Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20.11.2012 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (актовий запис №2819). За час сумісного проживання у позивача та відповідача народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя позивача та відповідача не склалося через відмінність поглядів на спільне життя, сторони спільно не проживають, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально, на примирення не згодна. Сторони в судове засідання не з`явились. До початку підготовчого засідання позивач та відповідач подали до суду заяви, в яких просять розгляд справи провести в їх відсутність, позивач підтримує позовні вимоги, просить задовольнити, відповідач позов визнає. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши у підготовчому засіданні обставини справи, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з`ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача та відповідача, їх бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Судом встановлено, що 20.11.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 20.11.2012 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що складено відповідний актовий запис за №2819 (а.с.4). Подружжя має трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.7-9). Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач підтримує позовні вимоги, відповідач не заперечує щодо задоволення позову. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст. 141, 142 ЦПК України. Зважаючи на визнання відповідачем позову, відповідно до ст.142 ЦПК України, позивачу слід повернути 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову. Решту судових витрат слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved