Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом вселення та зобов`язання відповідача вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що позивач як і відповідач (її матір) є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] . Протягом останніх двох років, позивач намагалася домовитися із матір`ю та вселитися у квартиру, однак відповідач чинить перешкоди у проживанні в даній квартирі, а саме, встановила нові замки, не впускає у квартиру, не дає ключі, чим свідомо і неправомірно створює умови, за яких позивач не може користуватися спірним житловим приміщенням. У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та вселити її в квартиру [ADDRESS] . Зобов`язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] . Відповідач подала відзив на позов, в якому вказала, що твердження позивача про те, що вона чинить перешкоди їй у користуванні квартирою є надуманими та безпідставними. З 16 лютого 2018 року позивач добровільно залишила квартиру та проживає в брата [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності. 19 вересня 2015 року позивач уклала шлюб разом із [PERSON] 19 лютого 2016 року позивач сама добровільно знялася з реєстрації свого місця проживання, що за адресою: [ADDRESS] . 18 березня 2016 року позивач зареєстрував своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] та на даний час перебуває на обліку в Коростеньській міській раді, як особа, яка потребує покращення житлових умов. Жодних особистих речей позивача в спірній квартирі немає та участі у витратах на утримання квартири позивач не проводить. Крім цього, в спірній квартирі проживає 83-річна мати, яка є інвалідом ІІІ - групи ЧАЕС та потребує сторонньої допомоги. Права позивача як власника, відповідач жодним чином не порушує, а тому, не заперечує проти задоволення позову. Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій вказала, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, оскільки відповідач чинила перешкоди у проживанні позивача в даній квартирі, за яких остання не могла користуватися спірним житловим приміщенням, при цьому, позивач є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] . Таким чином, усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення необхідне позивачу, як співвласнику квартири для того, щоб мати можливість проживати, користуватись та розпоряджатись своїм майном, а також, уникнути подальших конфліктів з відповідачем, що стосуються предмета спору. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому та у відповіді на відзив, просила позов задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні підтримали відзив на позов, не заперечують щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку, що слід задовольнити позов, виходячи з наступних мотивів та підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач є дочкою відповідача, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 27.09.2002 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 273. 19 вересня 2015 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого прізвище позивача після державної реєстрації шлюбу значиться як « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 19.09.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1723. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.10.1995 р., виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації за № [NUMBER], та довідки ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 16.12.2019 р. № 3889, вбачається, що квартира [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] (відповідачу), [PERSON] , [PERSON] (позивачу) та [PERSON] . У судовому засіданні з`ясовано, що на даний час позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Натомість, відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] . Судом встановлено, що з лютого 2018 року позивач не проживає у квартирі [ADDRESS] , у зв`язку із сімейними конфліктами. Між сторонами склалися неприязні стосунки. Позивач не має можливості користуватися даною квартирою через відсутність ключів від вхідних дверей житлового приміщення. Вказані факти підтверджується письмовими показаннями свідків - сусідів [PERSON]. та [PERSON] , складених на підставі акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) ТОВ «Коменерго - Тернопіль» від 16.06.2020 р. Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні даною квартирою, а тому, її слід вселити в квартиру [ADDRESS] та зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] . Суд погоджується з даними аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється співвласником квартири [ADDRESS] . Однак, з лютого 2018 року не проживає у даній квартирі через сімейні конфлікти. Між сторонами склалися неприязні стосунки. Позивач не користується даною квартирою через відсутність ключів від вхідних дверей житлового приміщення. Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що у позивача відсутні ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS] , вона є співвласником даної квартири, що свідчить про створення перешкод у користуванні позивачем своєю власністю, а тому, відповідно до статті 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із статями 80, 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту судом, шляхом вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] та зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved