Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 25 січня 2012 року вона купила своїй донці [PERSON] у відповідача [PERSON] за 26000 доларів США. двокімнатну квартиру, [ADDRESS]. Потім поїхала до Криму, а [PERSON] за їх взаємною згодою проводила у даній квартирі капітальний ремонт, за який вона заплатила їй ще 10000 доларів США. У вересні 2012 року вони з донькою переїхали до Глухова і, зареєструвавшись у своїй квартирі, з 28 вересня 2012 року стали в ній проживати. Також мотивує позов тим, що у січні 2013 року [PERSON] попросила у неї в борг на два роки 3000 доларів США, які зобовязалася повернути. Гроші вона їй передала у своїй квартирі в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], про що в обмін на отримання грошей [PERSON] написала розписку, але в січні 2015 року відповідачка їй нічого не повернула і взагалі відмовилась повертати борг, мотивуючи це тим, що ці гроші вона забрала за ремонт квартири, хоча ремонт вона їй оплатила у розмірі 10000 доларів США і відповідач претензій не мала. Крім того, посилається на те, що її донька, яка, є інвалідом 2-ї групи психічного захворювання, викинула дану [PERSON] розписку, тому просить суд стягнути з відповідачки на її користь борг у сумі 69000 грн., а також відшкодувати їй витрати, повязані з оплатою судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що дійсно приблизно в кінці січня чи на початку лютого 2013 року вона позичила [PERSON] 3000 доларів США, про що та власноручно написала розписку, яку вона поклала у своїй квартирі серед інших паперів, а потім ця розписка десь зникла. Крім того, суду пояснила, що в розписці не була вказана дата повернення боргу, а [PERSON] запевнила, що колись поверне гроші, тому позивачка просить суд стягнути з відповідачки 69000 грн. боргу за договором позики, як еквівалент 3000 доларів США, а також 690 грн. понесених витрат по оплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] в суді пояснив, що 25.01.2013 р. його довірителька [PERSON] позичила [PERSON] 3000 доларів США, про що остання власноручно написала розписку, в якій зобовязалася повернути борг через два роки, але до теперішнього часу їх не повернула, тому теж просив стягнути з відповідачки на її користь 69000 грн. боргу як еквівалент позичених 3000 доларів США та 690 грн. витрат по оплаті судового збору. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що вона ніколи не позичала у [PERSON] 3000 доларів США і ніякої розписки про отримання від неї цих коштів не писала, тому просила відмовити в задоволенні позову за його необґрунтованістю та стягнути з позивачки 700 грн. витрат за надання адвокатом правової допомоги. Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму коштів, і такий договір вважається укладеним з моменту передання грошей. А статтею 1047 цього Кодексу передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і на підтвердження його укладення може бути представлена розписка позичальника. При цьому розписка не замінює сам договір позики і не є письмовою формою договору позики, однак, є важливим письмовим документом, який підтверджує існування договору позики, розмір фактично отриманих грошей та розмір плати за користування позикою. Відповідно ж до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, за змістом ст. 218 ЦК заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими та іншими доказами, при цьому рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Однак, позивачка не надала суду ані договір позики, ані письмової розписки відповідачки на підтвердження його укладення. До того ж згідно поданої позовної заяви, та як стверджував у суді представник позивачки, відповідачка зобовязалася повернути борг через два роки, а сама позивачка пояснила суду, що строк повернення боргу не був визначений конкретною датою. Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити за його необґрунтованістю. Також зважаючи на те, що у задоволенні позову відмовлено, тобто, рішення постановлено на користь відповідачки, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з позивачки необхідно стягнути на її користь 700 грн. понесених судових витрат по оплаті правової допомоги адвоката, що підтверджується долученою до справи квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: approved