Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, у якому прохає стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, та стягнути аліменти на її утримання у розмірі ? частини усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем вони проживали разом без оформлення шлюбу. 29 березня 2016 року у них народився син [PERSON]. На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає з нею, знаходиться на її повному утриманні, так як відповідач повністю ухиляється від обовязку утримувати свою дитину, у звязку з чим змушена звернутись до суду з позовом. Ухвалою суду від 06 червня 2018 року відкрито провадження по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити (а.с. 18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у шлюбних відносинах не перебували, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-КЕ № 240220, видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 29 березня 2016 року, актовий запис № 390 (а.с. 5). Також судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає та не утримує їх. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. У відповідності до ст.180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.84\~Сімейного кодексу\~України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4\~ст.84 Сімейного кодексу України\~право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини та жінки, з якою не перебував у шлюбі, не надає, хоча має можливість її надавати, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на їх утримання. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частину усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліменти на її утримання у розмірі ? частину усіх доходів щомісячно до досягнення дитинною трирічного віку, тобто до 24.03.2019. Згідно положень частини 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Статтею 191 Сімейного кодексу України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача та дитини, матеріальне становище жінки, з якою відповідач не перебував у шлюбі, те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає, визнання ним позову, підстав для неприйняття якого судом не встановлено, прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141\~ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне компенсувати з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 704 грн. 80 коп., решту 50 відсотків судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. стягнути з відповідача на користь держави відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України. Згідно ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved