Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення часток співвласників, усунення від права на спадщину, про визнання права власності на ? частину квартири у порядку спадкування за законом, просила визначити частки співвласників ( набуті у порядку приватизації) у квартирі [ADDRESS] : [PERSON] у розмірі ? частини; [PERSON] у розмірі ? частини; Усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON]; Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO] року. Позов обґрунтований тими обставинами, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого ЦПДЖФ УКМ ХМР від 10.11.1999 року, р.№ 7-99-209187. Позивач зазначає, що частки у цій спільній сумісній власності є рівними, по ? за кожним, бо іншої угоди між співвласниками не укладалося, рішення судів відсутні. Позивач зазначає, що [INFO] року помер [PERSON], після якого спадщину прийняли [PERSON], [PERSON], а [PERSON] відмовився від спадщини на користь [PERSON], Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Позивач зазначає, що [INFO] року помер її син [PERSON], після якого відкрилася спадщина на ? частину зазначеної квартири, яку прийняли шляхом звернення з відповідними заявами до нотаріальної контори [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON] ( відповідач по справі), яку вважає повинно бути усунено від права на спадщину, бо її син тяжко хворів з грудня 2012 року, а відповідачка не забезпечила йому необхідну допомогу, в т.ч. матеріальну, пославшись на відсутність грошових коштів, вважає, що відповідачка мала можливість але завідомо ухилялась від надання спадкодавцю матеріальної, моральної та фізичної підтримки, тому вважає себе єдиним спадкоємцем першої черги після сина [PERSON]. Відповідач [PERSON] позовні вимоги щодо нього визнав повністю, вважав їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] позовні вимоги щодо неї не визнала повністю, вважала позов таким, що не підлягає задоволенню, обґрунтовуючи свіої заперечення тими обставинами, що вона є спадкоємцем першої черги після померлого [INFO] року її чоловіка [PERSON] і вимоги позивача щодо усунення її від спадщини не обгрнутовані, жодним доказом не підтверджені, підтвердила, що вона не ухилялася від надання необхідної допомоги спадкодавцю, який у зв'язку з тяжкою хворобою був у безпорадному стані. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та померлий син позивача [PERSON], [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі з квітня 2007 року до моменту смерті [PERSON], вони разом мешкали, син [PERSON] мешкав з ними, відповідно місця проживання матері та вітчима перебував на медичному обліку та навчався у відповідній школі, це підтверджено документальними доказами та показами свідків. Сім'я була дружна, разом робили ремонт, придбали меблі та інші побутові речі для сумісного використання .Це підтверджено показами допитаних у судовому засіданні свідків та не було заперечено позивачем та другим відповідачем. Тобто [PERSON] та [PERSON] мали намір мешкати разом і надалі. Ніяких належних доказів про наміри розірвати шлюб немає. Разом брали кредити, бо [PERSON] працювала неофіційно швачкою, робота була нестабільною, а її чоловік теж періодично не працював,бо часто і тяжко хворів. Родина, виходячи з цього не могла мати заощаджень на випадок хвороби та інших критичних ситуацій та випадків. Довідка про доходи [PERSON] свідчить, що вони мають дуже середній розмір. Відповідно копії трудової книжки [PERSON], дійсно офіційно не працевлаштована, за її поясненнями., виходячи з інфляційних процесів економіки України, це є об`єктивним. Сторони по справі багато років були родиною,близькими людьми, невістка все, що могла робила для свого чоловіка, вона не мала, що продати, щоб знайти гроші на лікування, не могла кинути самого в Харкові сина підлітка, і поїхати в Київ з чоловіком на операцію. Вона провела його, передзвонювалася з ним, що підтвердила і позивач в судовому засіданні . [PERSON] постійно відвудувала чоловіка в лікарні в Харкові, він приходив до квартири її батьків, яка розташована поряд з лікарнею де [PERSON] лікувався до від'їзду на операцію в Київ. [PERSON], в межах своїх можливостей купувала ліки для чоловіка, як могла підтримувала його морально та духовно, [PERSON] не зберігала чеків та інших майнових доказів своєї підтримки хворого чоловіка. Це підтверджує її дійсне бажання без зайвих пересторог допомогти чоловікові. До направлення чоловіка до лікарні, [PERSON] викликала чоловіку швидку, готувала призначену їжу, контактувала з лікарями, зазначене підтверджене поясненнями свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON], які вони під присягою надали в судовому засіданні . [PERSON] зверталася на прийом до відповідного департаменту ХМР для отримання допомоги на лікування чоловіка. Така допомога була отримана, це не оспорювалося і позивачем. Непорозумінні між [PERSON] та [PERSON] були лише на грунті шкідливих звичок останнього, а саме надмірне вживання алкогольних напоїв та куріння. [PERSON] намагалася завадити цим звичкам, саме піклуючись про здоров'я та життя чоловіка. Про проблеми зі здоров'ям чоловіка [PERSON] завжди повідомляла його мати, позивача по справі, намагаючись підтримувати родинні відносини, хоча її чоловік не хотів, щоб вона повідомляла про стан його здоров'я матері, це підтвердили і свідки. З пояснень свідка [PERSON] очевидно, що з лікарями контактувала лише [PERSON](тоб-то для лікарів було очевидно, що [PERSON] та хворий [PERSON] родина) та потім доводила отриману від лікарів інформацію до матері свого чоловіка. Обставина, що лікарями [PERSON] і [PERSON], розглядалися як родина, підтверджується і тим фактом, що [PERSON] та її син були направлені на обстеження, як близькі контактні особи з [PERSON], бо його хвороба мала інфекційний характер. Після смерті чоловіка [PERSON], його брат надав їй нотаріально посвідчену копію свідоцтва про смерть. Тоб-то родина її чоловіка визнавала [PERSON], членом родини та його спадкоємцем. [PERSON] не заперечувала того, що позивач приймала велику участь в допомозі сину [PERSON] під час його хвороби та вдячна їй за це, розуміє її біль в зв'язку зі втратою сина. Але вона сама також робила все, що було в її можливостях. Свідки позивача надали пояснення, які не суперечать поясненням [PERSON]: -свідок [PERSON], яка є фактичною дружиною [PERSON], вже 12 років проживає у спірній квартирі. В Спірній квартирі також мешкає її 18-річний син. Тоб-то цей свідок безперечно зацікавлений в тому, щоб в квартирі не було інших-додаткових власників і вихдячи з того що вона та її син мешкають у спірній квартирі її пояснення не можуть протирічити позиції позивача. Але не зважаючи на це вона не надала показів про те, що [PERSON] не допомагала чоловікові. Крім того основні її покази надавалися зі слів Позивача та [PERSON], як вона сама сказала. Вона сама зазначила, що бачила [PERSON](чоловіка [PERSON] не часто), тобто подробиць життя [PERSON] та [PERSON] знати не могла. Вона також зазначила, що на похороні [PERSON] була і [PERSON] на похороні зазначила [PERSON], що незважаючи на те, що вона з покійним була у зареєстрованому шлюбі, ніяких гарантій визнання її спадкових прав немає. Тоб-то знаючи мати свого фактичного чоловіка, припускала поведінку позивача по усуненню [PERSON] від права спадкування. -свідок [PERSON], яка є багаторічною подругою позивача, зазначила,що позичала грощі на лікування [PERSON] його матері, а про все інше знає зі слів своєї подруги-позивача по справі. Також свідок зазначила, що їй відомо, що [PERSON] їздила до [PERSON] (ХМР) по допомогу і цю допомогу дали. Це їй сказала [PERSON]. Все це відповідає поясненням які надала [PERSON] та матеріалам справи. -свідок [PERSON], який мешкає однією родиною з позивачем по справі в продовж 8 років, зазначив, що в квартирі де мешкав [PERSON] та [PERSON] не бував, потім уточнив, що був 1 раз. Зазначив, що мати піклувалася про сина, але цього Відповідач [PERSON] і не заперечує. [PERSON] зазначив, що він та позивач допомагали з ліками та харчуванням хворому сину позивача, позичали грощі на операцію. Це не оспорює [PERSON]. Також [PERSON] зазначив, що в 13-й лікарні допомога позивача була незначною, а в кардіології вже сурьозною. Це все відповідає тим поясненням, які надавала суду [PERSON]. [PERSON] казав, що бачив [PERSON] у лікарні. Також зазначив-на похоронах «суетились все», тоб-то і [PERSON]. Відповідно положень ст.1261 Цивільного кодексу України, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, так саме як і позивач по справі. Як зазначає стаття 1267 цього ж кодексу, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Померлий чоловік [PERSON] та позивач по чинній справі є співвласниками трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що частки співвласників у зазначеній квартирі, відповідно до приватизації, є рівними, тобто по ? за кожним, іншого договору між співвласниками укладено не було. Тобто частка померлого [INFO] року [PERSON] складає ? частину зазначеної квартири. Відповідно статті 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Виконуючи вимоги ст.1269, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України та бажання померлого чоловіка [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивач, також звернулася з аналогічною заявою до нотаріальної конторі, про що [PERSON] було повідомлено нотаріусом. Позивач звернулася до суду з позовом про усунення [PERSON] від спадкування на підставі частини 5 статті 1224 ЦК України, яка зазначає: « За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані». Суду доведено, що [PERSON] робила все можливе, виходячи з її можливостей, для надання допомоги її чоловіку [PERSON]. Правова позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладена в листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звертає увагу на наступне: «Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Докази що [PERSON] та її чоловік мешкали разом та за якою адресою -суду надані. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Син позивача - відповідач по чинній справі, права на частину квартири позивача не порушував та визнає їх, ця обставина була підтверджена [PERSON] в судових засіданнях. Усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення вимог позивача, бо вимога про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON] не обґрунтована та не підтверджена належними та допустимими доказами, внаслідок чого й вимога про визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO] року, підлягає частковому задоволенню, у 1/8 частці. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial