Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини 19 червня 2015 року за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Заайдарівка, вул. Пролетарська, 4. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що її мати була зареєстрована за адресою: [INFO], але фактично проживала разом із нею за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Заайдарівка, вул. Молодіжна (Пролетарська), 4. Мати через похилий вік та у звязку з хворобою потребувала сторонньої допомоги, а тому вона з серпня 2014 року проживала з позивачем, яка здійснювала за нею догляд, а коли мати померла, - здійснила її поховання. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлової квартири, розташованої у будинку № 1 за № 1 по вул. Партизанській в смт. Новопсков Луганської області, однак державний нотаріус Новопсковського районного нотаріального округу, до якого вона звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину із підстав того, що нею не підтверджено факт постійного проживання зі спадкодавцем на час її смерті, хоча на день смерті матері вона проживала разом із нею, а тому повинна вважатись такою, що прийняла спадщину відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав, просив її задовольнити. Позивач просила у заяві справу розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовну заяву визнали частково, відповідач [PERSON] підтвердила, що на час смерті матері [PERSON] остання проживала з позивачем [PERSON] , однак матір періодично жила з позивачем та відповідачем кожні півроку, влітку к позивача, взимку у відповідача. У 2015 році позивач не віддавала матір відповідачу. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає наступне. Відповідно до паспорту, серії ЕМ № 124750, виданого 19.03.1999 позивач [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження, серії ІV-УР № 1604393, виданого 26.11.1963 Попаснянським РАЦС Луганської області, 28.03.1962 народилася «Водолазская Любовь Ивановна» (російською мовою), де в графі «мати» вказана «Водолазская Мария Стефановна» (російською мовою). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00017686530 від 21.02.2017, 21.09.1985 Заайдарівською сільською радою Новопсковського району зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 20. Відповідно до рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 27.03.2012 шлюб між [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21.09.1985 Заайдарівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, розірвано. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії І-ЕД № 470085, виданого 22.06.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новопсковського РУЮ у Луганській області, 19.06.2015 померла [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на житло, від 12.11.1993, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Бажаючи отримати свідоцтво на спадщину та реалізувати свої спадкові права, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу від 21.03.2016 позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій: видачі свідоцтва про право на спадщину. Актом підтвердження проживання № 274 від 22.06.2015 встановлено, що [PERSON], яка померла 19.06.2015, з серпня 2014 року проживала без реєстрації з донькою [PERSON] за місцем проживання останньої: Луганська область, Новопсковський район, с. Заайдарівка, вул. Пролетарська, 4, вели спільне господарство. Відповідно до Довідки № 540 від 22.06.2015, виданої виконкомом Заайдарівської сільської ради Новопсковського району, [PERSON] дійсно здійснила поховання [PERSON], яка померла 19 червня 2015 року. На час смерті [PERSON] проживала разом з [PERSON] за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Заайдарівка, вул. Пролетарська, 4, вели спільне господарство. Актом підтвердження непроживання від 27.11.2016 встановлено факт непроживання [PERSON] за адресою: Луганська область, смт. Новопсков, вул. Партизанська, 1/1, з 04.08.2014 по 19.06.2015. Згідно довідки виконкому Новопсковської селищної ради № 5934 від 05.12.2016, [PERSON], яка померла 19.06.2015, була зареєстрована, але не проживала за адресою: [INFO], з 04.08.2014 по 19.08.2015, виписана у звязку зі смертю. Відповідно до свідоцтва про народження, серії ІV-УР № 1604392, виданого 26.11.1963 Попаснянським РАЦС Луганської області, 28.03.1962 народилася «Водолазская Светлана Ивановна» (російською мовою), де в графі «мати» вказана «Водолазская Мария Стефановна» (російською мовою). Згідно довідки № 180 від 02.02.2017, виданої виконкомом Заайдарівської сільської ради, [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Актом обстеження проживання № 61 від 25.01.2017 [PERSON] підтверджено факт проживання [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Заайдарівка, провул. Піщаний, 1, в період з квітня по жовтень 2014 року. Постановою державного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу від 26.01.2017 відповідачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій: видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропущеним строком для прийняття спадщини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON], яка померла 19.06.2015, дійсно на момент смерті проживала з позивачем за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Заайдарівка, вул. Молодіжна (Пролетарська), 4, до дня смерті останньої. Зі слів чужих осіб їм відомо, що позивач не віддавала матір відповідачу, однак чи відповідач робила якісь дії щодо проживання разом з матірю свідкам не відомо. Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла; довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Отже, враховуючи приписи вказаного законодавства, слід дійти висновку, що постійним місцем проживання є житло, в якому особа проживала понад 6 місяців. Матеріалами справи встановлено, що померла [PERSON] проживала понад шість місяців без реєстрації за місцем проживання позивача [PERSON] Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно роз'яснень, які містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за вих. № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Суд не приймає доводи відповідача про те, що мати проживала півроку то з однією донькою, то з другою. Хоча цей факт сторонами не оспорюється, однак враховуючи наведене вище законодавство, позивач постійно проживала з померлою матірю на час відкриття спадщини, що не спростовано відповідачем та визнано ним у судовому засіданні. Надані позивачем докази щодо підтвердження факту її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини перевірені і досліджені судом, підтвердженні показаннями свідків, суд вважає їх достатніми для встановлення факту того, що позивач [PERSON] проживала зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Заайдарівка, вул. Пролетарська, 4, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Згідно ч. 1 ст. 88\~ ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 275,60 грн., що підтверджується квитанцією № 4 від 09.12.2016 та інформацією Управління Державної казначейської служби України у Новопсковському районі Луганської області про зарахування коштів у сумі 275,60 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Оскільки судовий збір за даним позовом на час звернення з ним становив 551,20 грн., за ухвалою суду від 04.01.2017 позивачу було зменшено сплату судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в частині, яка була зменшена.

Outcome: approved