Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 16 серпня 1997 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей, один з яких є неповнолітнім - [PERSON], [INFO]. Починаючи з лютого 2018 року вони не живуть разом, не ведуть спільного господарства. Постійні сварки, різні погляди на спільне життя та непорозуміння між сторонами привели до того, що сім'я перестала існувати, майнових спорів між ними немає. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Сторони у підготовче судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач на позовних вимогах наполягає, строк для примирення просить не надавати, відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти задоволення. Оскільки сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 16 серпня 1997 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Гончарівською сільською радою Сватівського району Луганської області, актовий запис № 9 (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.9). З лютого 2018 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім'ї, згодні на розірванні шлюбу. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~ за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України \~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Частина 4 ст. 206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даному випадку, оскільки відповідач визнав позов, його визнання позову не суперечить чинному законодавству, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати та відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України залишити прізвище позивачу - «Вегера». На підставі викладеного,

Outcome: approved