Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 25.09.1993 року у Южноукраїнському міському відділі ЗАГС м. Южноукраїнськ Миколаївської області, актовий запис № 256,зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що протягом останніх років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен з них має різні погляди на сімейне життя, відповідач нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини та членів сімї, крім того, за ініціативи відповідача між ними постійно виникали сварки. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дітей. З огляду на викладене вище, а також у звязку з фактично неіснуючими шлюбними відносинами, відсутністю причин збереження шлюбу, позивач вважає доцільним розірвання шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити, зазначивши, при цьому, що причини для розірвання шлюбу з відповідачем, які зазначені в позові, - підтримуються. Крім того, зазначила, що в строк, який надавався судом відповідачу для примирення, вони не примирилися, в свою чергу, вона прийняла виважене рішення про розірвання шлюбу з відповідачем, більш того, на даний час вона проживає з іншим чоловіком. Вважає, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку ч.ч.5, 6 ст. 74 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки про виклик в суд за адресою місця проживання відповідача, а також шляхом виклику відповідача в судове засідання засобами звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення, (довідка про доставку SMS) SMS-повідомлення, яке сформовано 06.09.2017 року 10:47:27 одержувачу доставлено 06.09.2017 року 11:18:00, причини неявки в судове засідання не відомі, заяв, клопотань не подавалося, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом як сторона по справі на участь у судовому засіданні та подання суду доказів. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні правовідносини та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 25 вересня 1993 року в Южноукраїнському міському відділі ЗАГС м. Южноукраїнськ Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 256, та 25 вересня 1993 року видано свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ФП № 257748, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Від шлюбу сторони мають дітей: малолітню доньку [PERSON], [INFO], та повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Крім того, в порядку ст. 11 СК України, судом було вжито заходи щодо примирення подружжя, та надано відповідачу [PERSON] строк на примирення з відповідачем [PERSON]\~ терміном на три місяці, разом з тим у термін, встановлений судом для примирення, подружжя не примирилося. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припинені шлюбу, суд вирішує справу по суті. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила протилежність поглядів на сімейне життя, нехтування відповідачем сімейними цінностями, такими як повага до дружини та членів сімї, у звязку з чим, з відповідачем припинено шлюбні стосунки, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, яка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. При цьому, судом відзначається, що вказані позивачем причини для розірвання шлюбу знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Крім того, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітньої дитини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved