Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просилавизнати неправомірною відмову державного нотаріуса [PERSON] міської державної нотаріальної контори №1 [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, зобовязати державного нотаріуса [PERSON] міської державної нотаріальної контори №1 [PERSON] видати їй ([PERSON]О.) свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку №79 по вул. Шевченка в м. Кіровограді, яка (спадщина) залишилася після смерті [PERSON], яка померла 10 листопада 2015 року. В обґрунтування позову позивач зазначила, що10.11.2015 року померла її (позивача) мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 216554, виданим Міським відділом по державній реєстрації смертей [PERSON] міського управління юстиції 11 листопада 2015 року, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з 1/3 частини житлового будинку № 79 по вул. Шевченка в м. Кіровограді та власником якої була померла [PERSON], що підтверджується рішенням Третейського суду від 29.10.2005 року. Окрім того, позивач зазначила, що вона, як єдина спадкоємиця, звернулася із заявою про прийняття спадщини до [PERSON] міської держаної нотаріальної контори, у звязку з чим державним нотаріусом було заведено спадкову справу. Крім того, вона (позивач) також звернулася до державного нотаріуса [PERSON] міської державної нотаріальної контори № 1 [PERSON] з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку, що розташований у м. Кіровограді, вул. Шевченка, буд. № 79, після смерті [PERSON] та надала державному нотаріусу рішення Третейського суду від 29.10.2005 року та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 17.11.2005 року № 8980491, який підтверджує, що її (позивача) мати [PERSON], яка померла 10.11.2015 року, є власником 1/3 частини житлового будинку, що розташований у м. Кіровограді, вул. Шевченка, буд. № 79. 30.06.2016 року вона (позивач) отримала винесену державним нотаріусом [PERSON] міської нотаріальної контори № 1 постанову №420/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, яка мотивована тим, що нею (позивачем) в якості правовстановлюючого документу надано рішення третейського суду від 29.10.2005 року про визнання права власності на частку житлового будинку, який у м. Кіровограді навул. Шевченка, 79, за [PERSON], яке зареєстровано ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 17.11.2005 року з порушенням вимог ч. 3 ст. 55 Закону України «Про третейські суди», без виконавчого документу, виданого компетентним судом, таке рішення третейського суду відповідно до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат», не може бути прийнято нотаріусом в якості правовстановлюючого документу для посвідчення цивільно-правової угоди про відчуження нерухомого майна. Вважає, що постанова державного нотаріуса [PERSON] міської державної нотаріальної контори №1 [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій є необґрунтованою танезаконною, оскільки рішення третейського суду від 29.10.2015 року на даний час виконано, немає потреби вчинення будь-яких дій від органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх службових осіб, більш того, державний нотаріус не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування та їх службовою особою, на підставі чого для надання їй (позивачу) свідоцтва про право на спадщину за законом не потрібно надання виконавчого документа, виданого компетентним судом. Позивач [PERSON]О.в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач державний нотаріусКропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надала заяву за вх. № 29384 від 16.11.2016 року про розгляд справи без її участі. Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволені позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.3, ст.16 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст.16 ЦК України, яка також визначає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, одним із способів захисту права, встановленого Законом, є оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, оскарження нотаріального акта. Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] померла 10 листопада 2015 року, про що 11 листопада 2015 року складено відповідний актовий запис за № 2943 та видано свідоцтво про смерть серії І-ОЛ № 216554 Міським відділом по державній реєстрації смертей [PERSON] міського управління юстиції. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла 10.11.2015 року, [PERSON] міською державною нотаріальною конторою №1 24 листопада 2015 року заведено спадкову справу № 607/2015, з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом, яка зареєстрована за вх.№1593 від 30.12.2015 року звернулася [PERSON], якій спадкодавець [PERSON] являється матірю. Крім того, встановлено, що спадкодавцем [PERSON] 12 червня 2015 року було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом [PERSON] міської державної нотаріальної контори №1 [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2-18, за яким, належну їй на праві особистої приватної власності квартиру №1 в будинку №79, що знаходиться по вул.Шевченка в м.Кіровограді остання заповіла [PERSON], [INFO]. 24 листопада2015 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом за вх.№1384 від 24.11.2015 року звернулася [PERSON], та в подальшому, а саме, 30.11.2015 року остання подала заяву за вх.№1411 про відкликання заяви про прийняття спадщини, подану до [PERSON] міської державної нотаріальної контори №1 24.11.2015 року, зареєстровану за №1384, та 30.11.2015 року подала заяву про відмову від спадщини за вх.№1412 від 30.11.2015 року, за якою відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою №420/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 червня 2016 року, винесеною державним нотаріусом [PERSON] міської державної нотаріальної контори №1 [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, розташованого у м.Кіровограді, вул.Шевченка, будинок №79, після померлої 10 листопада 2015 року [PERSON]. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в постанові зазначено, що в якості правовстановлюючого документа надано рішення третейського суду від 29 жовтня 2015 року про визнання права власності на частку житлового будинку, розташованого в м.Кіровограді, вул.Шевченка, 79 за [PERSON], яке (право) зареєстровано ОКП «Кіровоградське ООБТІ» 17 листопада 2005 року з порушенням вимог ч.3 ст.55 Закону України «Про третейські суди», без виконавчого документа, виданого компетентним судом, на підставі чого, зазначене рішення третейського суду відповідно до вимог ч.3 ст.47 Закону України «Третейські суди» не може бути прийнято нотаріусом в якості правовстановлюючого документу для посвідчення цивільно-правової угоди про відчуження нерухомого майна. Правомірність зазначеної постанови, винесеної державним нотаріусом [PERSON] міської державної нотаріальної контори №1 [PERSON], є предметом оскарження позивачем. Як на підстави позовних вимог, позивач зазначила, що рішення третейського суду вже виконане, немає потреби вчинення ніяких дій від органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх службових осіб, спадкодавець [PERSON] була зареєстрована в даній частині будинку, рішення третейського суду було зареєстровано в ОКП «Кіровогорадське ООБТІ» від 17.11.2005 року, номер витягу №8980491 у передбаченому законом порядку, дане третейське рішення судом не скасоване, спадкодавець набула права власності на дану частину будинку та за життя правомірно володіла нею. Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» та [PERSON] 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених цим Законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до ст.50 Закону та Глави 14 Порядку нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання);причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процессуального законодавства. Судом відзначається, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, винесена 30 червня 2015 року державним нотаріусом [PERSON] міської державної нотаріальної контори №1 [PERSON] відповідає загальним вимогам щодо змісту та форми, необхідних реквізитів та даних, передбачених ст.50 Закону України «Про нотаріат». Нотаріальні дії вчинюються нотаріусами України на підставі Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, при цьому [PERSON] 10 зазначеного Порядку регламентує порядок видачі нотаріусами свідоцтв про право на спадщину, при цьому, відповідно до п.п.4.14, 4.15 [PERSON] 10 Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності падкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] надано нотаріусу в якості правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно рішення третейського суду від 29 жовтня 2005 року, за яким визнано усний договір купівлі-продажу від 08.07.1986 року 1/3 частини будинку №79, що знаходиться по вул. Шевченка в м. Кіровограді між [PERSON] та [PERSON] дійсним, а також визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину будинку №79, що знаходиться по вул. Шевченка в м. Кіровограді. Судом також встановлено, що на підставі зазначеного рішення третейського суду м.Кіровограда від 29.10.2005 року ОКП «Кіровоградське ООБТІ» 17.11.2005 року проведено реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/3 частину будинку №79 по вул.Шевченка у м.Кіровограді, номер запису: 7325 в книзі: 24 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу №8980491). Окрім того, судом також відзначається, що відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про третейські суди» сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду. Відповідно до ч.3 ст. 55 Закону України «Про третейські суди», в редакції, яка діяла станом на 29 жовтня 2005 року, виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документа. Відповідно до ст.56 Закону, в редакції, чинній на час винесення рішення третейським судом 29 жовтня 2005 року, заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Така заява підлягає розгляду компетентним судом протягом 15 днів з дня її надходження до суду. Про час та місце розгляду заяви повідомляються сторони, проте неявка сторін чи однієї із сторін не є перешкодою для судового розгляду заяви. При розгляді заяви про видачу виконавчого документа компетентний суд повинен витребувати справу з постійно діючого третейського суду, в якому зберігається справа, яка має бути направлена до компетентного суду протягом п'яти днів від дня надходження вимоги. У такому випадку трок вирішення заяви про видачу виконавчого документа продовжується до одного місяця. Ухвала про видачу виконавчого документа направляється сторонам протягом п'яти днів з дня її прийняття. Сторона, на користь якої виданий виконавчий документ, одержує його безпосередньо у компетентному суді. Після розгляду компетентним судом заяви про видачу виконавчого документа справа підлягає поверненню до постійно діючого третейського суду. Відповідно до ч.3 ст.47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Підставою для відмови у видачі відповідачем позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом (відмова у вчиненні нотаріальної дії) стало те, що рішення третейського суду від 29 жовтня 2005 року про визнання права власності на частину житлового будинку, який розташований в м.Кіровограді по вул.Шевченка, 79 за спадкодавцем [PERSON], зареєстровано ОКП «Кіровоградське ООБТІ» 17 листопада 2005 року з порушенням вимог ч.3 ст.55 Закону України «Про третейські суди» в редакції Закону, чинного на час винесення третейським судом рішення 29.10.2005 року, без виконавчого документа, виданого компетентним судом. Аналізуючи викладене вище, судом відзначається, що державним нотаріусом [PERSON] міської державної нотаріальної контори №1 [PERSON] при винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 червня 2015 року було дотримано вимоги Закону України «Про нотаріат», а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, при цьому доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту позовних вимог та зазначених позивачем підстав позову, суд вважає, що позивачем не доводяться обставини, на які міститься посилання в позовній заяві, відповідно судом не встановлено неправомірності відмови відповідача у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з чим відсутності підстав і для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, які є похідними позовними вимогами, та є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову за його безпідставністю та недоведеністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed