Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 3500 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.10.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. [INFO] у сторін народився спільний син - [PERSON] . Малолітній син сторін проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . У добровільному порядку сторони не можуть домовитись про спільне утримання дитини. Зважаючи на викладені вище обставини, позивач звернулася до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх з підстав, зазначених у позові (а.с.1-3). Додатково повідомила суду, що офіційно не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що у змозі сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн., своїм правом на подання відзиву не скористався. А тому суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 06.10.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що 06.10.2018 року зроблено відповідний актовий запис №2747 відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.10.2018 року (а.с.13). Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.10.2019 року, де у графі батько записано [PERSON] , а у графі мати - [PERSON] (а.с.5). Малолітня дитина сторін проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , як вбачається із довідок Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про реєстрацію місця проживання особи (а.с.6-7). Положенням ч.1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначено зміст принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Зокрема, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Положенням ч.3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно з ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Положенням ч.1 ст. 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, на що звернув увагу судів Верховний Суду у постанові від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18, провадження № 61-22317св19. Закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує (постанова Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №461/4936/16, провадження № 61-23160св18). Суд, при вирішенні даного спору враховує вказані вище норми права та встановлені у судовому засіданні фактичні обставини справи, а саме вік і стан здоров`я дитини, на утримання якої стягуються аліменти (станом на день розгляду справи дитині виповнилось 9 місяців), її звичайні потреби та відсутність самостійного доходу, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовільний стан здоров`я обох батьків дитини, обов`язок та відповідальність батьків малолітнього [PERSON] за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а також обов`язок батька дитини, який з нею не проживає дбати про здоров`я і матеріальний добробут сина, виходячи із найкращих інтересів дитини, відсутність у нього інших дітей та/або утриманців, інших істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. А тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що є достатні підстави для задоволення позовних вимог частково, а саме у розмірі 2500 грн. 00 коп. щомісяця. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так як позивач звернулася до суду 11.06.2020 року із даним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, тому аліменти слід стягувати саме з 11.06.2020 року. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору, від сплати якого позивача звільнено. Суд вважає за необхідне також допустити до негайного виконання дане судове рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.430 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial