Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 14 жовтня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю. Зазначає, що на даний час шлюбні стосунки між нею та відповідачем фактично припинені з липня 2015 року. Переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам відповідача. Зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач достовірно знав про час та місце судового розгляду справи, але до суду не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав. Відповідно до вимог ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 жовтня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 420, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕЛ № 057445, виданим 19.04.2011 року (а.с. 05). Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією Свідоцтва про народження серії І-КЕ № 044202 (а.с. 07). Подружні стосунки між сторонами фактично припинені з липня 2015 року. На даний час подружжя проживає окремо, не веде спільного господарства, шлюб існує формально, дитина проживає разом з матірю. За таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ст. 112 СК, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено, відповідач на даний час не працює. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги доводи позивача, виходячи з позиції розумності, суд приходить до висновку про стягнення на утримання неповнолітньої дитини аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення нею повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved