Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Димитровської міської ради про визнання права власності на ? частину житлової квартири в порядку спадкування, в обгрунтування якого вказала, що [INFO] помер її дідусь [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - ? частина житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належала йому на праві приватної власності. У вересні 2009 року дідусь склав на її ім'я заповіт. З метою реалізації свого права на спадщину у встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Зараз у неї виникла необхідність в отриманні свідоцтва про право на спадщину, але їй в цьому було відмовлено. Нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що нею надано правоустановчий документ на квартиру, який не зареєстрований відповідно до чинного законодавства. Реєстраційною службою Димитровського міського управління юстиції на її звернення щодо реєстрації правоустановчого документа на ? частину зазначеної квартири було роз'яснено, що державна реєстрація прав проводиться на підстави заяв власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, а реєстрація речових прав за заявою спадкоємців законом не передбачена, оскільки дієздатність фізичної особи припиняється у зв'язку зі смертю. З цих обставин вона не має можливості нотаріально оформити спадкові права, тому позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на ? частини зазначеної квартири. Позивач [PERSON] до суду не з'явилася, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність, наполягаючи на своїх позовних вимогах у повному обсязі. Представник відповідача Димитровської міської ради до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність та про своє незаперечення проти позову. Треті особи [PERSON] та [PERSON] також до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність та про підтримку позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON], про що у книзі реєстрації смертей 13.06.2013 року зроблений відповідний актовий запис за № 383 (а.с.15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.12.2004 року №1/31-721, виданого КП «Служба єдиного замовника» (а.с.6). Цю частину майна померлий [PERSON] заповів позивачу [PERSON], [INFO], що підтверджується заповітом, посвідченим 07.09.2009 року приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області, реєстровий № 5266, інформацією зі Спадкового реєстру (а.с.7, 8, 9). Друга половина вказаної квартири належить на праві приватної спільної часткової власності на підставі зазначеного свідоцтва про право власності на житло третій оссобі [PERSON] (а.с.6). За інформацією Димитровської державної нотаріальної контори від 20.05.2014 року на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлого [INFO], згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20.05.2014 року відкрито спадкову справу приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу [PERSON] Від імені [PERSON] приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу [PERSON] 07.09.2014 року за № 5266 посвідчено заповіт. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 26.02.2014 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], померлого [INFO], оскільки наданий правоустановчий документ на квартиру не зареєстрований відповідно до чинного законодавства, як того вимагає п.1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (а.с.10). Реєстраційна служба Димитровського міського управління юстиції стосовно проведення реєстрації права власності на частину квартири померлого [INFO] [PERSON] відмовила позивачу у проведенні цієї реєстрації та роз,яснила, що державна реєстрація прав проводиться на підстави заяв власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, а реєстрація речових прав за заявою спадкоємців законом не передбачена, оскільки відповідно до ст.ст.25, 346 ЦК України зі смерю особи її право- та дієздатність припиняються (а.с.11). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її дідуся, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою у передбачений законом шестимісячний строк. Спадкоємці за законом, встановлені судом, а саме: діти померлого - [PERSON] та [PERSON], яка є матір,ю позивача, на спадок після смерті свого батька не претендують, висловивши свою підтримку вимогам позивача. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено. Згідно за ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності на це майно виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно за ст.182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягає реєстрації. Як встановлено вище, спадкодавець за життя не зареєстрував своє право власності на належну йому ? частину житлової квартири, яку заповів позивачу. Через смерть спадкодавця позивач не може зареєструвати належним чином право власності дідуся на спадкову квартиру. З огляду на ст.392 ЦК України, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права. Проаналізувавши вищевикладене, а саме те, що право власності на спадкове майно не було зареєстровано за життя його власника, що нині є перешкодою у прийнятті позивачем спадщини, спір між спадкоємцями у відношенні спадкового майна відсутній, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.392, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved