Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади с. Курилівка в особі Курилівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) загальною площею 3,70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в адміністративних межах Курилівської сільської ради Канівського району Черкаської області. Вказана земельна ділянка належить спадкодавцеві на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER]. Вона є єдиним спадкоємцем, спадкового майна після смерті матері, прийняла спадщину та фактично вступила у володіння вказаним майном та на даний час ним користується. За невідомих обставин спадкодавцем було втрачено Сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивач звернувся до Канівської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, яким є Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який обов'язково необхідно подати державному нотаріусу для оформлення права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). На даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на земельну ділянку з метою передачі її в оренду, однак відмова нотаріуса у видачі свідоцтва перешкоджає це зробити. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,70 в умовних кадастрових гектарах, (ділянка [NUMBER]), що знаходиться в межах Курилівської сільської ради Канівського району Черкаської області, яка належала померлій [PERSON]. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - територіальної громади с. Курилівка в особі Курилівської сільської ради Канівського району в судове засідання не з'явився, до суду надійшла телефонограма, в якій просить розглядати справу без участі їх представника, заперечень до позову не мають. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається: Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.5), що [PERSON] померла [INFO] року в м. Суми Сумської області. Відповідно до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] належить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Дружба» розміром 3,70 умовних кадастрових гектарів (а.с.9). Відповідно до довідки Управління Держгеокадастру у Канівському районі №31-23-0.191-45/178-17 від 22.02.2017 року встановлено, що вартість земельної частки (паю) КСГП «Дружба» по Курилівській сільській раді становить 125663,38 грн. Середній розмір земельної частки (паю) становить 3,70 га. Державний акт на право власності на земельну ділянку в замін сертифікату на земельну частку (пай) серія [NUMBER] на ім'я [PERSON] не видавався (а.с.12). В газеті «Час пік» № 9 від 01.03.2017 розміщено оголошення про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданий на підставі рішення Канівської РДА № 188 від 19.06.1996 року на ім'я [PERSON] вважати втраченим і недійсним (а.с.13). В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами: свідоцтвом про народження позивача [PERSON]. серії [NUMBER] від 18.07.1955 року (а.с.10), свідоцтвом про одруження позивача серії [NUMBER] від 16.03.2010 року (а.с.8). Відповідно до відповіді наданої Канівською державною нотаріальною конторою №470/02-14 від 17.03.2017 року встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року спадщину за законом прийняла [PERSON] (а.с.23-26). Оскільки, [PERSON] померла [INFO] року, тому у відповідності до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття та прийняття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. З огляду на викладене суд вважає, що для вирішення цього спору необхідно керуватися ЦК УРСР в редакції 1963 року із змінами та доповненнями, який діяв на час виникнення цивільних правовідносин. ст.ст. 525-526 ЦК УРСР визначають часом відкриття спадщини день смерті спадкодавця, а місцем - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 537 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. Положеннями ст.549 ЦК УРСР 1963р., який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері [PERSON], яка фактично прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,70 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в межах Курилівської сільської ради Канівського району Черкаської області. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.549 ЦК України 1963р. постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року, суд ,-

Outcome: approved