Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість по аліментам за період з лютого 2013 року по грудень 2014 року в сумі 12598,42 грн., неустойку, яка виникла в результаті заборгованості по аліментам за період з лютого 2013 року по грудень 2014 року в сумі 3695,11 грн. та судові витрати у справі. На обґрунтування позову зазначила, що з 17 липня 2004 року по 16 червня 2010 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають сина [PERSON], [INFO]. 16 червня 2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 січня 2013 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2012 року і до повноліття дитини. На підставі рішення суду їй було видано виконавчий лист, який вона предявила до виконання до виконавчої служби за місцем проживання та реєстрації відповідача. Примусове стягнення аліментів з відповідача, за її заявою, проводиться з 07 лютого 2013 року. Протягом всього періоду стягнення аліментів відповідач кошти на утримання дитини виплатив лише кілька разів, станом на 02 грудня 2014 року має заборгованість по аліментам в сумі 12598,42 грн. Вона тривалий час чекала на добровільну виплату відповідачем заборгованості по аліментам, але її сподівання виявилися марними. До теперішнього часу відповідач заборгованість по аліментам не сплатив. Відповідач є працездатним, але його місце роботи та розмір доходів їй невідомі. Також вважає, що вона має право на стягнення з відповідача неустойки (пені). На підставі ст. 196 СК України просить стягнути з відповідача на її користь неустойку у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення за період лютого 2013 року по грудень 2014 року в сумі 3695,11 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав та не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158, ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2004 року по 16 червня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 13) та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 14). Сторони мають сина [PERSON], [INFO], в якому батьком дитини вказаний відповідач [PERSON] (а.с. 12). 17 червня 2011 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується відміткою про реєстрацію шлюбу у паспорті позивача (а.с. 8). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 січня 2013 року з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2012 року та досягнення дитиною віку повноліття. 12 лютого 2013 року позивач отримала виконавчий лист та предявила його виконання до Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції для примусового виконання. За заявою позивача стягнення аліментів з відповідача належало виконувати з 07 лютого 2013 року, що підтверджується постановою державного виконавця Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції від 20 лютого 2013 року (а.с. 10, 11). Відповідач [PERSON] в неповному обсязі сплачував аліменти на утримання сина. Як вбачається із довідки державного виконавця Дніпровського відділу ДВС від 02 грудня 2014 року № 06/21773 (а.с. 7), за період з лютого 2013 року по грудень 2014 року відповідач сплатив на користь позивача на утримання сина [PERSON] аліменти в загальній сумі 5380,00 грн. Заборгованість по аліментами станом на 02 грудня 2014 року складає 12598,42 грн. Відповідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка, від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка, від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, за період часу по день ухвалення рішення у справі, тобто по 28 квітня 2015 року. Згідно доданого до позову розрахунку пені (а.с. 3-4), правильність якого перевірена судом, позивач просить стягнути пеню, починаючи з лютого 2013 року по жовтень 2014 року включно в сумі в сумі 3695,11 грн. Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 12598,42 грн., як про це заявлено в позові, оскільки аліменти з відповідача на користь позивача стягнуті до досягнення дитиною повноліття. Отже заборгованість про сплаті аліментів має примусово стягуватися за виконавчим листом до повного погашення заборгованості. Тому в цій частині позовних вимог позивачу належить відмовити. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на надання правової допомоги пропорційно задоволенним позовним вимогам.

Outcome: approved