Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила наступне. 29 жовтня 2011 року позивач уклала шлюб з [PERSON], що зареєстрований виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 29 жовтня 2011 року зроблений відповідний актовий запис № 314. Від спільного шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Як виявилося у них зовсім протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Позивач намагалася всіма силами зберегти сімю, але все марно, і вона переконалася, що вони є різними людьми. Крім того, з березня 2016 року з відповідачем вони проживають окремо. За ухвалою від 24.11.2016 року за заявою позивача судом було позов в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - залишено без розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте нею на адресу суду була подана заява, в якій вона зазначає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, та просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Як зазначено у ч. 2\~ст. 197 ЦК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. 29 жовтня 2011 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем - [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 29.10.2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 314 та видане свідоцтво про шлюб серії 1 ФМ № 085503. Від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне сімейне життя позивача з відповідачем не склалося. Як зазначила позивачка у них зовсім протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Позивач намагалася всіма силами зберегти сімю, але все марно, і вона переконалася, що вони є різними людьми. Крім того, з березня 2016 року з відповідачем вони проживають окремо. Позивач з відповідачкою останні роки намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми спокійно вирішувати їх не виходить. В сімейних стосунках нічого не змінювалося останніх кілька років, а їх відносини переросли у ще більш ворожі. В результаті цього, позивач прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сімю їхніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Як зазначено у ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи те, що відповідач не заперечував щодо визначення місця проживання їх спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд вважає за можливе визначити їх місцем поживання - місце проживання їх матері [PERSON]. Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved