Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]р.н., в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2010р. і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона та відповідач є батьками [PERSON]., [INFO]р.н., який проживає разом з матір'ю та повністю перебуває на її утриманні, в той час як відповідач не виконує обов'язок щодо утримання малолітнього сина. З огляду на те, що без допомоги відповідача не взмозі належним чином утримувати сина, а таку допомогу відповідач не надає з 01.02.2010р., просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. починаючи з цієї дати щомісячно і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, ствердив, що усвідомлює свій обов'язок щодо утримання сина та не заперечує проти стягнення з нього аліментів, однак вважає, що розмір аліментів, які просить стягувати позивач є дещо завищеним. Він платить за навчання їх повнолітнього сина [PERSON], [INFO]р.н., підприємницькою діяльністю не займається, і його місячний дохід не дозволяє сплачувати розмір аліментів, який визначено позивачем. Тому, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно, про що і просить суд ухвалити рішення. При цьому, вимогу, де позивач просить стягнути аліменти за минулий період заперечив, оскільки періодично матеріальна допомога сину ним надавалась. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). Малолітній син проживає з матір'ю, чого відповідач не оспорює. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач на даний час не працює, та отримує дохід в результаті продажу продуктів харчування на ринку. Згідно пояснень позивача, остання на даний час є безробітною. Враховуючи те, що відповідач офіційно не працевлаштований та отримує мінливий дохід, і він не заперечує проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі, суд приходить до висновку, що аліменти з відповідача слід стягувати у твердій грошовій сумі. Однак, розмір утримання яке просить стягувати позивач є дещо завищеним, так як обов'язок, щодо утримання дитини лежить на обох батьках в рівній мірі, в тому числі і на позивачу, яка хоч і не працює, проте є працездатною. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом на час розгляду справи, і становить 1286 грн. для дитини віком від 6 до 18 років, задовільний стан здоров'я та недостатньо забезпечене матеріальне становище дитини, задовільний стан здоров'я відповідача, матеріальний стан відповідача, який отримує доходи, відсутність у платника аліментів інших утриманців, а також інші обставини, які мають значення для справи, зокрема те, що відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі 300 грн. Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ст. 184 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 643 грн. щомісячно, починаючи з 04.02.2014 року (з часу пред'явлення позову), з врахуванням індексації і до досягнення ним повноліття. Визначений судом розмір аліментів становить 1/2 від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, і оскільки обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках в рівній мірі, немає підстав для стягнення з відповідача розміру аліментів, які визначено позивачем. Тому цю вимогу слід задовольнити частково. При цьому, ставлячи вимогу про стягнення аліментів не з часу пред'явлення позову а з 01.02.2010р., суд розцінює як вимогу про стягнення аліментів за минулий період, яку слід залишити без задоволення. Нормами ч. 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Зі змісту цієї норми закону слід зробити висновок, що стягнення аліментів за час, що передує пред'явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності в сукупності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов'язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. В силу ст. 60 ЦПК України, обов'язок довести такі обставини законом покладено на позивача. Однак, як встановлено в судовому засіданні, після припинення фактичного проживання з позивачем, остання не довела факту, що вона приймала заходи щодо одержання аліментів, і відповідач від цього ухилявся. Більше того, відповідач в судовому засіданні пояснив, а позивач не заперечила, що він оплачує навчання старшого сина. Відповідно, надає матеріальну допомогу сім'ї, і як наслідок, немає підстав вважати, що він ухиляється від утримання малолітнього сина. Беручи до уваги наведені вище обставини, суд не вважає що відповідач після припинення фактичного проживання до часу пред'явлення позову ухилявся від обов'язку утримувати сина, а навпаки, вважає встановленим, що обов'язок по утриманню дитини ним виконувався, хоч і частково. Наміру ухилятись від виконання цього обов'язку у відповідача не було, і відповідно, немає підстав для стягнення аліментів за минулий період. Насамкінець, закон дозволяє стягувати аліменти за минулий період, але не більше трьох років. Позивач натомість просить стягнути їх за 4 роки, які передують зверненню до суду, що не відповідає нормам закону. Також суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial