Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 червня 2017 року сторони зареєстрували шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені, з 2018 року проживають окремо. Спору щодо місця проживання дитини немає. Переконана, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді Підволочиського районного суду від 06 березня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Підволочиського районного суду від 22 травня 2020 року за клопотанням позивача зупинено провадження у справі, надано сторонам термін для примирення строком на три місяці. У зв`язку із закінченням терміну на примирення провадження у справі поновлено. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач згідно поданої заяви просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причину неявки. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17 червня 2017 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 17 червня 2017 року у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 250. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сім`ю та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, шлюбні відносини припинені, наданий сторонам термін на примирення не надав позитивного результату. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя неможливе та суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України ). Згідно зі ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За вказаних суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved