Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 09.08.2008 року вона уклала шлюб з відповідачем, який на теперішній час розірвано рішенням Пологівського районного суду Запорізької області. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час дитина проживає разом з позивачем, окремо від батька. Позивач зазначає, що має намір здійснити перетин лінії розмежування з тимчасово непідконтрольною Україні територією для спілкування дитини з родичами, медичного обслуговування та забезпечувати повноцінний відпочинок дитині в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків, але в пункті перетину кордону їй пояснили, що без згоди батька вона не має можливості вивезти дитину за межі України. Також зазначає, що вона зверталася до відповідача з приводу надання дозволу на виїзд дитини, але батько дитини добровільно відмовляється надати нотаріально засвідчений дозвіл на виїзд дитини без пояснення причини. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон та на тимчасово непідконтрольну Україні територію може бути дозволено на підставі рішення суду, у зв`язку з чим, вона звернулася до суду з даним позовом і просить надати їй дозвіл на перетин державного кордону та перетин лінії розмежування з окупованими територіями Донецької області та АРК без згоди та супроводу батька в будь-який час до досягнення дитиною 16 річного віку. У судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві зазначала про розгляд справи за її відсутності, у разі неявки відповідача не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи також не надходило, у зв`язку з чим, суд визнає причини неявки відповідача неповажними, та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. На підставі ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 23.05.2019 року розірвано (а.с. 8-9). Про те, що позивач та відповідач мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 27.08.2020 року Докучаєвським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (а.с. 5). Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Прав перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами). У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно Правил. Оформлення паспорта здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати згоду на виїзд сина від відповідача, оскільки він проживає окремо від дитини, після припинення шлюбних відносин відповідач уникає спілкування з позивачем, та ухиляється від надання вказаного дозволу. Протилежного відповідачем не доведено. Суд вважає, що тимчасовий виїзд дитини за межі кордону України та на тимчасово непідконтрольну Україні територію наддасть можливість спілкування дитини з родичами, медичного обслуговування та провести повноцінний відпочинок в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що буде здійснено в інтересах дитини, і не буде суперечити діючому законодавству, а також не позбавить дитину права та можливості спілкуватися з родичами. З урахуванням викладеного, для реалізації прав, свобод та інтересів дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved