Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 06.03.2011 року вона у виконавчому комітеті Горішньошеровецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №02 зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від спільного життя у них 18.03.2011 року народився син [PERSON], який на даний час проживає з нею. Позивач посилається на те, що сімї хорошої вони створити не зуміли. Після офіційної реєстрації шлюбу, кожний з них залишився проживати в своїх будівлях в різних селах, вона в с. Горішні Шерівці Заставнівського району, відповідач в с. Вікно Заставнівського району. Відповідач приїжджає до неї раз на тиждень, фактично спільне проживання між ними так і не відбулось. З жовтня 2015 року вони припинили подружні стосунки. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Петращук», а також залишити сина [PERSON], [INFO] проживати з нею. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила лише розірвати шлюб між нею та відповідачем. Уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище без змін. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу згідний. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.03.2011 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №064171 від 06.03.2011 року (а.с.5). В шлюбі у сторін 18.03.2011 року народився син [PERSON], який проживає з позивачем. Причиною розпаду сімї є те, що сторони з моменту реєстрації шлюбу і по даний час проживають окремо, а з жовтня 2015 року не підтримують подружніх стосунків. Фактично спільне проживання між ними не відбулось а їх шлюб існує тільки на папері. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved