Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідач тривалий час у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, помешканням не користується, його особисті речі у квартирі відсутні, участі в утриманні житла він не бере. Ухвалою суду від 02.12.2020 (а.с.35) провадження у справі було відкрито з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. За ухвалою суду від 13.01.2021 (а.с.50) підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю, посилаючись на викладені у прозові обставини. Зазначила, що відповідач є її колишнім чоловіком і співлвсником спірного помешкання, останній тривалий час проживає закордоном і квартирою не користується. Будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідач в судове засідання не з`явився, правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, причини неявки суду не повідомив, з огляду на що, з урахуванням згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, доданої до матеріалів справи, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/2 част. та членам його сім`ї [PERSON] 1/2 част. (а.с.7). Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). За наданою сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області довідкою № 20-22/11022 від 22.10.2020, за адресою [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до акту від 13.11.2018, посвідченого директором КЖРЕП № 1 [PERSON] , [PERSON] не проживає по [ADDRESS] . (а.с.16). Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених доказів у їх сукупності, суд вважає пред`явлений позов необґрунтованим, з огляду на наступне. Виходячи із змісту ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Між тим, згідно із ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2 статті 405 ЦК України). Суд зазначає, що у відповідності до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином відповідач на власний розсуд вирішує для себе питання користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач [PERSON] є співвласником спірної квартири, тому йому належить нічим не обмежене право користування спірною квартирою. Місце проживання відповідача не впливає на зміст права власності. Інші співвласники не вправі порушувати речові права іншого співвласника. Проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, виходячи з принципу непорушності права власності, яке включає у себе і право користування, враховуючи, що відповідач є співвласником спірної квартири, а тому має рівне з позивачем право володіння, користування та розпорядження нею, суд доходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог. За таких обставин, відповідач не може бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою, не залежно від тривалості часу відсутності, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed