Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS] . В своїй позовній заяві послалася на те, що їй, [PERSON] , на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] від 10.11.2011 року. З 17.07.1996 у будинку, що належить їй, було зареєстровано місце проживання її брата - [PERSON] , [INFO] , про що в домовій книзі зроблено відповідний запис. Однак, відповідач у її будинку близько десяти років не мешкає. Зазначене підтверджується довідкою Добрівської сільської ради Запорізької області від 02.08.2019 №274. [PERSON] фактично із родиною проживає на території Мелітопольського району де саме їй не відомо, бо вони не спілкуються, приїжджати до Приазовського району він не збирається, що унеможливлює його особисте звернення із заявою про зняття з реєстрації місця проживання. Реєстрація місця проживання у її будинку [PERSON] не дозволяє їй в повній мірі розпоряджатися своїм житлом, що є порушенням права власності. Зняти відповідача з реєстрації у позасудовому порядку немає можливості. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи судовою повісткою та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua/sud0821/ (а.с.а.с.18, 20, 28, 36). Крім того, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення (а.с.31) . Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин: Так, [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] від 10.11.2011 року та копією витягу про державну реєстрацію прав №32330762 від 05.12.2011 року (а.с. 5-6). Згідно копії домової книги , у будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] (зареєстрований 17.07.1996 року) (а.с. 7). У відповідності до довідки, виданої виконавчим комітетом Добрівської сільської ради від 02.08.2019 року № 274, [PERSON] зареєстрована і постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , і має склад сім`ї: 1) дочка - [PERSON] , [INFO] ; 2) брат - [PERSON] , [INFO] (за даною адресою не проживає з 2007 року) (а.с.8). Судом встановлено, що відповідач понад один рік у житловому будинку [ADDRESS] не проживає, хоча залишається в ньому зареєстрованим. Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, між сторонами склалися цивільні правовідносини. Тому при розгляді справи слід керуватися нормами Цивільного кодексу України. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом з тим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів. Так, відповідно до вимог, які викладені в ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідного до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Із цього вбачається, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Відповідно до частини 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім`ї без поважних причин більш одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Таким чином судом встановлено, що відповідач не проживає у вказаному будинку більше одного року та залишається у ньому зареєстрованим, а тому перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю, тому суд вважає можливим визнати - [PERSON] , [INFO] , таким, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved