Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Як доказ заявлених вимог вказує, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який було зареєстровано 24.12.2015 року Торчинською селищною радою Луцького району Волинської області за актовим записом № 38. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.06.2016 року шлюб - розірвано. За час перебування в шлюбі, у них народився син [PERSON], [INFO] і його батьком у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON], який у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять проводити розгляд справи у їх відсутності. Щодо постановлення заочного рішення не заперечують. Будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи без його участі чи заперечення на позов до суду не подав, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 24.12.2015 року, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.06.2016 року розірвано (а.с.3).У шлюбі народився син [PERSON], [INFO] (а.с.4), який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.5). Батьком дитини у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON], який не приймає участі в її утриманні, хоча зобов'язаний це робити відповідно до вимог ст. 180 СК України. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Як вбачається із посвідчення серії ААГ № 032418 від 03.08.2016 року [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства та отримує державну соціальну допомогу у сумі 1130 грн. Беручи до уваги викладене, а також те, що будь-яких інших доказів щодо обставин, які можуть вплинути на розмір стягуваних аліментів сторонами не надано, враховуючи потреби дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову - 15.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved