Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом, виданим їй Комунальним підприємством «Харківське бюро технічної інвентаризації» від 21.12.1997 року. У даному приміщенні з 26.08.2003 року зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який є її сином. З 29.11.2006 року відповідач не проживає в даному будинку, оскільки виїхав по програмі стажування на агропромислових підприємствах Данії та не повертався вже протягом більш ніж 10 років, у даному житловому приміщенні його особисті речі відсутні. На цей час відповідач не має можливості добровільно знятися з обліку, у зв'язку з чим вона змушена звертатися до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Крім того, залучила до матеріалів справи оригінал довіреності 40 АВ №0111812 від 07.02.2017 року, якою відповідач [PERSON] уповноважує позивача [PERSON] діяти від його імені щодо питання про зняття його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Дана довіреність посвідчена 07.02.2017 року нотаріусом нотаріального округу міста Калуга [PERSON] Суд дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 та ч. ч. 1, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі технічного паспорту, виданим [PERSON] Комунальним підприємством «Харківське бюро технічної інвентаризації» від 21.12.1997 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 4-5). Як вбачається з довідки №120 від 13.03.2017 року КП «Кулиничікомунсервіс» в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] та її син [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти користуватися і розпоряджатися належним йому на праві власності майном. У відповідності зі ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача чи членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. В процесі розгляду справи встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні не проживає близько десяти років, квартплату за оплату за комунальні послуги не сплачує, за місцем реєстрації ні яким чином не користується своїм правом користування даним жилим приміщенням. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується довіреністю від відповідача на імя позивача з правом зняття його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], завірена 07.02.2017 року нотаріусом нотаріального округу міста Калуга [PERSON]В Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів\~ на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом встановлено, що відповідач покинув спірне житло добровільно, перешкод у його проживанні за місцем реєстрації судом не встановлено. Крім того відповідач надав суду посвідчену заяву про визнання позову. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджала відповідачу у користуванні спірною квартирою, в матеріалах справи також відсутні. Відповідно зі ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Суд постановлює рішення в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши діюче законодавство з питань, що регулюють предмет спору, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved