Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про зарахування коштів в рахунок погашення суми боргу по сплаті аліментів. В процесі розгляду справи повні вимоги згідно заяви від 05.04.2016 року уточнив та просив суд зарахувати кошти орендної плати в сумі - 2500 грн., які донька позивача отримує за здачу належної позивачу квартиру в найм, в рахунок погашення суми заборгованості по сплаті аліментів та в подальшому нараховувати борг лише з 01.09.2015 року. Позовні вимоги згідно заяви від 15.07.2015 року за заявою позивача протокольною ухвалою суду від 12.07.2016 року були залишені без розгляду. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу із [PERSON] у позивача народилась дитина - відповідач по справі [PERSON], [INFO]. Вже 15 років поспіль позивач сплачує аліменти на її утримання в розмірі - 1500 грн., але коштів у нього не вистачає. Між тим, мати із дитиною із ним не проживають, але мають прибуток з здачі в найм квартири, яку побудував позивач за адресою [ADDRESS] сумі - 3500 грн., але продовжують отримувати від нього аліменти. Він сплачує кожного місяці по 2000 грн. аліментів на утримання доньки. Він має заборгованість по сплаті аліментів та, посилаючись на ст.ст.180, 192, 196 СК України просить змінити розмір аліментів у зв»язку з його важким матеріальним станом та неможливістю їх сплачувати з огляду на похилий вік та відсутність належного заробітку, а також в рахунок боргу по ним зарахувати кошти орендної плати за здачу в найм відповідачем належної йому квартири. В судовому засіданні позивач просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав, зарахувавши в рахунок погашення боргу по аліментам кошти орендної плати за квартиру, якою протиправно заволоділа його донька - відповідачка по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся двічі належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача, ухваливши за згодою представника позивача, відповідно до ст..ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва було видано виконавчий лист №2610/27997/2012 від 17.05.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліментів в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.11.2012 року та до закінчення навчання нею в Київському національному торгово-економічному університеті, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.194 СК України передбачено, що якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Частиною 4 ст. 194 СК України визначено, що заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач не сплатив в повному обсязі аліменти на користь позивача на утримання дитини. Таким чином, за період з травня 2014 року по квітень 2015 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка становить - 9585,49 грн. і утворилась протягом тривалого часу її не сплати. Також, постановою державного виконавця від 05.06.2015 року у зв»язку з наявністю вказаної заборгованості на все майно боржника - позивача у справі [PERSON] було накладено арешт. Посилаючись на вимоги ст.192 СК України вказує на погіршення його майнового стану та обставин незаконного заволодіння квартирою позивача, тому просить суд зарахувати орендну плату, що отримує за здачу її в найм відповідач по справі, в рахунок погашення боргу по сплаті аліментів перед нею. Відповідно до ч 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За умовами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів того, що у позивача суттєво змінилося матеріальне становище суду не надано, що виключає можливість задоволення позову в частині зменшення розміру аліментів. Згідно вимог ч.1 ст.190 СК України визначено, що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на підтвердження свої вимог не надано суду жодних доказів тому, що такий договір про припинення права на аліменти укладався із ним з приводу нерухомого майна в будинку [ADDRESS], так і не надано доказів належності позивачу вказаної квартири. Більше того, чинним законодавством не передбачено зарахування будь-яких коштів з доходів інших осіб в рахунок погашення суми боргу по сплаті аліментів батька дитини, оскільки вказане зобов»язання нерозривно пов»язано з особою позивача як батька дитини, що обумовлює сплату виключно ним аліментів та тільки за рахунок своїх доходів і аж ніяк доходів самої дитини. Таким чином, вирішуючи вимоги позивача у відповідності до ст.11 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст.. 88 ЦПК України покладаються на відповідача в сумі - 417,20 грн. у зв»язку з відмовою в задоволенні позовних вимог та з урахуванням сплати ним частину судового збору в сумі - 70 грн. (а.с.35) згідно квитанції від 14.07.2015 року при подачі вказаного позову до суду (487,20 - 70).

Outcome: approved