Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання їх малолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний позов згодом уточнила та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання їх дочки в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася дочка. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач офіційно працює, проте, участі в утриманні дочки не бере. З цих підстав просила стягнути з нього аліменти на утримання дочки у вищевказаному розмірі згідно уточненої позовної заяви. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просили їх задовольнити. Також позивачка вказала, що коштів, які перераховує її відповідач з березня 2017 року в сумі приблизно по 3500 грн. щомісяця її не достатньо, він може платити більше. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та вказав, що він погоджується на стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, пояснюючи це тим, що він з березня 2017 року, тобто з того часу як він не проживає спільно з позивачкою, він її перераховує щомісячно кошти в сумі приблизно по 3500 гривень на утримання дитини. Вказав, що згідно рішення суду від 12.06.2017 року вирішено стягувати з нього в користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/7 частки всіх видів його заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. Також вказав, що він має у власності житловий будинок площею 86 м2. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 21 жовтня 2010 року, за актовим записом № 3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ИД № 071941 від 21 жовтня 2010 року, виданим Калагарівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області.\~\~ Від спільного проживання в шлюбі в подружжя , сторін по справі, народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БВ № 251370 від 03 липня 2015 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги відповідач коштів на утримання дитини не надає, у звязку з чим дочка перебуває на її утриманні. Відповідно до довідки про склад сімї, виданої Калагарівською сільською радою Гусятинського району від 15 травня 2017 року за № 252 [PERSON] разом із дочкою [PERSON] проживають в [INFO], яка перебуває на її повному утриманні. З довідки, виданої Калагарівською сільською радою Гусятинського району від 15 травня 2017 року за № 253 [PERSON] Н В разом із дочкою [PERSON] зареєстровані та проживають в [INFO]. З позовної заяви вбачається, що позивач добровільно домовитися з відповідачем про його участь в утриманні дитини не можуть, а тому вона звернулася до суду з позовом. Проте, в судовому засіданні відповідач ствердив, що він частково утримує дочку [PERSON] і з березня 2017 року щомісяця перераховує позивачці кошти. Даний факт не заперечено в судовому засіданні позивачкою та підтверджено копіями платіжних документів. На підтвердження зазначених обставин, позивачем надано копії платіжних документів. Зокрема, як вбачається з копії дубліката квитанції № 97193745800777722920 від 21.03.2017 року ПАТ КБ « Приват Банк» відповідач [PERSON] перерахував на рахунок позивача [PERSON] 3517.59 грн.. З копії дубліката квитанції № 97193745829238319885 від 23.04.2017 року ПАТ КБ « Приват Банк» відповідачем позивачу перераховано кошти в сумі 3517.59 грн.. Призначення платежу - аліменти. З копії дубліката квитанції № 97193745875193553672 від 15.06.2017 року ПАТ КБ « Приват Банк» відповідачем позивачу перераховано кошти в сумі 3015.08 грн.. Призначення платежу - аліменти. З копії дубліката квитанції № 97193745809004656064 від 24.07.2017 року ПАТ КБ « Приват Банк» відповідачем позивачу перераховано кошти в сумі 4200.01 грн.. Призначення платежу аліменти. З врахуванням вищенаведеної обставини, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що дочка перебуває на її повному утриманні та що відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини, оскільки жодних доказів на спростування вищенаведеного нею в судовому засіданні не надано. За таких обставин суд вважає, що між сторонами частково досягнуто домовленості про спосіб виконання обов'язку утримувати дитину. З копії рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2017 року вбачається, що судом вирішено стягувати з [PERSON] в користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/7 частки всіх видів його заробітку щомісячно з 04 квітня 2017 року до досягнення [PERSON] трирічного віку. Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання малолітньої дитини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2. ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює спеціалістом з обслуговування терміналів РП в ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується довідкою № 20171031РВНМ000000003383 від 31 жовтня 2017 року. Із вказаної довідки видно, що відповідач має постійний дохід, зокрема, за період з вересня 2016 року по вересень 2017 року йому нараховано 168178.41 гривень заробітної плати. Таким чином, відповідач має постійний дохід, а тому наявні підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 183 СК України у частці від заробітку (доходу). Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення, суд, з урахуванням вимог 182 СК України, бере до уваги стан здоровя дитини, з приводу якого позивачем жодних доказів не подавалося, стан здоровя відповідача, який є молодим здоровим чоловіком, відсутність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, наявність нерухомого майна житлового будинку; інші істотні обставини, зокрема те, що за рішенням суду вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/7 частки всіх видів його заробітку щомісячно з 04.04.2017 року до досягнення дитиною трирічного віку, а також те, що позивач доглядає за дитиною, у звязку з чим на даний час доходів не має. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає необґрунтованим розмір аліментів, який просила стягнути позивач (1/3). З урахуванням вище зазначених вимог закону, враховуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення в її користь аліментів із відповідача [PERSON] щомісячно 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], з дня предявлення позову до досягнення нею повноліття відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON]В аліментів на малолітню дитину в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 180, 183, 191, 198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial