Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Смілянський МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про припинення стягнення аліментів та заборгованості, просить суд припинити стягнення з неї аліментів на користь [PERSON] на утримання сина та звільнити її від сплати заборгованості за аліментами. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.09.2010 між нею та відповідачем було розірвано шлюб. В подальшому було визначено місце проживання спільного сина [PERSON] з батьком [PERSON] .. 22.11.2013 Смілянським міськрайонним судом було ухвалено рішення про стягнення з неї на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку починаючи з 23.09.2013 і до його повноліття. По мірі можливості сплачувала аліменти та надавала кошти на додаткові витрати. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.05.2020, яке залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 18.08.2020, [PERSON] позбавлено батьківських прав та стягнуто з нього аліменти в розмірі ј частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з 13.12.2018 до досягнення дитиною повноліття, а відносно неї відмовлено в позбавленні батьківських прав. З липня 2019 року стала інвалідом 2 групи і з того часу регулярно ідуть відрахування аліментів саме на користь позбавленої батьківських прав особи, [PERSON] . Зазначає, що знаходиться у вкрай важкому матеріальному становищі. Аліменти, які перераховуються відповідачу за рішенням суду на користь [PERSON] на його особистий картковий рахунок, особи, яка з 20.05.2020 позбавлена батьківських прав, природно використовується відповідачем не за призначенням, а тому суперечить всім нормам закону, правовій природі аліментів, принципам справедливості та інтересам сина. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2020 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Смілянської міської ради як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області. Представник позивача - адвокат Вакуленко О.П. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити, додатково зазначивши, що позивачка визнає, що має утримувати дитину до досягнення нею повноліття, в той же час категорично не погоджується з тим, що кошти на утримання дитини стягуються на рахунок відповідача, який позбавлений батьківських прав щодо їхнього сина, вважає, що стягнення аліментів мають бути припинені і її звільнено від їх сплати, оскільки подальше стягнення аліментів суперечить як її інтересам так і інтересам дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося до суду, а також оголошення про виклик відповідача, яке розміщене на сайті судової влади. Представник Смілянського МВ ДВС в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від начальника служби у справах дітей Виконавчого комітету Смілянської міської ради до суду надійшов лист в якому повідомляє про неможливість взяти участь у судовому засіданні про припинення стягнення аліментів та заборгованості. Позовні вимоги служба у справах дітей не підтримує та просить врахувати під час розгляду справи та ухвалення рішення, що фактично батько з дитиною з березня 2010 року проживав у своїх батьків [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які допомагали батьку виховувати сина. Дитина має інвалідність, потребувала та потребує дороговартісного та довготривалого лікування. У 2019 році служба у справах дітей звернулась до суду з питанням позбавлення батьківських прав обох батьків відносно сина [PERSON] , у 2020 році. Проте позов задоволено частково та рішення про позбавлення винесено лише відносно батька. Таким чином з вересня 2020 року ситуація в даній сім`ї не змінилася: дитину продовжує виховувати бабуся [PERSON] та дід [PERSON] . Мати [PERSON] з народження дитини і на даний час проживає окремо від дитини та не приймає участі у її вихованні. В жовтні 2020 року вона звернулася до служби у справах дітей з питанням про влаштування малолітнього до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» на повне державне утримання. Заслухавши думку представника позивача - адвоката Вакуленка О.П., дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2010, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №190 /а.с.7/. Згідно копії рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 6 квітня 2011 року визначено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Сміли, повинен проживати з батьком [PERSON] /а.с.8/. У відповідності до копії рішення №10 Смілянської міської ради Черкаської області від 21.01.2013 про затвердження висновку щодо визначення порядку зустрічей [PERSON] з сином, яким комісія з прав захисту дитини запропонувала [PERSON] право зустрічей з малолітнім сином [PERSON] , 2009 р.н. за місцем проживання батька дитини або в присутності родичів. Всі зустрічі проводити з урахуванням стану здоров`я, режиму дня хлопчика та за взаємною домовленістю з батьком дитини /а.с. 9-10/. Згідно копії рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.11.2013 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 вересня 2013 року і до його повноліття /а.с. 11/. Відповідно до копії рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 травня 2020 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо сина [PERSON] [INFO] та стягнуто на користь особи, на утриманні якої буде перебувати дитина аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 13 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с. 13-15/. Відповідно до постанови Черкаського апеляційного суду від 18.08.2020 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.05.2020, залишено без змін /а.с. 16-18/. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, виданого головним державним виконавцем Смілянського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Падченко А.С., по виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини щомісячно та до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 23.09.2013, заборгованість по аліментах станом на 30.09.2020 становить 41937,60 грн. /а.с.19/. Також з даної довідки вбачається, що за весь час позивачка сплачувала незначну суму коштів в якості аліментів, а саме 2535 грн. у період 2016 та 2017 років. З 2018 по квітень 2020 року жодних коштів на сплату аліментів позивачкою не здійснювалося. З квітня 2020 року, у зв`язку з отриманням соціальної допомоги, в тому числі по інвалідності, з позивачки в примусовому порядку почали здійснювати відрахування по аліментах на утримання дитини. У відповідності до консультативного висновку спеціаліста, виданого КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» 05.06.2019, [PERSON] , 1978 р.н. має хвороби /а.с. 20/ Згідно з виписки з історії хвороби № 2498 Смілянської міської лікарні, хвора [PERSON] , 1978 р.н. потребує лікування /а.с.21/. Згідно з виписки № 6349 Смілянської міської лікарні, [PERSON] , 1978 р.н. поступила 24.05.19 із певними скаргами на погіршення самопочуття, рекомендовано нагляд та лікування у невропатолога. Сімейного лікаря за місцем проживання /а.с. 22/. У відповідності до копії довідки до акта огляду МСЕК Серія 12ААВ №773330 [PERSON] [INFO] має ІІ групу інвалідності, загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 1 жовтня 2022 року /а.с.6/. Згідно інформації на запит [PERSON] , вбачається, що управлінням соціального захисту населення припинена виплата допомоги [PERSON] від 01.11.2020 на підставі рішення про позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістомст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3ст.181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина першастатті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так за змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надала суду докази, про зміну матеріального або сімейного стану, які б давали підстави для звільнення її від сплати аліментів встановлених рішенням суду. Навпаки, як вбачається з доказів наданих до матеріалів справи позивачка після отримання інвалідності почала отримувати дохід у виді пенсії, до цього часу офіційного доходу не отримувала взагалі, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах (а.с.19). Також позивачем не надано доказів того, що дитина проживає і знаходиться на її утриманні, та того, що вона добросовісно виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до сина [PERSON] , у зв`язку з чим правових підстав для припинення стягнення аліментів на дитину немає. Постанова Черкаського апеляційного суду від 18.08.2020 по справі №703/4681/18 (а.с.16-18), на яку посилається представник позивача, як на підставу того, що [PERSON] утримує дитину, поширюється на правовідносини, які мали місце до червня 2018 року, і не можуть слугувати доказом того, що після позбавлення батьківських прав відповідача, згідно рішення суду, яке набрало законної сили 18.08.2020, позивачка утримує дитину. В той же час із заперечень проти даного позову, які надійшли від третьої особи, служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради, вбачається, що дитина, має інвалідність, потребує дороговартісного та тривалого лікування і знаходиться на повному утриманні батьків відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Таким чином звільнення від сплати заборгованості по аліментах можливе, якщо заборгованість виникла у зв`язку з тяжкою хворобою. Однак, як вбачається з позовної заяви та доданих доказів, аліменти почали перераховуються саме з того часу, як позивач отримала інвалідність ІІ групи, тобто з даного періоду заборгованість не виникла, а навпаки почала зменшуватись. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Зазначені позивачем обставини не можуть слугувати правовою підставою для припинення стягнення з неї аліментів, оскільки в такому разі дитина буде позбавлена можливості отримувати допомогу від матері, на які вона має право відповідно до закону. Крім того, сама ж позивачка в своєму позові визнає, що має утримувати дитину, але заперечує проти стягнення аліментів на користь відповідача, який позбавлений батьківських прав, отже суд вбачає, що позивачкою не правильно обрано спосіб захисту своїх прав та прав дитини шляхом припинення стягнення з неї аліментів в цілому, а також звільнення її від сплати аліментів. Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що позивачем не доведено того, що спільна неповнолітня дитина сторін син [PERSON] , [INFO] - проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, те що вона добросовісно виконує свої батьківські обов`язки. Також відсутні докази нецільового витрачання аліментів, які стягуються з неї на утримання сина [PERSON] , [INFO] , відсутні докази того, що матеріальний стан позивачки погіршився, а також що заборгованість виникла у зв`язку з тяжкою хворобою. Тобто відсутні підстави для висновку суду про те, що на дату звернення з позовом до суду існували, та на даний час існують обставини, що впливають припинення стягнення аліментів та заборгованості, і що є підстави для її звільнення від них. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та заборгованості слід відмовити. Судові витрати по справі, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, слід віднести на рахунок держави, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.180-184,188, 191, 273 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed