Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 3, 17 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], який помер 31 липня 2014 року. Обґрунтовуючи свій позов тим, що вона стала спадкоємицею за заповітом на майно померлого чоловіка [PERSON]. В теперішній час вона бажає оформити спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 3, 17 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON]. Але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 11). У відкрите судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. [PERSON] надала до суду заяву від 02.11.2015 року, в якій просить розгляд справи провести без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 27). Представник відповідача Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Котелевська селищна рада Котелевського району Полтавської області надала до суду листа від 05.11.2015 року, в якому просить розгляд справи провести без участі їх представника, зазначивши що позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі (а.с. 28). Представник третьої особи відділу Держземагенства у Котелевському районі Полтавської області у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Відділ Держземагенства у Котелевському районі Полтавської області надіслав до суду листа від 29.10.2015 року, в якому просить розглядати справу без участі представника, у вирішенні даного питання покладається на розсуд суду (а.с. 25). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с.1-39), приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини [PERSON] являється дружиною [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії 1-КЕ № 048733 від 11 серпня 2008 року (а.с.7). [PERSON] помер 31 липня 2014 року, про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть, серії 1-КЕ № 270208, виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Котелевського РУЮ Полтавської області 01.08.2014 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом Відповідно до змісту світлокопії заповіту від 08 липня 2014 року, посвідченого секретарем Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 463, у якому [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкове майно складається із земельної ділянки площею 3, 17 га., яка надана для розширення особистого підсобного господарства (ведення товарного сільськогосподарського виробництва) та знаходиться на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], який помер 31.07.2014 року, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на земельну частку (пай) серії Р1 № 523487, виданого на імя [PERSON] 20 червня 2001 року на підставі рішення Котелевської РДА (а.с. 10). При цьому, з вказаного державного акту ( а.с. 10) вбачається, що земельна ділянка була надана [PERSON] з цільовим призначенням для розширення особистого підсобного господарства, тоді як на сьогодні це суперечить ст. 22 ЗК України. В свою чергу відповідно до вимог п. а ч.3 ст. 22 ЗК України ( в редакції що діє на момент розгляду справи) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність на надаються у користування громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 805/02-14 від 16.09. 2015 року, до Котелевської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на земельну ділянку, проте нотаріусом було встановлено, що відповідно до повідомлення відділу Держземагентства у Котелевському районі Полтавської області земельна ділянка спадкодавця до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру не занесена, кадастровий номер не визначався, а тому Відділ не має можливості видати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тому Котелевська держнотконтора позбавлена можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 11). Це знайшло своє підтвердження у листі Відділу Держземагентства у Котелевському районі Полтавської області від 15.10.2015 року та 10.04.2015 року, відповідно якого, до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру земельна ділянка [PERSON] не занесена, кадастровий номер не визначався. ( а.с. 15 - 17). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п.115 постанови КМУ « Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників. Так, як власник спірної земельної ділянки [PERSON] помер 31.07.2014 року, а сама земельна ділянка не занесена до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру, кадастровий номер не визначений, то позивачка [PERSON] позбавлена можливості як спадкоємиця за законом на майно померлого чоловіка отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до змісту повідомлення завідувача Котелевської державної нотаріальної контори Полтавської області № 956/01-16 від 28.10.2015 року, в провадженні знаходиться спадкова справа № 138/2014 на майно [PERSON], померлого 31.07.2014 року, місце проживання якого було: смт. Котельва, Котелевського району Полтавської області. В спадковій справі знаходяться: заява про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що надійшла 22.07.2015 року, від дружини померлого [PERSON]; (а.с. 26). Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ч.1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ Держземагенства у Котелевському районі Полтавської області, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Підсумовуючи все вище викладене суд, вважає, що [PERSON] , як спадкоємиця за заповітом на майно померлого чоловіка [PERSON], дійсно має законне право на земельну ділянку 3, 17 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved