Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому прохала стягнути заборгованість по заробітній платі із відповідача в сумі 8 184,00 грн., а також моральну шкоду в сумі 800,00 грн., оскільки відповідач у встановлені законом терміни їй не виплатив заробітну плату. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшила розмір позовних вимог та прохала стягнути заборгованість по заробітній платі із відповідача в сумі 6 984,00 грн., а також моральну шкоду в сумі 800,00 грн., та пояснила, що вона працює на підприємстві, відповідач заробітну плату вчасно не виплачує, відповідач відмовляється добровільно виплатити заборгованість по заробітній платі. Моральну шкоду обґрунтовувала тим, що не отримуючи вчасно заробітну плату вона прикладала зусилля для організації свого життя, тобто жити за рахунок позичок, оскільки потрібно купувати продукти та сплачувати вчасно комунальні платежі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але направив заперечення на позов позивача, а також прохав проводити розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до наказу про прийняття на роботу № 223-к від 01.12.1980 року працює інженером з нормування праці ПЕВ на підприємстві ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання», що підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою ( а.с. 4-5, 9). Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникові не рідше 2 разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно до довідки про заборгованість по заробітній платі вбачається, що станом на 22.04.2014 року підприємство ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» заборгувало позивачу за період з 01.05.2013 року по 01.04.2014 року заробітну плату в сумі 7 384,00 грн., середньомісячна заробітна плата позивача становить 1 144,00 грн. Суд бере до уваги твердження позивача, що відповідачем на час розгляду справи в суді частково сплачено заборгованість по заробітній платі, на даний час заборгованість складає 6 984,00 грн. Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 6 984,00 грн. підлягає до задоволенню, оскільки відповідач в порушення норм трудового законодавства своєчасно не сплачував нараховану заробітну плату позивачу, що є грубим порушенням прав позивача на отримання заробітної плати за виконану роботу. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд бере до уваги твердження позивача, що вона не отримуючи вчасно заробітну плату докладала зусилля для організації свого життя, була позбавлена керівником підприємства вчасно отримати гроші за виконану роботу. Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 800,00 грн. підлягає до задоволенню, оскільки зазначена сума буде достатньою для сатисфакції. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved