Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати припиненим іпотечний договір від 12.07.2007 року, за яким позивач надала в іпотеку публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належний їй на праві власності, в забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11182731000 від 12.07.2007 року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 12.07.2007 року між [PERSON] та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11182731000 (з урахуванням Додаткових угод №№1,2,3,4), за яким позичальник отримав від банку кредитні кошти в розмірі 24000 (двадцять чотири тисячі) доларів США 00 центів, строком повернення до 12.07.2017 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5% річних. За Додатковою угодою №4 від 25.10.2010 року сторонами було встановлено новий строк повернення кредиту 11 липня 2022 року. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника позивачкою, як майновим поручителем/іпотекодавцем, було надано в іпотеку житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, загальною площею 40,5 кв.м, жилою площею 30,5 кв. м, розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м за адресою [ADDRESS] . Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору дарування, посвідченого 02.04.2002 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ляшук Л.Г. за реєстровим № 511. Право власності Іпотекодавця зареєстроване 02.04.2002 року Херсонським державним бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 238, реєстраційний №18441825. [INFO] позичальник [PERSON] помер. До червня 2016 року щомісячні кредитні платежі сплачувалися позичальником без порушень графіку та договірних умов. Після його смерті залишився несплачений залишок кредиту у розмірі 12102,25 доларів США.15.11.2016 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. було заведено спадкову справу №18/2016 на померлого [PERSON] на підставі заяви його дружини [PERSON] про відмову від прийняття спадщини. Інших спадкоємців у померлого немає. На думку позивачки, її обов`язки за договором іпотеки припинилися у зв`язку із припиненням основного зобов`язання за кредитним договором через смерть боржника, оскільки після відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину не видавалось, спадкоємці боржника відсутні, а позивач сама не давала згоду відповідати за нового боржника у кредитному зобов`язанні, що підтверджується відсутністю такої умови в Іпотечному договорі. Ухвалою суду від 24.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 15.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник відповідача надав до суду відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вони є безпідставними та необґрунтованими, такими, що не відповідають чинному законодавству. Відповідно до норм закону у разі смерті фізичної особи (боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування), обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. У разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, іпотечний договір, укладений з третьою особою, не припинився в зв`язку зі смертю позичальника [PERSON] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.07.2007 року між позивачкою та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічного акціонерне товариство «УкрСиббанк», було укладено Іпотечний договір, за яким в забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №11182731000 від 12.07.2007 року, вона надала в іпотеку житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належний їй на праві власності, згідно Договору дарування, посвідченого 02.04.2002 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ляшук Л.Г. за реєстровим № 511. Після смерті позичальника [PERSON] , яка наступила 05.06.2016 року, залишився несплаченим залишок кредиту у розмірі 12102,25 доларів США. Від прийняття спадщини померлого [PERSON] його дружина, яка є позивачкою в цій цивільній справі, відмовилася, що підтверджується її заявою, поданою у встановленому порядку приватному нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О., на підставі якої 15.11.2016 року була заведена спадкова справа №18/2016. Інших спадкоємців у померлого немає. Частиною 1 статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно із ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статтей 1218, 1219 ЦК України, зобов`язання боржника за кредитним договором не є такими, що нерозривно пов`язане з його особою, а тому входять до складу спадщини, яка залишилась після його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки визначені статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Так, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Таким чином, відсутні такі правові підстави для припинення іпотеки, як смерть боржника за кредитним договором,якщо є правонаступники/спадкоємці, які прийняли спадщину. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обов`язки позивачки за забезпечувальним договором іпотеки припинилися у зв`язку із припиненням основного зобов`язання за кредитним договором через смерть боржника, оскільки після відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину не видавалось, спадкоємці боржника відсутні, а вона сама не давала згоду відповідати за нового боржника у кредитному зобов`язанні, що підтверджується відсутністю такої умови в Іпотечному договорі. Відповідно до ч.1 ст.523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Отже, вбачається, що у разі смерті боржника за основним зобов`язанням, яке забезпечене договором поруки/майнової поруки, за наявності правонаступника, який прийняв спадщину, не обхідна згода поручителя/майнового поручителя відповідати за нового боржника, якщо договір поруки/іпотеки не містить, як умову, згоду поручителя відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за основним зобов`язанням. Також, за ст.607 ЦК зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. У зв`язку з цим, враховуючи, що спадкоємці відповідають за борги спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину, то за відсутності чи недостатності спадкового майна, кредитне зобов`язання припиняється неможливістю виконання чи недостатністю спадкового майна. Таким чином, на поручителів/майнових поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину та згоди поручителя/майнового поручителя відповідати за нового боржника, зафіксоване в тому числі і в договорі поруки/застави про згоду відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за забезпечуваним зобов`язанням. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено форми власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Отже, враховуючи наявні обставини справи, позивачка має бути звільнена від відповідальності за вказаним кредитом, а майнова порука/іпотека, згідно Іпотечного договору від 12.07.2007 року, припинена. Крім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 768,40 грн. Разом з тим, вимоги про відшкодування витрат на професійну правичну допомогу задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 п.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами для надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи те, що доказів про оплату послуг адвоката/видатковий касовий ордер, квитанція про оплату наданих послуг, акт виконаних робіт/, позивачем не надано підстави для задоволення позову щодо витрат на правову допомогу відсутні.

Outcome: approved