Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що 03 липня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від цього шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не цікавиться інтересами сім`ї, не дбає про її матеріальне забезпечення, на її зауваження не реагує, перестав її поважати, часто ображав позивача в присутності її батька. Через негаразди в сім`ї, неповагу та постійні приниження з боку відповідача, у неї погіршився стан здоров`я, вона втратила спокій, порушився нормальний ритм життя. Між ними немає взаємної поваги та взаєморозуміння, у них різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені з 26 вересня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що сім`я розпалася, вони стали чужими людьми, їх шлюб існує формально. Крім того, їй стало відомо, що відповідач хворіє на психічну хворобу, з приводу захворювання перебуває на диспансерному обліку в Уманській центральній районній лікарні та періодично лікується в обласній психіатричній лікарні. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. В цей час вона працює прибиральницею у місцевій школі, отримує мінімальну заробітну плату. Неповнолітній син [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Добровільно грошей на утримання сина відповідач не надає, не дбає про матеріальне забезпечення сім`ї, а тому сім`я перебуває у важкому матеріальному становищі. Після розірвання шлюбу неповнолітній син [PERSON] буде проживати з позивачем по справі. Спору про розподіл майна між сторонами на цей час не виникає. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03 липня 2011 року у Краснопільській сільській раді Уманського району Черкаської області, запис у Книзі реєстрації шлюбів за 2011 рік № 1. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку, але не менше розміру прожиткового мінімуму на дитину повнолітнього віку до його повноліття. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю [PERSON] . Стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду направила письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду направив письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Краснопільською сільською радою Уманського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 03.07.2011 року. Актовий запис № 1. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Краснопільської сільської ради Уманського району Черкаської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , актовий запис № 5. Згідно довідки, виданої Краснопільською сільською радою Уманського району Черкаської області, 09.02.2018 року вих. № 02-17/91, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і постійно проживає в [ADDRESS] . Разом з нею проживає і знаходиться на її утриманні син [PERSON] , [INFO] . Також зазначене підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с. 9). На цей час сторони у справі не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у цьому випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі та їх дитині, враховуючи обставини, що склалися у вказаному випадку, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу повернути позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, їхня спільна дитина проживає з позивачем, яка, фактично, несе витрати на утримання сина. Враховуючи те, що позивач несе витрати як на своє утримання, так і на утримання дитини, суд вважає, що відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання дитини, для забезпечення належного розвитку та умов проживання сина, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. За змістом частин 1 та 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В судовому засіданні встановлено, що разом з позивачем проживає син, батьком якого є відповідач по справі. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Діти повинні, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітні діти не повинні, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученим зі своєю матір`ю. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про аморальну поведінку позивачки, відсутність можливості матеріально та морально забезпечити дитину. Сам батько дитини не заперечує проти задоволення позову, в тому числі і проти того, щоб син залишився проживати з матір`ю. Наведені вище правові норми та інші обставини справи свідчать про можливість позивачки забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини. При цьому, встановлені судом обставини в цій справі, у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, по відношенню зі сторони матері до дитини, свідчать про можливість проживання сина разом з нею. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач не має протипоказань щодо проживання з дітьми, має стабільний дохід, забезпечує сину належні умови для проживання, суд приходить до висновку про визначення місця проживання сина [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою в цій частині, судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а сплачені позивачем кошти при зверненні до суду у розмірі 704 гривні 80 копійок (в частині розірвання шлюбу), відповідач має сплатити на користь позивача.

Outcome: approved