Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області та [PERSON] про скасування рішення, встановлення опіки, призначення опікуна та відібрання дитини, в якій просить визнати протиправним і скасувати протокольне рішення комісії з питань захисту дитини при Заставнівській РДА №14 від 17.08.2017 року та розпорядження Заставнівської РДА №236-р від 17.08.2017 року про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] та призначення опікуном [PERSON]. Встановити опіку над малолітньою [PERSON], [INFO], призначити її опікуном малолітньої [PERSON], [INFO], відібрати малолітню [PERSON], [INFO] із зміненого примусово місця проживання в [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона була матір'ю [PERSON], яка після одруження змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». Від цього шлюбу в подружжя [INFO] року народилась дитина [PERSON]. Батьками новонародженої були [PERSON] та її донька [PERSON]. [INFO] року під час трагічної дорожньо-транспортної пригоди в селі Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області батьки малолітньої [PERSON] загинули. З метою направлення подання до суду про призначення її опікуном вона звернулась до комісії з питань захисту прав дитини Заставнівської РДА Чернівецької області із заявою та переліком документів, підтверджуючих можливість призначення опікуном. У відповідь на звернення їй було надано протокол комісії з питань захисту дитини при Заставнівський РДА №14 від 17.08.2017 року. За вказаним протокольним рішенням комісії заяву про встановлення їй опіки над малолітньою [PERSON], [INFO] не задовольнили, а заяву відповідача [PERSON] про встановлення їй опіки над малолітньою задовольнили та рекомендували голові органу опіки та піклування прийняти рішення про призначення відповідача [PERSON] опікуном, зобов'язати подружжя [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні та побаченні позивачу [PERSON] з онукою [PERSON], а також створювати умови для налагодження приязних та дружніх стосунків між обома родинами. 04.09.2017 року вона отримала розпорядження голови Заставнівської РДА №236-р від 17.08.2017 року та копії документів, які стали підставою для прийняття рішення про призначення опікуном відповідача [PERSON] Зі змісту отриманого розпорядження вбачається, що ним встановлено опіку над малолітньою [PERSON] та призначено опікуном відповідача. Також опікуна [PERSON] зобов'язано створити умови для безперешкодних побачень та спілкування підопічної з бабусею [PERSON], зобов'язано [PERSON] представляти інтереси дитини на час здійснення права на спадкування. Управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації зобов'язано здійснювати призначення і виплату соціальної допомоги на дитину під опікою. Також зобов'язано [PERSON] виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, психічний стан, фізичний і духовний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечувати догляд і піклування. З мотивувальної частини протоколу засідання комісії вбачається, що підставами для прийняття рішення про задоволення заяви [PERSON] та призначення її опікуном малолітньої [PERSON] є отримання [PERSON] постійного доходу та нібито повна сім'я подружжя [PERSON]. Позивач вважає, що протокольне рішення комісії з питань захисту дитини при Заставнівський РДА №14 від 17.08.2017 року та розпорядження Заставнівської РДА №236-р від 17.08.2017 року про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] позбавленої батьківського піклування та призначення опікуном [PERSON] є протизаконними і прийняті поза межами повноважень. При цьому після прийняття відповідачем Заставнівською РДА оскаржуваних рішень місце проживання та реєстрації малолітньої дитини [PERSON] було насильно примусово змінено на іншу адресу місця проживання і в теперішній час ніякої можливості побачень із дитиною [PERSON] їй не надає та забороняє дитині спілкуватись з нею, навіть в порушення положень оскаржуваних рішень. За таких обставин з метою усунення негативних наслідків насильної примусової зміни місця проживання малолітньої [PERSON], вона підлягає відібранню і поверненню за попереднім місцем проживання, визначеного наказом служби у справах дітей Заставнівської РДА Чернівецької області від 20.06.2017 року №26. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та вказали, що просять позовні вимоги задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Крім того, позивач додатково пояснила, що дійсно вона проживає сама, однак на даний час зареєстрована приватним підприємцем, має джерела доходу від такої діяльності, у неї створені всі умови для проживання дитини, оскільки вона має свою власну окрему кімнату. Крім того, покійні разом з дитиною жили у неї, а коли переїхали проживати в м.Чернівці, то ночували лише у неї. Одразу після трагічної ДТП, орган опіки та піклування прийняв рішення про надання їй тимчасового опікунства на три місяці над дитиною. Також вказала, що в родині у відповідача проживає інвалід 1 групи, якого вони доглядають на підставі договору довічного утримання та який потребує постійного стороннього догляду. Саме тому, вважає, що перевага у наданні опіки над малолітньої повинна була бути надана їй. Представник відповідача органу опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона була секретарем комісії, яка приймала рішення про встановлення опіки. Одразу після того як батьки малолітньої [PERSON] загинули, то протягом семи діб їй було надано статус сироти. На підставі відповідного рішення дитину тимчасово влаштували до позивача [PERSON] до вирішення питання про встановлення опіки. В цей же час ними прийнято було заяви від [PERSON] та [PERSON] про встановлення опіки на малолітньою. За наслідками розгляду матеріалів перевагу надали відповідачу [PERSON], оскільки остання має педагогічну освіту, проживають в повній сім?ї, мають умови для проживання дитини. Підставою для відмови позивачу стали наявність даних, що до неї інколи приходить рідний брат, який раніше судимий та відсутність стабільного заробітку. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстав для задоволення позову не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно покійні проживали в м.Чернівці з дитиною. Вона допомагала їм, приймала участь у вихованні дитини, між ними з дитиною є контакт. На засіданні комісії органу опіки та піклування їй було надано перевагу при встановленні опікунства, оскільки вона є за фахом педагогом, має стаж трудовий біля 25 років, у них з чоловіком [PERSON] створено всі умови для проживання дитини і вони мають джерела постійного доходу. Також вказала, що її чоловік є інвалідом 3 групи, має проблеми з тиском та серцем, у зв?язку з чим лікувався в неврологічному відділенні Чернівецької обласної психіатричної лікарні. Крім того, з ними проживає [PERSON], який є інвалідом 1 групи, оскільки між останнім та її покійним сином діяв договір довічного утримання, який вони з чоловіком виконували. На запитання представника позивача також пояснила, що в 2010 році її чоловік [PERSON] побив, внаслідок чого вони шлюб розірвали, хоча продовжували проживати однією сім?єю. Влітку 2017 року вони повторно зареєстрували свій шлюб. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до умов чинного законодавства. Представник відповідача в судовому засіданні також позовні вимог не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. З ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 2 ст. 7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» органи державної влади та органи місцевого самоврядування і їх виконавчі органи, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. За вимогами ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» акти місцевих державних адміністрацій та розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та постановам Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до суду. Згідно з ч.1 ст.11 Закону від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ч.1 ст.12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини та від 8 жовтня 2008 р. № 905 «Про затвердження Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей» встановлено компетенцію служби у справах дітей як підрозділу, до відання якого належить безпосереднє виконання функцій органу опіки і піклування. Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ст. 12 ч. І Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно з положеннями ст. 171 СК України, думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя. Разом з тим, законодавство, не містить чіткої вказівки на вік, починаючи з якого думка дитини має враховуватися. За загальним правилом така згода враховується, якщо вона (дитина) досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Така згода дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров'я. Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.56 ЦК України, права та обов'язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Як передбачено ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. З тексту ч.3 ст.243 СК України вбачається, що опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За вимогами ч.1, 3 ст.63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов?язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи, враховується бажання підопічного. У п. 3.1 Правил опіки і піклування передбачені аналогічні положення і встановлено, що переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над тою самою дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їхнього проживання; особам, у сім?ї яких проживає дитина, на час, коли щодо нього виникли підстави для встановлення опіки чи піклування. На виконання вказаних вимог закону судом встановлено наступне. Малолітня [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками були [PERSON] та [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). [INFO] року батьки дитини загинули в дорожньо-транспортній пригоді. Дана обставина визнана в судовому засіданні сторонами, а тому у відповідності до ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Внаслідок цього службою у справах дітей Заставнівської РДА 20.06.2017 року прийнято рішення №26 (а.с. 30) про влаштування [PERSON] в сім?ю позивача [PERSON] до прийняття рішення про влаштування дитини. В подальшому сторони по справі з метою встановлення опіки над малолітньою дитиною звернулися до органу опіки та піклування з відповідними заявами та обсягом документів необхідних для прийняття відповідного рішення. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Заставнівській РДА 17.08.2017 року №17 (а.с. 33-35) прийнято рішення про задоволення заяви [PERSON] про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] Цим же рішенням відмовлено в задоволенні аналогічної заяви [PERSON] Рекомендовано голові органу опіки та піклування прийняти рішення про призначення [PERSON] опікуном дитини. Суд звертає увагу на ту обставину, що зі змісту даного протоколу вбачається, що малолітня [PERSON] в ході проведеної бесіди з нею виявила бажання проживати саме з бабусею [PERSON] Крім того, у членів комісії були сумніви щодо можливості адаптації дитини в сім?ї відповідача [PERSON], а психолог зазначив, що зміна місця проживання дитини не призведе до значної психологічної травми у дівчинки. Цього ж дня, 17.08.2017 року за №236-р на підставі протокольного рішення комісії головою Заставнівської районної державної адміністрації видано Розпорядження, яким встановлено опіку над малолітньою [PERSON], призначено опікуном [PERSON] тощо (а.с. 36). При прийнятті комісією оскаржуваного рішення не враховано ту обставину, що з відповідачем [PERSON] та її чоловіком [PERSON] проживає інвалід 1 групи [PERSON], [INFO], який потребує постійного стороннього догляду. Хоча про дану обставину було достеменно відомо секретарю комісії [PERSON], яка особисто оглядала умови проживання відповідача [PERSON], що і підтвердила в судовому засіданні. Комісія не взяла до уваги і той факт, що заявник [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] після її побиття останнім, а шлюб між ними повторно було зареєстровано вже в 2017 році. Даний факт підтверджується постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14.04.2010 року (а.с. 32), а також поясненнями самої [PERSON] даними в судовому засіданні. На думку суду, повторна реєстрація шлюбу відбулася з метою створення у членів комісії прихильності до себе з боку родини [PERSON]. Таким чином, суд приходить до висновку, що вищевказана комісія прийшла до передчасного рішення про визначення опікуна дитині, оскільки воно було прийнято без врахування думки малолітньої [PERSON] та без належного врахування думки психолога, з ігноруванням наданих сторонами письмових документів та умов їх проживання. При цьому суд виходить з того, що поняття значна психологічна травма є суто оціночним поняттям та в кожному конкретному випадку має свої межі та повинна враховуватись у взаємозв?язку з іншими обставинами. Внаслідок прийняття протокольного рішення комісії з порушенням чинного законодавства та передчасно, розпорядження про встановлення опіки, що видано на його підставі є також таким, що прийнято з порушенням вимог закону. З показів свідка [PERSON] вбачається, що покійні жили у позивача з дитиною, бо свекр [PERSON] був надто конфліктним, при цьому обоє бабусь відвідували онуку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що дитина [PERSON] є її ученицею. Сторони відвідують школу, цікавляться навчанням онуки. Домашнє завдання дитина виконує з [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою подружжя [PERSON], які обоє дуже гарно ставляться до дитини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили суду про умови проживання позивача та її доходи, зазначивши, що дитина має свою окрему кімнату, побутові умови є гарними. В судовому засіданні також було залучено спеціаліста в галузі педагогічної психології. Згідно відповіді якого від 23.02.2018 року, близькість дитини проявляється до обох бабусь, проте дещо більшу прихильність дитина проявляє до бабусі зі сторони матері ([PERSON]). Образ дідуся зі сторони батька (дідусь [PERSON]) відображає відчуття тривоги та віддаленості, яке відчуває дитина по відношенню до нього. У зв?язку із визнанням незаконним рішення на підставі якого було встановлено опіку над малолітньої [PERSON] та його скасування є необхідним встановлення опіки та призначення опікуном малолітньої дитини [PERSON] позивача [PERSON] Дана обставина відповідатиме наказу служби у справах дітей від 20.06.2017 року. Крім того, з метою дотримання інтересів малолітньої дитини [PERSON] останню слід відібрати від відповідача [PERSON] та передати позивачу [PERSON], допустивши негайне виконання рішення в цій частині.

Outcome: approved