Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача 25 000 грн. моральної шкоди, вказуючи, що 13.05.2020 до відділення ПУМБ «РЦ Північно-Східний» на її ім`я як заступника відділення надійшов лист від 11.05.2020 з образливими та принизливими висловлюваннями в її адрес. 18.05.2020 надійшов повторно лист від 12.05.2020 з висловлюваннями аналогічного змісту. 18.05.2020 до Головного офісу АТ «Пумб» в м.Києві надійшов третій лист, який також містив висловлювання в принизливій недостовірній формі відносно позивача. Вказані листи були відкриті та зареєстровані у вхідній кореспонденції відділення ПУМБ «РЦ Північно-Східний» та в подальшому передані керуючому відділенням та їй як заступнику відділення. Про отримання вказаних трьох листів було проінформоване вище стояче керівництво АТ «Пумб». За дорученням керівництва було проведено службове розслідування, за результатами якого інформація, відображена у листах, не підтвердилась, а також встановлено, що листи виконані інкасатором-водієм автотранспортних засобів Відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей м. Харків Департаменту інкасації [PERSON] , про що спеціалістом із судово-почеркознавчого дослідження Інституту судової експертизи та криміналістики [PERSON] складено відповідний висновок. Враховуючи, що зазначена в листах недостовірна інформація, образи відносно позивача були поширені, доведені до відома керівництва та працівників АТ «Пумб», вони спричинили позивачу моральні страждання, принижування її ділової репутації, честі та гідності, тому вона звернулась до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 12.11.2020 справу відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10.01.2021 до суду надійшов відзив відповідача, згідно якого він проти позовних вимог заперечував з наступних підстав. Так, він працює в АТ «Пумб» на посаді інкасатора-водія автотранспортних засобів Відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей м. Харків Департаменту інкасації. На початку серпня 2020 року його викликав керівник, в розмові з яким йому повідомили, що начебто ганебні листи відносно позивача написані ним. Однак, зазначив, що він не має відношення до вказаних листів, в нього жодного разу не було конфліктних ситуацій з позивачем, при цьому, під час виконання службових обов`язків він не перетинається з позивачем взагалі. Наданий позивачем висновок спеціаліста [PERSON] , на його думку, не є належним доказом, оскільки: він не виконаний експертом на вимогу суду, відсутнє попередження про кримінальну відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок та за відмову від надання висновку; в нього не відбирались експериментальні зразки почерку. На підстав викладеного, вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів виконання відповідачем спірних листів. За клопотанням відповідача та його представника судом призначено судову почеркознавчу експертизу, за результатами виконання якої 17.03.2021 до суду надійшов висновок №19877 від 26.02.2021, виконаний судовим експертом [PERSON], згідно якого рукописні тексти в досліджуваних листах від 13.05.2020, 18.05.2020, 18.05.2020 виконані [PERSON] . 15.04.2021 на підставі отриманого висновку, представником відповідача надані до суду пояснення, згідно яких, не дивлячись на результати експертизи, він їх не визнає та наполягає, що листи виконані не ним. Також зазначив, що позивач самостійно розповсюдила два з трьох листів, оскільки вони були адресовані їй особисто, як зазначено на конверті. Вважає, що позивачем не зазначено про понесені нею моральні страждання, тому просив відмовити в задоволенні позову. 21.04.2021 позивачем надані заперечення на письмові пояснення пр-ка відповідача, в яких позивач зазначила, що в матеріалах справи є належні та допустимі докази щодо виконання відповідачем спірних листів. Крім того, два листи, які були адресовані їй особисто, не були нею розповсюджені, так як були направлені їй за місцем роботи, де були розкриті секретарем при їх вхідній реєстрації та передані керуючому відділенням АТ «Пумб» «РЦ Північно-Східний» [PERSON] та доведені позивачу до відома. Третій лист був направлений керівництву в головний офіс АТ «Пумб» в м. Києві. Тому вважає доведеним поширення та розповсюдження змісту листів. Наполягає, що образливою, недостовірною та принизливою інформацією в листах завдано їх моральних страждань, така інформація порочить її честь, гідність і ділову репутацію. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, зазначених у ньому. Відповідач та його представник проти позову заперечували, наполягаючи на непричетності відповідача до написання листів. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 201 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, зокрема, є честь, гідність і ділова репутація особи. Відповідно до ч. 3 ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. За положеннями ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 761/6866/16-ц. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації). Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто, позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Судом встановлено, що 13.05.2020 за вх. №120/152-1/-7.8 до відділення ПУМБ «РЦ Північно-Східний» за адресою м. Харків, вул. Алчевських, 25, на ім`я [PERSON] надійшов лист з образливими та принизливими висловлюваннями в її адрес, що починається та, відповідно, закінчується словами: « [PERSON] …» і «…цедите свой коньяк с такими же…» (а.с. 8-9) 18.05.2020 за вх. №120/159-1/078 до відділення ПУМБ «РЦ Північно-Східний» за адресою м. Харків, вул. Алчевських, 25, на ім`я [PERSON] надійшов повторний лист аналогічного змісту листа від 13.05.2020 у відношенні [PERSON] , що починається та, відповідно, закінчується словами: «Повторное! [PERSON] …» і «…цедите свой коньяк с такими же…» (а.с. 10-11) 18.05.2020 за вх. №120/719/02 до Головного офісу АТ «Пумб» в м.Києві за адресою м. Київ, вул. Андріївська, 4, надійшов лист, який містив висловлювання в принизливій образливій формі відносно [PERSON] , що починається та, відповідно, закінчується словами: «Привет из АТ «ПуМБ» г. Харьков…» і «…Прошу разобраться!» (а.с. 12-14) Головним фахівцем Сектору регіональної безпеки в СУРШ Управління фінансово-економічної безпеки Департаменту безпеки [PERSON] за дорученням керівництва АТ «Пумб» проведено службове розслідування за фактом інформації в листах, які надійшли у відношенні [PERSON] , за результатом якого складено висновок. Згідно вказаного висновку, три листи були відкриті та зареєстровані як вхідна кореспонденція до відділення ПУМБ «РЦ Північно-Східний» за адресою м. Харків, вул. Алчевських, 25, та до Головного офісу АТ «Пумб» в м.Києві за адресою м. Київ, вул. Андріївська, 4. Про отримання трьох листів, адресованих заступнику керуючого відділенням ПУМБ «РЦ Північно-Східний» [PERSON], були проінформовані: заступник Голови правління АТ «Пумб» [PERSON], заступник Голови правління АТ «Пумб» [PERSON], заступник Голови правління АТ «Пумб» [PERSON], директор Департаменту інкасації АТ «Пумб» [PERSON], директор Департаменту внутрішнього аудиту АТ «Пумб» [PERSON], начальник управління комплаєнс контролю АТ «Пумб» [PERSON], начальник управління з адміністративної роботи з персоналом АТ «Пумб» [PERSON], начальник управління розслідувань та взаємодії з правоохоронними органами і судовими органами влади АТ «Пумб» [PERSON], заступник директора Департаменту - Начальник управління АТ «Пумб» [PERSON]. В ході перевірки зазначена в листах інформація щодо [PERSON] не підтвердилась. Висновком спеціаліста із судово-почеркознавчого дослідження Інституту судової експертизи та криміналістики [PERSON] від 08.07.2020 було встановлено, що рукописні тексти листів виконані працівником АТ «Пумб» [PERSON] (а.с. 15-22) Вказаним висновком службового розслідування не було підтверджено достовірність інформації відносно позивача, яка була оприлюднена у листах від 13.05.2020, 18.05.2020, 18.05.2020. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова Пленуму ВСУ) позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Факт поширення інформації в листах підтверджується реєстрацією цих листів як вхідної кореспонденції у відділенні ПУМБ «РЦ Північно-Східний» та в Головному офісу АТ «Пумб» в м.Києві, проведенням за наказом керівництва службового розслідування, в той час, відповідачем такий факт не спростований. Також зазначеними доказами спростовано посилання відповідача на те, що інформація в листах була поширена особисто [PERSON] , оскільки листи були оприлюднені керівництвом АТ «Пумб» та при їх вхідній реєстрації, а згодом доведені до відома [PERSON] . Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Наявна в спірних листах інформація є принизливою, образливою та псує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , оскільки була доведена до відома колег та керівництва позивача. Згідно висновку експерта №19877 від 26.02.2021, наданого судовим експертом ХНДІСЕ ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса [PERSON] на виконання ухвали суду від 30.11.2020, «рукописні тексти, що починаються та, відповідно, закінчуються словами: « [PERSON] …» і «…цедите свой коньяк с такими же…» у листі від 13.05.2020, « Повторное! [PERSON] …» і «…цедите свой коньяк с такими же…» у листі від 18.05.2020, «Привет из АТ «ПуМБ» г. Харьков…» і «…Прошу разобраться!» у листі від 18.05.2020 - виконані [PERSON] (а.с. 127-144) Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Стаття 110 ЦПК України встановлює, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Стороною відповідача не спростовано висновок експерта [PERSON] №19877 від 26.02.2021 судово-почеркознавчої експертизи, не заявлялося клопотання про призначення повторної експертизи з тих самих питань, не надано інших належних доказів, які б спростовували висновок експерта. Відтак, суд критично ставиться до заперечень відповідача та його представника щодо невиконання відповідачем рукописних текстів спірних листів, і враховує висновок експерта під час оцінки у сукупності з іншими доказами по справі, з огляду на принцип змагальності та диспозитивності цивільного процесу. У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачем доведено, що поширена інформація є недостовірною і такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію. Згідно з положеннями ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у п. 3, 9 Постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з приниженням її честі, гідності та ділової репутації, внаслідок поширення стосовно неї недостовірної інформації, з урахуванням принципу розумності та справедливості, та вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 15 000 гривень, що у достатній мірі компенсує позивачу завдану моральну шкоду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, а саме не 60%, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору, пропорційна частці задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1261.20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial