Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Синельниківської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано 22 вересня 2009 року про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 92 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. [PERSON] народилась [INFO]. Батьківство [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON]. На момент розлучення позивач була вагітна, відповідач [PERSON] не бачився з дитиною жодного разу та не брав участі у її вихованні, а також не надає матеріальної допомоги на її утримання та не виконує батьківські обов'язки щодо доньки [PERSON]. Просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо його доньки [PERSON]. [INFO]. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно її дочки, оскільки ні він не є батьком дитини, участі в вихованні і забезпеченні інтересів дитини не приймає, ніколи з нею не спілкувався і не спілкується. Пояснила суду, що під час перебування в шлюбі з відповідачем вона завагітніла від іншого чоловіка, з відповідачем вони розлучилися; дитина народилася після розлучення. За нормами Сімейного кодексу батьком дитини в органах РАЦС записали відповідача. Відповідач не захотів пред'являти позов про оспорювання батьківства, але, разом з тим, і не вчиняв ніяких дій на визнання себе батьком дитини і в забезпеченні і вихованні дівчинки. З 01.12.2012 року позивачка перебуває в шлюбі з [PERSON], у них є двоє спільних дітей, молодші від [PERSON]. Дівчинка вважає [PERSON] своїм батьком, оскільки з малолітнього віку ним виховувалася. [PERSON] має намір удочерити [PERSON] і надати їй своє прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендовані повідомлення з відміткою про отримання які є в матеріалах справи. Відповідно до абзаців 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи служби у справах дітей Чуєва К. у судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просять справу розглядати без їх участі, та винести рішення відповідно чинного законодавства. Допитані в судовому засіданні 19.08.2016 року свідки [PERSON] та [PERSON], які під присягою, підтвердили, той факт, що відповідач своїх батьківських обов'язків відносно доньки не виконує, в житті дитини не з'являється, допомогу на утримання дитини не надає. Дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги пояснення позивача, представника третьої особи та свідків у судовому засіданні від 19.08.2016 року, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] підтверджується факт що сторони з перебували у зареєстрованому шлюбі по 22.09.2009 року ( а.с. 4). Свідоцтвом про народження [NUMBER] підтверджується факт походження неповнолітньої дитини - [PERSON] - [INFO], яка народжена після розірвання шлюбу між сторонами, та батьком дитини записаний відповідач [PERSON](а.с.8). В довідки про склад сім'ї від 15.12 2015 р. виданої начальником СМКП «ЖЕК-2», зазначено, що [PERSON], має на утриманні доньку [PERSON] -[INFO]. Згідно висновку органу опіки та піклування Синельниківської райдержадміністрації від 26.04.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав, зазначено, що у ході бесіди з відповідачем [PERSON], він наголосив про те, що не визнає себе батьком дитини, надати письмові пояснення відмовився. Тому орган опіки та піклування вважають не доцільним позбавлення батьківських прав відповідача, у зв'язку з відсутністю достатніх підстав(а.с.30-31). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до п.2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] не займається вихованням доньки, не забезпечує її матеріально, не виявляє щодо неї батьківського піклування, тому враховуючи вказані обставини та письмові докази по справі, суд вважає, що відповідач [PERSON] повинен бути позбавлений батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON], [INFO].

Outcome: approved