Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства Сільськогосподарська виробнича фірма Агротон про розірвання договору оренди землі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 9201210 від 10 вересня 2013 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5,7749 га. з кадастровим номером 4420988000:06:009:0012, яка розташована на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із договором оренди землі від 01 липня 2008 року, зареєстрованим 23 лютого 2009 року за № 2098801040941500323 Білокуракинським районним реєстраційним округом Луганської області, земельна ділянка була передана в оренду відповідачу строком на 10 років. Статтею 9 цього Договору зазначено, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі 2% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. У відповідності до ст. 13 цього ж договору зазначається, що орендна плата переглядається за згодою сторін у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством та в інших випадках, передбачених законом. Згідно зі ст. 38 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом. Позивачу стало відомо, що відповідач повідомив про укладення додаткових угод та підвищує орендну плату до 6% від грошової оцінки земельної ділянки від щорічно проіндексованої оцінки землі. Позивач звернувся про укладання додаткової угоди, але йому було запропоновано кабальні умови договору, та пояснено, що відповідач підвищить орендну плату з умовою продовження його строку ще на 10 років. Позивач не має наміру продовжувати строк оренди і подав відповідачу відповідну заяву про підвищення орендної плати або розірвання договору оренди землі. Листом від 03 листопада 2016 року за вих. № 33 йому було повідомлено, що підприємство не надає згоду на підвищення орендної плати та про розірвання договору оренди, що спонукало його звернутись за судовим захистом. Вважає, що відповідач порушив умови договору, що є підставою для його розірвання. Розмір орендної плати не відповідає положенням ст. 288 Податкового Кодексу України, де зазначено, що її розмір не повинен бути меншим ніж 3% та не більшим 12 %. Відповідно до умов договору, а також ст. 30 Закону України «Про оренду землі» орендна плата збільшується за взаємною згодою сторін, якщо сторони не дійшли згоди то цей спір вирішується в судовому порядку. Орендна плата за землю відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення, а також ціна орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, або в додатковій угоді до нього. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору позивач зазнає шкоди і значною мірою позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору. Порушення відповідачем свого встановленого законом обов'язку щодо підвищення орендної плати з умовою не відповідає вимогам закону щодо добровільності укладення договору. Отже, це вважається і є істотним порушенням договору, адже наслідком такої бездіяльності буде завдано позивачу збитків в разі недоотримання орендної плати, тому вважає, що договір оренди землі має бути розірваний. Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за згодою сторін. Як визначено в ст. 15 Закону України Про оренду землі, однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Саме в перегляді ціни позивач вбачає суттєве порушення умов договору, що є підставою для його розірвання. Позивач просить розірвати договір оренди землі, укладений між позивачем та відповідачем 01 липня 2008 року, зареєстрований 23 лютого 2009 року за № 209880104094150032 Білокуракинським районним реєстраційним округом Луганської області, а витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Представник позивачки - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних виом наполягає. Представник відповідача ПАТ СВФ Агротон [PERSON] у судове замсідання не зявилася, надала заперечення на позовну заяву. В наданих суду запереченнях на позовну заяву представник відповідача пояснила, що між сторонами було укладено договір оренди землі відповідно до чинного законодавства, яке діяло на момент укладення договору. Договір пройшов відповідну реєстрацію. Згідно ст. 30 Закону України «Про оренду землі» орендна плата збільшується за взаємною згодою сторін, якщо сторони не дійшли згоди, то цей спір вирішується в судовому порядку, однак позивач не звертався до суду з заявою про збільшення орендної плати. Додаткові договори укладаються з тими орендодавцями, які виявили бажання продовжити договірні відносини з оренди землі, а тому в цих додаткових договорах визначено орендну плату в розмірі 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і строк дії договору продовжується ще на 7 років. Орендна плата позивачеві сплачується в розмірі 3% відповідно до вимог діючого законодавства. Оскільки даний розмір орендної плати передбачений законодавством, додаткові угоди не укладалися. Відповідач не порушує умов договору, укладеного з позивачкою, та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5,7749 га. згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 100, виданого Білокуракинською райдержадміністрацією, яка розташована на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області (а.с.10). Згідно із договором оренди землі від 01 липня 2008 року, зареєстрованим 23 лютого 2009 року № 2098801040941500323 Білокуракинським районним реєстраційним округом Луганської області, та актом прийому-сдачі земельної ділянки, земельна ділянка була передана в оренду відповідачу строком на 10 років (а.с.7-8, 9). Статтею 9 цього Договору зазначено, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі 2% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1260 грн. 18 коп. У відповідності до ст. 13 цього ж договору зазначається, що орендна плата переглядається за згодою сторін у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 288 Податкового Кодексу України (в редакції з 01.01.2014 по 01.01.2017 року) п. 288.5. розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: 288.5.1. не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; 288.5.2. не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Як було встановлено в судовому засіданні, з 01.07.2008 року орендна плата позивачеві сплачується в розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахування коефіцієнту індексації та підвищувального (з 2012 р.) коефіцієнту. Згідно зі ст. 38 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом. Позивач звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору оренди. Листом від 03 листопада 2016 року за вих. № 33 йому було повідомлено, що підприємство не надає згоду на розірвання договору оренди (а.с.12). Згідно статті 1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 2 цього ж закону передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст. 15 Закону України Про оренду землі однією з істотних умов договору землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, або в додатковій угоді до нього. Згідно статті 31 Закону України Про оренду землі договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Підставам виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статі 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до умов договору (п.13), а також ст. 30 Закону України «Про оренду землі» орендна плата переглядається за взаємною згодою сторін, якщо сторони не дійшли згоди, то цей спір вирішується в судовому порядку. Згідно з ч. 1\~ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Як встановлено в судовому засіданні, саме відповідач запропонував позивачу розглянути питання щодо зміни розміру орендної плати на своїх умовах. Позивач на це не погодився. Сам же позивач не звертався до відповідача з цим питанням. Також позивач не звертався до суду з позовом до відповідача про перегляд орендної плати. Позивачем та представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів щодо розгляду такого спору в судовому порядку. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач не порушував вимоги діючого законодавства та умов договору, укладеного з позивачем, а тому позовні вимоги [PERSON] є безпідставними і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed