Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 26 вересня 2012 року у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області між нею та [PERSON] за актовим записом №837; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Дзюба. Свої вимоги мотивувала тим, що з 26 вересня 2012 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Крюківському відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ у Полтавській області за актовим записом №837. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що шлюбних відносин сторони не підтримують з серпня 2017 року. Шлюбні стосунки не склалися у звязку із різними характерами та поглядами на життя. На даний час подружжя проживає окремо. [PERSON] вказує, що вона втратила до чоловіка почуття поваги та любові, а сімя розпалась давно і остаточно. Продовжувати шлюбні відносини позивач не бажає, у звязку із чим і звернулась до суду. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, завчасно надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання; відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Враховуючи думку позивача, [PERSON], вивчивши та проаналізувавши представлені докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами у справі, Дзюба (дошлюбне прізвище Колбасова) [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 26 вересня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області за актовим записом №837, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №097474, а також відміткою у паспорті позивача АО №080653. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії І-КЕ №171326, виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбних відносин не підтримує з серпня 2017, проживає окремо. Позивач не має наміру щодо збереження шлюбу. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, проживають окремо; збереження шлюбу суперечить, зокрема позивачу, приймаючи до уваги відсутність заперечень щодо розірвання шлюбу зі сторони відповідача, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище «Дзюба». Позивач бажає визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], з нею, і суд вважає це таким, що відповідає інтересам дитини. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду на підставі статті 141 Цивільно-процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. в дохід держави.

Outcome: approved