Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.06.2010 помер її чоловік [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складається із житлового будинку «А-1» (загальною площею 58,5 м2, житловою площею 35,6 м2), сараю «Б», убиральні «В», гаража «Г», погреба з шийкою «Д», сараю «Ж», огорожі №1, ями вигрібної №2, трубопроводу №3, що розташований у м. Пирятині Полтавської області, пров. Лубенський, 16. [PERSON] на момент смерті 19.06.2010 [PERSON] була його дружиною та є спадкоємицею першої черги за законом майна померлого. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців у [PERSON], які б бажали прийняти спадщину після його смерті, немає. При зверненні до Пирятинської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у його видачі у звязку з тим, що на вищезазначений спадковий будинок відсутній правовстановлюючий документ. Після смерті [PERSON] виявилося, що за свого життя він не отримав правовстановлюючий документ та не здійснив державну реєстрацію свого права власності на вказане будинковолодіння. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у заяві. Просив визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом внаслідок смерті\~19.06.2010 [PERSON] на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований по пров. Лубенський, 16 у м. Пирятині Полтавської області. Представник відповідача Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не зявився, надіслав\~ до суду листа про слухання справи у його відсутність. Позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представника відповідача, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні не обовязкові. Судом\~ встановлено: 19.06.2010 помер [PERSON] (а.с.6). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)\~до складу спадщини входять усі\~ права та обовязки, що\~ належали спадкодавцеві\~ на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України\~ виникає у день відкриття спадщини. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складається із житлового будинку «А-1» (загальною площею 58,5 м2, житловою площею 35,6 м2), сараю «Б», убиральні «В», гаража «Г», погреба з шийкою «Д», сараю «Ж», огорожі №1, ями вигрібної №2, трубопроводу №3, що розташований у м. Пирятині Полтавської області, пров. Лубенський, 16 (а.с.7-9,10). Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або законом. [PERSON] на момент смерті 19.06.2010 [PERSON] була його дружиною та є спадкоємицею першої черги за законом майна померлого (а.с.5). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] за правилами ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.11). Інших спадкоємців у [PERSON], які б бажали прийняти спадщину після його смерті, немає. При зверненні до Пирятинської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у його видачі у звязку з тим, що на вищезазначений спадковий житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ (а.с.13). Виявилося, що [PERSON] за життя не отримав та не зареєстрував у встановленому законом порядку правовстановлюючий документ на належний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК, пункт 5 Постанови №5 Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно довідки КП Лубенського МБТІ № 62 від 21.03.2016 житловий будинок, що знаходиться по пров. Лубенський (до перейменування - 2-ий пров. Жовтневий), 16 у м. Пирятині Полтавської області не зареєстрований (а.с.12). Як вказано в технічному паспорті на обєкт нерухомого майна, домоволодіння було збудовано в 1968 році (а.с.7-9). У \~1968 році питання набуття права власності на житлові будинки регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13, яка згідно зі статтею 3607 ЦПК є обовязковою для судів. [PERSON] був власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0685, що розташована по пров. Лубенський (до перейменування 2-й Жовтневий), 16 у м. Пирятині Полтавської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 12.08.2008 Пирятинським районним відділом земельних ресурсів Полтавської області (а.с.10). [PERSON] було надано дозвіл на побудову нового будинку замість старого, який прийшов в негідність, на своїй земельній ділянці, згідно дозволу на проведення робіт від 30.10.1965, виданого на підставі рішення Пирятинської міської ради депутатів трудящих Полтавської області від 14.10.1965 (а.с.26,27-28). Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження, виконаного експертом у сфері діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури [PERSON] від 21.06.2006, за результатами технічного обстеження жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по пров. Лубенський (до перейменування 2-й Жовтневий), 16 у м. Пирятині Полтавської області, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с.29-44). Отже будівництво вищевказаного житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні\~статті 105 ЦК Української РСР), отже [PERSON], побудувавши вказаний будинок, набув на нього право власності, яке відповідно до частин 3 та 4\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року\~за\~№ 1952-IV\~з наступними змінами та доповненнями, було дійсне та не припинялося до моменту його смерті. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки\~\~[PERSON] є спадкоємицею за законом майна померлого [PERSON], якому спірне майно належало на праві власності та який за життя не отримав правовстановлюючого документу та не зареєстрував в установленому чинним законодавством порядку свого права власності на належне йому нерухоме майно, визнання права власності на спірне майно в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає\~ задоволенню.

Outcome: approved