Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], третя особа: Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.05.2015р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики та договір іпотеки. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов»язався надати позивачеві грошову позику в розмірі 286756грн. з терміном повернення - 13.11.2015р., а [PERSON] в рахунок забезпечення повернення грошових коштів передала в іпотеку [PERSON] нерухоме майно, а саме, - однокімнатну квартиру, загальною площею 30,2кв.м., що знаходиться в [ADDRESS]. Зазначене майно було передане в іпотеку для забезпечення вимог [PERSON], які мали виникнути з моменту отримання позивачем визначеної в договорі позики грошової суми. Позивач зазначає, що на виконання умов договору позики, [PERSON] не передав грошових коштів [PERSON], що підтверджується відсутністю розписки, акту прийому-передачі коштів. Отже, вважає, що договір позики не вступив в силу по причині невиконання [PERSON] свого обов»язку передати позивачеві грошові кошти в зазначеній сумі. Як наслідок, відсутність факту передачі грошових коштів вказує на відсутність виникнення зобов»язання позивача в їх поверненні, і як наслідок в забезпеченні повернення. Відповідно договір іпотеки, який є наслідком в даному випадку, так як мав забезпечити зобов»язання позивача повернути відповідачеві грошові кошти, не може мати сили по причині відсутності події, яка викликає зобов»язання позивача перед відповідачем та підлягає визнанню недійсним. Вважає, що відповідачем [PERSON] порушено умови договору позики відсутність факту передачі грошових коштів на виконання договору від 30.05.2015р. Із постанови про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси від 17.05.2017р., позивачеві стало відомо, що приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2017р. було вчинено виконавчий напис на договорі позики за №1744 від 30.05.2015р. про звернення стягнення на грошові кошти в розмірі 369656грн. 69коп. з позивача по справі. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено не у відповідності до приписів ст.88 ЗУ «Про нотаріат», ч.2 п.284, п.383 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердж. наказом МЮУ 03.03.2004р. №20/5, п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердж. постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в ред. від 10.12.2014р., ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», оскільки [PERSON] не отримувала від [PERSON] жодної вимоги щодо усунення порушень, тобто безспірність суми вимоги є непідтвердженою та не доведеною, оскільки не був дотриманий порядок, який передує вчиненню виконавчого напису; нотаріус без правових підстав вчинив зазначений виконавчий напис на даному договорі позики, а тому він підлягає до скасування. Таким чином, позивач просить суд, - визнати виконавчий напис №1171 від 10.04.2017р., вчинений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] на іпотечному договорі від 30.05.2015р., укладеним між [PERSON] та [PERSON] таким, що не підлягає виконанню, судові витрати покласти на відповідачів по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Вважають, що підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є той факт, що [PERSON] не направляв [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень умов договору позики. При цьому, підтвердили факт того, що [PERSON] отримала від нотаріуса листа від 02.03.2017р. та заяву [PERSON], датовану 02.03.2017р. про необхідність сплатити борг, на яку вона письмово не відповіла і не надала будь-яких заперечень. На даний час договір позики та договір іпотеки не визнані недійсними та не розірвані. В судовому засіданні відповідач приватний нотаріус [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що ним були посвідчені договори позики та іпотеки, а також додаткові угоди, за якими [PERSON] отримала у власність грошові кошти 13600 доларів США, що еквівалентно 286756грн. Згодом прийшов [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису, оскільки [PERSON] не повернула борг. Були надані документи, що відповідають переліку документів згідно із постановою КМУ №1172. Перед вчиненням виконавчого напису [PERSON] було направлено листа нотаріуса від 02.03.17р. та заяву [PERSON] від 02.03.17р., які нею отримані 03.03.17р. особисто. Лише 10.04.2017р. нотаріусом було вчинено виконавчий напис, який отримав [PERSON] Вважає, що ним вимоги законодавства не були порушені і всі нотаріальні дії виконані вірно. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив відмовити у позові. Зазначив, що [PERSON] отримала у нього як позичку грошові кошти, про що було укладено договір позики та договір іпотеки, які посвідчено нотаріально. За судовими рішеннями їй відмовлено у визнанні договорів недійсними. Позичені гроші позивач не повертає, а тому він звернувся до нотаріуса із заявою, яка була направлена [PERSON] і згодом нотаріусом вчинено виконавчий напис, який переданий на примусове виконання до органів ДВС. Борг становить 13600 доларів США, що еквівалентно 369656грн. 69коп. (по курсу НБУ на 10.04.17р.). Судові витрати не визнає. В судовому засіданні представник третьої особи Придніпровського відділу ДВС за довіреністю [PERSON] при вирішенні спору покладається на розсуд суду. На даний час триває виконання за виконавчим написом нотаріуса. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що за договором позики від 30.05.2015р., що посвідчений нотаріально приватним нотаріусом [PERSON] за №1744, [PERSON] прийняла від [PERSON] у власність 286756грн., що еквівалентно 13600доларів США строком на шість місяців. Крім того, позичальник зобов»язався повернути позикодавцеві готівкою в строк до 30.11.2015р. зазначену суму грошей. Договором (п.4) передбачено, що у разі, коли позичальник не поверне позичені гроші до вказаного строку, позикодавець вправі стягнути заборгованість в безспірному порядку. Договором про внесення змін до договору позики від 30.11.2015р., що посвідчений нотаріусом [PERSON] за №4764, позичальник зобов»язався повернути позикодавцеві готівкою, в строк до 30.05.2016р., а всі інші умови договору від 30.05.2015р. залишені без змін. В забезпечення виконання зобов»язань, що випливають із вказаних вище договорів, між сторонами 30.05.2015р. укладено договір іпотеки, який також посвідчений нотаріусом [PERSON] за №1745. Предметом іпотеки є квартира №100, що по вул.. Волкова, 19 в м. Черкаси, яка належить [PERSON] Також сторонами 30.11.2015р. укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, який посвідчений нотаріусом [PERSON] за №4765. Зазначено, що цей договір забезпечує виконання зобов»язань, що випливають з укладеного договору позики та додаткових угод до нього і іпотекодавець зобов»язаний повернути іпотеко держателю позичені кошти в сумі 286756грн., що еквівалентно 13600 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 30.05.2016р. включно. 02 березня 2017р. за №71/01-16 приватний нотаріус [PERSON] направив на адресу [PERSON] листа з пропозицією звернутися до [PERSON] для повернення коштів та сплати за договором позики на протязі 10ти календарних днів з дня отримання письмової заяви. Також роз»яснено наслідки невиконання письмової вимоги щодо боргових зобов»язань. Разом з цим листом, [PERSON] направлена заява [PERSON], датована 02.03.17р., щодо розміру заборгованості, який становить 13600 доларів США, що еквівалентно 369656грн. 69коп. та 1000грн. як витрати, пов»язані із вчиненням виконавчого напису, а також необхідності його повернення і роз»яснено наслідки невиконання зобов»язань по договору позики, зокрема, можливості вчинення виконавчого напису. Даного листа нотаріуса та заяву [PERSON] [PERSON] отримала 06.03.2017р., про що свідчить повідомлення рекомендованого листа та підтверджено в судовому засіданні самою [PERSON], яка пред»явила суду для огляду оригінали вказаних документів. Крім того, остання зазначила, що вона письмову відповідь чи заперечення [PERSON] не направляла, але після отримання зазначених документів спілкувалася із нотаріусом [PERSON] щодо усунення порушень за договором позики. 10 квітня 2017р. приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис (№1171), за яким пропонується стягнути грошові кошти в сумі 13600 доларів США, що еквівалентно 369656грн. 69коп. за договором позики від 30.05.2015р. з врахуванням додаткових угод та витрати, пов»язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1000грн. 00коп., а всього 370656грн. 69коп. Строк, за який провадиться стягнення вісім місяців чотири дня, а саме, - з 30.05.2016р. по 06.03.2017р. Зазначено, що виконавчий напис набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 10.04.2017р. В подальшому, даний виконавчий напис звернуто до примусового виконання до Придніпровського відділу ДВС, про що державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яке на даний час діюче. На час розгляду даної цивільної справи, жодні грошові кошти [PERSON] [PERSON] не повернуті. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено частиною 1 статті 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 згаданого Закону). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Помилковими є посилання позивача на норми Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджені наказом МЮУ 03.03.2004р. №20/5, оскільки вона втратила чинність ще в 2012 році. Відповідно до глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджено наказом МЮУ 22.02.2012 № 296/5, - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Порядком передбачено, що виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк предявлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України „Про виконавче провадження. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог статті 1050 Цивільного кодексу України. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов'язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством для виконання судових рішень та Законом України „ Про виконавче провадження . Виконавчий напис, за яким стягувачем або боржником є фізична особа, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з моменту вчинення виконавчого напису. Таким чином, за результатами розгляду справи, суд вважає, що доводи позивача та його представника не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та переконливими доказами. Судом встановлено, що виконавчий напис вчинено на договір позики, а не договір іпотеки, як зазначено у позові; судом не встановлено будь-яких порушень вимог чинного законодавства з боку нотаріуса та стягувача (позикодавця); письмову вимогу про усунення порушень щодо виконання зобов»язання за договором позики від 30.05.2015р. заяву від 02.03.17р. від [PERSON] [PERSON] отримала особисто, що підтвердила під час розгляду справи, заборгованість у визначений строк не сплатила і не відреагувала на неї; договір позики є чинним, жодні судові рішення про стягнення з боржника на користь позикодавця заборгованості за вказаним договором чи ж справи за такими вимогами на розгляді судів, - відсутні; підстав вважати, що мається спір про розмір заборгованості, - також немає, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Така позиція суду при вирішенні спору узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постанові від 20.05.2015р. справа №6-158цс15, у постанові від 11.03.2015р. справа №6-141цс14. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed