Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що її мати [PERSON] була співвласницею даної квартири, 16.03.2011 року вона зареєструвала в зазначеній квартирі свого чоловіка [PERSON]. З 2012 року мати позивачки зі своїм чоловіком в м.Ізмаїлі за вказаною адресою не проживають, вони переїхали до м.Теплица Чеської Республіки. 05.04.2015 року [PERSON] померла, відповідача [PERSON] позивач [PERSON] останній раз бачила на похоронах мати, пізніше по телефону він повідомив їй, що на спадок після дружини не претендує та виїжджає на постійне місце проживання до США. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.02.2017 року за позивачкою [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на вказану квартиру та встановлений факт не проживання [PERSON] на день смерті [PERSON], на 05.04.2015 року. Через реєстрацію відповідача за вказаною адресою позивач обмежена у праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, місце перебування та мешкання відповідача їй не відомо. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Відповідач був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, що підтверджено документально, про причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того позивача. Вислухавши позивача та його представника, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року, реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. За змістом ст.7 даного Закону України зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.02.2017 року за позивачкою [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 05.04.2015 року, квартиру [ADDRESS] та встановлений факт не проживання [PERSON] на день смерті [PERSON], на 05.04.2015 року, в даній квартирі (а.с.11-12). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджено довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області за вих.№4777 від 02.06.2017 року (а.с.31) та відомостями домової книги (а.с.16). Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, розташованому за адресою: [ADDRESS], а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved