Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб зареєстрований 15.09.2006 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, між нею та відповідачем. В обґрунтування зазначених вимог зазначає, що вона з відповідачем з 15 вересня 2006 року перебуває у шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею. Під час спільного проживання вона з відповідачем не знайшли порозуміння. Відповідач почав зловживати спиртним напоями, в зв`язку з чим постійно вчиняв вдома сварки. На зауваження реагував агресивно. Матеріальної допомоги практично не надавав. Участі у вихованні дітей не приймає. Розірвати шлюб в добровільному порядку відповідач відмовляється. Спору між ними про місце проживання дітей не має. Спільне майно вони домовились поділити добровільно. Подальше спільне життя між сторонами є неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи пред`явлені вимоги. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному та не заперечував проти їх задоволення. 26.03.2019 року ухвалою суду провадження у цивільній справі зупинено в зв`язку з наданням сторонам строку для примирення терміном на три місяці. 25.09.2019 року ухвалою суду поновлено провадження по справі та закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав Згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , 15 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 649. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] ( а.с. 10). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] ( а.с. 8, 9). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю почуття любові, поваги. Сторони подружніх відносин не підтримують. В даний час шлюб у сторін носить формальний характер. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки. За змістом ч. 1 ст. 24, ч. 2 ст. 104, ч. 1ст.ст. 110, 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. У відповідності до ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оскільки, як зазначила позивач, вона не бажає миритися з чоловіком, суд не може примусити її зберегти шлюб. При цьому судом враховано, що сторонам надавався строк для примирення терміном на шість місяців, після закінчення якого пройшло ще три місяці, однак сторони так і не примирилися. При вирішенні питання про наявність чи відсутність підстав для розірвання шлюбу судом з`ясовано взаємовідносини сторін та причини, що призвели до відсутності між ними взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги. Крім того, судовим розглядом встановлено що шлюб носить формальний характер, суперечить інтересам позивача та порушує її право на шлюб за вільною згодою та право на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнав учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно п.1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, беручи до увагу визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе шлюб зареєстрований між сторонами розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплачений останньою під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 104,105,112, 114 СК України,

Outcome: approved