Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який було розірвано 06 грудня 2002 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і перебуває на її утриманні. З 01 вересня 2017 року син навчається в КВНЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний коледж ім. Т.Г.Шевченка» на контрактній формі. Зазначає, що син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися неа роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Знаючи, що син потребує постійної батьківської уваги і допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Жодної фінансової допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість забезпечувати його усім необхідним, так як неофіційно працює в «Ладижинському хлібокомбінаті» та отримує заробітну плату в сумі не менше 4000 гривень на місяць, також відповідач має земельний пай, який здає в оренду за що отримує орендну плату. Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших дітей він не має. Просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], який продовжує навчання у КВНЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний коледж ім. Т.Г.Шевченка» в розмірі 2000 гривень щомісяця, до досягнення сином двадцяти трьох років. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та факти, викладені у позовній заяві, просить суд позов задоволити. Вважає, що відповідач, як батько дитини, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина, який навчається на денній формі навчання, а тому потребує додаткових витрат, тоді як сам позбавлений можливості влаштуватися на роботу, щоб отримувати заробітну плату. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову, оскільки на цей час він позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу на період навчання сина. Зазначив про те, що він сплатив в повному обсязі аліменти до досягнення сином повноліття і заборгованості, у зв'язку з цим, перед позивачем не має. Але зараз надавати будь-яку матеріальну допомогу позивачу на утримання сина позбавлений можливості, оскільки не має постійного місця роботи, має лише мінливі заробітки, на утриманні має дружину і двох неповнолітніх дітей, які також потребують його матеріальної підтримки. Також у лютому 2017 року мала місце пожежа, внаслідок якої було сильно пошкоджено будинок, у якому вони проживають. Для його відновлення, він вимушений був позичити гроші, так як іншого місця проживання вони не мають. Просить суд при винесенні рішення, взяти до уваги його пояснення, тому просить суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши думку позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом достовірно встановлено про те, що батьками [PERSON], [INFO], є: батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Згідно довідки Комунального вищого навчального закладу «Уманський гуманітарно-педагогічний коледж ім. Т.Г.Шевченка» [PERSON] є студентом І курсу 103-Д групи по спеціальності «Дошкільна освіта». Форма навчання: денна, контрактна. Термін навчання: з 01.09.2017 року до 15.06.2021 року (а.с. 5). Згідно довідки № 16761 адресно-довідкового підрозділу УДМС у Черкаській області [PERSON], [INFO], зареєстрований з 27.05.2014 року за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до відмітки у паспорті громадянина України - позивача [PERSON], остання також зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 7). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Вказаний правовий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, оскільки відповідач є працездатною особою, законом встановлено його обов'язок надавати матеріальну підтримку сину, оскільки останній продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, суд вважає, що з відповідача на користь та на утримання позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1000 гривень, щомісяця. На думку суду, вказаний розмір є достатнім для потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує кошти на харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання. При визначенні розміру стягуваних аліментів на навчання суд врахував той факт, що відповідач на цей час не має постійного місця роботи, на його утриманні перебувають двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 20) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 21). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 16 листопада 2017 року. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved