Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказує на, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого у них є спільна дитина. Довгий час вони з відповідачем не проживають разом, а син знаходиться виключно на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, ніякої матеріальної допомоги на дитину не надає. Крім того, вказує, що на даний час покинула місце свого постійного проживання та знаходиться у Центрі доброти для мами та дитини «Місто добра». Не працює, а тому не має змоги самостійно забезпечувати потреби дитини. З посиланням на відповідні правові норми просить суд задовольнити позов та стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону та допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 30 вересня 2021 року було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 19.10.2021, яке в подальшому, у зв`язку із неявкою відповідача відкладено на 01 листопада 2021 року (а.с.17). Заходів спрямованих на забезпечення доказів не вживалось, як і заходів щодо забезпечення позову. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. Позивач [PERSON] 19.10.2021 року скерувала на адресу суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Погоджуються на заочний розгляд справи. Від відповідача [PERSON] 28.10.2021 року надійшли письмові пояснення у справі, в яких останній вказує на сімейні стосунки між сторонами, непорозуміння щодо виховання дитини, виконання батьківських обов`язків матір`ю. Також останній не погоджується сплачувати аліменти, а тому, відповідно, заперечує проти задоволення позову. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки позивач не заперечила, щодо розгляду справи за її відсутності, відповідач скерував письмові пояснення щодо суті справи, а також жодних клопотань щодо відкладення та забезпечення його участі у справі не скерував до суду, останньому була надана можливість подати відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявних у ній письмових матеріалів. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що між позивачкою - [PERSON] , [INFO] та відповідачем - [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 22 вересня 2016 року, який зареєстрований Малиновським районним в місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №1777, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22 вересня 2016 року (а.с.12). Від шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 липня 2017 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] (а.с.11). Згідно даних Довідки голови правління БФ «Місто Добра» № 06/09/21 від 06 вересня 2021 року, [PERSON] разом із своїм неповнолітнім сином [PERSON] проживають в Кризовому центрі для матері та дитини «Місто Добра» з 24.07.2021. Дитина знаходиться на повному утриманні матері (а.с.10). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 СК України, передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України). При визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму, встановленого з 01 січня 2021 року Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» для дітей віком від до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Враховуючи викладене, а також те, що утримувати неповнолітню дитину є обов`язком як батька, так і матері, з урахуванням, що відповідач не виконує своїх обов`язків по утриманню дитини, оскільки доказів зворотного суду не надано, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та ухвалити рішення яким стягувати аліменти на користь позивачки на утримання їх з відповідачем малолітнього сина. При визначенні розміру аліментів, в даному випадку, суд враховує факт проживання дитини (сина) з матір`ю; вік дитини, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, взаємини сторін та відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину,. При визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, суд прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Таким чином суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення, а з відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з подальшою їх індексацією. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то саме такий розмір аліментів, в даному випадку, забезпечить дитині належний рівень її матеріального утримання, а тому є справедливим, необхідним та достатнім для забезпечення кращих інтересів дитини, сприятиме забезпеченню гармонійного розвитку дитини, а також відповідатиме принципу рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні сина. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 15.09.2021. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial