Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління комунальної власності Кіровоградської міської ради, в якому просила, посилаючись на ст.ст.328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, визнати за нею (позивачем) в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO], право власності на житловий будинок з надвірними будівлями під №44, що знаходиться по [ADDRESS], зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що за договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 29.01.1968 року, згідно рішення виконкому №2025 від 23.10.1967 року [PERSON] надано земельну ділянку на праві безстрокового користування для забудови по [ADDRESS] Будівництво індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] закінчено у 1974 році, що підтверджується технічним паспортом та будинковою книгою, при цьому, право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Позивач також вказала, що [PERSON] помер [INFO]. при цьому вона (позивач) є спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Зазначила, що ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року роз'яснив, «що порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти про прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. Спірний будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS], збудовано до 05 серпня 1992 року, на земельній ділянці, що перебувала у користуванні [PERSON], на підставі чого на нього може бути визнано право власності, яке переходить у порядку спадкування. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, та враховуючи, що провадження по справі було відкрито до набрання чинності Законом України №2147 - VIII від 03.10.2017 року, суд продовжив розгляд даної справи за правилами Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Крім того, відповідно до рішення міської ради міста Кропивницького «Про перейменування управління комунальної власності Кіровоградської міської ради» №1373 від 21 грудня 2017 року управління комунальної власності Кіровоградської міської ради перейменовано на управління комунальної власності міської ради міста Кропивницького. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 29 серпня 2017 року) позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача управління комунальної власності міської ради міста Кропивницького Ковбасюк А.В. в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи,подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача в судовому засіданні, зареєстровану в суді 22 січня 2018 оку за вх.№1681), при цьому, будучи присутнім в попередніх судових засіданнях представник відповідача Ковбасюк А.В. (діє на підставі довіреності №58/17-у від 19.01.2018 року) позов не визнав, просив відмовити позивачу в його задоволенні. Крім того, в поданих 13 грудня 2017 року письмових запереченнях на позов, представник відповідача зазначив, що позивач не вірно обрано спосіб захисту, оскільки, згідно з довідкою ОАК «Кіровоградське ООБТІ» №38479 від 14.08.2017 року спадкодавцеві належало право забудовника, при цьому, реєстрація права власності на будівлі і споруди не проводилась, на підставі чого позовні вимоги позивача [PERSON] не можуть бути задоволені, так як вона, як спадкоємець може претендувати лише на спадкування прав забудовника. Заслухавши представника позивача, враховуючи позицію відповідача щодо пред'явленого позивачем позову, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані та грунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини, на підставі чого підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 29 січня 1968 року, за умовами якого, [PERSON] надано на праві безстрокового користування земельну ділянку по [ADDRESS] площею 375, 0 кв.м. для будівництва одноповерхового жилого будинку, житловою площею, 35, 7 кв., кількістю три кімнати). Відповідно до Акту від 02 листопада 1997 року, складеного представником Управління головного архітектора міста [PERSON] на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 23 жовтня 1967 року за №2056 здійснив в натурі відведення земельної ділянки загальною площею 375 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] користування [PERSON] Крім того, згідно з даними, зазначеними в технічних паспортах на садибний (індивідуальний) житловий [ADDRESS]), виготовлених станом на 31.12.1976 року та 31.08.2017 року відповідно, рік побудови житлового будинку літ. «Аа» - 1974 рік. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER], виданого Кіровоградським міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про що [INFO] складено відповідний актовий запис зва №1907. Після смерті [PERSON], померлого [INFO], відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, і з житлового [ADDRESS], який згідно з архівною довідкою №38479 від 14.08.2017 року, виданою ОКП «Кіровоградське ООБТІ», за архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградське ООБТІ» станом до 01.01.2013 року зареєстровано за [PERSON] на підставідоговору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 02.02.1968 року №3-35 /Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора. Державна реєстрація права власності не проведена. Крім того, згідно архівних відомостей, наявних в ОКП «Кіровоградське ООБТІ», адреса: [ADDRESS] відповідає адресі [ADDRESS] Окрім того, відповідно до висновку №10 від 31 серпня 2017 року, складеного техніком з інвентаризації нерухомого майна Сватковою В.М. ( кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих робіт (послуг), пов'язаних зі створенням об'єктів архітектури серія АЕ №004115), про технічний стан житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою вул.Сергія Хрипунова в м.Кропивницький, житловий будинок літ. «А» та прибудова літ. «а» побудовані в 1974 році, та в цілому житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, які розташовані в [ADDRESS] знаходяться в задовільному стані, забезпечує безпечну експлуатацію у частині конструктивних вимог і несучої здатності елементів. За інформацією приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Алфімової І.М. від 30.10.2017 року №102/01-16за даним Спадкового реєстру (Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №49574522 від 24.10.2017 року) після смерті [PERSON], померлого [INFO], за заявою [PERSON] від 19 січня 2017 року заведена спадкова справа №1-2017 року. Як вбачається з фотокопії спадкової справи №1-2017до майна померлого16 липня 2017 року [PERSON], заведеної 19 січня 2017 року, з заявою про видачу свідоцтва, яка зареєстрована за №1 19.01.2017 року, звернулася дружина спадкодавця [PERSON], (шлюб між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] зареєстровано 01 січня 1968 року, актовий запис за №1), та яка відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №78/02-31 від 23.08.2017 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Алфімовою І.М. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], на житловий будинок №44, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], при цьому, підставою для відмови у вчиненні зазначеної нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в постанові з посиланням на п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зазначено про відсутність у спадкоємця [PERSON] документа, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезазначене нерухоме майно. Стаття 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною (ч.1 ст.1270, ч.ч.1, 5 ст.1273 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спад кодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в т.ч., житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, - є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При цьому, крім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно також з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року№449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення»було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва (втратила чинність), тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції Українивід 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвомдо 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012 року, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення будівництва. У 1974 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва, а тому за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт будівництва ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції). Згідно зазначеного пункту Інструкції реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Зазначеним нормативним актом передбачалось державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суд, крім положень Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, має керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, у даному випадку, зокрема, положеннямиЦК УРСР 1963 року, за якими, основу особистої власності громадян становлять трудові доходи; особиста власність громадян і право її спадкоємства охороняються державою (ст.88 ЦК УРСР 1963 року); в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження (ст.100 ЦК УРСР 1963 року). З огляд на викладене вище, з наданих позивачем документів вбачається, що спірний будинок за адресою [ADDRESS] був збудований у 1974 році, будівництво є завершеним, крім того, будинок споруджено на земельній ділянці, яка була виділена спадкодавцю [PERSON] на підставі рішення міськвиконкому №2056 від 23 жовтня 1967 року за договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 29 січня 1968 року для будівництва житлового одноповерхового будинку, крім того, відповідно до висновку №10 від 31 серпня 2017 року житловий будинок, рік побудови 1974, з господарсько-побутовими будівлями, які розташовані в [ADDRESS] знаходяться у задовільному стані, забезпечує безпечну експлуатацію в частині конструктивних вимог і несучої здатності елементів. Окрім того, технічний паспорт на жилий будинок (домоволодіння) по [ADDRESS] було видано ОКП «Кіровоградське ООБТІ» 31 грудня 1976 року, з відомостями про належність жилого будинку [PERSON] на підставі договору забудови від 02.02.1968 року, посвідченого Першою Кіровоградською нотаріальною конторою, що в сукупності свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] набув права власності на будинок №44 по вул.Багратіоній у м.Кіровограда, та, відповідно наявне у спадкодавця [PERSON] право підлягає спадкуванню, на підставі чого суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача [PERSON] та їх задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі, які складаються з судового збору, та які понесені позивачем [PERSON] залишити по фактично понесеним останньою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved