Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Гео Центр» про визнання договору недійсним, визнання недійсним та скасування результатів оцінки. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що договір на проведення оцінки квартири не підписувала, взагалі не знала про його існування та оцінка квартири є заниженою, а звіт виконаний з порушенням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». В позовних вимогах позивач просила визнати недійсним Договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гео Центр» та [PERSON] на проведення оцінки квартири [ADDRESS]. Визнати недійсними та скасувати результати оцінки квартири [ADDRESS] зафіксовані у Звіті про незалежну оцінку від 07 березня 2013 року, складеному товариством з обмеженою відповідальністю «Гео Центр». В судовому засіданні представник позивача за дорученням позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Гео Центр» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися в установлений законом порядок, про причини неявки, що можуть бути визнані судом поважними не повідомив, а тому суд у відповідності до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені їм правовідносини. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав суду належні та допустимі докази, довів суду їх переконливість, а також довів обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що [PERSON] (надалі по тексту - Позивач) була власницею квартири [ADDRESS] (надалі по тексту - Квартира). Квартира належала їй на підставі Договору дарування квартири від 09.07.2004 р. 08.06.2010 р. між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив Позивачу 248 000,00 грн., що було еквівалентно 31 000 доларів США 00 центів. 08.06.2010 р. на забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до якого позивач передала в іпотеку квартиру [PERSON] На виконання умов договору позики позивачем, починаючи з 08.07.2010 р. по 07.12.2011 р., було повернуто [PERSON] частину суми боргу, а саме 18 000 доларів США 00 центів, що підтверджується розписками. 27.03.2013 р. [PERSON] було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, що підтверджується Витягом з Державного реєстру на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером № 1685427. Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. П. 34 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 22.06.2011 р. № 703, передбачає, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки необхідно подати звіт про оцінку предмета іпотеки, складений після спливу строку, що зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору, укладеного між суб'єктом оціночної діяльності та замовником. Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовниками можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилалася, що вона, як власник квартири не була замовником оцінки та вважала, що такої оцінки просто не існувало в природі, а державна реєстрація права власності на квартиру була проведена з порушенням норм законодавства - без наявності всіх необхідних документів для проведення такої реєстрації, а саме Звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна. З цих підстав позивачем було подано позов до Окружного адміністративного суду м. Києва проти Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Тамаєвої В.Р., Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним витягу та зобов'язання вчинити дії. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що державна реєстрація права на квартиру за [PERSON] була проведена без надання останнім Звіту про незалежну оцінку вартості квартири. Під час розгляду справи в Окружному адміністративному суді державним реєстратором Тамаєвою В.Р. було надано копію реєстраційної справи, в якій містився Звіт про незалежну оцінку однокімнатної квартири [ADDRESS], проведений суб'єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕО ЦЕНТР» (надалі по тексту - Звіт). Звіт складений 07.03.2013 р. та підписаний директором Тюріним М.М. Оцінка була проведена експертом [PERSON] В п. 1.1 Звіту зазначено, що замовником оцінки виступала [PERSON]. Крім того, відповідно до п. 1.5 Звіту робота з оцінки вартості Об'єкта виконувалася на підставі Договору з однієї сторони - [PERSON] та Суб'єкт оціночної діяльності - ТОВ «Гео Центр». Відповідно до звіту про незалежну оцінку від 07.03.2013 р. оцінююча вартість квартири [ADDRESS] складає 303 250,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача позивач не виступала замовником проведення незалежної оцінки і договору з Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕО ЦЕНТР» (надалі по тексту - Відповідач) не укладала. Спірні відносини регулюються нормами діючого законодавства: Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. N 1440 Про затвердження Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору, укладеного між суб'єктом оціночної діяльності та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовниками можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах, у яких майно перебуває на законних підставах, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених у п.п. 1 та 2 осіб. Згідно ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Частиною 3 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Разом з тим в матеріалах справи відсутній договір про проведення оцінки квартири [ADDRESS]. Позивач посилається, що ніякого договору нею з відповідачем укладено не було та в неї навіть відсутній як оригінал (другий зразок договору), так і копія такого договору. Приписами статті 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, за відсутності оригіналу договору укладеного між ТОВ «ГЕО ЦЕНТР» та [PERSON], відповідно до якого було проведено незалежну оцінку квартири, суд позбавлений можливості встановити факт його укладання між позивачем та відповідачем та відповідно встановити, хто був замовником проведеної незалежної оцінки, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, які б підтверджували, що [PERSON] була замовником оскаржуваної незалежної оцінки. Вiдповiдно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуєтъся на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд, з'ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial