Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання нечинним п. 1.3 рішення виконкому Єнакієвської міської ради № 474 від 19.08.1998 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку сірії І-ДН № 068912. Обгрунтовуючи свої вимоги, пояснила, що вона є власником житлового будинку і земельної ділянки за адресою [ADDRESS]. Відповідно до державного акту розмір ділянці вказано 0,0725 га, а на плані зовнішніх меж земельної ділянки зазначено площу 0,0884 га. Крім того вказано, що землю передано для ведення особистого господарства. Вказаний земельний акт був виданий з технічною помилкою. Вказана дія порушує її право власника земельної ділянки. Тому просить визнати нечинним зазначене рішення виконокому Єнакієвської міської ради про надання їй у приватну власність земельну ділянку площею 0,0725 га по [ADDRESS] та вказаний держаний акт. В судовому засіданні позивач підтримала заявлене. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 19 серпня 1998 року виконкомом Єнакієвської міської ради народних депутатів було прийнято рішення № 474 про відведення позивачці [PERSON] земельної ділянки площею 0,0725 га для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] в м. Єнакієве (а.с.4). 22 січня 1999 року [PERSON] отримала Державний акт серії І- ДН 068912 на право приватної власності на земельну діляну площею 0,0725 га по [ADDRESS] в м. Єнаківе на підставі вищезазначеного рішення виконкому Єнакієвської міської ради. Але відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки її розмір вказаний 0,0884 га (а.с.5). У зв'зку з допущеною технічною помилкою в розмірі площі земельної ділянки позивачка не може належним чином оформити кадастровий номер на належну їй земельну ділянку. Відповідно до статті 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується держаними актами. Відповідно до частини 1 статті 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до рішення Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року із змінами та доповненнями, а саме рішення органів виконавчої влади або органі місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі на місцевості, одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку, або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки, визначений ст.ст. 140,141 ЗК перелік підстав для цього є вичерпним. Таким чином, вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved