Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом. В позовній заяві посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , який був її чоловіком, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, площею 3,0823га, що розташована на території Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області, яку він фактично успадкував після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Вказаною земельною ділянкою він почав користуватися, але при житті належним чином не встиг оформити свої спадкові права. Позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом після смерті свого чоловіка, у визначений термін звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Вострикової О.І. з метою прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] та отримання свідоцтва про право на спадщину, проте їй було відмовлено у зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку. Оскільки власник земельної ділянки помер, а іншим шляхом дане питання вирішити неможливо, тому вона звернулася з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] , будучи повідомленою належним чином про підготовче засідання у справі - не з`явилась, проте надала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача - Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області, в підготовче засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання. Однак на адресу суду подав заяву, в якій вказано, що він просить розглянути справу у відсутність представника і проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] належить земельна ділянка, площею 3,0823га, що розташована на території Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області. Ще при житті [PERSON] склав заповіт, яким заповів Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] , який є його сином. Факт їхніх родинних відносин підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 08.04.2015 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , який був чоловіком позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] у вигляді земельної ділянки, площею 3,0823га, що розташована на території Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області та почав нею користуватися, але за життя не встиг оформити свої спадкові права. Позивач [PERSON] , як спадкоємець свого чоловіка за законом, у визначений термін звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Вострикової О.І. з метою прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] та отримання свідоцтва про право на спадщину, проте їй було відмовлено у зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 01.11.2017 року. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини спадкоємцями встановлено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.3.1. Роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно п.23 постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні підлягають задоволенню.

Outcome: approved