Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, кв. [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є головним наймачем кв. [ADDRESS] . У вказаній квартирі крім неї зареєстрований її син [PERSON] , та відповідач по справі її онук [PERSON] . Відповідач [PERSON] був зареєстрований у вказаній квартирі для працевлаштування в місті, але він ніколи не проживав за місцем реєстрації. Відповідач не здійснює оплату за житлово-комунальні послуги, позивач пенсіонерка, позбавлена можливості оформити субсидію для сплати комунальних послуг, тому змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 10.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд розглядає справу заочно у порядку ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи виконавчого комітету Покровської районної в місті ради в судове засідання не з`явився, в наданому до суду поясненні просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Справа розглядається за відсутності сторін, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується ордером на житлове приміщення № 169 від 25.07.2005 року (а. с. 6) Згідно Виписки з фінансово - особового рахунку № [NUMBER] від 02.02.2020, за адресою [ADDRESS] , загальна площа 47,6 кв. м., жила площа 26,5 кв. м. квартира з 2 кімнат, на 1 поверсі 9 поверхового будинку, зареєстровані: квартиронаймач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 7). Згідно довідки Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби «Нова. Ком» за №17 від 02.02.2021 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (наймач), [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (онук) (а. с. 8). Відповідно до акту затвердженого директором ТОВ «УЮТ 2011» від 10.02.2021 року, складеного за підписами мешканців буд. [ADDRESS] , зазначено, що [PERSON] , 1989 року народження, за адресою [ADDRESS] , не мешкає з 2011 року (а.с.9) Відповідно до вимог ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно роз`яснень, наданих у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 р., наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач залишив житлове приміщення з власної волі, втратив інтерес до спірного житла як до місця свого проживання, не проживає з 2011 року, тобто без поважних причин відсутній за адресою місця реєстрації більш ніж шість місяців, тому визнає відповідача таким, що втратив право користування вказаним вище жилим приміщенням. Суд відповідно до частини першої ст. 89 ЦПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на спростування викладених обставин та відповідачем не заявлено суду про неналежність або ж недопустимість наданих позивачем доказів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved