Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Трест» про стягнення заборгованість із невиплаченої заробітної плати 27267,68 грн, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 21336,3 грн, а всього - 48 603,98 грн. Свої вимоги аргументує тим, що вона з 06.06.2019 прийнята згідно наказу № 9 від 05.06.2019 на посаду головного бухгалтера Публічного акціонерного товариства «ТРЕСТ» та 02.12.2019звільнена згідно наказу №12 від 02.12.2019 з посади за згодою сторін. Проте з вини відповідача не отримала: заробітну плату з 06.06.2019 по 30.11.2019 - 25550,00 грн. та відшкодування за невикористану відпустку, за 12 днів - 1717,68 грн., що в загальній сумі становить - 27 267,68 грн., яку і просить стягнути в судовому порядку разом з середнім заробітком на час затримки, який складає 21 336,3 грн. У судове засідання позивач не з`явилася, однак подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження та не надав відзив на позовну заяву у строк передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до наказу №9 Публічного акціонерного товариства «Трест» від 05.06.2019 вбачається, що [PERSON] прийнята на посаду головного бухгалтера на 0.5 ставки з посадовим окладом 4380,00 грн з 06 червня 2019 року (а.с.4). Згідно наказу №12 Публічного акціонерного товариства «Трест» від 02.12.2019 вбачається, що [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України з 02 грудня 2019 року. Виплптити компенсацію за невикористану відпустку у кількості 12 днів (а.с.3). Згідно розрахунково-платіжної відомості №6 ПАТ «Трест» за червень 2019 року посадовий оклад [PERSON] становив 3650,00 грн; розрахунково-платіжних відомостей №7-11 за липень-листопад 2019 року - становив 4380,00 грн. Загальний розмір заборгованості складає 25550,00 грн (а.с.5-10). Згідно з ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата повинна виплачуватися регулярно в робочі дні в терміни встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Відповідно до вимог ст.24 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Зі змісту ст.21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством. Відповідно до ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору, крім іншого, є угода сторін та розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Оскільки отримати згоду власника на звільнення в таких умовах не представляється можливим, тому єдиною підставою звільнення залишається ініціатива працівника. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 3 статті 15 ЗУ «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Згідно ст.83 КЗпП України ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки», при звільненні працівника йому виплачується компенсація за всі дні невикористаної відпустки. Згідно ст.ст. 74-84 КЗпП України громадянам, які працюють за трудовим договором надаються щорічні відпустки, а у разі звільнення їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки. Оплата відпусток прирівнюється до заробітної плати і обкладається податком на доходи з фізичних осіб і відображається у формі 1 ДФ з ознакою доходу 101. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляді спору про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зi ст.83 КЗпП вона може бути стягнута на вимогу працівника за вci дні невикористаної ним основної щорічної відпустки тільки в разі звільнення його з роботи, а в разі, якщо працівник не використав щорічну відпустку i за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст.238 КЗпП має право стягнути грошову компенсацію за вci дні невикористаної відпустки, виходячи iз середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. У відповідності з ч.1 ст.116 КЗпП України, виплата усіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки підприємство, установа, організація згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахкнку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сумм власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на корить працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п.2 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року зі змінами, якою був затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п.8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. У разi коли середня мiсячна заробiтна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат i допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробiтної плати на середньомiсячне число робочих днiв у розрахунковому перiодi. Відповідно до здійсненого [PERSON] обрахунку середнього заробітку на час затримки, середній заробіток на час затримки складає 151 * 141,3 = 21 336,3 грн (розрахунок за 1 день ( 4380 / 31) 141,3 грн., час затримки на дату подання позовної заяви 151 день) а.с.2. Таким чином, на дату подання позову 30.04.2020 сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 21 336,3 грн. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню судовий збір за позов майнового характеру у розмірі 840,80 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та ст.15 ЗУ «Про оплату праці», ст.ст.74-84,115-117 КЗпП України, ст.5 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст.197, 200, 247, 263-265, 273, 289, 354, 430 ЦПК України, -

Outcome: approved