Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 16.04.1996 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис №5; судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 16.04.1996 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років стосунки між сторонами розладились, зникли почуття взаєморозуміння та взаємоповаги. На даний час вже майже рік подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведеться. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам позивачки. На підставі викладеного просить вказаний шлюб розірвати. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, просить суд звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з тим, що він є інвалідом війни ІІІ групи. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16.04.1996року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно серії [NUMBER] , яке міститься в матеріалах справи. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Гранітненської сільської ради Тельманівського району Донецької області. Протягом останніх декількох років стосунки між сторонами розладились, зникли почуття взаєморозуміння та взаємоповаги. На даний час вже майже рік подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам позивачки. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такого, враховуючи що шлюб між сторонами існує лише формально, а фактичні шлюбні відносини між ними припинені, беручи до уваги небажання сторін відновлювати шлюбні відносини, суд вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача (п.1 ч.2 ст. 141 УПК України). Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], видане 01.02.2010 року Управлінням праці та соціального захисту населення Тельманівської районної державної адміністрації Донецької області. Так, згідно п.23 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства. За такого, оскільки відповідач є інвалідом ІІІ групи та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, суд приходить до висновку про можливість звільнення його від сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved