Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], 3-х років. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу у них 18.11.2017 року народився син [PERSON]. Після народження сина, відповідач змінив відношення до неї, безпричинно затівав сварки, став зневажливо ставитись до неї. Його батьки, у яких вони проживали, підтримували відповідача. Таке відношення негативно позначилося на її здоров'ї так, як це її морально пригнічувало. Вона боялась, щоб це не позначилося негативно і на здоров'ї їх сина. Тому, вона залишила відповідача і з сином вимушена була переїхати проживати до своїх батьків в с. Сергіївка, Генічеського району, де і проживає з малолітнім сином з серпня 2018 року, що підтверджується довідкою Рівненської сільської ради. Добровільно відповідач допомогу надавати не хоче, а лише затіває сварки. Вона не працює, має скрутне матеріальне становище. Відповідач працює пожежником-рятувальником, одержує заробітну плату та спроможний надавати на її утримання кошти у розмірі 1000 гривень, однак добровільно не бажає цього робити. В судовому засіданні позивач [PERSON], вимоги викладені у позові підтримала повністю, посилаючись на обставини позову. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно копії свідоцтва про шлюб серія І-СГ №302987, від 22.07.2017 року. За час спільного проживання у них народилася дитина, син [PERSON], [INFO], що підтверджуєтьсякопією свідоцтва про народження серія І-СГ №556177, від 24.11.2017 року. Згідно копії свідоцтва про народження дитини, відповідач записаний батьком дитини. Згідно копії Довідки Виконкому Рівненської сільської ради Генічеського району, Херсонської області №774, від 13.08.2018 року, разом з позивачкою [PERSON] проживає син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК Україниправо на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач офіційно працевлаштований, інших утриманців немає. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень. Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що відповідач є особою працездатного віку, протипоказань за станом здоров'я не має, інших аліментних зобов'язань не несе, на обліку у центрі зайнятості не перебував, на час звернення до суду мав постійне місце роботи, відтак є фінансово - спроможним, а тому в змозі утримувати матеріально як дитину так і дружину. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, дослідивши доводи позивача викладені у позові, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача має бути стягнуто аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі встановленому Законом. Згідност. 430 ч.1 п.1 ЦПК Українизазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved