Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Вимоги заявника мотивовано відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій оскільки, оскільки з поданих документів вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] - неможливо, тому що [PERSON] пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, крім того з наданих представником заявника документів вбачається, що документом, який підтверджує право власності на Ѕ частину житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] є рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13.12.2004 року, яким визнано право власності за померлим батьком заявниці [PERSON] , однак зазначене право власності не зареєстровано. Крім того, дошлюбне прізвище спадкоємця записано як « [PERSON] » а спадкодавця « [PERSON] », що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Від представника позивача надійшла заява, в якій вимоги позову, остання підтримала повністю та просила суд здійснювати розгляд без її участі та участі позивача. Від відповідача надійшлав заява, в якій вимоги позову, він винав повністю та просив суд здійснювати розгляд без його участі. Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено: [INFO] у віці 84 років померла [PERSON] , місцем її смерті є Донецька область Великоновосілківський район село Красна поляна, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.01.2016 року серії [NUMBER] , видане виконкомом Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області (а.с. 18). Згідно свідоцтва про народження позивача серія [NUMBER] від 04.08.1954 року та свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] померла [PERSON] доводиться матір`ю позивачці [PERSON] (а.с. 16-17) Згідно рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13.12.2004 року власником Ѕ житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , батько позивачки (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті його дружина [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності за ним на житловий будинок, що свідчить про те, що остання фактично прийняла спадщину після нього, шляхом вступу в управління майном. Згідно посвідчувального напису районного бюро технічної інвентаризації від 28.12.1995 року - Ѕ житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (російською мовою)(а.с.7). Згідно постанови приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Богатченко Людмилою Валентинівною пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, крім того з наданих представником заявника документів вбачається, що документом, що підтверджує право власності на Ѕ частину житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] є рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13.12.2004 року, яким визнано право власності за померлим батьком заявниці [PERSON] , однак зазначене право власності не зареєстровано. Крім того, дошлюбне прізвище спадкоємця « [PERSON] » а спадкодавця « [PERSON] », що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.21). Крім того, із наданих суду Свідоцтва про народження позивача (а.с. 16) шлюб позивача ( а. с. 17) вбачається, що [PERSON] (російською) є донькою [PERSON] (російською) , зазначене свідчить, що різниця у прізвищах в свідоцтві про шлюб позивача та свідоцтві про смерть її матері пов`язано з неякісним перекладом прізвища спадкодавця з російської на українську мову. Таким чином, судом встановлено, що позивач позбавлений в установленому законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема житлового будинку та земельної ділянки для обслуговування будинку господарських будівель та споруд. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України). Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до вимог ст.ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і неприпинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України визначено черговість спадкування за законом . Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так виходячи із змісту наведених норм і відповідно до встановлених у даній справі обставин, неможливість виправлення розбіжностей при видачі правовстановлюючих документів на нерухоме майно в позасудовому порядку не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N 1. У той же час, у відповідності до дійсного змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками, які правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту договору, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved