Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Судові витрати покласти на відповідача. Позов обґрунтувала тим, що [INFO] у неї народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 11 червня 2013 року шлюб між нею та відповідачем розірваний, а також з [PERSON] на її користь на утримання сина стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу відповідача. По виплаті аліментних платежів існує заборгованість. Таким чином відповідач сина [PERSON] не бачив з 2015 р., матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, протягом тривалого часу відповідач жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує. Про місцезнаходження та спосіб життя відповідача їй невідомо. В судовому засіданні позивач [PERSON] участі не брала та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, обґрунтувавши позицію доводами викладеними в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях участі не брав, будучи повідомленим про розгляд справи у встановленому законом порядку відповідно до ч. 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без його участі від нього не надходило. Відзив на позов не подав. Представник органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні участі не брав, про що надав відповідного листа. Представник органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області в судовому засіданні участі не брав, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі представника, просив вирішити справу на розсуд суду. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за його відсутності та ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши надані суду документи, з`ясувавши правову позицію позивача, встановивши наявність достатніх для того законних підстав, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Так, відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі досліджених в судовому засіданні документів, оцінивши їх як належні та допустимі докази, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження та є достовірними. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , батьком - [PERSON] , що підтверджується копією повторно виданого 28.07.2018 свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 156 від 24.04.2007 року (а.с. 5). Син [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією акту обстеження житлово-побутових умов від 26.12.2018 (а.с. 9), довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеними особами (а.с. 10, 11). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 11 червня 2013 року (копія рішення а.с. 12, 13-14). За рішенням суду з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу відповідача, починаючи стягнення з 09.04.2013 р. до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується рішенням суду (копія рішення а.с. 12, 13-14). Згідно довідки-розрахунку від 04.03.2019 р. заборгованість [PERSON] по виплаті аліментних платежів за період з 09.04.2013 р. по 28.02.2019 р. складає 114320,49 грн. (а.с. 15, 16). Луганським міським відділом державної виконавчої служби видано довідку від 05.03.2019 № 1765 в тому, що [PERSON] не отримувала аліментів з [PERSON] за період з 09.04.2013 по 28.02.2019 згідно з виконавчим листом № 437/5637/13-ц від 11.03.2013 (а.с. 17). Згідно інформаційної довідки зі школи І-ІІІ ступенів Деснянського району м. Києва, [PERSON] навчається в школі в 3-Б класі з січня 2016 р., на даний момент навчається в 6-А класі. Мати [PERSON] відвідує всі батьківські збори, приймає активну участь в позашкільних, виховних заходах, систематично приходить до навчального закладу, цікавиться навчанням своєї дитини. Вихованням дитини займається лише мама. Тато [PERSON] до школи не з`являвся, по телефону навчанням та поведінкою сина не цікавиться, батьківські збори не відвідує (а.с. 8). Згідно висновку органу опіки та піклування від 03.10.2019 № 5284, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . вбачається недоцільним, оскільки відповідач проживає в м. Луганськ, на території, яка на даний час непідконтрольна українській владі і де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, отже вивчити та оцінити ситуацію, вислухати думку та позицію відповідача неможливо. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який може застосовуватися у виняткових випадках, а саме при доведеності винної поведінки, в даному випадку, батька дитини. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, а саме: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, відповідно до положень п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 р. ЄСПЛ звертає увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Судом також встановлено, що на час розгляду справи неповнолітній [PERSON] проживає з матір`ю, виховується нею та перебуває на повному її утриманні, а батько дитини [PERSON] своїх батьківських обов`язків не виконує, що в свою чергу свідчить про умисне ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, що не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Жодних доказів на спростування обставин викладених позивачем відповідачем не надано. За таких обставин, суд оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду знайшли своє повне підтвердження доводи позивача про те, що [PERSON] умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням та розвитком дитини, що свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення його батьківських прав, він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved