Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Підволочиської селищної об`єднаної територіальної громади Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [PERSON] померла [INFO] , відповідно до заповіту, посвідченого 07 листопада 2007 року, спадкоємцем щодо майна померлої є [PERSON] , яка спадщину прийняла, проте при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння, що залишилось після смерті [PERSON] , їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи те, що в позасудовому порядку захистити свої права позивач не має можливості - просить позов задовольнити. В судове засідання позивач та представник позивача - адвокат Вітер Л.А. не з`явилися, подали заяви, згідно з якими позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача - Підволочиської селищної об`єднаної територіальної громади Підволочиського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти. Відповідно до інформації №173, виданої Підволочиським БТІ 05 листопада 2019 року, житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 39,9 м.кв., житловою площею 31,8 кв.м., по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , свідоцтво про право власності видане Жеребківською сільською радою 30 березня 1992 року на підставі рішення № 3 від 02 лютого 1992 року. Однак, згідно з довідкою архівного відділу Підволочиської райдержадміністрації № 19/01-16 від 13 липня 2020 року, рішення виконавчого комітету Жеребківської сільської ради № 3 від 02.02.1992 року про визнання права власності на житлові будинки та господарські споруди не значиться. Згідно з довідкою №216, виданою старостою с. Жеребки Підволочиського району Тернопільської області 13 серпня 2019 року, будинковолодіння [ADDRESS] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Жеребківською сільською радою 24 березня 2011 року, в управління майном вступила [PERSON] , яка спадщину прийняла у встановленому законом порядку. Із заповіту, посвідченого секретарем Жеребківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області 07 листопада 2007 року, вбачається, що [PERSON] заповіла все належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалося, та все те, що буде належати їй на час смерті, [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, згідно з яким [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 04 березня 2010 р.). Згідно з роз`ясненням приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу №97/01-16 від 16 листопада 2019 року, [PERSON] вступила в управління спадковим майном шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса, за її заявою щодо майна померлої заведена спадкова справа №75 за 2011 рік. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкового майна спадкодавцеві. Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилось спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла, однак при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - житловий будинок, їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на вказаний будинок. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст. 1233, 1234, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Стаття 328 ЦК України зазначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності на спадщину, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved