Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , по якому просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначила, що на підставі договору дарування жилого будинку вона є власником 3/5 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Відповідачі більше чотирьох років не проживають в будинку, їх місцезнаходження їй невідомо. Своєю пропискою відповідачі порушують її права, як власника житла, вона не бажає нести витрати за відсутніх осіб, бажає оформити субсидію на житлово-комунальні послуги. За вказаного була вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2019 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ реєстрації місця проживання Міської ради міста Кропивницького (а.с.25-26). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.38-39). В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце слухання справи, що підтверджується опублікованим на офіційному веб-сайті судової влади України оголошенням про їх виклик до суду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За вказаного, суд вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що позивач не заперечила. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно статті 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування частини житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель від 21.11.2006 року посвідченого державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Тітаренко Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1329, [PERSON] є власником 3/5 частин житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки № 248 від 06.08.2019 року, виданої квартальним комітетом № 33, за адресою провул [ADDRESS] зареєстрований син померлого чоловіка - [PERSON] - [INFO] , але не проживає з 2015 року. Невістка померлого чоловіка - [PERSON] - [INFO] , але не проживає з 2015 року(а.с.12). Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 06.08.2019 року, підписаного сусідами [PERSON] , [PERSON] вбачається, що за адресою [ADDRESS] починаючи з 2015 року фактично не проживають громадяни [PERSON] та [PERSON] . В будинку відсутні особисті речі зазначених громадян (а.с.11). Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив свідки [PERSON] , [PERSON] Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачам в користуванні квартирою та/або що з цього питання відповідачі зверталися до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав вважати причини не проживання відповідачів за зазначеною адресою неповажними, а відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням за даною адресою з підстав, що вони більше року там не проживають, однак, будучи зареєстрованими за вказаною адресою створюють перешкоди власнику (позивачу) в користуванні даним житлом на власний розсуд, відтак позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved