Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом ,в якому просить визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй, [PERSON], та її сину [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. На момент подання позовної заяви у вказаній квартирі, крім неї та її сина, зареєстровані відповідачка [PERSON], [INFO], та її донька [PERSON], [INFO]. На прохання її сина, в 2010 році вона зареєструвала відповідачку та її доньку у своїй квартирі. [PERSON] проживала з її сином [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, але спільне життя не склалося і відповідачка в травні 2017 року виїхала з квартири і жодних відносин з її сином не підтримує. На даний момент відповідачка та її донька не проживають у вказаній квартирі більш тривалий термін, ніж той, протягом якого за ними зберігається право на користування жилим приміщенням. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між відповідачкою та нею стосовно проживання у її квартирі - не існує. Відповідачка відмовляється добровільно знятися з реєстраційного обліку, вона не сплачує за комунальні послуги, її особистих речей в квартирі не має. Зв'язку з нею відповідачка не підтримує, про її місцезнаходження на теперішній час їй не відомо. Комунальні платежі нараховуються згідно численністю зареєстрованих осіб. Так як, відповідачка не сплачує зазначені платежі, то вона змушена сплачувати все сама. На теперішній час в неї дуже скрутне матеріальне становище, вона не працює, так як є пенсіонеркою за віком і в неї не вистачає коштів для сплати комунальних послуг в повному обсязі. Вона вимушена платити комунальні послуги за відповідачку та її доньку, які не проживають тривалий час у її квартирі та не користуються комунальними послугами. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення .(а.с.34). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за їх відсутності не скористалися та не повідомили суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подали. Треті особи: Адміністрація Дніпровського району Кам'янської міської ради та Орган опіки та піклування - адміністрацію Дніпровського району Кам'янської міської ради, надали до суду заяви про розгляд справи у відсутність їх представників та винести рішення на розсуд суду.(а.с.28,32). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі .(а.с.35). Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. 25 січня 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] та члену її сім'ї [PERSON] належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська згідно з розпорядженням Фонду комунальної власності від 21 грудня 1998 року за № 5п/1573-р. (а.с.9). Згідно акту про не проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не проживають за адресою: [ADDRESS], з травня 2017 року по теперішній час. (а.с.8). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 - під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP; ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положення ст.ст. 16, 391, 286 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Відповідно до ст. 7 вказаного закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», охороною дитинства є система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Частиною 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.29 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки [PERSON] та неповнолітня [PERSON] не проживає за місцем реєстрації понад шести місяців без поважних причин, іншої домовленості між ними та власниками житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved