Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] «Рівнеазот» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 14902,91 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на обставини викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить суд, стягнути з [PERSON] «Рівнеазот» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 14902,91 грн. Представник відповідача [PERSON] «Рівнеазот» повідомлений належним чином про дату час та місце розгляд справи в судове засідання не зявився. 07 травня 2018 року представник відповідача [PERSON] надіслала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, та відзив на позовну заяву, в якому не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Суд, заслухавши позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з [PERSON] «Рівнеазот», працює оператором на решітках цеху централізації і очистки стічних вод. Як вказано в позовній заяві, за період з лютого по червень 2017 року відповідач не в повному обсязі і невчасно здійснював виплату заробітної плати позивачу, внаслідок чого утворилась заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, яка згідно розрахунку позивача становить розмір 14902,91 грн. Вищевказане також підтверджується листом Управління держпраці у Рівненській області №17-04/193 від 11 січня 2018 року. Відповідно до якого, за результатами інспекційного відвідування складено акт, на усунення порушень трудового законодавства посадовим особам [PERSON] «Рівнеазот» винесено припис. Однак, на даний час виплата належних позивачу коштів не здійснена. Відповідно до вимог статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вищевикладених обставин, враховуючи те, що у сторін відсутній спір з приводу розміру нарахованої але не виплаченої заробітної плати, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved