Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Зазначала, що відповідно до договору купівлі-продажу від 21.07.2017 р., укладеного між нею та [PERSON], вона придбала квартиру за адресою [ADDRESS], у зв'язку з чим вона є власником зазначеної квартири. Відповідач є сином колишнього власника квартири - [PERSON]. Відповідач у зазначеній квартирі не проживає з 2017 року, не користується квартирою, у квартирі відсутні його особисті речі, витрати на утримання квартири не несе, що підтверджується актами ЖБК «Приборист» від 19.09.2017 року № 14 та від 04.09.2018 року № 4. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, наведених в ньому. Надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подав заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справи за його відсутності. Суд, вислухавши встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов пояснення псторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 21.07.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], позивачка є власником квартири [ADDRESS] (а.с. За умовами договору купівлі-продажу квартири (п. п. 2.1.5. п. 2.1. ст. 2 Договору) продавець прийняв на себе обов'язок зняти з реєстрації місця проживання себе та третіх осіб за адресою розташування Квартири до 01 вересня 2017 року. Проте, одина з зареєстрованих осіб - [PERSON] з реєстрації не знявся та на час подачі позовної заяви зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Довідкою ЖБК «Приборист» про перелік зареєстрованих осіб. [PERSON] був зареєстрований за згодою колишнього власника квартири, як член його сімї. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Така правова позиція викладена в Постановах Верховного суду України від 05 листопада 2014 року та від 16 листопада 2016 року. Так, зокрема в постанові Верховного суду України від 16 листопада 2016 року, зазначено, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру, тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім»ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім»ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім»ї власника без поважних причин понад один рік. У порушення вимог договору купівлі-продажу від 21.07.2017р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], відповідач добровільно не знявся з реєстрації за адресою: [ADDRESS] Відповідач у зазначеній квартирі не проживає з 2017 року, квартирою не цікавиться, у квартирі відсутні її особисті речі, витрати на утримання квартири не несе, про що свідчить акт від 01.03.18 р. Суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та ураховуючи те, що позивач є власником спірної квартири, відповідач вимог п. 10 договору купівлі-продажу не виконав, у квартирі не проживає з 2017року, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, ст.ст.317, 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved