Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Димитровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в обгрунтування якого вказав, що йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори 28.10.2014 року за реєстровим № 388, належить ? частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 46,6 кв.м., у тому числі житловою - 27,7 кв.м, яку він отримав після смерті спадкодавця [PERSON], померлого [INFO], за заповітом, посвідченим 31.08.1994 року державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2542. Вказана частина квартири належала померлому [PERSON] на праві сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 29.09.1993 року № 1/17-487, виданого виробничим об'єднанням «Красноармійськвугілля». Вартість спадкового майна становить 30209 грн. Інша частина зазначеної квартири належала на праві сумісної власності його бабусі [PERSON], яка померла [INFO], відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.09.1993 року виробничим об'єднанням «Красноармійськвугілля», зареєстрованого у БТІ м. Димитров 16.11.1993 року за реєстровим № 30. Його мати - [PERSON], яка є донькою спадкодавця [PERSON], від права на спадкування майна після смерті своєї матері відмовилась та не вчинила будь-якої дії, яка б свідчила про прийняття нею спадщини в межах встановленого законом строку. Відповідач до теперішнього часу також не оформив свого права власності на ? частину квартири, яка належала за життя [PERSON] До смерті дідуся, [PERSON], він в травні 1995 року вселився в зазначену квартиру і мешкав там разом з бабусею [PERSON] до дня її смерті та продовжує до теперішнього часу постійно мешкати в спірній квартирі. Він одноособово фактично відкрито, добросовісно безперервно користується та володіє даною нерухомістю в цілому, доглядає за нею, постійно робить в неї поточні та капітальні ремонти, сплачує вартість житлово-комунальних послуг. Ним були вжиті заходи щодо забезпечення охорони майна. Тому позивач просить визнати за ним право власності на ? зазначеної квартири за набувальною давністю. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Димитровської міської ради до суду не з'явився, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Заслухавши позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON], [INFO] померла [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі та являлися батьками [PERSON], яка є матір'ю позивача [PERSON], про що свідчать свідоцтва про смерть, народження, укладення та розірвання шлюбу (а.с.9, 10, 11, 12, 13, 14). Померлим [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS], загальною площею 45,8 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29.09.1993 року № 1/17-487, виданого виробничим об'єднанням «Красноармійськвугілля», зареєстрованого у бюро технічної інвентаризації м.Димитров 16.11.1993 року за реєстровим № 30, технічним паспортом на дану квартиру (а.с.18, 19-20). 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], померлий [PERSON] за життя заповів позивачу [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори від 31.08.1994 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2542 (а.с.15,16). Право власності на 1/2 частину вказаної квартири, що належала спадкоємцю [PERSON], позивач оформив, отримавши свідоцтво про право власності за заповітом від 28.10.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори, реєстровий № 388, яке зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 28.10.2014 року, що підтверджується копіями свідоцтва та Витягу з наведеного реєстру (а.с.16, 17). Відповідно до інформації Димитровської державної нотаріальної контори від 23.02.2015 року, отриманої на підставі даних Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 23.02.2015 року, на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлого [INFO], 16 вересня 1996 року відкрито спадкову справу № 258/1996 за заявою про прийняття спадщини від імені онука померлого [PERSON], якому 28.10.2014 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим Димитровською державною нотаріальною конторою 31.08.1994 року за реєстровим № 2542, на ? частину квартири. На майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлої [INFO], спадкова справа не відкривалася, заповіти від її імені не посвідчувалися. згідно даних Інформаційної довідки зі спадкового реєстру № від року Правовідносини щодо спадщини виникли під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Згідно за ст.529 ЦК УРСР спадкоємцями першої черги за законом є діти та той з подружжя, який його пережив. Донька спадкодавця [PERSON], якій належала ? частина вищевказаної квартири, [PERSON], мати позивача та третя особа у справі, будь-яких дій про прийняття нею спадщини не вчиняла. Дану обставину у судовому засіданні підтвердила [PERSON], пояснивши, що у її батьків, окрім неї, було ще два сина, її брати [PERSON] і [PERSON], яки померли у 1974 році та у 1995 році до смерті своїх батьків. Інших спадкоємців за законом судом не встановлено. Відповідно до акту від 28.11.2014 року, складеного працівниками приватного підприємства «Домінант-Сервіс» за участю сусідів [PERSON] та [PERSON], позивач [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], з 1995 року по теперішній час (а.с.21). Даний факт учасниками судового процесу не оспорюється. Згідно за ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ст.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила про набувальну давність можуть поширюватися також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто відлік цього строку може починатися з 1 січня 2001 року. Аналіз досліджених у суді доказів вказує на відкрите, постійне та безперервне володіння позивачем спірною квартирою більше 10 років, а саме: з травня 1995 року по теперішній час, у яку він вселився ще за життя своїх дідуся і бабусі, які на правовій основі володіли цією квартирою на праві спільної сумісної власності. Відповідно до приписів ст.369 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними. За таких обставин, суд вважає, що є всі підстави для задоволення вимог позивача щодо набуття ним права власності на ? частину спірної квартиру за набувальною давністю. На підставі ст.ст.344, 369 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved