Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано 04 липня 2015. В шлюбі у них народилися двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, оскільки з відповідачем проживають оремо, розірвати шлюб не можуть, оскільки молодшому сину не виповнилося одного року. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Неодноразові звернення бути останнім проігноровані. На даний час вона знаходиться у декретній відпусті по догляду за дитиною , через що позбавлення можливості самостійно працювати для свого забезпечення та утримання дітей. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі ј частини від усіх видій його заробітку, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву позовні вимоги про стягнення аліментів на дружину визнає. Просить справу розглядати за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Так, відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що сторони 04 липня 20015 зареєстрували шлюб у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 713 ( а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 грудня 2020 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 1927 (а.с. 7). Відповідно до довідки виданої головою ОСББ Рябоконь М.А. , вбачається, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . (а.с.8) Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з врахуванням того, що відповідач позов визнав в цій частині, а отже може надавати матеріальну допомогу, тому суд вважає необхідним задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має задовільний стан здоров`я, працює, позов визнав. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, що передбачено законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких грунтуються така вимога, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дружину у 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку підлягає задоволенню. Крім того, згідно статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позовної заяви є 27.07.2021. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved