Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 21 січня 2006 року у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Закарпатській області актовий запис №20, посилаючись на те, що сімейне життя не склалося, разом не проживають, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, збереження сім»ї не можливе. Від даного шлюбу мають трьох дітей ? [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовляється в добровільному порядку утримувати дітей, Просить з відповідача стягнути аліменти на утримання дітей по 1 000 грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно і до досягнення ними повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити, проти винесення зачоного рішення не заперечує Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про час та місце розгляду справи. До суду повернулися конверти з відміткою за закінченням терміну зберігання, що дає суду підстави вважати, що відповідач ухиляється від отримання судової повістки. Беручи до уваги заяву позивача, суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку. Судом встановлено, що між сторонами 21 січня 2006 року у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Закарпатській області актовий запис №20, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ №138828 виданого повторно 05 липня 2016 року (а.с.6). Відповідно до свідоцтв про народження встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження, серії І-ФМ №037462 виданого 15 червня 2006 року, [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження, серії І-ФМ №137366 виданого 17 червня 2009 року та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження, серії І-ФМ №289923 виданого 24 вересня 2014 року (а.с.9-11). З доводів позивача вбачається, що даний шлюб виявився невдалим, сімейне життя не склалося, сторони разом не проживають, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає збереження сім»ї не можливе. Відповідач відмовляється в добровільному порядку утримувати дітей. За відсутності домовленості між батьками щодо утримання дитини, стягнення аліментів проводиться в судовому порядку, з урахуванням основних правил це захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів необхідних для її життєдіяльності, збереження по можливості того рівня життя, який дитина мала тоді, коли проживала з батьками. Враховуючи, що відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку, що слід стягнути аліменти виходячи з розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності з вимогами ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Попович.

Outcome: approved