Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради про переведення прав забудовника в порядку спадкування, в обґрунтування якого вказала, що 02 червня 2014 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м.Димитров, вул.Чайкіної, буд.23 ( у минулому № 9, 17). За життя померлий склав на її імя заповіт, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області 30.10.2008 року за реєстровим номером 8993, відповідно до якого [PERSON] заповів їй все належне йому майно. Спадкоємці, які мають обовязкову долю в спадщині, відсутні. Вона прийняла спадщину, подавши нотаріусу відповідну заяву. На її звернення про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом постановою державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори від 12.03.2015 року було відмовлено, оскільки в наданому їй договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти включно, посвідченого Красноармійською нотаріальною конторою 22.02.1960 року за реєстровим №1772, щодо спірного житлового будинку, відсутня державна реєстрація прав власності. Оскільки у померлого [PERSON] не виникло право власності на спадковий житловий будинок, вона вважає, що має право в порядку спадкування перевести на себе права, які мав [PERSON], як забудовник житлового будинку, на підставі рішення виконавчого комітету від 29.08.1949 року, яким [PERSON] була надана земельна ділянка площею 600 кв.м для будівництва житлового будинку за адресою: Донецька область, м.Димитров, вул.Чайкіної, б.9 (нині б.23). А також 20.02.1960 року [PERSON] уклав договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, у відповідності до п.9 якого по закінченню будівництва побудовані на земельній ділянці побудови вступають в експлуатацію та становляться особистою власністю забудовника, після визнання прийомною комісією місцевої Ради депутатів трудящих повної готовності побудованих будівель, оформлених актом. Пунктом 15 договору визначено, що договір повинен бути нотаріально засвідчений та зареєстрований у відповідному комунальному господарстві або відповідному бюро технічної інвентаризації. 15.05.1967 року [PERSON] було надано дозвіл на виконання робіт. Тому позивач просить суд визнати за нею у спадковому порядку права забудовника на житловий будинок № 23 по вул.Чайкіної в м.Димитров Донецької області, в порядку спадкування. Позивач [PERSON] до судового засідання не з,явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] міської ради до суду також не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 02.06.2014 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його смерть (а.с.4). Відповідно до рішення виконавчого комітету Ново-Економічної міської Ради депутатів трудящих Красноармійського району від 29.08.1949 року [PERSON] була надана земельна ділянка площею 600 кв.м для будівництва житлового будинку за адресою: Донецька область, м. Димитров, вул. Чайкіної, б.9 (а.с.8). 20.02.1960 року між виконкомом Ново-Економічної міської Ради депутатів трудящих Красноармійського району та [PERSON] було укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти включно, на підставі вищенаведеного рішення виконавчого комітету від 29.08.1949 року про відвід земельної ділянки. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори 22.02.1960 року, реєстр.№ 1772 (а.с.6-7). Згідно за технічним паспортом, виготовленим за станом на 25.12.2008 року, за адресою: м.Димитров, вул.Л.Чайкіної, буд.23, знаходиться житловий будинок загальною площею 57,8 кв.м, у тому числі житловою 22,4 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, У графі власник вказаний [PERSON] (а.с.9-11). Відповідно до інформації комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» [PERSON] міської ради від 11.09.2013 року відомостей про реєстрацію права власності на домоволодіння № 23 (який раніше був № 9, №17) по вулиці Л.Чайкіної міста Димитров Донецької області до 01.01.2013 року в БТІ нема (а.с.13). Відповідно до копії заповіту, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] нотаріального округу Донецької області [PERSON] 30.10.2008 року за реєстровим номером 8993, [PERSON], який мешкав в м.Димитров Донецької області по вул.Л.Чайкіної, б.23, все майно, належне йому на день його смерті та на яке він матиме право за законом, заповів позивачу [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до постанови завідуючої [PERSON] державної нотаріальної контори від 12.03.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок за адресою: м.Димитров, вул.Лізи Чайкіної, б.23, після смерті [PERSON], який помер 02.06.2014 року, так як право власності на вказану нерухомість не зареєстровано у відповідності до ст.182 ЦК України (а.с.12). Згідно даних Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 15.05.2015 року та інформації державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори від 15.05.2015 року на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлого 02.06.2014 року, 22.12.2014 року відкрита спадкова справа № 146/2014 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини. Заповіт від імені [PERSON] посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] 30.10.2008 року за реєстром № 8993. Частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Згідно за ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації. За п.1.6 Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства Юстиції України за №7/5 від 07.02.2002 року, державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Судом встановлено, що померлим на законних підставах було збудовано житловий будинок за адресою: м.Димитров, вул.Л.Чайкіної б.23, але за життя він не ввів його в експлуатацію і не зареєстрував своє право власності. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно за ст.ст.177, 190 ЦК України обєктами цивільних прав є речі, інше майно, результати робіт, послуги, майнові права, тощо. За приписами ч.1 ст.178 ЦК України обєкти цивільних прав можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невідємними від фізичної чи юридичної особи. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі здійснення будівництва згідно із законом та смерті забудовника, всі його права та обовязки як забудовника, входять до складу спадщини. Згідно за п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищеприведене, та те, що інших спадкоємців судом не встановлено, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.177, 178, 182, 190, 331, 1216, 1218 ЦК України,

Outcome: approved