Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON]\~ звернулася до суду з уточненим позовом до Одеської міської\~ради про\~визнання права\~власності в\~порядку спадкування\~за законом,\~в якому\~просить суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 11.05.2017 року на квартиру №4, будинку №71, к.3 по вулиці Генерала Бочарова в м.Одесі, загальною площею 33,40 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м. \~ \~ \~ \~Обґрунтовує свої вимоги тим, що, 11.05.2017 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть №І-ЖД №483700 від 12.05.2017 року, виданого Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру №4, будинку №71, к.3 по вулиці Генерала Бочарова в м.Одесі. Після смерті батька позивача - [PERSON], позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом. Для прийняття спадщини після смерті батька позивач [PERSON] звернулася з заявою до приватного нотаріусу Одеського нотаріального округу [PERSON] За її заявою відкрито спадкову справи №29/2017. Однак, листом нотаріусу від 24.10.2017 року №269/02-14 позивача [PERSON] повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що спадкодавець при житті не оформив своє право власності на вищевказану квартиру в належному порядку. У звязку з цим, позивач вимушена звернутись до суду. В судове засіданні позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача надала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У звязку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України.\~\~ Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна №20327 від 16.05.1997 року, який укладений на Одеській товарній біржі, [PERSON], діюча від імені [PERSON] продала, а [PERSON] придбав квартиру №4, будинку №71, к.3 по вулиці Генерала Бочарова в м.Одесі, загальною площею 33,40 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м. Договір купівлі-продажу №20327 від 16.05.1997 року був зареєстрований на Одеській товарній біржі (а.с. 9-10); 20.05.1997 року вказана квартира була зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН» на імя [PERSON] на праві приватної власності (а.с.10 об.); Відповідно до технічного паспорту від 13.05.1997 року, який виготовлений КП «ОМБТІтаРОН», квартира №4, будинку №71, к.3 по вулиці Генерала Бочарова в м.Одесі, загальною площею 33,40 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м. складається з однієї житлової кімнати (а.с.11-12); \~ \~ \~ \~ Відповідно до письмової довідки КП «ЖКС Північний» №1056 від 12.06.2017 року, в квартирі №4, будинку №71, к.3 по вулиці Генерала Бочарова в м.Одесі зареєстровані та проживають позивачка [PERSON], її онуки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та піднаймач [PERSON] (а.с. 13); Відповідно до ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися, щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про те, що дійсно [PERSON], діюча від імені [PERSON] продала, а [PERSON] придбав квартиру №4, будинку №71, к.3 по вулиці Генерала Бочарова в м.Одесі, сторони домовилися щодо всіх істотних умов, тому цей договір є дійсним. 11.05.2017 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть №І-ЖД №483700 від 12.05.2017 року, виданого Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.16); Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру №4, будинку №71, к.3 по вулиці Генерала Бочарова в м.Одесі. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-ЖД №410222, позивач [PERSON] є донькою [PERSON], та спадкоємцем першої черги за законом після його смерті (а.с.19,20); Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. В силу ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, після померлого 11.05.2017 року [PERSON], оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 30.05.2018 року до Суворовського районного суду м.Одеси надійшла копія спадкової справи за №29/2017, яка заведена приватним нотаріусом одеського міського нотаріального округу [PERSON], щодо майна померлого 11.05.2017 року [PERSON]. Із матеріалів спадкової справи вбачається про те, що позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, яка відрилася після померлого 11.05.2017 року [PERSON]. Листом приватного нотаріуса одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 24.10.2017 року №269/02-14, позивача [PERSON] повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що спадкодавець при житті не оформив своє право власності на вищевказану квартиру в належному порядку. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~\~Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. В силу ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правовстановлюючий документ але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає про те, що вимоги позивача, підлягають задоволенню. При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved