Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. При цьому, посилається на те, що позивач та відповідач не можуть проживати разом, виконувати сімейні обов'язки та подальше спільне сімейне життя вважає неможливим. Протягом останнього часу подружжя не підтримують сімейно-шлюбних відносин, примирення є неможливим, бо суперечить її інтересам та інтересам дитини. Дитина проживає з нею, перебуває на її утриманні, і витрати на утримання дитини є досить високими. Відповідач матеріально не допомагає дитині. У судове засідання сторони не з'явились, надіслали свої заяви щодо підтримки та визнання позову у повному об'ємі відповідно. Суд, дослідивши матеріали справи з'ясував наступне. Судом встановлено,що позивач [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.09.2010 р. зареєстрованого відділом РАГСу Деснянського РУЮ м. Києва, а/з № 1166. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] Як з'ясував суд, між сторонами по справі в сім'ї існують відчужені взаємовідносини, спільне життя позивача із відповідачем не склалося, оскільки, вони мають протилежні погляди на шлюб та сім'ю, між сторонами відсутнє нормальне спілкування, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо один від одного по різним адресам, позивач не бажає примирення та збереження сім'ї. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому, враховуючи взаємовідносини сторін, характер спірних правовідносин, суд вважає, що подальше перебування сторін в шлюбі та збереження сім'ї є неможливим, даний шлюб необхідно розірвати. Як роз'яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд на підставі викладеного ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 200 СК України. Відповідно до ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів у розмірі 1000 грн., який підтримала позивач та визнав відповідач. Таким чином‚ позовні вимоги позивача в судовому засіданні щодо стягнення аліментів також знайшли своє підтвердження. Суд також вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача суму судового збору у сумі 250 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved