Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що вона є власником житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: вул. Сагайдачного, №15 в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області, що належать їй на підставі договору довічного утримання від 29.05.2007 року, який вона уклала з [PERSON] і який був посвідчений приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу й зареєстрований в реєстрі за №2861. В цьому будинку вона зареєстрована та проживає. Крім неї в будинку також зареєстрований її рідний брат [PERSON], відповідач по справі, який з 2014 р. у даному будинку не проживає. Відповідач був зареєстрований у вказаному будинку, оскільки був членом сімї колишнього власника даного будинку, а саме сином [PERSON] Враховуючи те, що у попереднього власника [PERSON] припинено право власності на вказаний житловий будинок, позивач вважає, що відповідач втратив право користування житловим будинком, оскільки перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника законом не передбачено, а тому з цих підстав просить задовольнити позовні вимоги, визнати відповідача таким, що втратив право на користування її житловим будинком, оскільки останній в добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно, що стверджується повернутим поштовим конвертом з судовою повісткою на 15.11.2017 року. Заяви про відкладення розгляду справи, від нього не надходило.\~\~ Відповідно до ст.77 ч.2 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявились в судове засідання без поважних причин. Зі згоди представника позивача справу розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи встановлено, що відповідно до договору довічного утримання від 29.05.2007 року власником житлового будинку №15 по вул. Сагайдачного в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області є позивач [PERSON] (а.с.9). Даний договір зареєстровано в Заставнівському районному бюро технічної інвентаризації та видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 10). Згідно довідки про склад сімї від 03.04.2017 року №385 (а.с.12) в спірному житловому будинку зареєстровані окрім позивача [PERSON], її діти [PERSON] та [PERSON], а також відповідач по справі її рідний брат [PERSON] По місцю своєї реєстрації в с. Кадубівці, вул. Сагайдачного,15, Заставнівського району Чернівецької області, відповідач не проживає, починаючи з 2014 р. Даний факт у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Дана обставина підтверджується також актом обстеження матеріально-побутових умов проживання № 986 від 03.04.2017 р. (а.с.13). Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований у вказаному житловому будинку у звязку із тим, що він був членом сімї колишнього власника спірного житлового будинку, а саме сином [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином, виникнення права членів сімї власника квартири на користування цим житлом та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на квартиру. В той же час, як встановлено в судовому засіданні на підставі договору довічного утримання від 29.05.2007 року та свідоцтва про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: с. Кадубівці, вул. Сагайдачного,15, Заставнівського району Чернівецької області, право власності на вказаний будинок перейшло від [PERSON] до позивача [PERSON] Тобто з 29.05.2007 року позивач [PERSON] набула статусу власника житла, а у [PERSON] право власності на нього припинилося та втрачено право користування житловим будинком, даний факт стосується також і членів його сімї, в тому числі і сина [PERSON] В ухвалі Верховного суду України від 13.07.2011 р. зазначається, що чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сімї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже припинення права власності на будинок припиняє право членів його сімї на користування цим будинком. Як встановлено в судовому засіданні, на даний момент відповідач [PERSON], не входить до складу сімї позивачки, постійно з нею не проживає та не повязаний з нею спільним побутом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відтак, суд при розгляді даної справи прийшов до висновку, що у зв'язку з припиненням права власності [PERSON] на належне йому житлове приміщення, відповідачем втрачається право користування ним, незалежно від того скільки часу та з яких причин він у ньому був відсутнім. Відомості щодо укладення між сторонами договору найму (оренди) житла у відповідності до ст.ст. 810, 814 ЦК України у суду відсутні. Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №15, розташованим по вул. Сагайдачного в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області підлягає до задоволення.

Outcome: approved