Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила в порядку поділу майна подружжя стягнути із [PERSON] компенсацію за 2/3 частки будівельних матеріалів, які були використані для будівництва житлового будинку № 42 по вул. Бикова в с. Велика Северинка Кіровоградського району з надвірними побудовами: гаражем, підвалом, літньою кухнею, сараєм, огорожею, в розмірі, що буде визначений висновком судової оціночно-технічної експертизи, стягнути із [PERSON] грошову компенсацію за 1/2 частку грошових коштів, отриманих в кредит в ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 7000 грн., а також судові витрати по справі. Вказаний будинок належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Тому вважає за необхідне стягнути із відповідача в порядку поділу майна свою частину. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, надав до суду письмові пояснення. Свою позицію аргументували тим, що будинок був побудований батьками позивача до укладення сторонами шлюбу 21.06.2003. За час шлюбу позивачем був збудований лише сарай із шлакоблоку. Відповідач [PERSON] працював і забезпечував сімю, а картковий рахунок позивач [PERSON] використовувала для отримання соціальних виплат на дитину, а про оформлення овердрафту позивача не повідомляла. Про існування боргу та час його виникнення відповідачу нічого не відомо. Відповідач [PERSON] визнав позов частково, допитаний як свідок пояснив, що дійсно проживав у шлюбі із позивачем [PERSON] із 2003 року по 2013 рік. Його батьками в період із 1992 по 1998 рік був побудований будинок в селі Велика Северинка, по вул. Бикова, 42. Він разом із дружиною [PERSON] вселився у вказаний будинок приблизно в 2006-2007 роках. В 2005 році до будинку були проведені світло та газ, в 2006 році зробили санвузол в будинку. Йому відомо, що у позивача була кредитна картка, проте він кошти із кредитного рахунку не знімав. Свідок [PERSON] пояснила суду, що їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] одружилися в 2003 році та проживали разом до 2011 року. Їй відомо, що «коробка» будинку була готова на час момент весілля, а пізніше подружжя [PERSON] почало добудовувати будинок разом. Будувати допомагали батьки кожного із подружжя. В 2013 році сталася пожежа. [PERSON] оформила кредитну карту, якою користувався із [PERSON]. Кредит погашався із дитячої пенсії. Кожного року вона надавала кошти на ремонт будинку, придбання меблі. Зараз [PERSON] доступу до будинку не має. Свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] є його донькою. Він допомагав коштами на ремонт спірного будинку, в якому проживала його донька із чоловіком [PERSON]. На момент весілля в середині будинку нічого не було. Поступово ремонтували кімнати, штукатурили, проводили газ, воду, тощо. Нещодавно в будинку поставили огорожу. На грудень 2013 року житловий будинок був повністю добудований. Його донька брала в кредит 16\~000 грн., які виплачує до цього часу. Свідок [PERSON] пояснила суду, що в 1992 році її старший син [PERSON] подав заяву до сільської ради, щоб йому виділили земельну ділянку. В 1994 році на вказаній земельній ділянці їхня сімя збудувала стіни будинку, в 1998 році вкрили шифером будинок. Пізніше вказаний будинок подарували [PERSON]. Вона придбала у кредит газову колонку. [PERSON] збудував новий забір. Щодо кредиту, який оформлений на [PERSON], то їй ніхто про це не повідомляв. Після розірвання шлюбу [PERSON] забрала холодильник, пральну машинку. У будинок [PERSON] із дружиною поселилися приблизно в 2006 році. Свідок [PERSON] пояснив суду, що є братом позивача [PERSON]. Їхні батьки почали будувати будинок на початку 1990-х років. Пізніше вже у 2000-х роках [PERSON] добудував новий сарай, цегляну огорожу з однієї із сторін. Але будівельні матеріали допомагали купувати їхні батьки за свої кошти. [PERSON] вселився у вказаний будинок разом із дружиною приблизно в 2005-2006 роках. Свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] є його сином. Спірний будинок будував він. Йому допомагали його родичі в 1993-1998 роках. Він купував будівельні матеріали. До весілля [PERSON] в 2003 році будинок вже був зведений, там вже було проведене світло. Кошти на газовий котел давали в рівних долях батько [PERSON] та їхня сімя. Пізніше [PERSON] самостійно будував сарай та огорожу, проте він давав кошти на шлакоблоки і шифер. Свідок [PERSON] пояснила суду, що в 1978-1979 роках вона придбала вікна, які потім продали [PERSON] в 1993-1995 роках. Вказані вікна були встановлені [PERSON] на спірний будинок. Після 2000-го року вона брала участь у толоці, коли у спірному будинку робили підлогу. Свідок [PERSON] пояснив суду, що товаришує із батьком позивача [PERSON]. Він у 1993-1995 роках допомагав будувати будинок [PERSON]. Разом із [PERSON] вони звели коробку, накрили дахом, зробили оздоблювальні роботи в середині. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знає подружжя [PERSON], а також батьків [PERSON]. Їй відомо, що батьки [PERSON] брали землю для будівництва будинку своєму старшому синові, проте пізніше подарували будинок [PERSON]. Будинок зводила сімя [PERSON], допомагали двоюрідні брати. Свідок [PERSON] пояснила суду, що батьки позивача [PERSON] взяли землю для будівництва будинку своєму старшому синові, де збудували будинок. Пізніше віддали вказаний будинок [PERSON]. Пізніше після заселення в будинок [PERSON] самостійно добудував сарай. Відповідно до встановленого ст. 11 ЦПК принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, за допомогою належних та допустимих доказів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. В судовому засіданні встановлено наступне. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2013 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21.06.2003 Великосеверинівською сільською радою Кіровоградського району (а.с. 7). 22.10.2013 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного (а.с. 8-11). Згідно із копією довідки квартального комітету № 27 Кіровського району м. Кіровограда від 15.10.2013 [PERSON] проживає [INFO], разом із донькою [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 17.10.2011 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2344 гектарів, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Велика Северинка, вул. Бикова, б. 42 (а.с.\~38-39). Рішенням Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 65 від 29.06.2005 надано дозвіл на оформлення документів на самовільне будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: с. Велика Северинка, вул. Бикова, б. 42 (а.с. 40). Згідно із висновком ОКП «Кіровоградське ООБТІ» №\~4-647 від 25.03.2008 для вирішення питання про прийняття в експлуатацію житлового будинку з надвірними будівлями та узаконенням самовільного будівництва власнику [PERSON] запропоновано звернутись в райахітектуру з виготовленим технічним паспортом та довідкою про належність. В технічному паспорті від 22.03.2011 означений будинок та інші будівлі домоволодіння № 42 о вул. Бикова в с. Велика Северинка (а.с. 41-46). Відповідно до рішення Великосеверинівської сільської ради № 196 від 30.04.1992 [PERSON] надано у довічне успадковане володіння земельну ділянку, розміщену по вул. Бикова, під №6 (в подальшому номер змінений а.с. 39) в с.\~Северинка (а.с. 43). Згідно із висновком експерта № 1068, 1069 від 02.09.2015 дійсна ринкова вартість будівельних матеріалів, з яких складається не введений в експлуатацію житловий будинок № 42 по вул. Бикова в с. Велика Северинка Кіровоградського району Кіровоградської області з надвірними побудовами: гаражем, підвалом, літньою кухнею, сараєм, огорожею, на момент проведення експертизи може становити 431\~750 грн., без урахування ПДВ. Дійсна залишкова вартість будівельних матеріалів, з яких складається сарай літ. «б» в домоволодінні за адресою: с. Велика Северинка, вул. Бикова, 42, може становити 35\~440 грн.. Дійсна (залишкова) вартість будівельних матеріалів, з яких складається частина огорожі (з цегли) в спірному домоволодінні може становити 8\~617 грн. Визначити, в якому році, а саме в 2003-2013 роках чи раніше в 1992-1998 роках були використані будівельні матеріали для будівництва спірного житлового будинку з надвірними побудовами: гаражем, підвалом, літньою кухнею, сараєм, огорожею, не можливо (а.с. 141-151). У ст. 60 Сімейного кодексу України зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, факт набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Ні дружина, ні чоловік не зобовязані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, разом з тим заінтересована особа може довести, що майно було придбане у шлюбі, але за її особисті кошти. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). Частиною 1 ст. 24 КпШС України (діяв на час виникнення правовідносин) передбачено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Аналогічна норма викладена в п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 22, 23, 24 постанови N\~11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: вартість майна, яке підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя. Вирішуючи питання про визнання спірного будинку спільною сумісною власністю суд виходить із такого. В ході судового розгляду справи встановлено, що будинок збудований до одруження [PERSON] та [PERSON], що підтверджується як показаннями свідків, так і матеріалами справи: копії накладних (а.с. 61-62), надані фото (а.с. 37). А тому суд не може визнати будівельні матеріали, використані при будівництві будинку, обєктом спільної сумісної власності подружжя, відповідно відмовляє в цій частині позову. Проте сарай (літ. «б») та частина огорожі (з цегли) в домоволодінні за адресою: с.\~Велика Северинка, вул. Бикова, б. 42, були зведені під час шлюбу позивача і відповідача, про що зазначає і відповідач [PERSON], а тому суд визнає будівельні матеріали, використані при будівництві сараю та частини огорожі спільною сумісною власністю та вважає обґрунтованими вимоги позивача [PERSON] на 1/2 вартості будівельних матеріалів, які використані при будівництві вказаних обєктів. У цьому конкретному випадку матеріали справи не містять доказів щодо наявності, структури боргів, відсутня копія кредитного договору між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк», з виписки, наданої позивачем (а.с. 14-16), не вбачається за яких умов та для яких цілей нею бралися кошти в кредит, а тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід також відмовити. Таким чином, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Загальна сума судових витрати у справі складає 6\~195,60 грн.. Оскільки суд задовольняє позов частково, то з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 805 грн. 43 к. судових витрат. На підставі ст. 24 КпШС України, ст.\~ст. 57, 62-63, 69-72 СК України, 15, 16 ЦК України,

Outcome: partial