Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Красноармійськвугілля» (далі за текстом ДП «Красноармійськвугілля») про стягнення моральної шкоди у звязку зі смертю фізичної особи, в обґрунтування якого вказала, що її чоловік [PERSON] у період з 12.08.1970 року по 06.03.1999 року працював на шахтах відповідача на різних посадах з повним робочим днем під землею. 06.03.1999 року внаслідок аварії її чоловік загинув на робочому місці в шахті ім.А.Г.Стаханова, правонаступником якої є ДП «Красноамійськвугілля», про що був складений акт № 56 від 17.03.1999 року за формою Н-1, згідно якого смерть повязана з нещасним випадком на виробництві. В результаті загибелі її чоловіка вона зазнала моральної шкоди, яка їй не призначалася та не виплачувалася та яка полягає в її душевних стражданнях від звістки про таку трагічну подію та під час поховання чоловіка. Зі смертю її чоловіка змінився звичайний спосіб та образ її життя, адже на день смерті чоловіка в них було дві неповнолітні дитини, яким необхідна була турбота та допомога батька. Протягом тривалого часу вона знаходилася у стані відчаю, страху перед майбутнім, зі смертю її чоловіка змінився звичайний життєвий уклад, сімейно-побутові відносини. Сильні душевні страждання, зумовлені сильним почуттям любові до чоловіка викликають в неї проблеми зі здоровям. Вона відчуває психологічний дискомфорт, значне порушення душевної рівноваги, яке виразилося у почуттях постійної тривоги, роздратованості, пригноблювання та порушення сну, стала замкнутою, що перешкоджає повноцінному спілкуванню з близькими та родичами, друзями та знайомими. Вона відчуває самотність у звязку з втратою близької для неї людини, до якої вона мала почуття любові та на якого мала велику надію. Відтепер їй потрібні значні додаткові зусилля для організації свого життя. Все це постійно негативно впливає на її душевний стан, є причиною сильних моральних страждань, які вона оцінює у 500000 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй смертю чоловіка, 500000 грн. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність, наполягаючи на позові. Представник відповідача ДП «Красноармійськвугілля» [PERSON] до судового засідання також не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, про часткове визнання позовних вимог, надавши письмові заперечення, відповідно до яких вказав, що згідно акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акту встановлення факту нещасного випадку на виробництві за формою Н-1 однією з причин смертельної травми [PERSON] явилось порушення загиблим Правил небезпеки у вугільних шахтах. Тому із вказаною позивачем сумою моральної шкоди не може погодитися, оскільки вона не враховує вимоги розумності та справедливості. Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Димитрові Донецької області до судового засідання також не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність та про ухвалення рішення на розсуд суду. Дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] з 25.07.1970 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Відповідно до довідки відповідача [PERSON] працював на шахті імені [PERSON], правонаступником якого є ДП «Красноармійськвугілля», в якості електрослюсаря підземного, загинув у шахті 06.03.1999 року (а.с.8). Смерть [PERSON] 06.03.1999 року підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.5). 17.03.1999 року після проведення розслідування нещасного випадку на виробництві, який трапився з [PERSON] 06.03.1999 року на робочому місці під час виконання трудових обовязків в шахті ім.А.Г.Стаханова, комісією було складено акт про нещасний випадок, повязаний на виробництві, за формою Н-1 № 56 (а.с.6-7). Згідно протоколу засідання комісії, призначеною наказом по Донецькому теруправлінні Держнаглядохоронпраці України від 06.03.1999 року № 122 для розслідування причин нещасного випадку, який стався на шахті ім.А.Г.Стахнова, від 12.03.1999 року комісією були розглянуті питання матеріального забезпечення сімї загиблого [PERSON], поліпшення житлово-комунальних умов та надання іншої допомоги (а.с.53). Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоровя людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Позивач не знаходилась у трудових відносинах з відповідачем, тому правовідносини щодо відшкодування спірної шкоди повинні регулюватися нормами Цивільного кодексу, чинного на час виникнення спірних правовідносин, тобто на час загибелі [PERSON] Згідно за ст.4401 ЦК України 1960 року, яка діяла на час нещасного випадку, моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше 5 мінімальних розмірів заробітної плати. Суд вважає, що діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, повязані з безповоротною втратою її близької людини, з якою вона прожила у шлюбі майже 25 років, відчуттям самотності, які є прямим наслідком нещасного випадку, в результаті якого загинув [PERSON], працюючи у шкідливих і небезпечних умовах праці на вугільному підприємстві. Втрата чоловіка викликає певні зміни у житті позивача. Вона втратила годувальника, будучи на час його загибелі безробітною та залишившись з двома дітьми, що вбачається з вищенаведеного протоколу засідання комісії, що спонукало позивача вирішувати матеріальні та побутові проблеми. Все це примушує позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину зазнаваних позивачем душевних страждань з приводу втрати дорогої їй людини, безповоротність цієї втрати, тяжкість вимушених змін у її житті, тривалість негативних наслідків, а це втрата назавжди спілкування з чоловіком та можливості отримання від нього моральної підтримки, батьківської опіки для їх дітей. Але сума, заявлена позивачем у 500000 грн, механізм розрахунку якої позивач не навела, є завищеною і не відповідає отриманим нею моральним стражданням. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості, вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 100000 грн у відшкодування моральної шкоди. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача. Враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави пропорційно задоволених вимог у сумі 110 грн 24 коп. На підставі ст.153 КЗпП України, ст.4401 ЦК України 1960 року,

Outcome: partial