Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2017 року подружжя разом не проживає та дуже рідко спілкуються, чоловік перебуває у республіці Ірак. Зазначає, що шлюб носить лише формальний характер, подальше подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим, подружніх стосунків вони не підтримують, стали зовсім чужими людьми, втративши почуття взаємоповаги та любові один до одного, спільних дітей не мають. На час звернення з позовом до суду веденням між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено. Ухвалою судді від 23 вересня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу без її участі за наявними в справі матеріалами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та щодо заочного розгляду справи не заперечує. Представник позивача адвокат Строцень Т. О. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив їх задовольнити, строк на примирення заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Тернопільського міськрайонного суду, відзиву не подав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Ознайомившись із письмовою заявою позивача, заслухавши пояснення її представника, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 25 травня 2017 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25 травня 2017 року, виданим Тернопільським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області України, актовий запис № 19. Від даного шлюбу спільних дітей у сторін немає. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved