Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.09.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від позивача грошові кошти в розмірі 17000 доларів США, що еквівалентно курсом НБУ 478040грн. Згідно розписки, відповідач зобов`язалася повернути борг в термін до 20 квітня 2019 року в повному обсязі. Однак, у передбачений розпискою строк відповідач не виконав взяті на себе за договором зобов`язання повернути борг, та ухиляється від виконання свого зобов`язання, у зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача борг за розпискою 17000 доларів США, три відсотки річних та судові витрати по сплаті судового збору. У зв`язку із тим, що відповідач не виконав зобов`язання з повернення боргу позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.12.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі. Позивач позивача в судове засідання не з`явилась. Через канцелярію суду подала заяву, якою просила розглянути справу без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву про визнання позову та просила розглянути справу без її участі. Згідно ч.ч. 1,2, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Оскільки відповідач звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявним в матеріалах справи договором позики грошей, що 20.09.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від позивача грошові кошти в розмірі 17000 доларів США, що еквівалентно курсом НБУ 478040грн. Згідно розписки, відповідач зобов`язалася повернути борг в термін до 20 квітня 2019 року в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України допускає пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей, або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Таким чином, судом встановлено, що 20.09.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір позики грошей, оригінал якого надано позивачем до суду. На теперішній час, відповідач отримані грошові кошти не повернув. Даний факт відповідачем не оспорюється, оскільки вона позов визнала. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а ч.2 цієї ж ст. 625 визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання, та відповідно до ст. 625 ЦК України повинен сплатити позивачу 3% річних від простроченої суми. 3% річних від простроченої суми за період з 21.04.2019 року по 19.07.2019 року складає 3273,36грн. (442510,00грн. х 3% / 100% / 365 днів х 90 днів = 3273,36грн). Статтями 12-13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконала взяте на себе зобов`язання по поверненню грошової суми в розмірі 17000 доларів США., що еквівалентно курсом НБУ 28,12 478040грн., та прострочила виконання зобов`язання, а тому підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми боргу, що складає 3273,36грн., суд приходить до висновку про обґрунтованість та можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4457,85грн. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає необхідним повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме 2228,92грн., сплаченого при поданні даного позову. Таким чином, на підставі ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2228,92грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved