Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, визнання права на спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що вона з 15 травня 1987 року по 12 травня 2014 року, тобто протягом 27 років перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], який помер 12 травня 2014 року. У період їх спільного проживання однією родиною, веденні з ним спільного господарства, коли вони мали спільні права та обовязки, у зареєстрованому шлюбі з іншими особами не перебувала. У звязку зі смертю [PERSON] виникло право на спадкування його майна. Відповідач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON], і є спадкоємицею першої черги. Вона, разом з [PERSON] протягом всього спільного життя до його смерті проживали у належному їй на праві приватної власності будинку 21 по вулиці Сурикова у місті Маріуполя, тому позивач вважає, що фактично прийняла спадщину, однак не оформила її належним чином. Про відмову від спадщини вона не заявляла. Вважає себе спадкоємицею четвертої черги за законом, крім того, вважає, що має право на зміну черговості отримання право на спадщину, оскільки піклувалась про спадкодавця, доглядала його, забезпечувала його всім необхідним, коли він був безпомічним, протягом значного періоду часу. Померлий [PERSON] був людиною похилого віку, хворів тяжкою хворобою, із за якої був у фактично безпомічному стані, не міг самостійно забезпечувати свої потреби, потребував у сторонньому догляді, допомозі та піклуванні. Позивач протягом значного періоду часу піклувалась про нього та матеріально забезпечувала. На підставі викладеного та посилаючись на діюче законодавство, позивач звертається до суду та просить суд встановити факт проживання її та [PERSON], [INFO] за адресою: місто Маріуполь, вулиця Сурикова, 21, однією родиною без укладення шлюбу з 15 травня 1987 року по 12 травня 2014 року, а також змінити черговість отримання право на спадкування, визнавши її спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого 12 травня 2014 року. 18 лютого 2016 року до адреси суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON], яку вона обґрунтовує тим, що протягом спільного проживання з [PERSON], в результаті спільної праці, на спільні кошти вони придбали автомобіль седан ВАЗ 21070. У звязку із чим позивач [PERSON] просить суд встановити факт проживання її та [PERSON], [INFO], за адресою: місто Маріуполь, вулиця Сурикова, 21, однією родиною без укладення шлюбу з 15 травня 1987 року по 12 травня 2014 року; визнати легковий автомобіль седан ВАЗ 21070, реєстраційний номер [NUMBER] номер VIN Y7С21070040020844, робочий обєм двигуна 1 452 см.куб, 2004 року випуску, синього кольору, реєстраційне свідоцтво АНС 256941 від 28 жовтня 2008 року, обєктом право спільної власності; визнати за нею право власності у порядку спадкування на легковий автомобіль седан ВАЗ 21070, реєстраційний номер [NUMBER] номер VIN Y7С21070040020844, робочий обєм двигуна 1 452 см.куб, 2004 року випуску, синього кольору, реєстраційне свідоцтво АНС 256941 від 28 жовтня 2008 року. Позивач [PERSON], її представник [PERSON], діюча на підставі довіреності, в судове засідання не зявилися, надали суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, на вимогах позову наполягають, просять суд задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не прибула, у звязку із перебуванням за межами України, однак від неї надійшла заява від 25 лютого 2016 року, в якій вона позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідач [PERSON], діюча на підставі довіреності, до суду не зявилась по невідомим суду причинам. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АНС № 256941, легковий автомобіль седан ВАЗ 21070, реєстраційний номер [NUMBER] номер VIN Y7С21070040020844, робочий обєм двигуна 1 452 см.куб, 2004 року випуску, синього кольору, реєстраційне свідоцтво АНС 256941 від 28 жовтня 2008 року, зареєстрований за [PERSON]. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] постійно проживав в [INFO] разом із [PERSON], з 1987 року до смерті, до 12 травня 2014 року, що піж стверджується довідкою, виданою 23 вересня 2015 року комітетом самоорганізації населення «Першотравневий». Даний факт не заперечує і відповідач [PERSON], а тому суд прийшов до висновку що можливо встановити факт що [PERSON] фактично прийняла спадщину після [PERSON], а тому після його смерті [PERSON] була єдиним власником легкового автомобіля в порядку спадкування. Згідно свідоцтва про смерть виданого13 травня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, [PERSON] помер 12 травня 2014 року, про що 13 травня 2014 року було зроблено відповідний актовий запис №951. Місце смерті зазначено Орджонікідзевський район міста Маріуполя. У відповідності до ч. 1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, той з подружжя який його пережили та батьки Згідно свідоцтва про народження вдруге виданого 20 квітня 1987 року [PERSON] народилася 24 червня 1970 року, про що Жовтневим райвиконком міста Жданова було зроблено відповідний актовий запис № 971. Батьком було записано [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладання шлюбу виданого 24 червня 1994 року Міським відділом РАЦС міста Москви, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], про що було зроблено відповідний актовий запис № 1067. Після одруження подружжю було надано прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стосовно ст. 1270 ЦК України, для здійснення свого права спадкування недостатньо відкриття спадщини та запрошення спадкоємців до прийняття спадщини, необхідне ще й бажання спадкоємця прийняти цю спадщину, тобто вчинити певні дії які б свідчили про прийняття ним спадщини. Такими діями законодавець визнає подачу заяви до нотаріальної контори або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. Оскільки судом було встановлено, що [PERSON] фактично проживав по день своєї смерті, тобто до 12 травня 2014 року, то спадкоємицею, яка фактично прийняла спадщину після його смерті є [PERSON], що не заперечує і відповідач, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування на легковий автомобіль седан ВАЗ 21070, реєстраційний номер [NUMBER] номер VIN Y7С21070040020844, робочий обєм двигуна 1 452 см.куб, 2004 року випуску, синього кольору, реєстраційне свідоцтво АНС 256941 від 28 жовтня 2008 року, підлягають задоволенню. За таких обставин, на підставі ст. ст.1222, 1258, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved