Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого посилалася на ту обставину, що сторони перебувають у шлюбі з 23.02.1985 року, зареєстрованого Дудчанською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, актовий запис №3. Від шлюбу мають повнолітніх дітей, подальше сумісне проживання стало неможливим. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу відновити прізвище [PERSON] . У судовому засіданні позивач просила позов задовольнити, строк на примирення не надавати, оскільки вона не бажає зберегти шлюб. Відповідач надав відзив, за яким просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження позовних вимог щодо втрати почуття любові та взаємоповаги, нестерпного спільного проживання. Також просив надати строк для примирення. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечив, просив суд надати сторонам строк для примирення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 23.02.1985 року Дудчанською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, актовий запис №3 (а.с.6). За свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] вбачається, що подружжя має повнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] (а.с.7-8). Вирішуючи питання щодо можливості надання строку подружжю для примирення, суд керувався наступним. Згідно зі статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Встановивши, що збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим, а також враховуючи, що з часу подання позову минув достатній час, за який відповідач міг здійснити дії щодо примирення, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, що відповідає вимогам статей 24, 56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, а також враховуючи що надії на збереження сім`ї немає, причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу обґрунтовані, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: approved