Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила наступне: 24 жовтня 1987 року, між нею та відповідачем - [PERSON], було укладено шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Ужгородської міської ради народних депутатів Закарпатської області за актовим записом № 847. Від подружнього життя у них народилося двоє синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач з відповідачем близько двох років не проживають разом, так як сумісне проживання стало просто нестерпним. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Спору про розділ майна, що їх спільною сумісною власністю немає. Шлюб з відповідачем існує формально. Примирення між ними неможливе, виявилося що вони люди різних характерів та поглядів на життя. Втратили один до одного почуття поваги та любові і це стало причиною частих сварок, непорозумінь, що призвело до взаємного відчуження. Позивач - [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте у заяві від 08.08.2016 року зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, шляхом повідомлення в пресу а саме газету «Новини Закарпаття» № 85 від 02.08.2016 року. Як зазначено у ч. 2 ст. 197 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 24 жовтня 1987 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований Виконком Ужгородської міської ради народних депутатів Закарпатської області під актовим записом № 847, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 24.10.1987 року. Від подружнього життя у них народилося двоє синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний момент є повнолітніми. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Витрати із сплати судового збору та судові витрати на публікацію оголошення у пресі у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved