Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Бердянська регіональна товарна біржа «Нерухомість приазовя» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за нею права власності, в якому вказала, що 08 жовтня 1997 року між нею та відповідачем [PERSON] та діючої з дозволу батька [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: Запорізька область м. Бердянськ, вул. Правди, 3 «в» кв. 24. Договір купівлі-продажу був зареєстрований на Бердянській регіональній біржі «Нерухомість приазовя», про що був зроблений запис в «Журналі реєстрації угод» за № 211 від 08.10.1997 р., тобто договір був проведений на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Згідно договору позивач придбала, а відповідачі продали двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: м. Бердянськ, вул. Правди, 3 «в» кв. 24, загальною площею 49,8 кв. м., у тому числі житловою 29,2 кв. м., що складає цілу квартиру. Сторонами були повністю виконані всі умови договору, а саме, продавець отримав від покупця гроші, звільнив квартиру та передав її у власність, а покупець прийняла квартиру, вселилась, зареєструвала за собою право власності на вказану квартиру у Бердянському КПТІ 10.10.1997 р. за реєстровим номером № 11644. У зазначеній квартирі вона мешкає по теперішній час, утримує квартиру, сплачує комунальні платежі. При оформленні договору купівлі-продажу працівники біржі запевнили позивача в тому, що зазначений договір не потребує нотаріального посвідчення, а позивач є юридично неосвідченою, тому не посвідчила договір нотаріально. У серпні 2015 року позивач звернулась до нотаріуса з метою оформлення договору дарування вказаної квартири. Однак, нотаріус їй повідомив, що договір купівлі-продажу квартири є нікчемним і для того, щоб подарувати квартиру вона повинна або нотаріально посвідчити договір або звернутися до суду з позовом про визнання договору дійсним. Після того, як відповідачі виїхали з квартири та передали їй ключі, вони поїхали з міста у невідомому напрямку і на даний час місце їх перебування невідомо, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору. Просить визнати причини пропуску позовної давності поважними та поновити строк позовної давності, визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Правди, 3 «в» кв. 24 від 08 жовтня 1997 року, зареєстрований на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість приазовя», укладений між [PERSON] та [PERSON] та діючою з дозволу батька [PERSON], визнати за нею право власності на вищезазначену квартиру. Позивач [PERSON] в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду надала пояснення аналогічні вищезазначеним у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги своєї довірительниці в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, - відповідно до ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» та «Запорізька правда», причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали, тому суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. Третя особа - Бердянська регіональна товарна біржа «Нерухомість приазовя» в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач звернулася до суду 05.11.2015 року і ставить питання про визнання договору купівлі-продажу квартири від 08.10.1997 року дійсним, тобто позивачем пропущений трирічний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, позивач зазначила, що дізналася про те, що її права, як власника квартири порушені тільки в серпні 2015 року, коли звернулася до нотаріуса з метою дарування квартири, суд вважає дану причину пропуску строку позовної давності поважною і поновляє їй цей строк. Відповідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як було встановлено в судовому засіданні, 08 жовтня 1997 року між [PERSON] та [PERSON], неповнолітньою [PERSON], яка діяла зі згоди батька, був укладений договір купівлі-продажу квартири № 24 у будинку № 3 «В» по вулиці Правди у місті Бердянську Запорізької області. Даний договір був зареєстрований на Бердянській регіональній біржі «Нерухомість приазовя», про що був зроблений запис в «Журналі реєстрації угод» за № 211 від 08.10.1997 р. У КПТІ м. Бердянська вказана квартира зареєстрована на імя [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР ( закону, який діяв на момент укладання угоди) , якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною, в подальшому нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Виходячи з викладеного, в судовому засіданні встановлено, що договір купівлі продажу квартири від 08.10.1997 року між сторонами укладений був, так як по всім суттєвим умовам договору, визнаних такими по закону та необхідних для договорів даного виду, між ними було досягнуто згоди, що відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. Таким чином, між сторонами виникли цивільні права та обовязки, передбачені законодавством України для укладення договору купівлі-продажу. Судом встановлено, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення угоди. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати договір купівлі-продажу квартири від 08.10.1997 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], неповнолітньою [PERSON], яка діяла зі згоди батька, дійсним, визнав за [PERSON] право власності на вищевказане майно. На підставі 203, 220 ЦК України, та

Outcome: approved