Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення інфляційних втрат та 3% годових, мотивуючи свої вимоги наступним. 30.12.2010 року Комунарський районий суд м. Запоріжжя виніс постанову по справі № 2-а-5164/10, яка 28.11.2011 року була переглянута та частково змінена Дніпровським апеляційним адміністративним судом. 17.05.2012 року Комунарський районий суд м. Запоріжжя видав виконавчий лист № 2-а-5164/10 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі Запорізької області здійснити нарахування та провести відповідні виплати [PERSON] відповідно до ст.ст. 49, 50, ч.4 ст. 54, п.3 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильскої катастрофи» за період з 09.05.2010 року по 31.10.2010 року включно у розмірі 6,5 мінімальних пенсій за віком, з врахуванням раніше виплачених сум. Виконавчий лист № 2-а-5164/10 в травні 2012 року був направлений на виконання до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій сюласті, а потім до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Тільки у період з 18.07.2019 року по 31.07.2019 року рішення Комунарського районого суду м. Запоріжжя було виконано, [PERSON] отримала кошти на свій рахунок від Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області через Акціонерне товариство «Укрсиббанк» у розмірі 23 182,77 грн. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату інфляційні втрати за період з 16.08.2016 року по 17.07.2019 року, які складають 9729,49 грн. та 3 % річних за період з 16.08.2016 року по 17.07.2019 року складають 2 030,41 грн. Однак, відповідач листом від 08.10.2019 року за № 66/П-З відмовив позивачу у задоволені вимоги. З наведених підстав позивач просив задовольнити заявлені позовні вимоги відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити. Представник відповідача\~-\~Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Запорізькій області\~Алєксєєва Ю.О.\~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~але надала\~відзив на\~позовну заяву,\~вякому зазначила, що підстави для застосування положень\~ст.625 ЦК України\~відсутні оскільки така передбачає наявність договірних правовідносин і поширюється насамперед на порушення грошового зобов`язання , а рішення суду про стягнення грошових коштів у разі наявності між сторонами правовідносин, які регулюються нормами іншого законодавства не дає підстав для застосування\~ст.625 ЦК України. Дані правовідносини регулюються\~Законом України «Про виконавче провадження», а тому\~ст. 625 ЦК України\~у даному випадку застосуванню не підлягає. Крім того, судовими рішеннями, на які посилається позивач, суд не визначав конкретної суми до стягнення, а рішення носили зобов`язальний характер. Отже, зобов`язання в цьому випадку не можуть вважатися грошовими. Пенсійний фонд не є розпорядником державних коштів, а тому не може нести відповідальність за порушення виконання грошового зобов`язання. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Предметом заявленого [PERSON] позову є стягнення з відповідача на підставі положень\~ст. 625 ЦК України\~індексу інфляції та 3% річних у зв`язку із несвоєчасним виконанням та не виконанням постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя, переглянутої Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, якими Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач, було зобов`язано вчинити певні дії на користь позивача. Так, постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2010 у справі № 2а-5164/10 задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Зобов`язано відповідача здійснити нарахування та провести відповідні виплати пенсії позивачу відповідно до ст.ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, п. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.09.2009 року по 31.10.2010 року включно у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, з врахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано відповідача здійснити нарахування та провести відповідні виплати позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 01.09.2009 року по 31.10.2010 року включно, як інваліду - чорнобильцю третьої групи захворювання, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи з врахуванням проведених виплат. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2011 року апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, а саме: -постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2010 року у справі № 2а-5164/10 - скасовано в частині задоволення позовних вимог за період з 01.09.2009 року по 08.05.2010 року та позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду; -в іншій частині постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2010 року у справі № 2а-5164/10 залишено без змін. Відповідно до виписки з карткового рахунку позивача [PERSON] , виплата пенсії за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 2а-5164/10 у розмірі\~\~23182,77 грн. здійснена 18.07.2019 року. Таким чином, оскільки виплата пенсії за постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2010 у справі № 2а-5164/10 була проведена позивачеві лише 18.07.2019 року, позивач вважає, що наявні підстави для застосування наслідків невиконання грошових зобов`язань, визначених\~ст. 625 ЦК України\~у вигляді стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% річних відповідно до наведеного позивачем розрахунку. Разом із тим, дослідивши та проаналізувавши підстави заявленого позову, суд приходить висновку, що\~ст. 625 ЦК України\~до спірних правовідносин застосована бути не може, з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Постановою Комунарського\~\~районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2010 року у справі № 2а-5164/10 та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2011 року у справі № 2а-5164/10, було зобов`язано відповідача вчинити певні дії, а саме провести перерахунок та виплату [PERSON] основної та додаткової пенсії. Оскільки у вказаних судових рішеннях не було визначено конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягає стягненню, таке зобов`язання не може вважатися грошовим. Тому підстави для застосування положень\~ст. 625 ЦК України\~у даному випадку відсутні. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 20.02.2019 року у справі № 642/6005/17. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , з огляду на що суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, а також враховуючи, що позивача звільнено від сплати судових витрат на підставі п. 10 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати зі сплати судового збору розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed