Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про стягнення завданої їй унаслідок вчинення злочину моральної шкоди в сумі 10000 гривень. Обґрунтовує позов тим, що 02 серпня 2015 року [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 28 лютого 2106 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження. В результаті заподіяння їй легких тілесних ушкоджень відповідачем, їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 10000 гривень. Моральна шкода полягає у різкому погіршенні стану здоровя та морально-психологічного стану, вона стала пригніченою і морально подавленою. Позивач при зустрічі з відповідачем із засторогою відноситься до нього, оскільки її не покидають думки, що вона може знову стати жертвою злочину. З вини відповідача позивач змушена прикладати значних зусиль для повернення до свого звичайного стану. З цих підстав позивач просила стягнути завдану їй внаслідок вчинення злочину моральну шкоду в розмірі 10000 гривень та понесені судові витрати у справі, зокрема витрат на правову допомогу. У судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] подав заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу в його відсутності. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою ним письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2016 року встановлено, що 02 серпня 2015 року близько 05 години 30 хвилин у [PERSON], який перебував у салоні автомобіля марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. PZL 6G33, в дворі будинку №7 по вулиці Петлюри в місті Тернополі на ґрунті особистих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт із [PERSON], в ході якого у нього виник злочинний умисел, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень, реалізовуючи який він, тоді ж і там же, підійшов до [PERSON], яка в той час сиділа на задньому сидінні автомобіля та, відкривши задні двері, умисно наніс численні удари кулаками обох рук в праву ділянку обличчя [PERSON], після чого, продовжуючи свої злочинні дії, об'єднані єдиним злочинним умислом, правою рукою схопив [PERSON] за волосся та витягнув із салону даного автомобіля, після чого наніс декілька ударів обома ногами в ділянку її обличчя, внаслідок чого спричинив синці правої половини лобної ділянки голови з поширенням на праву виличну ділянку та щоку, садно на тлі одного з них, синець повік правого ока, крововилив у білкову оболонку правого очного яблука, синець правої половини нижньої туби та крововилив у слизову оболонку цієї самої половини вказаної губи з поширенням на її червону облямівку, садно на передній поверхні правої половини підборіддя, синець на передньо-присередній поверхні верхньої та середньої третин правого плеча, які належать до легких тілесних ушкоджень. Зазначеним вироком [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження. Даний вирок набрав законної сили. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як слідує з обставин, які викладені у позовній заяві, в результаті злочинних дій відповідача [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка полягає у різкому погіршенні стану її здоровя та морально-психологічного стану, вона стала пригніченою і морально подавленою. Позивач при зустрічі з відповідачем із засторогою відноситься до нього, її не покидають думки, що вона може знову стати жертвою злочину. З вини відповідача позивач змушена прикладати значних зусиль для повернення до свого звичайного стану. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. До моральної шкоди відноситься: фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя, душевні страждання особи у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї. В силу вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями п. 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) розяснено, що виходячи з правил статей 4, 5 ЦПК України і статей 28, 49, 50 Кримінально-процесуального кодексу України потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну шкоду (внаслідок посягання на здоров'я, честь, гідність, знищення майна, позбавлення годувальника тощо), має право пред'явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Відповідно до роз'яснень, даних у п.п. 4, 5 цієї постанови, суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує страждання, яких позивач зазнала у звязку з ушкодженням її здоровя, душевні страждання позивача у звязку з протиправною поведінкою відповідача, що призвели до зміни її стану здоровя та морально-психологічного стану, та до інших негативних наслідків у житті. З урахуванням обставин справи, характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивач, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, внаслідок неправомірних дій відповідача в сумі 5000 гривень. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В силу вимог\~ст. 79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать у тому числі витрати на правову допомогу. Відповідно до вимог\~Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»\~розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до вимог\~ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» мінімальна заробітна плата з 1 січня 2016 року в місячному розмірі становить 1378 гривень. Відтак, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах у 2016 році за годину роботи адвоката становить 551,20 гривень (1450*40%/100) та 9,19 гривень за 1 хвилину роботи адвокати (551,20 гривень/60 хвилин). Позивачем на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу адвоката надано договір про надання правової допомоги від 11 квітня 2016 року, укладений між нею та адвокатом [PERSON], оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру за № 27 від 11 квітня 2016 року про оплату послуг адвоката у сумі 2000 гривень та обґрунтування таких витрат. З п. 3.1. договору про надання правової допомоги від 11 квітня 2016 року, вбачається, що надана позивачу правова допомога адвоката [PERSON] полягала у наступному: - 400 гривень гонорар за ознайомлення у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області з матеріалами справи №607/19456/15-к про обвинувачення [PERSON] Станіслава (1 година * 400 гривень (вартість години роботи) = 400 гривень); - 800 гривень гонорар за написання позовної заяви до [PERSON] Станіслава про відшкодування шкоди завданої злочином (2 години * 400 гривень (вартість години роботи) = 800 гривень); - 600 гривень гонорар за участь в судових засіданнях у справі за вказаним позовом сумарною тривалістю до 1,5 години (1,5 години * 400 гривень (вартість години роботи) = 600 гривень). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014року за № 10, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї\~постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З врахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката підлягають до часткового задоволення у розмірі 1200 гривень, як витрати понесені на ознайомлення адвокатом у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області з матеріалами справи №607/19456/15-к про обвинувачення [PERSON] Станіслава (400 гривень) та на написання адвокатом позовної заяви клієнта до [PERSON] Станіслава про відшкодування шкоди завданої злочином (800 гривень), як такі, що відповідають вимогам закону, а розмір таких витрат є обґрунтований, не суперечить принципам справедливості та розумності. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат повязаних з участю адвоката в судових засіданнях у справі задоволенню не підлягають, оскільки судові засідання у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] Станіслава про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином (№607/4149/16-ц), проводилися без участі сторін та представника позивача адвоката [PERSON] Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання про порушення права позивача [PERSON] на отримання морального відшкодування внаслідок заподіяння їй легких тілесних ушкоджень відповідачем [PERSON], вина якого встановлена вироком суду, що набрав законної сили. А тому порушені права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача 5000 гривень моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя та 1200 гривень понесених витрат на правову допомогу. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 551 гривню 20 копійок судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial