Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа на стороні позивача: служба у справах дітей Чернівецької міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона з відповідачем проживала в цивільному шлюбі без його реєстрації з 2010 року в [ADDRESS]. [INFO] року у них народилась донька [PERSON]. Відповідач під приводом того, що пішов шукати роботу, виїхав з квартири і зник та де знаходиться в даний час невідомо. Відповідач доньку не утримує, матеріально не допомагає, не цікавиться її життям. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.12.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання доньки. На даний час у неї виникла необхідність виїзду доньки разом з нею за кордон з метою оздоровлення та знайомства з культурою інших країн на літній період, але отримати дозвіл батька дитини в добровільному порядку вона не може у зв'язку з чим звернулась до суду. Просить надати дозвіл неповнолітній [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] здійснити тимчасовий виїзд за межі України до республіки Італія разом з матір'ю [PERSON] в період з 01.08.2014 року по 31.09.2014 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, захист своїх інтересів в суді доручила представнику [PERSON], яка в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити і в наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 74 ЦПК України, від останнього відомостей про поважність причин неявки в засідання не надано, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача і зі згоди представника позивача в заочному порядку; згідно до вимог ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, відповідно до яких, «якщо відповідача було належним чином повідомлено і який не з'явився в судове засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Третя особа на стороні позивача: служба у справах дітей Чернівецької міської ради будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] - [PERSON], розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] проживала в цивільному шлюбі без його реєстрації, та [INFO] року у них народилась донька [PERSON] (а.с.6), батьком якої записано відповідача [PERSON]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.12.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] по ? частині усіх видів доходів, але не менше 30% неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи стягнення з 20.11.2013 року до досягнення нею повноліття (а.с.7). За відомостями адресного - довідкого підрозділу ГУДМС УДМС України в Чернівецькій області місце проживання відповідача [PERSON], [INFO] не значиться У позивача виникла необхідність виїхати з донькою за кордон з метою оздоровлення та знайомства з культурою інших країн на літній період, але отримати дозвіл батька дитини в добровільному порядку вона не може, оскільки не знає місце його проживання. Відповідно до ст.4 п.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзду неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відсутність згоди батька на виїзд дитини за кордон порушує право дитини на свободу пересування, перешкоджає нормальному розвитку та вихованню неповнолітньої дитини [PERSON] та негативно впливає на духовний, моральний та фізичний розвиток дитини. У відповідності до ст. 7 ч. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою. Ст. 33 Конституції України передбачено право кожного вільно залишати територію України. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вважає, що отримання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої [PERSON] буде діяти в її інтересах, сприяти її оздоровленню та лікуванню, оскільки батько дитини, відповідач [PERSON] не дає такого дозволу, а добровільно його отримати неможливо, то слід надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з системного аналізу співмірності заявлених вимог з вимогами закону, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 150, 154, 155, 160 Сімейного кодексу України, ст. 4 Закону України « Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 3, 10, 11, 14, 60, 212, 213, 215, 218, 224 - 226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved