Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 21.06.2008 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин вони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позивач зазначає, що з 2010 року проживання разом стало неможливим через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів, несумісність характерів - внаслідок чого вона з дитиною проживає зі своїми батьками. Інтересами спільної дитини відповідач не цікавиться, участі в матеріальній допомозі на потреби дитини не приймає, що ставить позивача в скрутне становище. Позивач зазначає, що з 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано в судовому порядку, що підтверджується рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27.08.2013 року, що набрало законної сили 06.09.2013 року. Позивач також зазначає, що вона є інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], спільна дитина також є інвалідом з дитинства, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER]. До досягнення повноліття сина - [PERSON] відповідач у добровільному порядку сплачувати аліменти на його утримання відмовляється. Відповідач офіційно отримує пенсію по інвалідності 3 групи. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони у судове засідання не з'явилися, але подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах, авідповідач проти позову не заперечує. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи наступним. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 21.06.2008 року, який вони зареєстрували в Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №373, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, з якого вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], дійсно є сторони у справі. Відповідач зобов?язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але добровільно цього не робить. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуєтъся на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Статтею 191 СК України передбачено стягнення аліментів від дня пред'явлення позову, а тому аліменти підлягають стягненню з 08.12.2015 року. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача у справі, у розмірі передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved