Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: про визнання відповідачів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований по [ADDRESS] . Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначає про те, що є власником житлового будинку [ADDRESS] . Будинок нею був успадкований після смерті батька. У вказаному будинку також зареєстрована її дочка - відповідач [PERSON] та чоловік дочки - відповідач [PERSON] , які вже майже 10 років в будинку не проживають, їх особистих речей в будинку немає, спільного господарства вони не ведуть. Всі обов`язки по утриманню будинку виконує вона, як власник житла. Її дочка [PERSON] та чоловік дочки - [PERSON] , разом зі своїми дітьми проживають в Автономній Республіці Крим і повертатися не планують. Реєстрація відповідачів у належному їй житловому будинку створює перешкоди для оплати комунальних послуг, отримання житлових субсидій, а також позбавляє її можливості розпоряджатися таким будинком. З вказаних підстав позивач просила визнати відповідачів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Махацький Ю.М., позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання 10 серпня, 8 вересня та 23 вересня 2021 року не з`явилися, хоч про час та місце їх проведення були повідомленими у встановленому порядку, шляхом надіслання судової повістки на адресу їх зареєстрованого місця проживання та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що відповідає вимогам ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Частина 10 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Причини неявки в судові засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не повідомили, клопотань про проведення судового розгляду справи без їх участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавали. За таких обставин, за наявної згоди позивача та представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши вступне слово позивача та її представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку. Ухвалою суду від 30 червня 2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, і відкрито провадження у справі № 558/319/21 на підставі такої позовної заяви. Судом по цивільній справі № 558/319/21 22 липня 2021 року проведено підготовче засідання. Судові засідання по даній справі призначалися 10 серпня, 8 вересня та 23 вересня 2021 року. У вказані судові засідання відповідачі та/чи їх представники не з`явилися. До початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів цивільної справи № 558/319/21 акта обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 12 липня 2021 року. Дане клопотання було задоволене судом. Інших заяв та/чи клопотань про надання чи витребування доказів до суду сторони (їх представники) не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 2015 року (а.с. 6), Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №47281732 (а.с. 9, 10) позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Як встановлено згідно довідки, виданої Демидівською селищною радою Рівненської області 11 червня 2021 року № 268 (а.с. 11), повідомлень № 03-13/1553/21 і № 03-13/1554/21 від 25 червня 2021 року (а.с. 22, 23), що видані Демидівською селищною радою Рівненської області, відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Із змісту дослідженого в судовому засіданні актів обстеження умов проживання позивача [PERSON] від 11 червня 2021 року та від 12 липня 2021 року (а.с. 12, 13, 31, 32), встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2010 року не проживають по місцю реєстрації в с. Княгинине. Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в будинку позивача [PERSON] протягом більше десяти років не проживають, не ведуть спільно з позивачем господарство, не сплачують комунальні платежі, не несуть витрат на утримання будинку. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Положення ст.ст. 386, 391 ЦК України вказують на те, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або члена його сім`ї за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1, п. 1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 ЖК України. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] більше року в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , не проживають без поважних причин, то їх на підставі ст.ст. 72, 169 ЖК України, ст. 405 ЦК України, слід визнати такими, що втратили право на користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 гривень, що був сплачений позивачем при подачі до суду позовної заяви, оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально (а.с. 1). Підстав для звільнення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на положення ст.ст. 405, 406 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим. Відповідно до ст.ст. 71, 72, 163, 169 Житлового кодексу України, ст.ст. 317, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 265, 268, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved