Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Київської районної в м. Донецьку ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, мотивуючи свої вимоги наступним. Між позивачем та відповідачем шлюб було розірвано 28.12.2010 року на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Донецька. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] З метою захисту прав дитини, як вказує позивач у своєму позові, вона змушена звернутися до суду з цим позовом, оскільки має намір періодично виїжджати з донькою за кордон з метою її оздоровлення та відпочинку, однак не має можливості отримати дозвіл у відповідача, оскільки останній ухиляється від спілкування, як з позивачем, так і з донькою. Крім того, позивач зазначає, що відповідач відмовляється надати згоду на виїзд доньки за кордон для відпочинку за межі України, чим, на думку позивача, перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів дитини. Відповідач постійно змінює адресу свого фактичного проживання та номери телефону, з донькою не спілкується, не виділяє коштів на її утримання, не приймає участі у її вихованні та розвитку. У зв'язку з тим, що у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а позивач піклується про виховання та утримання дитини, бажання та можливість виїзду за кордон, де вона може забезпечити відпочинок, оздоровлення дитини, а також беручи до уваги той факт, що не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд її неповнолітньої доньки за межу України для тимчасового перебування, просила суд надати дозвіл на тимчасовий багаторазовий виїзд за межі території України - [PERSON], [INFO] до будь - якої країни світу, держав Європейського Союзу, держав Шенгенської зони, Ізраїлю, Тунісу, ОАЕ, Туреччини, Єгипту, до досягнення нею десятирічного віку, у супроводі матері без нотаріально посвідченої згоди батька - [PERSON]. Представник позивача до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду. (а.с.19) Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутністю на адресу суду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 2 тієї ж статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2007 року, який було розірвано у судовому порядку 28.12.2010 року, про що свідчить надана суду копія заочного рішення Київського районного суду м. Донецька, яке набрало законної сили 11.01.2011 року. (а.с.7) Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], батьками дитини у відповідних графах свідоцтва про народження записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. (а.с.5) На теперішній час дитина проживає разом з позивачем по справі - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наданою суду копією довідки про склад родини, виданої Житлово - експлуатаційною дільницею №4 КП «Служба єдиного замовника Київського району м. Донецька». (а.с.6) Відповідач [PERSON], [INFO], з 20.01.2010 року перебуває у розшуку за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. (а.с.18) У позивача є можливість вивозити дитину за кордон на відпочинок та оздоровлення, з метою розширення кругозору дитини, ознайомлення з культурою інших народів, з метою підготовки до самостійного життя, стимулювання вивчення іноземних мов, але для цього необхідно оформити проїзний документ дитини та мати дозволи обох батьків на тимчасовий виїзд за кордон. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно пункту 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що діючим законодавством України не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що у [PERSON] є складнощі в отриманні згоди відповідача [PERSON] на виїзд їх дитини - [PERSON], [INFO], за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON], та надання дозволу на виїзд дитини [PERSON], [INFO] за кордон без згоди батька - [PERSON]. Крім того, судом встановлено, що тимчасове перебування дитини позивача за кордоном буде виключно в інтересах самої дитини. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися.

Outcome: approved