Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Садівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на майно в спадок. Свою заяву обґрунтовує тим, що 30 серпня 2011 року помер [PERSON]. При житті [PERSON] склав заповіт, у відповідності до якого все своє майно заповів позивачу [PERSON]. Окрім позивача інших спадкоємців немає. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: - земельної ділянки площею 0.5900 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Садівської сільської ради Баришівського району Київської області за №687, кадастровий номер земельної ділянки 3220286600:20:066:0687; - земельної ділянки площею 0.5500 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Садівської сільської ради Баришівського району Київської області за №688, кадастровий номер земельної ділянки 3220286600:20:066:0688. Дані земельні ділянки [PERSON] отримав у приватну власність у відповідності до розпорядження Баришівської райдержадміністрації №45 від 27.01.2009 року та розпорядження Баришівської райдержадміністрації №762 від 16.12.2009 року та в подальшому ним було подано відповідні документи до землевпорядних організацій для належного виготовлення на його імя Державних актів на право власності на земельні ділянки, але до дня смерті вищевказаних Державних актів на земельні ділянки так і не отримав за незалежних від нього обставин, так як 30 серпня 2011 року помер. Після смерті спадкодавця, позивач своєчасно звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність оригіналів Державних актів на спадкові земельні ділянки. Тому [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду. Позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0.5900 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Садівської сільської ради Баришівського району Київської області за №687, кадастровий номер земельної ділянки 3220286600:20:066:0687. Позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0.5500 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Садівської сільської ради Баришівського району Київської області за №688, кадастровий номер земельної ділянки 3220286600:20:066:0688. В судове засідання на розгляд справи позивач [PERSON] не зявилася. Подала через канцелярію суду заяву, в якій просить суд дану справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Представник відповідача Садівської сільської ради Баришівського району Київської області у судове засідання на розгляд справи не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Від сільського голови надійшов лист про те, що визнають позовні вимоги та просять розглядати справу без участі представника сільської ради. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 30 серпня 2011 року у віці 72 роки помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК №218751, видане виконавчим комітетом Садівської сільської ради Баришівського району Київської області 01 вересня 2011 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді: - земельної ділянки площею 0.5900 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Садівської сільської ради Баришівського району Київської області за №687, кадастровий номер земельної ділянки 3220286600:20:066:0687; - земельної ділянки площею 0.5500 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Садівської сільської ради Баришівського району Київської області за №688, кадастровий номер земельної ділянки 3220286600:20:066:0688. Позивач [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом. Вказана обставина підтверджується заповітом від 22 червня 2006 року, який був складений при житті спадкодавцем, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, позивач звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу №543/2011 від 23.12.2011 року до майна померлого 30.08.2011 року [PERSON] Однак [PERSON] не отримала свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки через відсутність оригіналів Державних актів на право власності на спадкові земельні ділянки. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами статті 131 Земельного кодексу України вбачається, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади, та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, підсумовуючи викладене, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити. Встановлене судом підтверджується: - ксерокопією паспорта [PERSON], серії СТ №441828, виданого 23 жовтня 2014 року; - ксерокопією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON], серії І-БК №262582, виданого 05 жовтня 2014 року; - ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON], серії 1-ОК №218751, виданого 01 вересня 2011 року; - ксерокопією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №056903; - ксерокопією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №056902; - ксерокопією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №29187632 від 23.12.2011 року; - ксерокопією заповіту від 22 червня 2006 року; - ксерокопією спадкової справи №543/2011, заведеної до майна померлого 30.08.2011 року [PERSON]; - іншими матеріалами справи.

Outcome: approved