Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони в період з 15.07.2015р. перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася донька [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя із відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, як наслідок стали частими сварки, свідком яких була дитина. Відповідач допускає непристойні вирази, навіть в присутності дитини. На даний час сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, вихованням та утриманням дитини займається позивач. Ухвалою суду від 24.06.2019р. відкрито провадження по справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. У підготовчому судовому засіданні 20.09.2019р. представник позивача підтримав позовну заяву та просив її задовольнити. Відповідач визнав позов про розірвання шлюбу, але заперечував проти викладених у позові причин та обставин, які нібито призвели до припинення шлюбних відносин. Відповідач вважає підставою для подачі позову про розлучення перебування позивачки у стосунках з іншим чоловіком, у якого вона наразі проживає з донькою. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2015р. між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1779, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Причиною розпаду сім`ї сторін стали різні погляди на сімейне життя, часті сварки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Сторони не ведуть сумісне господарство, шлюбні відносини фактично припинені. Подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам обох із подружжя. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст. 141 ЦПК України та враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 768 грн 40 коп., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 881 грн. 50 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved