Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, у якому прохала стягнути з відповідача на її користь щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 4 000 грн., починаючи з дня подання заяви 15 квітня 2020 року і до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначила, що 09 жовтня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] . Після укладення шлюбу поступово їй стало зрозуміло, що у них з чоловіком кардинально різні погляди на життя, його відношення до неї як дружини та матері його дитини не укладалося в рамках її поглядів на спільне життя, тому з жовтня 2019 року вони проживають окремо. Син проживає з нею, всі обов`язки щодо утримання та виховання дитини вона несе самостійно, оскільки чоловік ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини та добровільної сплати аліментів. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Ухвалою суду від 17 червня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позов визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів у розмірі 2 000 грн. Зазначив, що у березні 2020 року до бухгалтерії прокуратури Полтавської області подав заяву про те, щоб з квітня 2020 року з його заробітної плати проводили відрахування на утримання сина [PERSON] , [INFO] , через відділення АТ «Укрпошта». Кошти із його заробітної плати відраховувалися позивачці, але за квітень 2020 року повернулися не врученими. Крім того, із жовтня 2019 року по березень 2020 року ним вживалися заходи щодо надання матеріальної допомоги в добровільному порядку. Упродовж двох місяців з жовтня 2019 року йому не заборонялося надавати матеріальну допомогу та спілкуватися з дитиною, але потім позивач почала створювати перешкоди у спілкуванні із сином для нього та його батьків, тому він змушений звернутися до служби у справах дітей. На ім`я сина був придбаний абонемент для відвідування спортивного клубу « СпортЛайф » із басейном, який був дійсний до липня 2020 року. Все це підтверджує, що він вживав заходів для спілкування із сином, піклувався про його фізичний і духовний розвиток, матеріальне забезпечення в той час, коли він з ним не проживав. Також вважає, що позивач не надала суду доказів, які б підтвердили необхідність надання коштів на утримання сина лише з нього у розмірі 4 000 грн. щомісячно, та що на утримання їхньої дитини необхідно витрачати 8 000 грн. щомісячно. Зазначив, що добровільно надає матеріальну допомогу з квітня 2020 року у розмірі 2 000 грн. щомісячно, а тому ці кошти повинні бути враховані судом. Окрім того, з середини червня 2020 року відновлено його спілкування із сином та за цей період ним придбавалися для дитини різні речі. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначила, що кошти, які перераховував [PERSON] через невідомий рахунок в мережі «Укрпошта» вона не отримувала. Вважає, що [PERSON] міг перерахувати кошти на її особистий рахунок, який йому відомо через Приват 24 або шляхом відкриття рахунку на ім`я дитини, якби хотів дійсно виконувати свій батьківський обов`язок. Також вказала, що придбання речей дитині протягом дня, коли відповідач проводить час разом із дитиною, є цілком логічним. Службі у справах дітей відповідач зазначав, що у січні 2020 року він перебував на відпочинку закордоном, що свідчить про те, що він має фінансову можливість утримувати дитину. Придбання абонемента для спортивного клубу здійснено 18 квітня 2019 року, коли вони проживали однією сім`єю, відповідач перебував у декретній відпустці офіційно, але вдома його не було, а вона вимушена була працювати. Крім того, дитина неодноразово хворіла та потребувала коштів на лікування. Вважає, що 2000 грн. є недостатнім розміром аліментів для утримання дитини, що підтверджує проведеним нею розрахунок, згідно якого дитина потребує щомісяця 11 704 грн. 37 коп. витрат на утримання. Від відповідача до суду надійшли заперечення, в яких вказано, що він інформував [PERSON] про перерахунок їй грошових коштів як по телефону, так і при особистому спілкуванні, на що вона повідомляла, що офіційно кошти отримувати не буде. Також він не володів інформацією про рахунки [PERSON] у банківських установах. Коли він перебував у декретній відпустці дитина повністю знаходилася на його утриманні за рахунок його збережень, а після закінчення декретної відпустки, дружина забрала сина до себе та з грудня 2019 року не дозволяла йому спілкуватися з сином. Вважає, що розрахунок потреб дитини на суму 11 704, 37 грн. не доведений належними доказами. Вважає, що 2000 грн. щомісячно на утримання дитини буде достатньо, а деякі вказані позивачем витрати можуть бути зменшеними. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково у розмірі 2 000 грн., з підстав вказаних у відзиві та запереченнях. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 жовтня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області 09 жовтня 2013 року, актовий запис № 1527 (а.с. 5) . Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Київським районним у м.Полтаві відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області 04 жовтня 2016 року, актовий запис № 1354 (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 4 000 грн. щомісячно. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно положень частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] . Батько дитини [PERSON] проживає окремо, зобов`язаний утримувати дитину відповідно до ст. 180 СК України. При цьому відповідач є особою працездатного віку, здоровим, має постійне місце роботи та стабільний дохід. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дитини, матеріальне становище дружини, те, що відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи та сталий дохід, на утриманні інших осіб не має, суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі. При цьому, суд враховує, що [PERSON] написав заяву на добровільне відрахування аліментів із його заробітної плати у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з квітня 2020 року, але [PERSON] вони не отримані (а.с.45, 133). Також судом спростовуються доводи відповідача щодо не підтвердження належними доказами розрахунку необхідних витрат на утримання дитини, оскільки до матеріалів справи додано Консультаційні висновки спеціалістів виданих у січні, лютому, березні, серпні 2020 року, з яких слідує, що [PERSON] хворів на ГРВІ, ринофарингіт, трахеобронхіт, Ацетономічний синдром, алергічний дерматит (а.с.116-121), а також матеріали, які свідчать, що дитина відвідує басейн ФК «Спорт Лайф» і вартість спортивно-оздоровчих послуг становила у 2019 році 4 414 грн. на рік (а.с.40-41). Також такими, що забезпечують належне утримання дитини вказані інші витрати на одяг, взуття, харчування, фізичний та духовний розвиток. Із наданої представником відповідача [PERSON] відповіді на її адвокатський запит від 15.10.2020 року № 07-4825-20 з Полтавської обласної прокуратури слідує, що розмір заробітної плати [PERSON] станом на 11.09.2020 року складається із посадового окладу у сумі 5 730 грн. та надбавки за вислугу років 25 % у сумі 1432, 50 грн. Разом з цим із вказаної довідки не вбачається, який розмір заробітної плати було нараховано [PERSON] у 2020 році (а.с.133). Таким чином, суд вважає обгрунтованим та достатнім заявлений розмір аліментів, який, на думку суду, є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини та є не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved