Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Добропільської спілки споживчих товариств, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будівлі магазину за адресою: с.Новогришине, вул..Побєди 21А, укладений між сторонами 23.06.2011р.. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору, що робить неможливим реєстрацію права власності на його підставі за позивачем. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. При цьому зазначила, що фактично відповідач не ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору купівлі-продажу. Позивач не бажає оформлювати правочин у нотаріуса, оскільки це дорого коштує і їй це невигідно, оскільки магазин майже не приносить прибутку. У звязку з чим просить визнати договір дійсним в судовому порядку. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Рішенням Виконавчого комітету Добропільської сільської ради №35 від 15.06.2011р. нежитловій будівлі магазину, розташованої на території Добропільської сільської ради присвоєно поштову адресу: 85032, с.Новогришино, вул..Побєди, 21А Добропільського району Донецької області. 23.06.2011р. між Добропільською спілкою споживчих товариств (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу будівлі магазину в с.Новогришине, вул.. Побєди, 21А, під розбір. Згідно п.2.2. Договору, Покупець зобовязаний прийняти майно та здійснити оплату його вартості в сумі 3000,00 грн. Усі витрати, повязані з оформленням права власності і відводом земельної ділянки під будівлею, оформленням права власності на земельну ділянку, несе Покупець (п.2.3 Договору). 23.06.2011р. позивачеві було виставлено рахунок-фактуру №1 на оплату вартості будівлі магазину в с.Новогришине, вул.. Побєди, 21А. За актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 29.06.2011р. позивачеві було передано будівлю магазину в с.Новогришине, вул.. Побєди, 21А. Посилаючись на досягнення сторонами усіх істотних умов угоди щодо купівлі-продажу спірного майна, зокрема, щодо оплати його вартості та прийняття за актом приймання-передачі, а також на положення ст..220 ЦК України, позивач просить визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним в судовому порядку. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~Предметом договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами 23.06.2011р., який просить дійсним позивач є нерухоме майно - будівля магазину за адресою: с.Новогришине, вул..Побєди 21А. Відповідно до ст.657 ЦК України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового\~\~будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій \~формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Правочин підлягає державній реєстрації\~лише \~у\~\~випадках, встановлених законом.\~\~Такий \~\~\~правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч.1 ст.210 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню \~\~\~або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної \~\~\~реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації\~ \~- \~з моменту державної реєстрації. \~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, договір купівлі-продажу, укладений між між Добропільською спілкою споживчих товариств та [PERSON] підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Втім, як свідчать матеріали справи та не спростовано сторонами, жодної із вказаних вимог дотримано не було. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в п.13 Постанови Пленуму №9 від 06.11.2009р., вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню,\~дійсним,\~\~\~судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному \~\~\~посвідченню,\~\~і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210\~ \~та \~\~\~640 ЦК пов'язується\~ \~з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, враховуючи відсутність державної реєстрації, договір купівлі-продажу майна від 23.06.2011р. не є укладеним і не створює прав та обов'язків для сторін. Крім того, щодо застосування до правовідносин, що склалися між сторонами положень ч.2 ст.220 ЦК України, суд зазначає наступне. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). За статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права. Як встановлено судом в ході розгляду даної цивільної справи, відповідач не ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 23.06.2011р., а звернення позивача до суду із даним позовом обумовлено високою вартістю оформлення купівлі-продажу у нотаріуса. Обєктивних перешкод у здійсненні нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 23.06.2011р. сторонами по справі судом встановлено не було. Фактично позивач, в обхід встановленої чинним законодавством процедури оформлення права власності на обєкт нерухомості, намагається вирішити дане питання в судовому порядку. За таких обставин, суд не вбачає наявності порушення, невизнання або оспорювання цивільного права позивача, як підстави для судового захисту такого права. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст..88 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed