Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання за нею права власності на спадщину за законом у вигляді житлового будинку, розташованого в смт Березине по вул. Матросова, 28, Тарутинського району Одеської області, що залишилась після смерті батька [PERSON], померлого 03 жовтня 2014 року. При зверненні до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності, їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи викладене позивач просить в судовому порядку визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивач в судове засідання не зявилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності. На позові наполягає. Відповідачі в судове засідання не зявилися. На адресу суду від відповідачів надійшли заяви про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без їх участі, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Судом достовірно встановлено, що 27 січня 1978 року помер прадід позивача [PERSON] (а.с. 25), якому належав спадковий будинок, розташований по вул. Матросова, 28 (колишній номер 30) Тарутинського району Одеської області, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області № 10 від 20 серпня 1958 року (а.с. 15). Спадкоємцем [PERSON] був його син [PERSON], що підтверджується довідкою Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області № 1380 від 21.11.2012 року (а.с. 53). [PERSON] фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 45). 14 березня 2008 року [PERSON] помер (а.с. 10), спадкоємцем якого був його син [PERSON]. 03 жовтня 2014 року [PERSON] помер (а.с. 11), який спадщину в установлені законом строки не прийняв та не оформив своїх спадкових справ, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 46). Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] на підставі ст. 1261 ЦК України є його діти: позивач [PERSON] (а.с. 5, 8, 20), відповідачі [PERSON] (а.с. 7, 18), [PERSON] (а.с. 9), [PERSON] (а.с. 6), дружина [PERSON] (а.с. 19), які від прийняття спадщини відмовилась на користь позивача (а.с. 21-24). При зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 4). Спадкодавець [PERSON], померлий 03 жовтня 2014 року на день смерті був зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 17) і до складу сімї разом із з ним на день його смерті входили: дружина відповідач [PERSON]П, син відповідач [PERSON] та донька - позивач [PERSON]П.(а.с. 16). Відповідно рішення сесії Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області № 72 від 04.04.1972 року у смт Березине була проведена зміна нумерації та назв будинків, у звязку з чим житловому будинку № 30 по вул. Матросова привласнений № 28 (а.с. 58). На даний час позивачем виготовлено технічний паспорт на житловий будинок № 28, розташований за адресою: вул. Матросова, смт Березине Тарутинського району Одеської області, загальною вартістю 97155 гривень (а.с.12-14, 33-37). При зазначених обставинах суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно у вигляді вищезазначеного житлового будинку за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved