Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19.05.1990 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Через відсутність взаєморозуміння сімейні стосунки між нами не склалися, внаслідок чого їх сім`я розпалася, і тривалий час вони разом не проживають і спільного господарства не ведуть. Зазначаючи на те, що їх сімейні стосунки припинені остаточно і відновленню не підлягають, а відповідач звертатися до відділу РАЦС з заявою про розірвання шлюбу не бажає, порушуючи тим самим її інтереси і право на особисте життя, позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце проведення підготовчого судового засідання, в судове засідання не прибули, надавши суду заяви про проведення підготовчого судового засідання у їх відсутність з прийняттям остаточного рішення у підготовчому судовому засіданні, так як відповідач заявлений до нього позов про розірвання шлюбу визнає. З огляду на це суд вважає за можливе відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України розглянути справу по суті у підготовчому судовому засіданні з ухваленням судового рішення на підставі наявних у суду матеріалів. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.05.1990 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 207. Як зазначається у позовній заяві, дітей від шлюбу сторони не мають. Відповідно до ст.ст.21,24,36 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і є підставою для виникнення прав і обов`язків подружжя. Як вбачається із позовної заяви, сторони тривалий час разом не проживають, спільним побутом не пов`язані, тобто їх сім`я припинила своє існування. З заяв обох сторін вбачається, що зберігати шлюб жоден із подружжя не бажає. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Встановлені судом обставини та взаємна байдужість сторін до відновлення сімейних стосунків дають суду підстави для висновку про неможливість подальшого збереження шлюбу, з огляду на що їх шлюб підлягає розірванню. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу чи свідчили про те, що заява про розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі дружини і чоловіка та що в разі розірвання шлюбу можуть бути порушені їхні особисті та майнові права, судом не встановлено. Спору майнового характеру між сторонами не існує. З огляду на це шлюб між сторонами підлягає розірванню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved