Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа КП УЖГ «Печерська брама» про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.09.2014 мало місце залиття нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , цокольний поверх, яке належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до акту КП УЖГ «Печерська брама» від 16.09.2014 залиття квартири позивача відбулось з квартири [ADDRESS] відповідача, у зв`язку із пошкодженням запірної арматури подачі холодного водопостачання на пральну машину в квартирі [ADDRESS] , встановленої власником квартири самостійно без погодження та участі КП УЖГ «Печерська брама». Відповідно до локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 (форма № 1) та договірної ціни (форма № 9) від 30.10.2014, складеними будівельною організацією ТОВ «УКРАЇНА-БУДСЕРВІС» (ліцензія Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві АВ № 512053 від 19.01.2010 ) вартість матеріальних збитків, спричинених позивачу залиттям його власності, становить 107554,80 грн. При цьому, витрати на проведення дослідження та складання кошторисної документації склали 600,00 грн. Крім того, було пошкоджено насос «Sololift 2 С-3», вартість діагностики та ремонту якого склала 2850,00 грн. З урахуванням того, що відповідач у добровільному порядку збитків не відшкодував, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просить суд, з урахуванням останньої редакції уточнених позовних вимог, стягнути на її користь: матеріальні збитки у розмірі 189050,00 грн., відшкодування за ремонт насоса у розмірі 2850,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 04.12.2014 відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 18.09.2015 у справі зупинено провадження до набрання законної сили рішення Печерського районного суду м. Києва у справі №757/27935/15-ц. Ухвалою суду від 15.12.2016 у справі відновлено провадження та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 07.07.2017 у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено. 31.10.2017 на адресу суду надійшло повідомлення від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, про залишення експертизи без виконання, у зв`язку із невиконанням попередньої оплати експертизи. Ухвалою суду від 31.10.2017 у справі відновлено провадження та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 03.12.2018 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи. Згідно з п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 03.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Протокольною ухвалою суду від 03.04.2019 клопотання представника відповідача щодо приєднання до матеріалів справи висновку експерта №1-12/02 складеного 12.02.2019 Українським центром судових експертиз залишено без розгляду, у зв`язку із пропуском строку на подання такого клопотання. В судовому засіданні 03.04.2019 представник позивача підтримав позовні в повному обсязі та просив їх задовольнити, з урахуванням уточнених позовних вимог. В подальшому в судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про те, що проти задоволення позовних вимог заперечує. Представник відповідача подав до суду письмову промову в дебатах, з якої вбачається, що позовні вимоги відповідачем не визнаються, оскільки позивачем не надано належних доказів щодо завдання шкоди відповідачем у розмірі зазначеному в позовних вимогах. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , цокольний поверх на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.06.2011, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Шандибою Л.І. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 14.09.2014 мало місце залиття нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] цокольний поверх. Відповідно до акту від 16.09.2014 складеного комісією за участю спеціалістів КП УЖГ «Печерська брама» в особі інженера ВТВ Куща О.В., старшого майстра Кириченка О.В. , майстра тех. дільниці Сєрікова Я.В. , слюсаря-сантехніка Рудаченко С.М. , а також в присутності співвласника нежитлового приміщення [PERSON] (чоловік позивача) залиття відбулося з квартири [ADDRESS] . Причиною залиття нежитлового приміщення стало пошкодження запірної арматури подачі холодного водопостачання на пральну машину в квартирі [ADDRESS] , встановленої власником квартири самостійно без погодження та участі КП УЖГ «Печерська брама». В подальшому посадовими особами КП УЖГ «Печерська брама» складено дефектний акт, затверджений 10.10.2014, яким зафіксовано конкретні види, місцезнаходження та обсяги ушкоджень внутрішнього оздоблення нежитлового приміщення. Факт залиття також підтверджується фотографіями долученими до матеріалів справи (а.с. 19-26). Відповідно до локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 (форма № 1) та договірної ціни (форма № 9) від 30.10.2014, складеними будівельною організацією ТОВ «УКРАЇНА-БУДСЕРВІС» ліцензія Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві АВ № 512053 від 19.01.2010) вартість матеріальних збитків спричинених залиттям становить 107554,80 грн. Також згідно доводів позивача залиттям було пошкоджено насос «Sololift C-3», номер 97775317, вартість діагностики та ремонту якого склала 2850,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до п. 2 Постанови Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як на підставу вважати, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачу заподіяно шкоди, позивач посилається на акт складений посадовими особами КП УЖГ «Печерська брама» від 16.09.2014. Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76, передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Згідно додатку № 4 Правил ЖКГ, акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) має містити відомості: про дату та місце його складання; склад комісії; адресу, за якою трапилось залиття; описуються подія та наслідки події (що залито, обсяги робіт, ушкодження); причина залиття; висновки та рекомендації комісії; відомості про особу, яка заподіяла шкоду; підписи членів комісії. Крім того, з вказаним актом мають бути ознайомлені мешканці квартир. Тобто, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність. В такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи підписувати складений акт відмовилися та зазначити причини такої відмови. Разом з тим, акт обстеження стану квартири від 16.09.2014 не містить підпису відповідача або його представника або відмітки про відмову підпису акту останніми. За умовами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За умовами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. За таких обставин, суд не вважає акт від 16.09.2014 належним та допустимим доказом, що підтверджує причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та завданою позивачу шкодою. При цьому, доводи позивача, що відповідач визнавав свою вину у затопленні, суд також не приймає за належний та допустимий доказ по справі. Згідно з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України від 23.08.2017 у цивільній справі № 676/4719/15-ц, обов`язок доведення факту залиття квартири покладається на позивача. Крім того, оцінюючи наданий позивачем локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 (форма № 1) та договірну ціну (форма № 9) від 30.10.2014, яким позивач обґрунтовує визначення розміру матеріального збитку, суд вважає їх неналежними та недопустимими доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України, а тому не приймаються судом до уваги, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст.ст. 3, 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон), незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. Згідно ст. 17 Закону Фонд державного майна України веде Державний реєстр оцінювачів, які отримали кваліфікаційне свідоцтво. Так, локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 (форма № 1) та договірна ціна (форма № 9) від 30.10.2014 були виконані підрядною організацією ТОВ «Україна-будсервіс», зокрема [PERSON] та [PERSON] . Листом Фонду Держмайна України від 21.06.2017 №10-59-12081, який міститься в матеріалах справи, повідомлено, що за даними Державного реєстру сертифікат суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Україна-будсервіс» Фонд не видавав. Крім того, листом Міністерства юстиції України від 21.06.2017 №23731/18139-0-33-17/9 повідомлено, що [PERSON] та [PERSON] не значаться в Реєстрі атестованих судових експертів. Згідно ст. 18 Закону оцінка майна, яка проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання без чинного сертифіката, є недійсною. Крім того, згідно доводів відповідача, розрахунок наданий позивачем на підтвердження завданої шкоди є необґрунтованим, оскільки проводився без дотримання «Методики по визначенню причин залиття з урахуванням нових технологій та визначенню матеріальної шкоди за його наслідками», виданої Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, 2005 р. та «Методичного посібника з визначення розміру майнової шкоди внаслідок пошкодження будівельних конструкцій та оздоблювальних покриттів», Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, 2009 р. Зокрема, методика визначає, що вартість відновлювального ремонту визначається як вартість ремонтно-будівельних робіт на підставі чинних державних будівельних норм та правил по визначенню вартості будівництва. Крім того, «Методика по визначенню причин залиття з урахуванням нових технологій та визначенню матеріальної шкоди за його наслідками» визначає, що оскільки опоряджувальні покриття (конструктивні елементи тощо) втрачають техніко-експлуатаційні показники (міцності, стійкості, надійності, естетичності та ін.) внаслідок дії природно-кліматичних, технологічних факторів та життєдіяльності людини з плином часу, вартість будівельних матеріалів обчислюється з врахуванням величини фізичного зносу. Використання коефіцієнту фізичного зносу обумовлюється тим, що під час проведення відновлювальних робіт необхідно враховувати попередній стан конструктивних елементів, опорядження. Величина фізичного зносу опоряджувальних покриттів (конструктивних елементів тощо) визначається у відповідності до вимог чинних нормативних документів». Оскільки, в матеріалах справи відсутні документальні дані, які б дозволили встановити вартість пошкоджених опоряджувальних покриттів (керамічної плитки), заповнення дверних отворів, а також даних щодо технічного стану (фізичного зносу) опорядження приміщень, заповнення дверних отворів, без врахування пошкоджень від залиття, суд погоджується з доводами відповідача в частині невідповідності розрахунків позивача наданих на підтвердження завданих збитків внаслідок залиття. При цьому, в процесі розгляду справи представником відповідача було подано заяву про призначення судової будівельно-технічної експертизи у справі щодо підтвердження розміру матеріального збитку, проведення вказаної експертизи доручено проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Київ, вул. Смоленська, 6). Однак, 31.10.2017 цивільна справа повернулася з експертної установи з повідомленням про повернення матеріалів цивільної справи, у зв`язку з невиконанням клопотання про оплату послуг з проведення експертизи. (а.с. 39). Відповідно д о ч. 1 ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Водночас, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» №5 від 12.06.2009, висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, для підтвердження реальної вартості завданого позивачу матеріального збитку необхідно було провести судову експертизу, однак в матеріалах справи відсутні клопотання з боку позивача щодо встановлення реальної вартості завданої шкоди. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні поданого позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed