Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, мотивуючи заявлені вимоги тим, що з 29 квітня 2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін маються діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. На даний час сторони мешкають окремо один від одного, діти знаходиться на утриманні позивача, а відповідач, який є батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку не надає, хоча і має таку можливість, оскільки є працездатним, хоч і не працює. Діти потребують матеріальної допомоги, тому позивач звернулася до суду і просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання їх малолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду, до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, позивач звернулась на адресу суду з письмовою заявою, у якій просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач також звернувся до суду із заявою, у якій просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступними підставами. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до положень ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову в суд. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Виконкомом Миронівської селищної ради м. Дебальцеве Донецької області Україна 10 жовтня 2007 року, [PERSON] народилася [INFO] року в смт. Миронівський м. Дебальцеве Донецької області України, в графі «Батьки» батьком зазначений [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с. 5), яка згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Миронівської селищної ради м. Дебальцеве Донецької області 29 квітня 2011 року, змінила прізвище після реєстрації шлюбу на «[PERSON]» (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Миронівської селищної ради м. Дебальцеве Донецької області 20 жовтня 2011 року, [PERSON] народилася [INFO] року в місті Дебальцеве смт. Миронівський Донецької області України, в графі «Батьки» батьком зазначений [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с. 6). На даний час діти мешкають з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач, який є батьком дитини, добровільно допомогу на утримання дитини не надає. При цьому, він має змогу таку матеріальну допомогу надавати, оскільки є працездатним. Ці обставини сторонами у справі не оспорювались, а тому в порядку ст. 61 ЦПК України додаткового доведення не потребують і приймаються судом до уваги. Проаналізувавши надані суду докази та встановлені обставини у їх сукупності, суд дістається висновку, що відповідач [PERSON], який є батьком малолітніх дітей, не виконує покладених на нього Сімейним законодавством України батьківських обов'язків відносно утримання своїх малолітніх дітей, тому кошти на утримання дітей підлягають стягненню з нього в примусовому порядку у вигляді аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України, у тому числі й стан здоров'я дітей та відповідача, їх матеріальне становище, можливість відповідача надавати допомогу своїм дітям, тому вважає, що позивач обґрунтовано ставить питання про стягнення з відповідача аліментів саме у частці від заробітку (доходу) і таке не суперечить положенням ст. 183 ч.1 СК України. Приймаючи до уваги вищенаведене, а також факт визнання позову відповідачем, суд погоджується з визначеним позивачем розміром аліментів і вважає що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Інших обставин, які б мали істотне значення у справі судом встановлено не було. Як передбачено ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються від дня пред'явлення позову в суд. З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved