Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 10 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що перебувала з відповідачем у фактично шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з лютого 2012 року по листопад 2013 року. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач останнім часом приймає участь в утриманні спільного сина на свій власний розсуд, хоча дитині постійно потрібні кошти на утримання. Позивачем було подано позовну заяву про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина, проте спір на момент подачі цього позову ще не вирішено судом. Між тим, позивач несе додаткові витрати на сина, на підтвердження яких надає копії виписок з лікарні, прайси на медичні послуги, чеки на оплату медичних послуг, придбання ліків, копії договорів про підготовку до школи, індивідуальні заняття з психологом, також дитина ходить до гуртка по футболу. Крім того, згідно договору з нянею від 11.07.2018 року вартість послуг останньої становить 12 000.00 грн. на місяць. По її підрахункам загальна вартість додаткових щомісячних витрат на дитину становитиме близько 16 000.00 грн. Крім того, за проведення необхідних для дитини і рекомендованих лікарем аналізів необхідно сплатити 12 875 грн. з урахуванням відсутності у неї доходів, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, вважає, що це повинен зробити відповідач. 06.08.2018 р. ухвалою судді відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 09.11.2018 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позову в повному обсязі, просили суд про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав. Послався на те, що рішенням суду про стягнення аліментів на утримання сина з нього щомісячно стягується 6 000.00 грн. Крім того, ним надавалась матеріальна допомога на утримання дитини добровільно, проте це не влаштовувало позивачку. Зазначає, що позивач обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що їх спільний син відвідує гурток по футболу, проходить підготовку до школи, а також йому необхідні індивідуальні занятті з психологом, проте вважає, що вказані витрати не є додатковими та не викликані особливими потребами дитини. Крім того, матеріали справи не містять доказів купівлі позивачем лікарських препаратів та оплати послуг лікарів, які необхідні для лікування діагнозів наявних у дитини. Надані позивачем докази не містять жодних підстав вважати, що витрати, понесені позивачем, пов'язані з утриманням сина та викликані особливими обставинами. Крім того, у нього на утриманні знаходиться ще один син [PERSON], 2003 р.н., він ніде офіційно не працює. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебували у фактично шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу з лютого 2012 року по листопад 2013 року. Від фактично шлюбних відносин мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2018 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина на користь позивачки в розмірі 6 000.00 грн.щомісячно, починаючи з 27.07.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. У п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз'яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв'язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. До особливих обставин, з якими законодавець пов'язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов'язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. В судовому засіданні позивач зазначала про те, що її спільний з відповідачем син потребує постійного нагляду дорослої людини, має цілий ряд підтверджених лікарями захворювань, тому вважає є необхідність скористатися послугою няні. В підтвердження цього нею було надано суду копію договору з нянею від 11.07.2018 року (а.с. 48-50). Крім того зазначала про те, що дитна відвідує гурток з футболу, заняття по підготовці до школи та йому необхідні індивідуальні заняття з психологом (а.с. 44-47), а також він вивчає англійську мову. Проте позивачем не надано суду доказів, а саме квитанцій або платіжних доручень на виконання нею умов вказаних вище договорів. Трудовий договір з нянею від 11.07.2018 року укладений на стрк до 01.09.2019 року проте не набрав чинності, оскільки не був зареєстрований у державній службі зайнятості. Також, позивач в судовому засіданні зазначала про те, що для проведення необхідних для дитини і рекомендованих лікарем аналізів необхідно сплатити 12 875 грн. Як докази можливого понесення додаткових витрат надала суду копію замовлення медичних послуг від 06.07.2018 року (а.с. 41), копію попередньої калькуляції вартості послуг (а.с. 86-87). Разом з тим, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Таким чином, суд не приймає до уваги надані позивачем прейскуранти клініки лабораторії аптеки «Медіан» та витяги з інтернет ресурсів щодо цін медичних досліджень (а.с. 86-88), оскільки вказані документи не свідчать про фактичне понесення позивачем зазначених витрат. Зокрема, позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо. У свою чергу, вивчення дитиною англійської мови в переважній більшості відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов'язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Судом не встановлено, що витрати на вивчення англійської мови зумовлені із розвитком здібностей дитини в цьому. Позивачем надано до суду копії чеків та квитанцій на підтвердження того, що нею витрачається щомісячно 1000 - 1500 грн. на придбання ліків для дитини, втім дані копії чеків та квитанцій не містять інформації щодо необхідності вказаного лікування спільного сина позивача та відповідача, яке саме лікування здійснювалось, на підставі чого, та чи зумовлене воно особливою хворобою дитини тощо. Так, позивачем суду не надано належних та допустимих доказів оплати позивачем лікарських препаратів, які пов'язані з діагнозом дитини та викликані особливими потребами. Між тим, у відповідності до висновку консультативного прийому у генетика від 27.03.2018 року (а.с. 24) підтверджених даних, які свідчать про синдромальну патологію під час огляду не виявлено. Інші результати досліджень медичного центру «МедіАн», копії яких надані позивачем, не є діагнозом, потребують консультації лікаря (а.с. 27-34). Крім того, відповідно до висновку психолога Київської міської клінічної лікарні №1 (а.с. 23) спільному сину сторін у справі рекомендовано серед іншого відвідування дитячого колективу. З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам,

Outcome: dismissed