Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення, згідно якого визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS]. Разом з нею в квартирі зареєстрований її син [PERSON] Однак, на протязі тривалого часу він не проживав в цій квартирі, не сплачував комунальні послуги та не брав участі в утриманні цієї квартири. Позивач зазначила, що відповідач більше п'яти років тому виїхав на територію нині тимчасово окупованої АР Крим у робочих справах та залишився там жити. Позивач є людиною похилого віку, досить часто хворіє, має 3-х сторонній порок серця та інші хронічні захворювання. Їй не вистачає пенсії на коштовні ліки. Тому їй дуже важко сплачувати його частину комунальних послуг та підтримувати квартиру у належному стані. Допомоги від відповідача вона ніякої не отримує, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи сповіщався належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Представник відділу реєстрації місця проживання у Жовтневому районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири за адресою [ADDRESS] згідно договору купівлі продажу від 01 жовтня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазюк О.А., зареєстрованого у реєстрі за № 538. ( а.с.5-6) З витягу про Державну реєстрацію прав КП «Харківске міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що на праві приватної власності [PERSON] належить квартира за адресою [ADDRESS]. (а.с. 8) Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №43 від 19.04.2016 року № 934 вбачається, що відповідач [PERSON],1969 року народження, зареєстрований у вищевказаній квартирі.(а.с. 10) Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положення ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] з 2010 року в вищевказаній квартирі не проживає. Факт непроживання відповідача у квартирі підтверджується актом від 16.04.2016 року, який складений мешканцями будинку [ADDRESS] , в якому зафіксовано той факт, що відповідач за адресою: [ADDRESS], фактично не проживає з 25.10.2010 року, його особистих речей у квартирі немає (а.с. 9). У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не мешкає. Їм це достовірно відомо, оскільки вони мешкають по сусідству та спілкуються з позивачем. Не вірити поясненням вищевказаних свідків, у суду немає ніяких підстав, оскільки вони є сторонніми особами, які не зацікавлені у розгляді справи на користь позивача. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача у належній їй квартирі, порушує її права, як власника, оскільки вона змушена сплачувати рахунки відповідача за надані комунальні послуги. Також, враховуючи ту обставину, що відповідач за місцем реєстрації тривалий час не проживає, позивач вважає його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є відсутність цієї особи без поважних причин протягом встановленого законом строку в жилому приміщенні, право користування яким має ця особа. Судом встановлено, що в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], значиться зареєстрованим [PERSON], який фактично не проживає за вказаною адресою більше року, що є підставою вважати його таким, що втратив право користування житловим будинком. За таких обставин, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача в зазначеному вище приміщенні, порушує права позивача, як власника, на право володіння, користування та розпорядження зазначеним будинком. За змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, прийнятій за результатами перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2011 року у справі про усунення перешкод у користуванні власністю вказано, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 ЦК України). За таких обставин вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. На підставі викладеного та

Outcome: partial