Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі ? частки від заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову. Під час судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 3657 грн. 30 коп. щомісячно, з врахуванням індексації відповідно до законодавства, з дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що з серпня 1997 року по вересень 2011 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], за час спільного проживання у них народились діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З вересня 2011 року відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо. Неповнолітні діти проживають разом з позивачем [PERSON] та перебувають на її повному утриманні, в свою чергу відповідач [PERSON] ухиляється від обов'язку утримувати дітей, матеріальної допомоги не надає. На сьогоднішній день позивач несе витрати пов'язані з утриманням дітей, які не враховуючи потреб в одязі, харчуванні та лікуванні, складають 6543 грн., оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, то позивач вважає за необхідне стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1828 грн. 65 коп. щомісячно на кожну дитину. Позивач у судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В наданих через свого представника додаткових поясненнях зазначила, що на сьогоднішній день вона не працює, у зв'язку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі. Також зазначила, що вона є фізичною особою-підприємцем, однак підприємницьку діяльність не здійснює та доходів від неї не має. З приводу розміру аліментів позивач пояснила, що розмір аліментів 1828 грн. 65 коп. на кожну дитину щомісячно є справедливим, розумним та нормативно обґрунтованим тому, що загальні витрати на дітей складають 385,80*2+6543=7314 грн. 60 коп. з яких: 385 грн. 80 коп. - 30 % від прожитого мінімуму на одну дитину, 6543 - інші витрати. Позивач пропонує покласти витрати між батьками в рівних долях, а саме 3657 грн. 30 коп. на батька та 3657 грн. 30 коп. на матір, тобто розмір аліментів які підлягають стягненню з відповідача на кожну дитину складає 1828 грн. 65 коп. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, також зазначив, що позивач також несе витрати з аренди кватири в якій вона мешкає з дітьми, витрати пов'язані з відвідуванням молодшої дитиною спортивної секції та старшою дитиною - курсів англійської мови, витрати на лікування дітей і зазначив, що підприємницької діяльності позивач не здійснює та прибутки від неї немає. Окрім того, при ухвалення судом рішення представник позивача просив врахувати стан здоров'я дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнавав частково у розмірі 700 грн., при цьому пояснив, що їх спільні з позивачем діти проживають разом з [PERSON] На даний час він не працевлаштований, має мінливий дохід, який в середньому складає 1000 грн. на місяць. Також зазначив, що на утриманні він інших дітей не має, а має на утриманні непрацездатну матір, яка є пенсіонером. Відповідач зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення з нього витрат на відвідування дітьми спортивної секції, їх лікування та витрат пов'язаних з арендою житлового приміщення він не визнає, тому що діти проживають у придбаній позивачем власній квартирі, витрати на лікування дітей вони з позивачкою несли разом, а спортивні секції діти постійно не відвідують. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 23 березня 1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану по м. Харкову, актовий запис № 915, та свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 06 грудня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 418 (а.с. 3,4). Відповідно до довідки Харківського міського центру зайнятості № 7401 від 17 червня 2014 року, відповідач [PERSON] у Харківського міського центру зайнятості на обліку, як безробітний не перебуває (а.с. 66). Згідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серія [NUMBER] [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, та як вбачається з податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, за І квартал 2014 року позивач не мала дохіду (а.с. 61, 62-63). Факт постійного проживання дітей з позивачем відповідач не заперечує. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави - учасниці, так і за кордоном. У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов'язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. У відповідності до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років із розрахунку на один місяць складає 1286 грн. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Судом враховано доводи відповідача, про те що він на даний час не має постійного місця роботи, відсутність інших неповнолітніх дітей на утриманні, задовільний стан здоров'я, та що він не є інвалідом. Посилання відповідача про наявність на його ут риманні непрацездатної матері, яка є пенсіонером, суд не може прийняти до уваги при визначенні розміру аліментів, виходячи з того, що остання має щомісячний дохід у вигляді пенсії, а також має іншого, окрім позивача, працездатного сина. При визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою та не позбавлений можливості працевлаштування та зобов'язаний утримувати дитину разом з позивачкою. Відповідно до ст. 184 СК України, розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається лише у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Щодо посилання позивача на понесені нею витрати на лікування неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], витрати на оплату спортивних секцій, занять з англійської мови в якості обґрунтування розміру аліментів, слід зазначити наступне. У відповідності до ч.1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вищезазначені позивачем витрати на дітей, що пов'язані з розвитком їх здібностей, хворобою тощо, відносяться саме до додаткових витрат на дітей, у зв'язку з чим позивач не позбавлений можливості звернутися до суду для захисту своїх прав з приводу стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину. Позивачем у позовній заяві позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених нею додаткових витрат на дітей заявлено не було. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи матеріальний стан сторін, та виходячи з рівності обов'язку батьків, щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, та з відповідача [PERSON] на користь позивач необхідно стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 04 березня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial