Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини та повідомила, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Барського районного суду Вінницької області від 28.10.2020 року (справа №125/1329/20), від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, хоча має можливість її надавати. За таких обставин, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2021 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом з позовною заявою із додатками було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача [PERSON] , які він отримав 25.06.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №2105020952729. 30.06.2021 року відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що визнає позовні вимоги частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі половини прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, запечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини, оскільки на даний час ніде не працює, а тому не має постійного доходу, на його утриманні перебуває бабуся [PERSON] ; також після ДТП, яка сталася у 2016 році, він отримав тяжкі тілесні ушкодження, а тому має незадовільний стан здоров`я. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Барського районного суду Вінницької області від 28.10.2020 року (справа №125/1329/20) (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що вбачається із Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.03.2021 року (а.с. 5). На даний час позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною, вона не має. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків Барської ДПІ Жмеринського управління ДПС у Вінницькій області від 16.06.2021 року №465, за період з 1кварталу 2010 року до 1 кварталу 2021 року у [PERSON] наявний дохід - 341,04 грн. Згідно із довідкою Копайгородської селищної ради Вінницької області Поповецького Старостинського округу від 23.06.2021 року №269 до складу сім`ї [PERSON] входить бабуся [PERSON] , [INFO] . Із виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26.02.2016 року вбачається, що 24.02.2016 року [PERSON] був доставлений в ЦРЛ бригадою швидкої медичної допомоги з місця ДТП та відповідно було проведено лікування. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (згідно із ч. 9 ст. 10 ЦПК України суд застосовує аналогію закону). Відповідно до ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З огляду на викладене суд, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, враховує те, що відповідач є працездатного віку особою, може надавати матеріальну допомогу (належних доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), обов`язок обох батьків утримувати дітей, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, та стягнення аліментів на утримання позивача у розмірі 1/7 частки від доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ст.191 СК України, аліменти підлягають стягненню з дня звернення до суду, тобто з 12.04.2021 року. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 908 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved