Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 06 липня 2013 року о 22 год. 15 хв. по вул. Богатирській-Озерна в м. Києві відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Міцубіші Лансер», державний номер Транзит [NUMBER], перебуваючи у стані сильного алкогольного сп'яніння, при перестроюванні або зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, чим порушив п. 10.3 ПДР України, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів та спричинення водію та пасажиру автомобіля «Фольксваген» [PERSON] тілесних ушкоджень. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14 серпня 2013 року № 3-4406/13 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України. Потерпілий [PERSON] звернувся до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою слідчого ВР ДТП СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 04 грудня 2013 року закрито кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі того, що потерпілі у ДТП отримали тілесні ушкодження, які є меншими за ушкодження середнього ступеню тяжкості. Внаслідок отриманих механічних пошкоджень, автомобіль «Фольксваген», державний номер [NUMBER], який належить позивачу, непридатний для подальшої експлуатації, оскільки його відновлення практично неможливе. Згідно з висновком спеціаліста матеріальний збиток, завданий автомобілю «Фольксваген», складає 118207,38 гривень. Крім того, позивач вказує, що внаслідок шкоди здоров'ю, душевних страждань та незручностей, пов'язаних із втратою автомобіля, їй було завдано моральну шкоду у розмірі 15000,00 гривень. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну та моральну шкоду на вищевказані суми, а також судові витрати. До початку розгляду справи по суті позивач [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій, посилаючись на те, що згідно з висновком спеціаліста після проведення додаткової експертизи матеріальних збитків, завданих автомобілю, у зв'язку з підвищенням цін на автомобілі та запчастини, матеріальний збиток складає 179062,44 гривень. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 194062,44 гривні, а також судові витрати. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчать відповідні матеріали справи. Причини своєї неявки суду не повідомив, із заявами та/або клопотаннями про розгляд справи без його участі до суду не звертався. Згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва Диби О.В. від 14 серпня 2013 року № 3-4406/13, яка набрала законної сили, встановлено, що 06 липня 2013 року о 22 год. 15 хв. по вул. Богатирській-Озерна в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю «Міцубіші Лансер», державний номер Транзит [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Фольксваген», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Даною постановою встановлено вину водія [PERSON] у вказаній ДТП, внаслідок порушеннями ним вимог п. 10.3 ПДР України, та у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України (а.с. 3). Постановою слідчого ВР ДТП СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві Гопчук А.В. від 04 грудня 2013 року встановлено, що потерпілі у ДТП водій автомобіля «Фольцваген Джетта» [PERSON] та пасажир даного автомобіля [PERSON] отримали тілесні ушкодження, які не відносяться середнього ступеню тяжкості. Наведеною постановою закрито кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 4-5). Судом встановлено, що автомобіль «Volkswagen Jetta», державний номер [NUMBER], належить позивачу [PERSON] У протоколі огляду транспортного засобу від 17 липня 2013 року, складеного оцінювачем суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Екліс» зафіксовано перелік пошкоджень автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номер [NUMBER] (а.с. 15). Згідно зі звітом спеціаліста суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Екліс» про оцінку автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номер [NUMBER], від 24 липня 2013 року матеріальний збиток складає 118207,38 гривень (а.с. 14-18). Звітом спеціаліста суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Екліс» про оцінку автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номер [NUMBER], за наслідками повторної оцінки від 15 квітня 2014 року матеріальний збиток складає 179062,44 гривні (а.с. 106-115). З позовної заяви вбачається, що на неодноразові вимоги позивача відшкодувати завдану шкоду [PERSON] до теперішнього часу не відповів та збитки не відшкодував. Статтею 1166 ЦК України передбачено обов'язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 23 ЦК України гарантоване право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 3 частини 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оскільки постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14 серпня 2013 року встановлено вину водія [PERSON] в порушенні Правил дорожнього руху України, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, та встановлено причинно-наслідковий зв'язок між його діями та механічними пошкодженнями автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номер [NUMBER], то підстав для звільнення [PERSON] від відшкодування шкоди суд не вбачає, а тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь матеріальної та моральної шкоди обґрунтовані та законні. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] завдано матеріальну шкоду, яка полягає у збитках внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу, на суму 179062,44 гривні. Крім того, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за доцільне позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з Петрова на користь [PERSON] в якості компенсації моральної шкоди 2000 гривень 00 копійок. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON], підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 179062 гривні 44 копійки, моральна шкода - 2000 гривень 00 копійок, а всього - 181062 гривні 44 копійки. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1332 гривні 07 копійок (а.с. 6, 12). На підставі викладеного та

Outcome: partial