Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь 25185 грн. в якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.06.2017 року в м. Гола Пристань, Херсонської області, по вул. Першого Травня, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої мопед під керуванням [PERSON], який знаходився в стані алкогольного сп'яніння, вчинив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. По даному факту постановою начальника СВ Голопристанського ВП НВП ГУНП в Херсонській області від 18.07.2017 року кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито, у зв'язку з відсутністю в діянні останнього складу кримінального правопорушення. Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 28.08.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення. Постановою апеляційного суду Херсонської області від.27.09.2017 року постанова Голопристанського районного суду Херсонської області від 28.08.2017 року відносно [PERSON] була скасована, провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Позивач вказує і вважає доведеним, що ДТП сталася по вині саме водія мопеду [PERSON], який керуючи технічно несправним транспортним засобом, порушуючи при цьому вимоги Правил дорожнього руху України, не обрав безпечну дистанцію та вчинив зіткнення з її автомобілем, який рухаючись попереду зупинився для виконання повороту, внаслідок чого позивачу, як власнику автомобіля, завдана матеріальна шкода. Згідно квитанції до заказу - наряду №0000000653 від 11.10.2017 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача складає 25185 грн. Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.12.2017 в якості третьої особи було залучено [PERSON] Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 12.02.2018, за наслідками розгляду клопотанням сторони позивача з проханням розглядати справу за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, розгляд матеріалів даного цивільного провадження визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час слухання справи повідомлені належними чином, відзиву на позовну заяву, клопотань від сторін до суду не надходило. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ч. 5, ч. 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З досліджених матеріалів цивільного провадження судом встановлено наступне. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 11.06.2017 року в м. Гола Пристань, Херсонської області, по вул. Першого Травня, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої мопед під керуванням [PERSON], який знаходився в стані алкогольного сп'яніння, вчинив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. По даному факту постановою начальника СВ Голопристанського ВП НВП ГУНП в Херсонській області від 18.07.2017, кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито, у зв'язку з відсутністю в діянні останнього складу кримінального правопорушення. Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 28.08.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення. Постановою апеляційного суду Херсонської області від.27.09.2017 року постанова Голопристанського районного суду Херсонської області від 28.08.2017 року відносно [PERSON] була скасована, провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто на день подання позову, вина відповідача по справі [PERSON] в скоєні ДТП під час вищезазначених подій, встановлена не була, за відсутності відповідного рішення суду. Тому вирішуючи позовні вимоги позивача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд враховує наступне. Не викликає сумніву той факт, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 11.06.2017 року, був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який є власністю [PERSON] Однак встановити винуватця вищезазначеної ДТП за наявними у справі матеріалами не надається можливим, за відсутності в справі відомостей, які були внесені в протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] з схемою дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності письмових пояснень наданих на місці пригоди учасниками і очевидцями ДТП, за відсутності в справі відомостей внесених в протокол огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів з фотоданими з місця події щодо пошкоджень транспортних засобів, за відсутності матеріалів з висновками проведених судово-автотехнічної, транспортно-трасологічної або інших експертиз. З клопотанням про витребування необхідних відомостей з приводу ДТП, сторони до суду не звертались. З огляду на вищенаведене, відсутність жодних доказів вчинення відповідачем [PERSON] протиправних винних дій, що мали наслідком завдання матеріальної шкоди позивачці, суд вважає позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Змістом положень ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як вбачається з позову на підтвердження розміру позовних вимог матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, позивачем надано суду квитанцію до заказу-наряду №0000000653 від 11.10.2017 відповідно до якої вартість ремонтних робіт та запчастин (матеріалів), необхідних для ремонту автомобіля становить 25185 грн., при цьому, в наявному документі не вказано стосовно якого транспортного засобу був проведений відновлюваний ремонт та хто замовник цих робіт. Згідно ч.1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питання підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Мінюсту України №53/5 від 08.10.1998 року, визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), їх складових, а також визначення розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього відноситься до основних завдань автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи. Отже очевидно, що визначення розміру матеріальної шкоди потребує спеціальних знань. Тобто в справі відсутня оціночна діяльність з визначення розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього. З огляду на викладене надана позивачем квитанція до заказу-наряду не може використовуватися для обчислення розміру матеріальної шкоди, оскільки не містить опису пошкоджень, яких зазнав конкретний автомобіль під час ДТП, не дає відповіді на питання чи пов'язані усі перелічені у ній види ремонтних робіт з автомобілем, який належний позивачу, як і визначення розміру такої шкоди у відповідності з вимогами чинного законодавства. З клопотанням про призначення по справі відповідної судової експертизи з метою визначення розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, сторони до суду не звертались. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що доказів розміру матеріальної шкоди позивачем не надано, надати оцінку наявній у справі квитанції до заказу-наряду через невідповідність неможливо, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підтвердженні та задоволенню не підлягають. Згідно ст.141 ЦПК України, у зв'язку з повною відмовою в задоволенні позову, витрати позивача по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають і покладаються на нього.

Outcome: dismissed