Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Апостолівська державна нотаріальна контора, про скасування арешту нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за договором купівлі-продажу від 27.08.2001 року, посвідченим приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Штефан В.В., вона придбала житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що на період придбання будинку, вона перебувала у шлюбі із [PERSON] , тому набутий будинок був їх спільною сумісною власністю. Вказує, що 17.06.2003 року шлюб між ними було розірвано, колишній чоловік звертався до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області із вимогами про поділ їхнього спільного будинку. Позивач зазначає, що 27.07.2006 року вона з відповідачем у добровільному порядку уклала договір про визначення часток у житловому будинку та порядок користування житловим будинком, посвідчений приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Романченко Ю.В. (реєстровий номер 1242). 29.08.2011 року вона з відповідачем [PERSON] уклала договір про порядок володіння та користування житловим будинком з відповідними господарчими та побутовими спорудами, посвідчений приватним нотаріусом Апостолівського нотаріального округу Штефан В.В. (договір зареєстрований в реєстрі за № 2207). Позивач вказує, що вона як власник будинку вирішила розпорядитись будинком, подарувавши його дочці. Відповідач також не заперечує проти дарування своєї частки будинку доньці. Однак, звернувшись до нотаріальної контори з метою укладення договору з`ясувалось, що 03.02.2006 року за № 2845536 реєстратором: Апостолівська державна нотаріальна контора зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, по справі № 2-647 на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] , власник [PERSON] . Зазначила, що на її запит суд надав відповідь, що в 2005 році до суду надійшло три позовні заяви [PERSON] до неї про поділ домоволодіння, справа № 2-322/05, 2-647/05 та 2-932/05, які були повернуті позивачу. У відповіді також зазначено, що в 2006 році згідно алфавітних показників позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області не надходила. В якості підстави для накладення арешту на їх будинок в матеріалах справи Апостолівської державної нотаріальної контори зберігається ухвала судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2006 року (по справі № 2/647) про накладення арешту на вищевказаний будинок у якості забезпечення позову. Позивач [PERSON] вказує, що колишній чоловік пояснив, що звертався із заявою про забезпечення позову до вирішення ними спору щодо будинку в добровільному порядку, а після укладення нотаріально посвідченого договору не надав значення накладеному на будинок арешту. У зв`язку з тим, що причина існування обтяження припинила своє існування, оскільки спір з відповідачем вирішено в добровільному порядку, позивач вважає, що обтяження у вигляді арешту нерухомого майна повинно бути припинено. Посилаючись на вищевказані обставини та норми чинного законодавства, позивач просить скасувати арешт, накладений державним нотаріусом Апостолівської державної нотаріальної контори на підставі ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2006 року по справі № 2-647, на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві спільної часткової власності їй та відповідачу [PERSON] , який зареєстрований в реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 03.02.2006 року № 2845536. Також просить виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за № 2845536 від 03.02.2006 року про арешт нерухомого майна, підстава обтяження: ухвала про накладення арешту на будинок з надвірними будівлями, 2-647, 31.01.2006 року, Апостолівський районний суд Дніпропетровської області, об`єкт обтяження - будинок за адресою [ADDRESS] , власник [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 18.09.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06.10.2020 року з архіву Апостолівського районного суду Дніпропетровської області витребувано матеріали справи №2-647/05 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ будинковолодіння, у разі відсутності вказаної справи витребувано копію судового рішення за результатами розгляду справи та копію ухвали від 31.01.2006 року про забезпечення позову. Ухвалою суду від 20.10.2020 року за клопотанням представника позивача витребувано з Апостолівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представником позивача надано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник Апостолівської державної нотаріальної контори Штельмак Н.А. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, про скасування арешту нерухомого майна не заперечує. Відповідно до положень ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 27 серпня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Штефан В.В., [PERSON] набула у власність жилий будинок [ADDRESS] . (а.с.8). 27.07.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про визначення часток у житловому будинку та порядок користування житловим будинком [ADDRESS] , згідно якого сторони набули право власності по Ѕ частці на зазначений будинок (а.с.9). 29.08.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про порядок володіння та користування житловим будинком з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] (а.с.10-12). З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 32111585 від 21.11.2011 року, вбачається, що [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Згідно витягу № 31123845 від 30.08.2011 року про державну реєстрацію прав КП «Апостолівське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до ухвали по справі про забезпечення позову №2-647 від 31.01.2006 року, накладено арешт на будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] [INFO] (а.с.15, 57). Як вбачається з відповіді на запит за вих. № 0104/57/2020, адвокату Марковій С.В. повідомлено, що у 2005 році до суду надійшло три позовні заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння, 27.02.2005 року матеріали справи № 2-322/05 повернуті позивачу, 02.10.2005 року матеріали справи 2-647/05 та 2-932/05 були повернуті позивачу. В 2006 році згідно алфавітних показників позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області не надходила (а.с.16). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.06.2020 року № 211187960 Ѕ частина житлового будинку, з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі ВРМ №871320, ВРМ № 871321 реєстр №2207, 29.08.2011 року, договору про порядок володіння та користування житловим будинком з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами (а.с. 17). Постановою приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Романченко Ю.В. від 10.07.2020 року [PERSON] відмовлено у посвідченні договору дарування Ѕ частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що нотаріусом було виявлено інформацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження № 2845536, тип обтяження арешт нерухомого майна, яке було зареєстровано 03.02.2006 року (а.с.18) Згідно відповіді на ухвалу від 06.10.2020 року про витребування з архіву Апостолівського районного суду Дніпропетровської області матеріалів справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ будинковолодіння, повідомлено, що у 2005 році до суду надійшла позовна заява по вказаній справі. 07.12.2005 року за вих.№471 [PERSON] була надіслана ухвала суду про залишення позовної заяви без руху до 24.01.2005 року для усунення недоліків. 21.02.2005 року за вих.№1644 позивачеві були повернуті матеріали позовної заяви з усіма додатками. Позивач вдруге у 2005 році звернувся до суду з позовною заявою з тим самим питанням до того ж відповідача про поділ будинковолодіння. 28.07.2005 року за вих.№6103 [PERSON] була надіслана копія ухвали від 26.07.2005 року про усунення недоліків позовної заяви. 11.10.2005 року згідно ухвали від 02.10.2005 року Апостолівський районний суд повернув позивачеві позовну заяву. Також, повідомлено, що провадження по дані справі не відкривалося (а.с.38). Відповідно до ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2005 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] по поділ будинковолодіння повернуто позивачу (а.с.40). Відповідно до ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2005 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ будинковолодіння повернуто позивачу (а.с.41). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.12.2020 року № 236423107, Ѕ частка житлового будинку за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі ВРМ №871320, ВРМ № 871321 реєстр №2207, 29.08.2011 року, договору про порядок володіння та користування житловим будинком з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, Ѕ частка житлового будинку за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі ВРМ №871320, ВРМ № 871321 реєстр №2207, 29.08.2011 року, договору про порядок володіння та користування житловим будинком з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що державним реєстратором Апостолівської державної нотаріальної контори Штельмак Н.А., на підставі ухвали про накладення арешту на будинок з надвірними будівлями від 31.01.2006 року, накладено арешт на будинок, розташований з адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] (а.с.71). Зі змісту ст.ст.15, 16\~ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.16 ЦК України, загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до вимог ст.\~41\~Конституції України кожен має\~право володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~результатами своєї\~інтелектуальної,\~творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб . Відповідно до\~ч.13\~ст.158\~ЦПК України\~заходи забезпечення\~позову,\~вжиті судом\~до подання\~позовної заяви,\~скасовуються судом\~також у\~разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті\~152\~цього Кодексу; 2)\~повернення позовної\~заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі. Як встановлено судом, арешт на будинок за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , був накладений в порядку забезпечення позову ухвалою суду від 31.01.2006 року по справі №2-647 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння. Проте, як встановлено з відомостей, які надійшли з архіву суду, що у 2005 році до суду надійшло три позовні заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння, 27.02.2005 року матеріали справи № 2-322/05 повернуті позивачу, 02.10.2005 року матеріали справи 2-647/05 та 2-932/05 були повернуті позивачу. В 2006 році згідно алфавітних показників позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області не надходила. Вищевказані обставини свідчать про те, що позивач позбавлена можливості звернутися до суду за захистом свого права іншим шляхом ніж в позовному провадженні, зокрема, з заявою про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки арешт на нерухоме майно, яке належить [PERSON] , що накладений в порядку забезпечення позову, не скасований разом з поверненням позовної заяви [PERSON] , відомості про звернення його з позовом про поділ домоволодіння у 2006 році відсутні, тому суд вважає, що подальше вжиття вказаного обтяження суттєво порушує права позивача. Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом встановлено, що арешт майна створює перешкоди позивачу в реалізації свого права на вільне розпорядження своїм майном, суд вважає позовні вимоги позивача в частині скасування арешту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, позов в частині виключення запису № 2845536 від 03.02.2006 року про арешт майна не підлягає задоволенню, оскільки ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесенні до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Скасування арешту з майна позивача в даному випадку є достатньо ефективним способом захисту порушеного права позивача та застосування інших способів за даних умов не є необхідним. За вищенаведених обставин та норм права, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial