом сусідки, яка оселилася поряд з їх будинком нещодавно. Тому він побоюється, що дружина шляхом розірвання шлюбу намагається позбавити його права на проживання в будинку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 2012 року, хоча фактичне проживання відповідача з будинку позивача за адресою: м. Люботин, вул. Будянська, 6, розпочалося ще з 14 липня 2012 року, про що свідчить відмітка про реєстрації постійного місця проживання в паспорті відповідача. Спільних неповнолітніх дітей у подружжя немає. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Причиною розірвання шлюбу є небажання позивача жити з відповідачем однією сім'єю і різні погляди на життя, взаємовідносини в сім'ї. Вона втратила почуття кохання та поваги до відповідача, що призвело до взаємного відчуження та небажання миритися. Позивач наголошує на розірванні шлюбу, її намір є остаточним та відповідає її інтересам. При цьому підстав для вжиття заходів для примирення суд не вбачає, оскільки відповідач від листопада 2016 року не здійснив дієвих заходів по відновленню сім'ї. З наданих відповідачем документів вбачається, що він характеризується за місцем мешкання з нейтрального боку, та не має медичних протипоказань до виконання професійних обовязків. Але такі документи не містять в собі фактичних даних, які б спростовували доводи позивача про необхідність розірвання шлюбу. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має для неї істотне значення, та робить неможливим їхнє подальше спільне проживання і збереження сімї, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Доводи відповідача про необхідність збереження сім'ї, аби тим самим запобігти втраті ним права на проживання в будинку, суд не приймає до уваги, оскільки мова йде житлові правовідносини, які виникають між відповідачем та власником житлового будинку, та припинення сімейних правовідносин з власником будинку не являється підставою для припинення права користування займаним ним приміщенням в будинку. Одночасно з задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved