Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до свого колишнього чоловіка [PERSON] і просила змінити розмір аліментів, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця, позбавити відповідача батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з 2011 року сторони проживають окремо, дитина повністю знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання їх дитини та ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання рекомендованих листів суду із судовими повістками, звернувся до суду із письмовими запереченнями на позовну заяву, згідно з яких позов не визнав, вважав вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не навів та не надав жодних доказів, що підтверджують його міркування, тобто невиконання відповідачем обовязків щодо виплати аліментів на утримання дитини, а також батьківських обовязків щодо [PERSON], [INFO], в такій мірі, що це заслуговує застосування до нього крайнього впливу у вигляді позбавлення батьківських прав. Про існування рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 2029/2-1066/11 про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання їх дитини йому відомо не було, будь якого підтвердження про його обізнаність з цим рішенням, а відповідно й встановленим обовязком щодо сплати аліментів, позивачем суду не надано. Протягом минулих років відповідач за усною домовленістю з позивачем постійно надавав йому кошти на утримання їх дитини в межах частки від свого заробітку, постійно передавав допомогу у натуральній формі різними речами, продуктами одягом та іншим, відвідував та передавав подарунки дочці, кошти на її утримання, у тому числі до свят, днів народження дитини, хоча позивач постійно створював перешкоди для його спілкування з дитиною та проведенням з нею часу. Відповідачу нічого не було відомо про наявність відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення з нього аліментів згідно з судовим рішенням, ніяких повідомлень з цього приводу чи документів з Державної виконавчої служби Бориспільського міського УЮ він не отримував. Істотною обставиною щодо цієї справи є той факт, що у відповідача на утриманні знаходиться ще одна малолітня дитина [PERSON], [INFO], на утримання якого він має обовязок сплачувати аліменти згідно із судовим рішенням та на підставі виконавчого листа № 2-851-1, виданого 30 липня 2008 року Печерським районним судом м. Києва. Також відповідач зазначив, що він має інші обтяження фінансового характеру, а саме фінансові зобовязання перед банківською установою ПАТ «Альфа Банк» на підставі кредитного договору № [NUMBER]. Відповідач зазначив, що рішення суду шлюб між сторонами був розірваний, проти проживання дитини з мамою відповідач не заперечував, оскільки не приймав участі у судовому розгляді через вкрай важкий стан здоровя свого батька, який важко хворів у той час, пройшов декілька курсів хіміотерапії та потребував постійного догляду зі сторони сімї, а у відповідача, як сина, був обовязок щодо цього тягаря. Враховуючи, що батьки відповідача мешкають в іншому регіоні країни, він був вимушений виїхати до них, щоб приділити належну увагу, що власне і відбулося та стало однією з причин його не участі в ході судових засідань щодо розлучення та руйнування сімї. При цьому він не втрачав та не втрачає звязок з донькою, постійно цікавився та цікавиться її життям, приділяв та приділяє їй увагу в межах його можливостей, однак цьому постійно перешкоджає позивач, майже кожного разу такі зустрічі та спілкування призводять до конфлікту на очах дитини, образ та налаштування дитини проти батька (а.с. 69-83). Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 134, 135). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Вислухавши позивача та його представника, свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 грудня 2008 року і від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 16). Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2011 року шлюб між сторонами був розірваний, місце проживання малолітньої дитини [PERSON] було визначено з її матірю [PERSON] (а.с. 18). З 2011 року сторони проживають окремо один від одного, а саме: позивач проживає у м. Харкові, а відповідач - у с. Мирному Бориспільського району Київської області. Згідно із довідкою дільниці № 46 КП «Жилкомсервіс» № 1 від 13 січня 2017 року місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO]. Власником цієї квартири є батько позивача [PERSON] (а.с. 17). Позивач, її донька [PERSON], батьки позивача [PERSON] та [PERSON] постійно проживають у [INFO], яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та позивачу [PERSON] Ця обставина встановлена судом на підставі копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 травня 1999 року органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський підшипниковий завод», та акту, складеного сусідами позивача (а.с. 37-40). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 березня 2011 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Рішення суду набрало законної сили і на його підставі 24 березня 2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова був виданий виконавчий лист № 2029/2-1066/11 (а.с. 19). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 07 листопада 2013 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду № 2029/2-1066/11 від 02 березня 2011 року (а.с. 20-22). Згідно з довідкою Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області № 1635 від 24 лютого 2017 року [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 07 листопада 2013 року по 31 грудня 2016 року згідно із виконавчим листом № 2029/2-1066, виданим 24 березня 2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, загальна сума заборгованості по аліментах станом на 31 грудня 2016 року складає 74361 грн. 73 коп. (а.с. 61-63). Як вбачається з копії письмового зобов'язання, власноруч складеного 19 листопада 2013 року відповідачем [PERSON] начальнику Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] було відомо про стягнення з нього аліментів на користь позивача і він зобов'язувався прибути до виконавчої служби (а.с. 149). Зазначена обставина спростовує твердження відповідача про його необізнаність щодо існування рішення суду № 2029/2-1066/11 про стягнення з нього аліментів на утримання його дитини [PERSON]. Виходячи з цього судом встановлено, що з 2011 року по теперішній час дитина [PERSON] проживає разом з позивачем у квартирі, яка належить позивачу [PERSON] і її батькам на праві спільної власності, дитина повністю знаходиться на утриманні позивача, а відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання їх дитини, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по сплаті аліментів за більше ніж за три роки. Позивачем [PERSON] для проживання, виховання та всебічного розвитку дитини створені всі належні умови. Разом з позивачем і дитиною проживають батьки позивача, з якими у дитини склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини і її повноцінному розвитку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі та прожили разом близько двох років. Відповідач пішов із сімї у 2010 році і з того часу вона його більше не бачила, дитині він не допомагає, не приїздить до неї, і тому дитина вже не згадує батька, лише памятає, як один раз він возив її до парку ім. Горького. Крім цього, відповідач не дає згоду на поїздки дитини з танцювальним колективом за кордон, не дає згоди на зміну навчального закладу дитини. Позивач жодних перешкод щодо спілкування відповідача з дитиною ніколи не чинила. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є бабусею [PERSON]. Її чоловік влаштував відповідача на роботу, коли останній приїхав з м. Києва до м. Харкова. Він приховував свій заробіток, постійно просив гроші, сварився з її дочкою. 01 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем сталася сварка, внаслідок якої у позивача відійшли води та почалися передчасні пологи, а відповідач, не зважаючи на це, поїхав з друзями на рибалку і повернувся тільки наступного дня, коли його дружину вже госпіталізували до лікарні. На початку 2011 року відповідач вчинив бійку, після якої додому вже не повернувся, і того часу вона його не бачила, ніякої допомоги на утримання дитини він ніколи після цього не надав. Аналогічними поясненнями свідка [PERSON], наданими ним в судовому засіданні. Свідок [PERSON] суду пояснив, що бачив відповідача на Різдво 2011 року. Він вчинив дебош, бійку та сварку, а після чого він його взагалі більше не бачив і про нього не чув. [PERSON] проживає разом з матірю, яка самостійно її виховує, матеріально забезпечує та сприяє її всебічному розвитку. Відповідач нічим не допомагає позивачу, необхідні життєві потреби дитини не забезпечує, участі в її вихованні не приймає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є хрещеною матірю [PERSON], постійно бачиться з нею та позивачем. З відповідачем вона знайома з 2008 року, останній раз вона бачила його у 2011 році на Різдво, коли він вчинив скандал, бійку та перелякав дітей, оскільки було багато крові, а після цього він зник. [PERSON] буває у неї майже кожного дня, свого батька вона не згадує взагалі, перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу ніхто ніколи не чинив і зараз не чинить. Навпаки, позивач вчиняла спроби встановити з ним контакт, але він не бажає спілкуватися а ні з нею, а ні з дитиною. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є хрещеною матірю її сина, вони знайомі близько 20 років. Чоловік позивача її не вразив, казав неправду, зловживав алкогольними напоями, дуже пізно приходив додому, в сімї нічого не робив, грошей у нього ніколи не було. В 2011 році вони святкували Різдво у неї вдома, відповідач прийшов останнім, у стані алкогольного спяніння, вжив ще алкоголю та почав робити їй непристойні пропозиції, внаслідок чого побився з її чоловіком. Після того Різдва вона його жодного разу не бачила. Позивач ніяких перешкоди у спілкуванні батька з дитиною не чинила. Суд вважає пояснення зазначених свідків цілком об'єктивними та достовірними, оскільки вона за своїм змістом цілком співпадають з іншими доказами у справі, а саме: - копією заочного рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2011 року по справі № 2029/2-1157/11, відповідно до якого шлюб між сторонами був розірваний, місце проживання малолітньої дитини [PERSON] було визначено з її матірю [PERSON] (а.с. 18); - копією виконавчого листа № 2029/2-1066/11, виданого 24 березня 2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі ? частини його заробітку (доходу) на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з 08 лютого 2011 року (а.с. 19); - постановою державного виконавця ВДВС Бориспільського міськрайонного УЮ ВП № 40618762 від 07.11.2013 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2029/2-1066/11, виданого 24.03.2011 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення зі [PERSON] аліментів на користь [PERSON] в розмірі ? частини (а.с. 20); - витягом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про наявність не закритого виконавчого провадження ВП № 40618762 від 07.11.2013 (а.с. 21); - довідками про неотримання аліментів № 39350 від 27 липня 2014 року, № 41160 від 18 вересня 2015 року, № 35122 від 23 вересня 2016 року, № 35124 від 23 вересня 2016 року, згідно яких [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за виконавчим листом № 2029/2-1066, який видано Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 24 березня 2011 року (а.с. 23-27); - довідкою КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 16» № 50 від 10 січня 2017 року, згідно з якою [PERSON] перебуває на обліку фахівців поліклініки, у травня 2016 року дівчинка була оглянута лікарями з приводу хронічного захворювання, дитина потребує хірургічного лікування (а.с. 41); - характеристикою Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 104Харківської міської ради № 01/01-44 від 11 січня 2017 року, відповідно до якої за період навчання у школі контакт з вчителями підтримують бабуся дитини та її матуся. Класний керівник 2-а класу, в якому навчається дитина, ніколи не спілкувалася з батьком [PERSON], контакту зі школою він не підтримує (а.с. 42, 43); - довідкою про доходи [PERSON], згідно з якою вона працює менеджером з продажу у ФОП [PERSON], її сукупний дохід з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року становить 17665 грн. 24 коп. (а.с. 44); - довідкою комунального закладу «Палац дитячої та юнацької творчості «Істок» Харківської міської ради» № 01-40/6 від 24 січня 2017 року, відповідно до якої [PERSON] з 2015 року по теперішній час відвідує «Зразковий» хореографічний ансамбль «Радість», на гурткові заняття її супроводжують мати [PERSON], бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON], які несуть усі витрати, повязані з навчальними заняттями, пошиттям костюмів, участю у фестивалях (а.с. 46); - довідкою Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області № 1635 від 24 лютого 2017 року, згідно з якою [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 07 листопада 2013 року по 31 грудня 2016 року відповідно до виконавчого листа № 2029/2-1066 (а.с. 61); - довідкою розрахунком Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області № 1634 від 24 лютого 2017 року, відповідно до якої загальна сума заборгованості відповідача по аліментам станом на 31 грудня 2016 року складає 74361 грн. 73 коп. (а.с. 62, 63); - висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 271 від 12 квітня 2017 року, згідно з яким Управління вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 135); - довідкою КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 16» № 572 від 23 березня 2017 року, відповідно до якої [PERSON] перебуває під наглядом фахівців поліклініки, догляд за дитиною під час її хвороби здійснює її мати [PERSON], інформація щодо звернення батька дитини [PERSON] до лікарів закладу стосовно стану здоровя [PERSON] у фахівців поліклініки відсутня (а.с. 137); - довідкою КЗОЗ «Харківська міська стоматологічна поліклініка № 5» № 333/01-13 від 30 березня 2017 року, згідно з якою [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у лікарів та проходила лікування у супроводі своєї бабусі, а батько дитини із запитом про стан здоровя доньки до поліклініки не звертався (а.с. 138); - довідкою про доходи [PERSON], відповідно до якої сукупний дохід позивача за період з 01 січня 2017 року по 31 березня 2017 року становить 9600 грн. (а.с. 139); - довідкою ТОВ «Небозвід» № 55 від 10 травня 2017 року, згідно з якою 02 травня 2017 року та 05 травня 2017 року фахівцями товариства був проведений психологічний огляд [PERSON], під час якого було встановлено, що дитина на питання, які стосуються її батька, відповідає байдуже, емоційний фон її настрою знижується, дитина каже, що її батько про неї не дбає, не приїжджає до неї, подарунки не дарує, не дзвонить їй та не купує ліки. Батька вона бачила один раз два роки тому, майже його не памятає та взагалі ніколи не бачила його батьків (а.с. 145-147); - розпискою відповідача від 19 листопада 2013 року, наданої суду Бориспільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, відповідно до якої [PERSON] зобовязався прибути до виконавчої служби 25 листопада 2013 року об 11 годині і йому було відоме про стягнення з нього аліментів на користь позивача (а.с. 149) Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Оцінивши надані сторонами докази та проаналізувавши встановлені на їх підставі обставини, суд дійшов висновку, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню малолітньої доньки, без будь-яких поважних причин протягом майже п'яти років ухиляється від їх виконання, а тому повинний бути позбавлений судом батьківських прав відносно своєї малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Дослідивши, у сукупності з іншими доказами у справі, в судовому засіданні фотографії, надані відповідачем в якості доказів його спілкування з дитиною, суд встановив, що більшість наданих відповідачем фотографій відноситься до січня 2011 року, коли він ще проживав з позивачем та донькою однією сім'єю (а.с. 108-122), а інші фотографії зроблені під час лише однієї зустрічі відповідача з дочкою і відвідування ними парку ім. Горького (а.с. 104-107). Суд вважає, що та обставина, що починаючи з 2011 року відповідач, на маючи жодних перешкод у спілкуванні з дитиною, лише один раз на кілька годин відвідав її, є явно недостатньою участю відповідача у вихованні дитини, а тому не спростовує висновку суду про ухилення відповідача від виконання своїх обовязків по вихованню дитини протягом що найменше п'яти останніх років. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу його участі в утриманні дитини і наданні позивачу матеріальної допомоги у будь-якій формі для забезпечення її потреб, і враховуючи невизнання позивачем [PERSON] цих обставин, суд вважає ствердження позивача про наявність між сторонами усної домовленості щодо способу участі відповідача в утриманні дитини, надання ним коштів на її утримання, допомоги у натуральній формі різними речами, продуктами, одягом та іншим, передачу подарунків дочці, коштів на її утримання, у тому числі до свят, днів народження дитини, не доведеними, не об'єктивними і такими, що на увагу суду не заслуговують. З тих же підстав, суд не приймає до уваги посилання відповідача на постійне створення позивачем йому перешкод у спілкуванні з дитиною та проведенням з нею часу, оскільки з моменту припинення шлюбних стосунків з відповідачем позивач з дитиною місця проживання не міняла, відповідачу воно відомо, з приводу порушення його права на участь у вихованні дитини він нікуди не звертався, на запрошення органу опіки та піклування на засідання комісії, на якому розглядалося питання доцільності позбавлення його батьківських прав, не прибув, у судові засідання не з'явився, жодного доказу в підтвердження факту наявності в нього об'єктивних і створених позивачем перешкод у спілкуванні з дитиною, ні органу опіки та піклування, а ні суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 статті 184 СК України встановлено, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із довідкою ТОВ «Флаверз [PERSON]» № 27-03-1 від 27 березня 2017 року відповідач працює у товаристві на посаді водія вантажного автомобіля з 03 лютого 2014 року по теперішній час, сукупний дохід відповідача за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року становить 30000 грн. (а.с. 91). Суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його позову в частині позовних вимог про зміну розміру аліментів і стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на місяць, що становить 30000 грн. на рік і дорівнює річному сукупному доходу відповідача, оскільки стягнення аліментів у такому розмірі залишить відповідача без засобів на існування, а тому є неприпустимим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн. Відповідно до ст. ст. 10, 11, ч. 9 ст. 74, 209, 212, 214 215, 224 226 ЦПК України, ст. ст. 164, 180, 183 Сімейного Кодексу України, суд -

Outcome: partial