Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 5500 гривень щомісячно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, зобовязань з утримання дітей належно не виконує, у звязку із чим позивач просить позов задовольнити та стягнути аліменти на утримання дітей. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 21.09.2018 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначивши, що відповідач матеріально дітей не забезпечує, а доходу позивача не вистає для утримання дітей. Розмір стягнення аліментів поклала на розсуд суду. Крім того, позивач, не наполягала на витребуванні доказів щодо наявності у відповідача нерухомого майна (а.с. 49-50). Відповідач [PERSON] про час, дату та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, до судового засідання не прибув, подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати 2500 гривень аліментів на утримання дітей, обґрунтовуючи вказаний розмір тим, що він офіційно не працює, допомагає дітям, зокрема придбав сину мобільний телефон, про що також надав пояснення в судовому засіданні 08.10.2018 року (а.с. 22, 27-28, 30, 47). Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази долучені до матеріалів справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Свідоцтвами про народження дітей серій I-ЖД № 273518, I-ЖД № 273519, І-ЖД № 346202, довідкою Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, актом про встановлення фактів складеного депутатом Кілійської міської ради [PERSON], встановлено, що сторони по справі мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Донька [PERSON], 16.05.2013 року перебуває на диспансерному обліку, потребує лікування та догляду фахівцями (4-8, 38-40, 43). Як вбачається з товарних чеків, гарантійного талону виданих торговельною мережею «Цитрус», відповідачем [PERSON] придбано мобільний телефон та бонуси до нього для дитини (а.с. 35-37). В судовому засіданні 08.10.2018 року відповідачем не оспорювались обставини того, що він є працездатним, користується тимчасовими заробітками, на обліку у центрі занятості не перебуває, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Так, відповідно положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також положеннями ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Із змісту положень ст. 191 СК України вбачається, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 липня по 30 листопада 2018 року становить 1559 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня по 30 листопада 2018 року становить 1944 гривні. Дослідивши матеріали справи, матеріальне становище позивача та відповідача, враховуючи те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, на час розгляду цивільної справи є безробітним, інших утриманців та непрацездатних батьків не має, стан здоровя якого є задовільним, позовні вимоги визнав частково, в розмірі 2500 гривень, а позивачем не доведено можливість сплати відповідачем аліментів в розмірі 5500 гривень на утримання дітей, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня подання позову та до досягнення дітьми повноліття. Зазначений розмір аліментів суд вважає таким, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного, морального і соціального розвитку дітей, і не буде надмірним тягарем для платника. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд приходить до наступного висновку. Так, положеннями ч. 6. ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому з відповідача [PERSON] в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial