Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Під час судового розгляду, сторона позивача [PERSON] надали до суду заяву про зміну предмету позову, в якій фактично було уточнено та збільшено позовні вимоги, зокрема про визначення місця проживання не однієї дитини сина [PERSON] , а обох малолітніх дітей, а саме: сина [PERSON] та дочки [PERSON] (т. 1 а.с. 134-136, ). 09 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , про визначення місця проживання малолітніх дітей, а саме: сина [PERSON] та дочки [PERSON] . Ухвалою суду від 20.11.2019 року, первісний позов [PERSON] до [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] прийнято до спільного розгляду (т.1 а.с. 160-162). Під час судового засідання позивач [PERSON] просить суд\~задовольнити її\~позовні вимоги\~з підстав\~викладених у\~позовній заяві\~(т.\~1\~а.с.\~2-11, 134-136), а в зустрічному позові відмовити повністю. Пояснюючи своє звернення до суду тим, що батько не так піклується про дітей. Вона бажає, щоб саме з нею проживали її малолітні син та донька, оскільки з нею їм буде краще. Представник позивача адвокат Школьний В.А., який діє на підставі ордеру від 31.10.2019 року, підтримав первісний позов, а в зустрічному позові просить відмовити повністю. Надавши суду свою письмову промову, в якій викладена правова позиція сторони позивача, щодо вирішення вище вказаних первісного та зустрічного позовів (т. 2 а.с. 186-192). Під час судового засідання відповідач [PERSON] зазначив суду,\~що \~ позовні\~вимоги [PERSON] \~не визнає.\~Просить його зустрічний позов задовольнити, а в задоволенні первісного позову відмовити повністю. Пояснив суду, що син проживає з ним уже тривалий час, і він турбується про нього. Представник відповідача адвокат Педорич В.І., який діє на підставі ордеру від 12.09.2019 року, підтримав позицію відповідача [PERSON] . Просить суд зустрічний позов задовольнити, а в первісному відмовити повністю. також призначити вище вказану цивільну справу до судового розгляду по суті. Надав до суду свою письмову промову, з викладеною правовою позицією сторони відповідача (т. 2 а.с. 182-185). При цьому, сторони в більшості висловлювали свої суб`єктивні міркування та припущення з приводу вище зазначеного звернення з позовами до суду, а також розповідали про обставини, які ніякого правового значення по даній цивільній справі взагалі не мають. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, Служба у справах дітей Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, Орган опіки та піклування Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору надсилали до суду листи з прохання розглядати справу без їх участі (т.1 а.с. 144, 145, т.2 а.с. 9,36, 63,123). Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, заслухавши пояснення сторін їх представників, покази свідків, приходить до переконання, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню, щодо визначення місця\~проживання малолітніх\~дітей,\~зокрема місце\~проживання малолітньої\~доньки [PERSON] \~визначити з\~матір`ю,\~а \~місце проживання\~малолітнього сина\~ [PERSON] визначити\~з батьком,\~в решті\~позовних вимог\~за первісним\~та зустрічним\~позовами слід відмовити повністю, з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 21.12.2018 року (т.1 а.с. 18-22). Сторони мають двох спільних малолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються світлокопіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16 березня 2007 року, серії [NUMBER] від 06 вересня 2011 року (а.с. 16,17). Відповідно до змісту вимог ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~змісту вимог\~ \~ст.\~160\~Сімейного кодексу\~України місце проживання\~дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків. Місце\~проживання дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до\~змісту вимог\~ \~ч.\~1\~ст.\~160\~Сімейного кодексу\~України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу батьки малолітніх дітей проживають окремо. Протягом цього часу, син [PERSON] проживає з батьком, донька [PERSON] проживає разом з матір`ю, що підтверджується актом встановлення факту (проживання, дії, події) від 02.05.2019 року (т.1 а.с. 36), довідкою № 279 від 06.08.2019 року виданою Шилівською сільською радою (т.1 а.с. 82), актами обстеження від 19.12.2019 року та від 03.01.2020 року (т.1 а.с. 211, 217), поясненнями сторін та свідків. Виходячи із змісту вимог ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України вказує на те, що під час вирішення\~спору щодо\~місця проживання\~малолітньої дитини\~беруться до\~уваги ставлення\~батьків до\~виконання своїх\~батьківських обов`язків,\~особиста прихильність\~дитини до\~кожного з\~них,\~вік дитини,\~стан її\~здоров`я\~та інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень самих сторін їх представників, свідків, проживання малолітніх дітей за їх бажанням з одним із батьків (дівчинка з мамою, хлопчик з батьком) ніяким чином не впливає на їх стосунки між собою, як рідного брата і рідної сестри, також не має негативних наслідків щодо навчання в школі та відпочинку поза школою. Згідно змісту висновку служби у справах дітей Зіньківської районної державної адміністрації щодо розв`язання спору про місце проживання малолітніх дітей [PERSON] \~та [PERSON] № 01-34/207 від 25 листопада 2020 року, висновку органу опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації щодо розв`язання спору про місце проживання малолітніх дітей [PERSON] \~та [PERSON] № 01-34/207 від 26 листопада 2020 року, вказано про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей, а саме: малолітнього сина \~ [PERSON] з його батьком [PERSON] ; малолітньої доньки [PERSON] із її матір`ю [PERSON] \~(т.2 а.с. 170, 171). Засідання опікунської ради Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, зробили висновок про те, що син [PERSON] та донька [PERSON] повинні проживати за місцем проживання матері [PERSON] (т. а.с. 180). При цьому жодних обгрунтувань та аргументів, щодо такого висновку взагалі не наведено, тому до такого висновку, суд відноситься критично. З врахуванням вище вказаних висновків та виконуючи вимоги ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України, суд у відкритому судовому засіданні в присутності рідних батьків з участю педагога заступника директора школи Вербич З.А., вислухав думку малолітнього сина [PERSON] , який в своїх поясненнях чітко зазначив суду, що бажає проживати разом зі своїм батьком [PERSON] , також думку малолітньої доньки [PERSON] ,\~яка в своїх поясненнях чітко зазначила суду, що бажає проживати разом зі своїм мамою [PERSON] . Відповідно до змісту вимог ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Виходячи із змісту вимог ч. ч. 5, 6\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. При вирішенні даного цивільного позову суд керувався висновком Великої Палати Верховного Суду України від 17 жовтня 2018\~року у справі №\~402/428/16-ц (провадження №\~14-327цс18). Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі №\~6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 цієї Декларації стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судді Великої Палати ВС вважають, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини з огляду на вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, і не є частиною національного законодавства України. А законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Аналізуючи вище зазначені обставини, норми сімейного права, висновки Великої Палати\~Верховного Судусуд приходить до переконання та вважає, що доцільно визначити місце проживання малолітніх дочки [PERSON] з її мамою [PERSON] та сина [PERSON] \~з його\~батьком [PERSON] , оскільки дане рішення відповідатиме інтересам саме малолітніх дітей та їх потребам. Крім того, суд при вирішенні даного питання, щодо доцільності визначення місця проживання малолітніх дітей, враховує особисту прихильність дітей, дочки [PERSON] саме до своєї мами, а сина [PERSON] саме до свого батька, також стать малолітніх дітей (дівчинка з мамою, хлопчик з батьком), а також відсутність в теперішній час виключних обставин, при наявності яких малолітні діти можуть бути розлучені, зокрема донька зі своєю мамою, а син зі своїм батьком, і протиставлюваних зворотних доказів суду надано не було. Фактично задовольняючи первісний та зустрічний позов щодо визначення місця проживання малолітніх дітей частково, зокрема сина з батьком, а доньки з мамою, і в решті позовних вимог за первісним та зустрічним позовами відмовляючи в їх задоволенні, суд виходить із першочергового та\~як найкращого\~забезпеченню інтересів\~малолітніх дітей,\~а такожзасад\~справедливості,\~добросовісності,\~виваженості,\~розумності,\~відповідно до\~вимог п.\~п.\~5,\~6\~ч.\~1\~ст.\~3\~ЦК України.\~ Відповідно до змісту вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за первісним позовом одночасно відповідачу за зустрічним позовом [PERSON] та позивачу за зустрічним позовом одночасно відповідачу за первісним позовом [PERSON] не присуджуються. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial