Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду\~з позовом,\~в якому\~просить визнати\~відповідача [PERSON] таким,\~що втратив\~право користування\~квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі, окрім неї зареєстрований відповідач [PERSON] , який є її сином. Проте, незважаючи на реєстрацію відповідача за вказаною адресою, у такій квартирі останній не проживає протягом тривалого часу. Факт непроживання відповідача за адресою місця реєстрації стверджується актом ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів». У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в квартирі, але в ній не проживає, просила визнати його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача [PERSON] звернувся з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив суд такий задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що не проживає у квартирі [ADDRESS] понад 5 років. Проте, у зв`язку з постійною зміною місця фактичного проживання, не вважає за доцільне змінювати місце реєстрації. Просив суд розглядати справу за його відсутності, при вирішенні позову покладався на розсуд суду. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 05.03.1997 року та реєстраційним посвідченням серії [NUMBER] №000491 від 07.05.1997. Відповідно до статей 317 , 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Питання втрати членом сім`ї власника права користування житлом вирішується на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. Так, вказаною нормою закону передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Із копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Сихівським РВ м. Львів ГУДМС України у Львівській області 22.02.2013, видно, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 26.03.2019, відповідач [PERSON] зареєстрований, однак не проживає у квартирі [ADDRESS] . Окрім цього, встановлено, що факт непроживання у наведеній квартирі підтверджено відповідачем у поданій ним суду заяві, згідно з якою не проживає за вказаною адресою понад п`ять років та наміру проживати не має. Аналізуючи зібрані у справі письмові докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, доказів поважності причин непроживання чи створення йому перешкод у користуванні житлом суду не надано. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Окрім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved