Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 14.03.2014 р. до неї перейшла спадщина від [PERSON], яка померла [INFO], на земельну ділянку площею 2,6557 га. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.03.2014 р. вона набула право власності на вказану ділянку. Дана земельна ділянка перебуває у користуванні ПСП «Нива» без будь-яких правових підстав, чим порушено її право вільно використовувати своє майно, а тому позивач просить витребувати у ПСП «Нива» належну їй земельну ділянку, звільнити та передати її, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити на підставах, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Плаха А.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що ПСП «Нива» поверне земельну ділянку після збору урожаю. Представник відділу Держземагенства у Чорнобаївському районі Шепель І.В. при вирішенні даної справи покладалася на розсуд суду. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] була власником сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0294798, розміром 2,96 умовних кадастрових гектарів. 01.04.2000 р. [PERSON] уклала з ПСП «Нива» договір оренди вказаної вище земельної частки паю, на строк з 01.04.2000 р. по 01.04.2010 р. [INFO] [PERSON] померла. На підставі рішення Лукашівської сільської ради №4-3 від 07.11.2002 р. на земельну частку (пай) [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю, який було зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності за №472 від 19.11.2002 р., кадастровий номер 7125185200:06:000:0472. Після цього земельна ділянка продовжувалась використовуватись орендарем ПСП «Нива» з виплатою орендної плати, що не оспорювалось сторонами. Спадщину [PERSON] прийняла [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.03.2014 р., на земельну ділянку площею 2,6557 га., розташованої на території Лукашівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7125185200:06:000:0472. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.03.2014 р. позивач [PERSON] набула право власності на вказану ділянку. Пунктом 17 Перехідних положень ЗК України та п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Пунктом 2.2. договору оренди земельної частки (паю) від 01.04.2000 р. передбачено, що він укладений на строк з 02.04.2000 р. по 01.04.2010 р. По закінченню даного строку чинність цього Договору продовжується на наступний термін, якщо зацікавлена в розірванні даного Договору сторона не пізніше ніж за 1 рік до закінчення строку його дії письмово не повідомила про це іншу сторону. У відповідності до п.п.2.3 та 2.4 договору оренди земельної частки (паю) від 01.04.2000 р., при переході права власності на земельну частку (пай) договір оренди зберігає чинність для нового власника, а отримання орендодавцем Державного акту на право приватної власності на землю - не припиняє дію даного договору. Після укладення сторонами договору оренди земельної частки (паю), орендодавець отримав Державний акт на право приватної власності на землю, внаслідок чого став власником конкретної земельної ділянки з виділенням та фіксацією на місцевості меж. Пунктом п.2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю) затвердженого наказом Державного комітету з земельних ресурсів від 17.01.2000 р., на підставі якого і розроблялись в Державі договори оренди земельних часток (паїв), визначено, що в разі одержання власником сертифіката Державного акта про право власності на землю зобов'язання між сторонами - припиняються. З часу отримання Державного акта на право приватної власності на землю, між сторонами, у відповідності до п.17 Перехідних положень ЗК України та п.2.3 Типового договору оренди земельних часток (паїв) - змінились предметні відносини, а з ними і суттєві умови виконання зобов'язань, оскільки з'явився власник не якихось невизначених на місцевості земельних часток (паїв), а власник конкретної земельної ділянки. Наявний же договір оренди земельної частки (паю) від 01.04.2000 р. автоматично припиняє свою юридичну силу та не створює з цього часу обумовлених в ньому юридичних прав і обов'язків для сторін, оскільки подальші орендні стосунки повинні регулюватись вже договором оренди земельної ділянки. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Пунктом 2 ч.3 цієї статті передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. У відповідності до чинного законодавства, відповідач не звернувся до вже нового власника земельної ділянки з проханням переукласти договір і на час розгляду справи в суді, продовжує незаконно, без відповідної правової підстави, всупереч волі власника користуватись його земельною ділянкою та відмовляється в добровільному порядку повернути позивачу земельну ділянку, що і змусило останню звернутися до суду з даним позовом. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки вимога про звільнення належної позивачу [PERSON] земельної ділянки є передчасною, так як з урахуванням засад цивільного судочинства про розумність і справедливість, враховуючи специфічність відносин з використанням землі для сільськогосподарських потреб, що пов'язано із засіванням і збиранням урожаю, звільнення земельної ділянки можливе після збору урожаю 2014 року. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial