Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, в якій зазначила, що з 09 травня 1998 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (Відповідач). Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2014 року шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу сторонами спільно було набуто домоволодіння №85 по вул. Зарічна в с. Іванівка Підволочиського району. Покликаючись на ст.ст. 60, 69, 70 СК України та ст. 372 ЦК України позивач просить провести поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку. В судове засідання сторони не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності, Позивач позов підтримала, Відповідач проти задоволення позову не заперечив. Розглянувши позовну заяву, враховуючи заяви сторін, дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ №470618, виданого 29 вересня 2005 року на підставі рішення виконкому Іванівської сільської ради Підволочиського району від 29 липня 2005 року, власником домоволодіння №85 по вул. Зарічна в с. Іванівка Підволочиського району (житлова площа 63,0 кв.м., житловий будинок А, 100,5 кв.м.; господарська будівля з тамбуром, Б, 54,9 кв.м.; льох, В, 5,9 кв.м.; криниця, 1), зазначений [PERSON]. Право власності зареєстроване в Підволочиському РБТІ за [PERSON] (Відповідачем) (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8489601 від 29 вересня 2005 року). Судом встановлено, що шлюб, зареєстрований між Позивачем і Відповідачем 09 травня 1998 року Рожиською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис №1, розірвано 27 березня 2014 року рішенням Підволочиського районного суду, яке вступило в законну силу. Таким чином, вищезгадане нерухоме майно набуте Відповідачем в період шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 даної статті, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою ст. 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. В силу положень ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружина та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верховного Суду України у постанові №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначає, що при вирішенні спору про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування), однак в ході дослідження доказів у справі вказаних обставин судом не встановлено, сторони просили поділити майно в рівних частках. Проаналізувавши усі належні та допустимі докази в справі у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Отже, на підставі наведеного вище та

Outcome: approved