Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування позову вказала, що 07.06.2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану ГУЮ в Кіровоградській області зроблено відповідний актовий запис № 219. Під час шлюбу відповідачем було усиновлено її дочку від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , також у них народилась спільна дочка [PERSON] , [INFO] . Водночас зазначає, що останнім часом відносини погіршились, внаслідок чого сімейні та шлюбні відносини припинились. З листопада 2019 року вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, після чого діти залишились проживати з позивачем. Вказує, що відповідач, який проживає окремо від дітей матеріальної допомоги на їх утримання не надає, усі витрати на дітей здійснюються позивачем. За таких обставин просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дітей щомісячно у розмірі 30% усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивач подала заява, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, виходячи з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити позов, розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання надав заяву зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.06.2008 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Кіровоградській області, актовий запис № 219, про що видано свідоцтво про шлюб від 07.06.2008 року серії [NUMBER] (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.01.2010 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис про народження № 11, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.11.2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис про народження № 1877, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося в зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, спір про місце проживання дітей та поділ майна подружжя між сторонами відсутній, намірів зберегти сім`ю у сторін немає, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою КП «ЖЕО № 2» Міської ради м. Кропивницького про склад сім`ї № 712 від 30.01.2020 року (а.с. 5). Відповідач [PERSON] працює на посаді інженера в ТОВ «Прінт-імідж» та його дохід за шість місяців з жовтня 2019 року становить 39 428,57 грн., що підтверджено довідкою № 008 від 27.04.2020 року за підписом керівника ТОВ «Прінт-імідж» (а.с. 21). На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що діти знаходяться на утриманні позивача по справі, при цьому суд враховує сімейний та матеріальний стан відповідача, а також те, що відповідач працює та має регулярний дохід, інших дітей на утриманні не має, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька дитини, та відповідач має змогу надавати таку допомогу, а також визнав позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі який вказує позивач 30%, тобто 1/3 частина всіх видів заробітку (доходу) є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 840,80 грн. судового збору щодо задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів, а також 840,80 грн. на користь позивача у відшкодування судового збору в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 84, 104, 110, 112, 114, 181- 183, 191 СК України,

Outcome: approved