Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах з 22 листопада 2004 року по 10 липня 2020 року. Під час перебування у трудових відносинах з відповідачем останнім була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 37 785,38 грн. Станом на дату подачі позовної заяви дана заборгованість перед позивачем відповідачем не погашена. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 37 785,38 грн. Відповідно до ст. 274 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Від представника відповідача до суду відзиву не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ЦЗФ «Росія» з 22 листопада 2004 року по 10 липня 2020 року, відповідно до копії трудової книжки [PERSON] [NUMBER] , виданої 30 серпня 1994 року. Згідно із записом № 14 трудової книжки позивача, остання звільнена з підприємства 10 липня 2020 року за угодою сторін. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. У відповідності до довідки ПрАТ « ЦЗФ «Росія» № 315 від 09 серпня 2021 року, станом на 09 серпня 2021 року ПрАТ «ЦЗФ « Росія» має заборгованість перед [PERSON] по виплаті заробітної плати в сумі 26 876,23 грн. Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Представником відповідача належних та допустимих доказів того, що на час розгляду справи заборгованість погашена у повному обсязі, не надав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач свій обов`язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив,тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі. Визначаючи розмір заборгованості, який підлягає стягненню, суд приймає до уваги довідку ПрАТ « ЦЗФ «Росія» № 315 від 09 серпня 2021 року, у відповідності до якої сума заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] складає 26 876,23 грн. Виходячи з наведеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно з п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач, звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, є таким, що звільнений від сплати судового збору, згідно із ст. 5 Закону України «Про судовий збір». У відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З урахування зазначеної ціни позову - 37 785,38 грн., сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання даного позову становить 908,00 грн. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, на 71%, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, 71% від 908,00 грн. становить 644,68 грн.

Outcome: partial