Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Підволочиської селищної ради та [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями № 19 по вул. І. Франка в селі Клебанівка Підволочиського району Тернопільської області, загальною площею 58.5 кв. м., житловою 40.0 кв. м., в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON] . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилалася на те, що 03 липня 2015 року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за вищевказаною адресою та земельної ділянки для обслуговування даного житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала матері на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ТР № 00642 від 25 березня 1997 року. Згідно заповіту, посвідченого 25 січня 1995 року секретарем виконкому Клебанівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 5 вона являється спадкоємцем даного майна. Спадщину після смерті матері вона прийняла, однак постановою приватного нотаріуса Підволочиського нотаріального округу від 14 березня 2016 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право власності на будинковолодіння на імя матері, а тому змушена звернутися з даним позовом до суду . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому доповнила, що житловий будинок був побудований батьками в 60 х роках минулого століття. Після завершення будівництва батьки постійно проживали в даному будинку, однак, не оформили право власності на належне їм будинковолодіння, а тому вона не може переоформити будинок на своє імя. При житті мати вчинила два заповіти, один, в 1995 році на житловий будинок і присадибну земельну ділянку на її користь, другий в 2015 році , на майновий пай на її та її сестри користь, кожній по ? частині. На день смерті матері обидва заповіти не змінені і не скасовані. Вони з сестрою спадщину у встановленому законом порядку прийняли, в даний час вирішується питання про видачу їм свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і на присадибну земельну ділянку. Однак, через відсутність свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними і господарськими будівлями вона, успадкувавши після смерті матері майно, не може оформити свої спадкові права. Представник Підволочиської селищної ради в судове засідання не зявився, подав заяву в якій просить справу вирішувати у його відсутності, позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнала і повідомила, що вона повністю згідна з волею матері, яка заповіла будинок сестрі, яка проживала разом з мамою, доглядала матір до смерті, а тому повинна успадкувати будинковолодіння. Враховуючи думку позивача і відповідача [PERSON], які просять справу вирішувати без участі представника Підволочиської селищної ради, суд приходить до висновку, що справу можна вирішувати в даному судовому засіданні, на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, враховуючи заяву представника відповідача Підволочиської селищної ради, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД № 189577, виданого 03 липня 2015 року виконавчим комітетом Клебанівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, 03 липня 2015 року померла [PERSON], яка вчинила два заповітних розпорядження щодо належного їй майна. Згідно заповіту від 25 січня 1995 року, посвідченого секретарем виконкому Клебанівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за № 5, житловий будинок з надвірними будівлями, а також все рухоме і нерухоме майно, яке знаходиться в селі Клебанівка Підволочиського району Тернопільської області, заповіла [PERSON]. Відповідно до заповіту від 11 червня 2015 року, також посвідченого секретарем виконавчого комітету Клебанівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 51, [PERSON], [INFO], належне їй право на земельну ділянку (пай) для ведення товарного виробництва на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії 11-ТР № 040658 від 21 вересня 1998 року за № 251 розміром 3.64 га, розташовану в с. Клебанівка на території Клебанівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області в рівних долях заповіла: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Таким чином позивачка [PERSON]С.(дівоче прізвище [PERSON]), яка являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 03 липня 2015 року спадщину прийняла у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що вбачається із спадкової справи № 77/2015, заведеної 23 листопада 2015 року на підставі заяви останньої про прийняття спадщини. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу № 75/02-31 від 14 березня 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями № 19, розташований по вул. І. Франка в селі Клебанівка Підволочиського району Тернопільської області через відсутність свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя спадкодавця . З довідок Клебанівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області № 600 та 602 від 10.11.2015 року та Підволочиської селищної ради Тернопільської області № 1422 від 18.03.2016 року вбачається, що на день смерті [PERSON], померлої 03 липня 2015 року разом з нею в житловому будинку № 189 по вул. І. Франка в селі Клебанівка Підволочиського району Тернопільської області разом з нею зареєстрованих осіб не було, на земельну ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану за адресою: село Клебанівка вул. І. Франка № 19 Підволочиського району Тернопільської області, яка належала [PERSON], померлій 03 липня 2015 року заборона/арешт відсутні. Як вбачається з витягу з рішення № 3 від 15 лютого 2001 року виконавчого комітету Клебанівськї сільської ради Підволочиського району Тернопільської області «Про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в селі Клебанівка по вул. І.Франка 19 за [PERSON]», виконкомом було прийнято рішення: визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в селі Клебанівка по вул. І. Франка № 19; дозволити Підволочтиському БТІ оформити інвентарну справу на вищезгадане будинковолодіння і видати свідоцтво на право власності з реєстрацією за [PERSON] . Однак, [PERSON] не виготовила на своє імя свідоцтво про право власності на належне їй будинковолодіння та не зареєструвала його в БТІ, про що свідчить довідка №\~130 від 21.12.2015 року БТІ Підволочиського району Тернопільської області про технічний стан обєкта нерухомого майна . Наведене свідчить, що мати позивача, являючись власником будинковолодіння, побудованого нею в 60 х роках минулого століття і проживши в цьому будинку більше 50 років, не оформила належним чином своє право. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). З огляду на вказане позивачка, яка після матері [PERSON], померлої 03 липня 2015 року, спадщину прийняла, не може оформити спадкове майно на себе, що свідчить про порушення її прав, які підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене,

Outcome: approved