Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вона 01.12.2015 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №21. Сторони являються батьками [PERSON], який народився 05.10.2014 року. Позивач посилається на те, що спільне сімейне життя у них не склалось. Причина розпаду їх сімї полягає в тому, що вони не розуміли один одного, не могли знайти спільної думки між собою, в звязку із чим між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Відповідач матеріально сімю не забезпечував. Наслідком цього є те, що з листопада 2016 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-яких відносин не підтримують. Позивач зазначає, що втратила до відповідача почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб носить формальних характер, вона не має бажання далі перебувати з відповідачем у шлюбі, в звязку із чим просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності від нього також не надходило, а тому справу, зі згоди позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 01.12.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №21 зареєстровано шлюб. Вказане стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №109646 від 01.12.2015 року (а.с. 5). Із копії свідоцтва про народження [PERSON] серії І-МИ №213258 від 15.10.2014 року (а.с. 7) вбачається, що сторони є його батьками. Причиною розпаду сімї є те, що спільне проживання та шлюбні відносини сторін стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок між ними. Наслідком цього є те, що з листопада 2016 року подружжя проживає окремо, будь-яких відносин між собою вони не підтримують. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного та

Outcome: approved