Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що між ними шлюб зареєстрований 26 грудня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 368, від даного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , подружнє життя між ними не склалось, шлюбні відносини припинені майже як рік, у зв`язку з тим, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги, в родині відсутнє взаєморозуміння, відновлювати шлюбні відносини намірів не має. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2019 року провадження по справі відкрито. У підготовче судове засідання позивачка не з`явилась, в наданій до суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, на позові наполягає, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовної заяви про розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 грудня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 368, від даного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сумісне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Стаття 68 Конституції України зобов`язує кожного неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ст.51 Конституції України та ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 65 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть сумісного господарства, позивач не бажає зберегти шлюб та сім`ю, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе позов задовольнити, шлюб розірвати, що не суперечить ст.110, 112 СК України. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати.

Outcome: approved