Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що позивачка відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 17 листопада 2004 р. номер 2571 є співвласником квартири [ADDRESS], в якій і по сьогоднішній день проживає та зареєстрована в цій квартирі. Разом з позивачкою в даній квартирі зареєстровані дитина позивачки [PERSON], мати позивачки [PERSON] та колишній чоловік [PERSON]. Позивачка зазначила, що з відповідачем не перебуває в шлюбних відносинах. Шлюб було розірвано на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва №759/10679/15-ц від 22.09.2015 р. Відповідач не проживає в даній квартирі з вересня 2014 року коли виїхав до м. Одеси та покинув позивачку з дитиною, позивачці не відомо за якою адресою проживає відповідач. Позивачка зазначила, що при наданні послуг на утримання квартири в розрахунках вказують кількість мешканців - 4 особи, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які позивачка має сплачувати службам за надані їй полуги. Позивачка зазначила, що не бажає оплачувати комунальні платежі за Відповідача, оскільки він не проживає в квартирі, та зважаючи на те, що в позивачки скрутне матеріальне становище, крім того, на її утриманні знаходиться малолітня дитина, яка має інвалідність та матір похилого віку, а тому не має можливості сплачувати послуги відповідача. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, підтвердивши суду вищезазначені обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідач належним чином повідомлений у судове засідання не з»явився, про поважні причини неявки не повідомив, а тому у відповідності до ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності та ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає за можливе позов задовольнити виходячи зі наступного. Судом встановлено, щопозивачка відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 17 листопада 2004 р. номер 2571 є співвласником квартири [ADDRESS], в якій і по сьогоднішній день проживає та зареєстрована в цій квартирі, разом з позивачкою в даній квартирі зареєстровані дитина позивачки [PERSON], мати позивачки [PERSON] та колишній чоловік [PERSON]. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем не перебуває в шлюбних відносинах, шлюб було розірвано на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва №759/10679/15-ц від 22.09.2015 р., відповідач не проживає в даній квартирі з вересня 2014 року коли виїхав до м. Одеси та покинув позивачку з дитиною, позивачці не відомо за якою адресою проживає відповідач. Судом встанволено, що згідно актів ( а.с.7-11,35-39) відповідач не проживає у спрній квартирі з листопада 2014 року. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, натомість як позивача вважає, що вказані правовідносини регулюються Житловим кодексом РСР. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 зі змінами та доповненнями, у справах про визнання наймача або членів його сім»ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з»ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім»ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач з листопада 2014 року не проживає у квартирі за місцем реєстрації, що підтверджено письмовими доказами. На підставі наведеного та

Outcome: approved