Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] , на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування серії АЕІ №103694 від 25.12.2001 року. З 29.03.2007 року у будинку, що належить йому, було зареєстровано місце проживання його племінника - [PERSON] , [INFO] , про що в домовій книзі зроблено відповідний запис. Однак, відповідач у його будинку з моменту реєстрації ніколи не мешкав. Зазначене підтверджується довідкою Олександрівської сільської ради Запорізької області від 19.12.2019 року №137. [PERSON] фактично із родиною проживає на території Мелітопольського району Запорізької області, де саме йому не відомо, вони не спілкуються, приїжджати до Приазовського району він не збирається, що унеможливлює його особисте звернення із заявою про зняття з реєстрації місця проживання. Реєстрація місця проживання відповідача у його будинку не дозволяє йому в повній мірі розпоряджатися своїм житлом, що є порушенням права власності. Зняти відповідача з реєстрації у позасудовому порядку немає можливості. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.21, а с. 29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua/sud0821/ (а.с.20, а.с. 28). Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин: Так, у відповідності до договору дарування серії АЕІ №103694, посвідченого приватним нотаріусом Коверзнєвим С.В. від 25.12.2001 року, [PERSON] , на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , (а.с. 5). Згідно копії домової книги, у будинку [ADDRESS] крім позивача [PERSON] зареєстрований з 29.03.2007 року [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). Реєстрація [PERSON] у вищевказаному будинку також підтверджується довідкою, виданою Олександрівською сільською радою від 19.12.2019 року № 137, згідно якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, у будинку [ADDRESS] але не проживає за даною адресою з моменту реєстрації (а.с. 8). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає з 2007 року, хоча залишається в ньому зареєстрованим. Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, між сторонами склалися цивільні правовідносини. Тому при розгляді справи слід керуватися нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивачів права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власниками своєю власністю. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] , як власник будинку, має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм належним майном на свій розсуд, і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні своїх прав. Відповідач, в свою чергу, не проживає у вказаному будинку більше одного року та залишається у ньому зареєстрованим, порушує права позивача, а тому перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю, тому суд вважає можливим визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved