Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Луцькводоканал» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить зобов`язати відповідача виключити із суми заборгованості [PERSON] за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення квартири за адресою: [ADDRESS] (особ. рах. № [NUMBER] ), заборгованість попереднього користувача зазначеної квартири; надати інформацію щодо суми її заборгованості, як нового власника та нового користувача, враховуючи, що показник лічильника на момент початку її користування послугами КП «Луцькводоканал» становив 00000000, а на момент подання позовної заяви становить 00041373. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що згідно з договором купівлі-продажу від 30 січня 2020 року вона є власником квартири [ADDRESS] . В ході оформлення договору з КП «Луцькводоканал» на одержання послуг водопостачання та водовідведення їй стало відомо, що заборгованість за спожиті послуги за вказаною квартирою складає 9 130, 71 грн., погашення якої відповідач покладає на неї. Вказує, що їй безпідставно нараховано заборгованість попереднього власника квартири, яка виникла до моменту придбання нею квартири, а тому дії відповідача щодо переведення на неї заборгованості є неправомірним і порушують її інтереси, як споживача. Позивач в письмовій заяві позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач в письмових запереченнях на позов позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що [PERSON] (продавець квартири за договором купівлі-продажу) взяв на себе зобов`язання перед [PERSON] (покупцем квартири) зі сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги саме у зв`язку з укладенням Договору (оскільки це була одна з умов оформлення купівлі-продажу), а тому всі питання, пов`язані з виконанням договору повинні вирішуватись саме його сторонами покупцем та продавцем. КП «Луцькводоканал» стороною договору не являється, тому позовні вимоги пред`явлені до нього безпідставно. В письмовій заяві відповідач просить розглядати справу у відсутності його представника. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 січня 2020 року [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.01.2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Горбач Л.С., зареєстрованим в реєстрі за № 89; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 198387633 (а. с. 7-13). З доводів позивача, що не заперечується відповідачем, за вказаною адресою існує заборгованість у розмірі 9 130, 71 грн. за послуги водопостачання та водовідведення, яка виникла до моменту придбання позивачем квартири. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Поняття зобов`язання та підстави його виникнення визначені у статті 509 ЦК України згідно якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Як передбачено статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Зазначена правова позиція висвітлена Верховним Судом в постанові від 01 вересня 2020 року № 686/6276/19. Оскільки договір купівлі-продажу квартири від 30 січня 2020 року, згідно з яким позивачка стала власником спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника, суд приходить до висновку про відсутність у позивача зобов`язань по погашенню заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 9\~130, 71 грн., яка виникла до 30 січня 2020 року. Враховуючи вищезазначене, позов в частині зобов`язання відповідача виключити із суми заборгованості [PERSON] за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення квартири за адресою: [ADDRESS] (особ. рах. № [NUMBER] ), заборгованість попереднього користувача зазначеної квартири підлягає до задоволення. Вимога щодо надання інформації щодо суми її заборгованості, як нового власника та нового користувача, враховуючи, що показник лічильника на момент початку її користування послугами КП «Луцькводоканал» становив 00000000, а на момент подання позовної заяви становить 00041373 до задоволення не підлягає, оскільки не відповідає визначеним ст..16 ЦК України способам захисту цивільних прав та інтересів та не сприятиме ефективному відновленню порушеного права. Оскільки в силу вимог ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір в сумі 840, 80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial