Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину до досягнення нею повноліття. В позові позивач посилається на те, що 23 червня 2012 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] . Під час подружнього життя, у неї з відповідачем народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 січня 2017 року. Позивач вказує, що через різні характери та погляди на майбутнє, сімейне життя з відповідачем [PERSON] не склалося, тому вони припинили проживати однією сім`єю з січня 2014 року. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2015 року шлюб укладений між позивачем та відповідачем розірвано. У позові зазначено, що малолітній син [PERSON] залишився на утриманні позивача. Протягом всього часу роздільного проживання, на усні прохання позивача про матеріальну допомогу на утримання дитини, відповідач [PERSON] ігнорував, і лише час від часу міг допомогти. З моменту окремого проживання і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає. Позивач вказує, що їй доводиться самостійно нести усі витрати по утриманню малолітнього сина, а відповідач через відсутність бажання взагалі не проводить час із сином. Тому вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти за останні шість місяців на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 6 654 грн. 18.08.2020 в судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, на адресу суду подала заяву в якій позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини з усіх доходів відповідача підтримала. Крім того, позивач відмовилася від вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах. У заяві позивач просила розгляд справи проводити у її відсутність. 18.08.2020 в судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, 18.08.2020 на адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій він позов визнав про стягнення з нього аліментів на утримання сина (з урахуванням уточнень позивача), не заперечував проти його задоволення та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.05.2015 розірвано. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.01.2017 ( що видане повторно), актовий запис № 265, де батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з огляду на вік дитини, прожитковий мінімум для неї, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дитини, належні умови для її розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вбачає підстави, із врахуванням фактичних обставин справи, визначити до стягнення аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною відповідача повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитини до досягнення нею повноліття. Тому, суд вбачає підстави до задоволення позову в розмірі 1/4 частин всіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, так як добровільно відповідач коштів на утримання дитини не дає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved