Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області, про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем по справі перебували у шлюбі, який розірвано 30 березня 2018 року. [INFO] року під час спільного проживання у них народився син [PERSON] . З часу розлучення усі обов`язки щодо утримання дитини виконує позивач. Відповідач батьківські обов`язки щодо неповнолітнього сина свідомо не виконує, самоусунувся від будь-якого спілкування з сином, його вихованням та утриманням. Аліментів не сплачує, не відвідує дитину в школі, не цікавиться його здоров`ям. У зв`язку з тим, що [PERSON] добровільно самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно покої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути у її відсутності. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - представник Органу опіки та піклування Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причину повторної неявки, відзиву не подав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як убачається з рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області № 2/604/82/18 від 30 березня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 вересня 2010 року у Скалатській міській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 16 - розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 липня 2011 року, виданого Скалатською міською радою Підволочиського району, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї № 1069 від 10 травня 2019 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання № 1070 від 10 травня 2019 року [PERSON] зареєстрована та проживає разом із сином [PERSON] та батьками в [ADDRESS] . Умови проживання задовільні. З довідки № 42, виданої 13 травня 2019 року дирекцією Скалатської ЗОШ І-ІІІ ступенів, [PERSON] , [INFO] , навчається у 2А класі даної школи. Дитина охайна, доглянута, неконфліктна. Проживає з мамою - [PERSON] Вихованням дитини займається мама, бабуся і дідусь. Мати відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини і класу, їздить із сином на екскурсії, відвідує виховані заходи. Приводять до школи і забирають зі школи учня - мама або дідусь. Зв`язок в телефонному режимі підтримується тільки з мамою. Батько - [PERSON] із сім`єю не проживає, не цікавиться навчанням сина, ніколи не приходив до шкоди, не був присутній на жодному виховному заході, батьківських зборах. З довідки-розрахунку Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ убачається, що станом на 23 травня 2019 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , згідно виконавчого листа 2/604/202/18 становить 3482,71 грн. Згідно висновку органу опіки і піклування Підволочиської районної державної адміністрації від 07 червня 2019 року № 01-671/01-01-17 судом встановлено, що після розірвання шлюбу батьків [PERSON] залишився проживати з матір`ю, яка забезпечує належний матеріальний стан дитини, піклується про його духовний та фізичний розвиток. [PERSON] батьківські обов`язки щодо неповнолітнього [PERSON] , передбачені законом та моральними засадами суспільства щодо дитини, свідомо не виконує, самоусунувся від будь-якого спілкування з нею, її виховання та утримання. [PERSON] є учнем Скалатської ЗОШ І-ІІІ ст. За відомостями навчального закладу батько навчанням сина не цікавиться, ніколи не приходив до школи, не був присутній на жодному виховному закладі, батьківських зборах. У зв`язку з тим, що батько свідомо нехтує обов`язками щодо утримання і виховання малолітнього, не проявляє турботи про його здоров`я та фізичний розвиток, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини Підволочиська райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач [PERSON] не спілкується з сином, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться його станом здоров`я, не допомагає матеріально, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, слід позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно його сина [PERSON] , [INFO] . Також, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу про його право, передбачене ст. 169 Сімейного кодексу України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved