Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON]\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~[PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовує тим, що вона 05 червня 1993 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають трьох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя. В сімї виникали неприязні стосунки, не могли дійти згоди щодо вирішення жодних питань внаслідок чого між ними погіршилися сімейні відносини. На даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. [PERSON] вважає, що збереження шлюбу є недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним. Позивач [PERSON] просить суд шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала і пояснила, що примирення і відновлення сімейних стосунків неможливе. Просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, так як вона з ним жити не хоче, не має до нього ніяких почуттів. Проживає вона в будинку своїх батьків з малолітнім сином, якого чоловік не хотів, щоб вона народжувала. Відповідач \~[PERSON] у судовому засіданні подав заяву про примирення та зазначив, що три рази він вів мову з дружиною про примирення, але вона не бажає з ним примиритись. У них ніколи не було сімейного бюджету так як вона двадцять років ніде не працювала. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено,\~що 05\~червня 1993\~року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Сарібекова) [PERSON] зареєстрували шлюб у Баришівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (актовий запис № 57). Від спільного подружнього проживання сторони мають трьох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та малолітнього [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя. Шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сімю позивач категорично не має та наполягає на розірвання шлюбу без надання строку для примирення. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Встановлені судом обставини підтверджуються: -ксерокопією паспорта [PERSON], серії СК № 011135 від 25 липня 1995 року; -ксерокопією паспорта [PERSON], серії СМ № 269745 від 27 червня 2000 року; -ксерокопією свідоцтва про шлюб (видане повторно) серії І-ОК № 232276 від 20 квітня 2018 року; -ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON], серії І-ОК № 375766 від 19 квітня 2018 року; -довідкою №574 від 20 квітня 2018 року, виданою Баришівською селищною радою Київської області про склад сімї; -іншими матеріалами справи.

Outcome: approved