Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти, посилаючись на те, що з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач, як батько, добровільно матеріальної допомоги на утримання сім?ї не надає, а тому позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, до суду надала заяву про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що в позивача і відповідача є спільна неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5), який згідно довідки виданої виконавчим комітетом Тетіївської міської ради 08.042021 року № 530 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.6). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сім?ї не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] як батько не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, тож суд у відповідності зі ст.ст. 181-183 Сімейного кодексу України стягує з нього аліменти. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача 908 гривень судового збору на користь держави за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки позивач згідно законодавства звільнена від його сплати.

Outcome: approved