Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, а саме 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і на період навчання сина, тобто до 30.06.2023 р. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO], який з 2018 р. навчається у Одеському національному медичному університеті. На даний час [PERSON] є студентом 2 го курсу, денної форми навчання вищого навчального закладу IV рівня акредитації Одеського національного медичного університету. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а їй тяжко матеріально забезпечувати навчання сина,а тому, позивач звернулась до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач надала письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.6), від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З довідки про навчання № 11/11/894 від 05.09.2018 року вбачається, що [PERSON], з 2018 року є студентом 2-го курсу, денної форми навчання вищого навчального закладу IV рівня акредитації Одеського національного медичного університету. Відповідно до ч. 1ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, враховуючи, що син сторін по справі продовжує навчання, а отже потребує матеріальної допомоги, однак відповідач в добровільному порядку її не надає, хоча має таку можливість, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на його утримання на період навчання в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і на період навчання, тобто до 30.06.2023 р., але не більше як до досягнення ним 23 років. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судових витрат, то згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved