Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на нерухоме майно, що складається з житлового будинку - літ. А-1, загальною площею 37, 2 кв. м., в тому числі житлової площі 19, 1 кв. м., та господарських будівель і споруд: літньої кухні - літ. Б,б, сараю - літ. В, навіс - літ. в, сараю - літ. Г, навіс - літ. г, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], й до дня смерті належало [PERSON], який помер [INFO]. Обґрунтовуючи позов тим, що після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Звернувшись до Котелевської державної нотаріальної контори Полтавської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, нотаріус був позбавлений можливості, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємцем не надано оригінала правовстановлюючого документа, а відповідно до довідки виданої ПП бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» реєстрація права власності на вищезазначений житловий будинок в [ADDRESS] не проводилась (а.с. 8, 18). Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. [PERSON] надала до суду заяву від 01.12.2017 року, в якій просить розгляд справи провести без її участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 36). Відповідач Микілківська сільська рада Котелевського району Полтавської області у відкрите судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Відповідач - Микілківська сільська рада Котелевського району Полтавської області надала до суду заяву від 24.11.2017 року та 08.12.2017 року, в якій просить суд провести судове засідання без участі представника сільської ради, зазначивши що позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі (а.с. 30, 50). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Котелевська державна нотаріальна контора Полтавської області у відкрите судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, але надала до суду заяву від 23.11.2017 року, в якій просить розгляд справи провести без її участі, зазначивши що у вирішенні даного питання покладається на розсуд суду (а.с. 34-35). Третя особа - [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, але надав до суду заяву від 08.12.2017 року, в якій просить розгляд справи провести без його участі, зазначивши що проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує (а.с. 51). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі не явки в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с. 1-51), вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. [PERSON] помер [INFO], про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], видане Микілківською сільською радою Котелевського району Полтавської області (а.с. 7 ). Відповідно до змісту світлокопії заповіту від 14 квітня 1994 року, посвідченого секретарем Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 16, [PERSON] все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі те, на що буде належати на день смерті, і на що він за законом матиме право заповів в рівних частках [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. До складу спадкового майна померлої увійшов житловий будинок, з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1205/02-31 від 08.11.2017 року, до нотаріуса звернулася [PERSON] з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на житловий будинок з господарськими будівлями, що до дня смерті належали на праві приватної власності [PERSON], який помер [INFO], проте нотаріус був позбавлений можливості, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємцем не надано оригінала правовстановлюючого документа, а відповідно до довідки виданої ПП бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» реєстрація права власності на вищезазначений житловий будинок в [ADDRESS] не проводилась (а.с. 8, 18). . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний ) будинок від 20.10.2017 року інвентаризаційна справа № 171 нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]та має такий склад: житловий будинок «А-1» загальною площею 37, 2 кв.м., в тому числі житлової площі - 19, 1 кв.м., та господарські будівлі і споруди: літня кухня «Б, б», сарай «В» навіс « в», сарай «Г», навіс «г», (а.с. 9-13). Згідно довідки виданої ПП бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» реєстрація права власності на вищезазначений житловий будинок в [ADDRESS] не проводилась (а.с. 18). Відповідно до змісту довідки виданої виконавчим комітетом Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області № 456 від 03.10. 2017 року, згідно погосподарського обліку домогосподарство, яке знаходиться в [ADDRESS] рахується за померлим [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Виходячи із вимог ст. 5 ЦК України, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема положення ЦК УРСР 1963 року, Закон України «Про власність», Закон України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постанову Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди, не залежало від державної реєстрації цього права. Записи у вище зазначених погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, отже, спадкодавець отримав право власності на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами на передбачених законом підставах, відповідно діючого на той час законодавства. Статтями 1216-1217 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до змісту повідомлення Котелевська державна нотаріальна контора Полтавської області № 1366/01-16 від 22.11.2017 року, в спадковій справі № 205/2012 на майно [PERSON], померлого [INFO] знаходиться заява: про прийняття спадщини за заповітом ,що надійшла від [PERSON], доньки померлого. Дані про інших спадкоємців у матеріалах спадкової справи відсутні. [PERSON] у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав . При цьому, 25.09.2017 року на ім'я [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (пай) площею 3, 5162 га. (а.с. 14, 35). Позивач бажає оформити право власності в установленому законом порядку. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Котелевська державна нотаріальна контора Полтавської області, [PERSON], суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати позивачу присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved