Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 19 липня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сімейне життя. З наведених підстав, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, просить розірвати їхній шлюб та не надавати часу для примирення. Після розірвання шлюбу, просить залишити проживати разом з нею малолітню дитину [PERSON], [INFO] В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, через канцелярію суду представником позивача було подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним оголошенням в газеті «Новини Закарпаття» № 118 (4583) від 18.10.2016 року, наявним в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 19 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис за № 262, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [PERSON] І-ФМ № 104712 від 19.07.2013 року. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], року народження, що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія МА № 3171958, виданим 24.11.2014 року Громадським Самоврядуванням міста Кішварда (Республіка Угорщина). Прізвище та імя батька [PERSON], дівоче прізвище та імя матері [PERSON]. На переконання позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сімейне життя, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. У звязку з наведеним, позивач просить розірвати їхній шлюб, після розірвання шлюбу, просить залишити проживати разом з нею малолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved