Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис № 29. За час спільного подружнього життя у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, оскільки стосунки між ними остаточно зіпсувалися, почуття любові, поваги, дружби, взаєморозуміння між ними відсутні, оскільки відповідач постійно відсутній, так як працює за кордоном. Сім`ї він уваги не приділяє, міняти щось у стосунках не бажає. Їхній шлюб носить формальний характер. Вважає, що примирення між ними не можливе. Просить розірвати шлюб. Також зазначає, що їхній дочці усього 8 років. Вона потребує материнського догляду та опіки. Вони з нею проводять багато часу разом, вона допомагає доньці у вивченні уроків, проводять спільно дозвілля. Відповідач постійно перебуває за кордоном, уваги дитині приділяє мало. Вважає, що розрив з матір`ю негативно позначиться на психічному та емоційному стані дитини, тому просить визначити її місце проживання після розірвання шлюбу з матір`ю. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подав відзиву та заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності, тому суд проводить заочний розгляд справи та ухвалює заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. У зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис № 29. За час спільного подружнього життя у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження. У ході розгляду справи встановлено, що причиною розірвання шлюбу є те, що сторони не змогли створити міцну сім`ю, у якій панують гармонійні та доброзичливі стосунки. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли відносини, які не сприяють збереженню їх сім`ї. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки сім`я сторін розпалась і надалі її зберігати недоцільно, а шлюб слід розірвати. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Виходячи з інтересів дитини, того, що матір дитини приділяє багато уваги малолітній дитині, вирішує усі питання, що стосуються її здоров`я, навчання, побуту самостійно, а батько дитини постійно перебуває на роботі за кордоном, суд вважає, що слід визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1816 грн. судового збору.

Outcome: approved