Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем перебуває зареєстрованому шлюбі, який на даний час фактично припинений. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають. На даний час вона має дохід менше прожиткового мінімуму з причин непрацездатності, у зв`язку із доглядом за дитиною, яка не досягла трирічного віку, а тому потребує допомоги з боку відповідача. Просила стягувати аліменти з відповідача на її утримання, у зв`язку із доглядом за дитиною в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу до досягнення дитиною трирічного віку. Представник позивача адвокат Зайцев К.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним в позові та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник адвокат Калімбет Т.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову. Відповідач будучи допитаним в якості свідка суду показав, що він працював за кордоном, але з листопада 2020 року проживає в Україні у своїх батьків, у зв`язку з введенням карантинних обмежень не має можливості виїхати на заробітки. До центру зайнятості не звертався, так як до листопада мав роботу за кордоном, але на даний час зовсім не має доходу, живе за рахунок батьків, які сплачують аліменти на утримання його сина [PERSON] . Позивач сама відмовлялась від допомоги його батьків, повертала сумки з продуктами харчування та подарунками. Хлопчик з трьох до дев`яти місяців проживав з його батьками, так як позивач їздила за кордон у Словаччину на три місяці, потім приїхала і забрала сина. Надав довідки на підтвердження відсутності у нього будь-якого доходу. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог, так як не має можливості сплачувати такий вид аліментів. Суд вислухавши сторони, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується також свідоцтвом про шлюб від 27.09.2018 року серії [NUMBER] /а.п. 6/. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.02.2019 року (а.п. 5). Правовідносини між сторонами регулюються СК України. У відповідності зі ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Такий правовий висновок, вказаний і Верховним Судом в постанові від 27.05.2020 року у справі № 712/4702/19, провадження № 61-929св20, які є обов`язковими для врахування всіма судами України. Довідкою управління соціального захисту населення та з питань охорони здоров`я Новотроїцької РДА від 07.10.2020 року №566 підтверджено, що відповідач [PERSON] на обліку на отримання соціальної допомоги не перебуває та такої не отримує. З довідки Новотроїцької районної філії Херсоньського обласного центру зайнятості від 08.10.2020 року №15-02-556 вбачається, що [PERSON] на обліку в центрі зайнятості не перебуває як безробітній. Відсутність будь-якого доходу у відповідача [PERSON] також підтверджена довідкою Пенсійного фонду України від 07.10.2020 року. Також у відповідача відсутній власний будинок та він не має у власності будь-якої земельної ділянки на території Чкалівської сільської ради, що підтверджується довідкою від 25.11.2020 року №908. З огляду на вище вказане, суд враховує, той факт, що відповідач сплачує аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі встановленому законодавством, заборгованості по сплаті аліментів не має, що не заперечується сторонами. Заперечення відповідача щодо стягнення з нього коштів на утримання матері дитини, оскільки він не має матеріальної можливості сплачувати такі аліменти, так як на даний час ніде не працює, проживає з батьками та знаходиться сам на їх утриманні, у зв`язку з карантинними обмеженнями введеними державою щодо запобігання поширенню вірусу COVID-19, суд примає як доведені, так як з огляду на положення статей 84, 86, 88, 91 СК України, згідно яких жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, до досягнення трьохрічного віку, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналогічна позиція викладена в у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц. Разом з тим, суд враховує відсутність у відповідача нерухомого майна, земельних ділянок, власного житла, будь-якого доходу на своє утримання та приходить до висновку, що заявлена позивачем частка на її утримання, до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, задоволенню не підлягає, так як позивачем не надано жодного доказу на підтвердження її твердження щодо її матеріального стану, наявності чи відсутності інших доходів, окрім аліментів, які сплачує відповідач, можливих соціальних виплат, щодо народження дитини та соціальної виплати на дитину до трьох років та таке інше. Суд вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами наявність обставин, які слугували б підставою для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] має фінансову можливість для надання матеріальної допомоги позивачці, а тому відсутня обов`язкова умова, передбачена частиною четвертою статті 84 Сімейного кодексу України, для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дружини позивача [PERSON] у зв`язку з тим, що з нею проживає дитина, яка не досягла трьох років. Відсутність доказів можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання позивача та ненаведення аргументів його платоспроможності позбавляє суд визначити меншу частину аліментів для сплати. Сам факт народження дитини, сам по собі, не є підставою для визначення розміру аліментів, оскільки позивачем не наведеної іншої підстави позову чи доказу можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, як того вимагає частина четверта статті 84 СК України. На підставі зазначеного, ст. ст. 75, 80, 84, 86, 88, 91, 141, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: dismissed