Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 28 серпня 2010 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано відділом РАЦС Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 40. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Останні три місяці вона з відповідачем не проживають разом. З цього часу відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на утримання дитини не надає, з даного приводу вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України вона має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Позивач вважає, що розмір аліментів з відповідача на її утримання до досягнення їх донькою 3 років повинен складати 400 грн. щомісячно, тому що саме такий розмір стягнення з відповідача дозволить забезпечити нормальні умови для життя. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах. Відповідач у судовому засіданні проти позову частково заперечує, а саме в частині суми стягнення аліментів на утримання дружини, мотивуючи тим, що на сьогоднішній день з нього уже стягнуто судом аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх його доходів, а також позивач у справі на даний час працює і отримує заробітну плату. Тому просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дружини в сумі 100 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши відповідача, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню, мотивуючи наступним. Судом встановлено, що сторони у справі від укладеного 28.08.2010 року шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Томаківського РУЮ, мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що також підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 28.08.2012 р. Із вказаного свідоцтва про народження дитини вбачається, що сторони у справі дійсно є батьками малолітньої дитини. Довідка Томаківської селищної ради про склад сім'ї позивача [PERSON] від 27.02.2014 року за вих. № 338 є підтвердженням того факту, що малолітня дитина [PERSON] дійсно проживає разом з матір'ю, яка є позивачем у справі. Згідно до ст.ст.180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На утримання дитини стягуються аліменти в частині від доходів й/або у твердій грошовій сумі. Відповідач зобов'язаний утримувати дітей до їх повноліття. В зв'язку з чим, 26.03.2014 року Томаківським районним судом дійсно було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON], який є відповідачем у даній справі, аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, таким, що потребує матеріальної допомоги, за умови, що інший із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами 2, 3 ст.80 СК України передбачено, що розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, що безумовно є підставою для стягнення аліментів в примусовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надала суду належні та допустимі докази, довела суду їх переконливість, а також довела обставини, на які посилалася як на підставу своїх вимог. Вiдповiдно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуєтъся на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Пунктом 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», встановлено, що максимальний розмір відрахувань на сплату аліментів не може перевищувати 50 відсотків доходів платника, як і передбачено частиною 4 статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.1 ст. 70 цього Закону розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків. В даному випадку суд вбачає, що розмір стягнення аліментів з відповідача не буде перевищувати 50 % доходів відповідача. З долученої відповідачем до матеріалів справи довідки, наданої відділом освіти Томаківської районної державної адміністрації від 17.02.2014 р. № 40, вбачається, що відповідач дійсно працевлаштований, він працює вчителем у Настасівській ЗОШ та отримує заробітну плату, при цьому суд вбачає, що середньомісячна заробітна плата складає 2774,77 грн. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що є законні підстави для часткового задоволення позову, оскільки позивач здійснює догляд за малолітньою дитиною, відповідач має постійне місце роботи, тобто має регулярний заробіток, доказів неможливості утримувати також дружину суду не надав, тому може надавати матеріальну допомогу на її утримання, але матеріальної допомоги на утримання останньої не надає, тобто ухиляється від обов'язків по її утриманню, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача, у твердій грошовій сумі 300 грн., починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення донькою [PERSON] 3-х річного віку. Відповідно до ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача у справі, в розмірі передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial