Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Дизельний завод» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, середнього заробітку за період затримки виплати коштів при звільненні та моральної шкоди. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач ПАТ «Дизельний завод» у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином в установленому законом порядку, про час, місце розгляду справи. Суд, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у порядку ст.169 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до Наказу № 240 від 18.05.2011 р. позивач [PERSON] була прийнята на роботу до Відкритого акціонерного товариства «Дизельний завод» на посаду начальника юридичного відділу з 19.05.2011 р. 19.05.2011 р. Відкрите акціонерне товариство «Дизельний завод» на підставі рішення чергових загальних зборів акціонерів (протокол № 20 від 26.04.2011 р.) було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Дизельний завод». Відповідно до Наказу № 183 від 20.10.2014 р., позивач [PERSON], була звільнена з займаної посади за п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. У день звільнення позивачу було видано належним чином оформлену трудову книжку. Однак виплату всіх сум, що належать їй від підприємства, які були нараховані у вересні-жовтні 2014 р., відповідачем у день звільнення здійснено не було. Відповідно до розрахункових листків, виданих бухгалтерією підприємства позивачу, видно, що їй нараховано за вересень 2014 р.: - сукупний дохід в сумі 4 610,45 грн., що складається з посадового окладу за 21 робочий день (168 годин); - сума утримання - 947,91 грн., сума до виплати - 3 662, 54 грн.; за жовтень 2014 р.; - сукупний дохід в сумі 8 979,25 грн., (що складається з посадового окладу за 14 робочих днів (112 годин) в сумі 2 940,00 грн. та компенсації невикористаної відпустки за 49 днів в сумі 6 039,25 грн.); - сума утримання 1 756,34 грн., - сума до виплати - 7 222, 91 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 52 КЗпП України , для працівників установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п'ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня. Колективним договором між адміністрацією та трудовим колективом ПАТ «Дизельний завод» на підприємстві для працівників заводоуправління встановлено 5 денний робочий тиждень з двома вихідними днями у суботу та неділю з 8-годинною тривалістю щоденної роботи. Наказом голови правління ПАТ «Дизельний завод» від 15.11.2012 р. № 815 «Про тимчасовий перевід підприємства в режим неповного робочого часу» на підприємстві було встановлено неповний робочий тиждень - один робочий день на тиждень тривалістю одна година. У разі виробничої необхідності залучення працівників до роботи понад встановлену норму робочого часу здійснювалась на підставі службових записок, підготовлених керівниками структурних підрозділів (відділів, служб, дільниць, цехів) з зазначенням прізвищ працівників, та днів коли вони залучаються до роботи. Протягом 2013-2014 років щомісяця на підприємстві видавались аналогічні накази, які продовжували дію встановленого скороченого робочого часу. Наказом голови правління ПАТ «Дизельний завод» від 30.09.2014 р. № 172 додатково з 01.10.2014 р. на підприємстві встановлено додатковий вихідний день - п'ятницю. Як передбачено ст. 56 КЗпП України, оплата праці у випадках неповного робочого часу провадиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку і не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КЗпП України, робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. У жовтні 2014 р. позивач працювала: 1, 2, 3, 6, 7, 8, 9, 10, 13, 14, 15, 16, 17, 20 числа - всього 14 днів (112 годин), з них три п'ятниці (3, 10, 17 жовтня), які відповідно до наказу від 30.09.2014 р. № 172 є вихідними днями. Оскільки інший день відпочинку позивачу не було надано, відповідно робота у вихідні дні позивачу має бути компенсована у подвійному розмірі. Виходячи з норми тривалості робочого часу у жовтні 2014 р., яка складає 184 години, та фактично відпрацьованих мною у цьому місяці 112 годин, позивача сукупний дохід за цей місяць має бути розрахований пропорційно відпрацьованому часу з урахуванням оплати у подвійному розмірі 24 години за роботу у вихідні дні. Розрахунок заробітної плати за жовтень 2014 р. Посадовий оклад - 4 830,00 грн Норма тривалості робочого часу у жовтні 2014 р. - 184 години Середньогодинна зарплата у жовтні 2014 р. - 4 830,00 / 184 = 26,25 (грн) Фактично відпрацьовано у жовтні 2014 р. - у робочі дні (11 днів по 8 годин) - 88 годин - у вихідні дні ( 3 дні по 8 годин) - 24 години Нарахування: Має бути нараховано за 88 годин роботи у робочі дні 26,25 * 88 = 2 310,00 (грн) Має бути нараховано за 24 години у вихідні дні 26,25*24*2 = 1 260,00 (грн) Всього заборгованість складає 2 310,00+ 1 260,00 = 3 570,00 (грн) Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Щорічні відпустки (основна та додаткові), як передбачено ст. 74 КЗпП України, надаються громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 75 КЗпП України, щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про відпустки» передбачено, що конкретна тривалість щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці встановлюється колективним чи трудовим договором залежно від часу зайнятості працівника в цих умовах. Як передбачено Колективним договором між адміністрацією та трудовим колективом ПАТ «Дизельний завод», тривалість основної щорічної відпустки для працівників підприємства складає 24 календарні дні, з подальшим збільшенням її тривалості на 2 календарні дні за кожні відпрацьовані 2 роки, але не більше 28 календарних днів. Також, колективним договором передбачено надання начальникам структурних підрозділів (цехів, дільниць, відділів, служб) та їх замісників додаткової відпустки тривалістю 7 календарних днів за інтенсивний та особливий характер праці та ненормований робочий день. Таким чином, за період роботи на підприємстві позивачу мали бути надані основні та додаткові щорічні відпустки: період основна щорічна відпусткадодаткова щорічна відпустка з 19.05.2011 р. по 18.05.2012 р.24 календарні дні7 календарних днів з 19.05.2012 р. по 18.05.2013 р.24 календарні дні7 календарних днів з 19.05.2013 р. по 18.05.2014 р.26 календарних днів7 календарних днів з 19.05.2014 р. по 20.10.2014 р.11 календарних днів3 календарні дні всього8524 Всього повинні бути надані щорічні відпустки (основні та додаткові) загальною тривалістю 109 календарних днів. Фактично за весь період роботи на підприємстві позивачем було надано щорічні відпустки: період основна щорічна відпусткадодаткова щорічна відпустка з 19.05.2011 р. по 18.05.2012 р.20 календарних днів- з 19.05.2012 р. по 18.05.2013 р.7 календарних днів- з 19.05.2013 р. по 18.05.2014 р.21 календарний день - з 19.05.2014 р. по 20.10.2014 р.-- всього48- Всього фактично надано щорічні відпустки загальною тривалістю 48 календарних днів. Таким чином, станом на день звільнення загальна тривалість не використаних позивачем щорічних відпусток (основних та додаткових) становить 61 календарний день, із розрахунку: 109 - 48 = 61 (к.д.) Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 розмір середньої заробітної плати для обчислення компенсації за невикористану відпустку провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації. Час, протягом якого працівник згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. У зв'язку з тим, що наказом голови правління на підприємстві встановлено режим неповного робочого часу, відповідно причина, по якій позивач не працювала у деякі робочі дні протягом 12 календарних місяців, що передують місяцю виплати компенсації, є поважною, і ці дні мають бути виключені з розрахункового періоду. Виходячи з норми тривалості робочого часу за період з жовтня 2013 р. по вересень 2014 р., та кількості фактично відпрацьованих днів, розрахунок кількості днів, що мають бути виключені з розрахункового періоду є наступним: місяць періодунормативна кількість робочих днівкількість днів, фактично відпрацьованихкількість днів, не відпрацьованих з поважної причини. 1жовтень 2013 р.23194 2.листопад 2013 р.21174 3.грудень 2013 р.22166 4.січень 2014 р.21147 5.лютий 2014 р.20137 6.березень 2014 р.20128 7.квітень 2014 р.21183 8.травень 2014 р.19145 9.червень 2014 р.1919 10.липень 2014 р.23167 11.серпень 2014 р.2020 12вересень 2014 р.22211 всього25119952 Крім того, відповідно до ст. 73 КЗпП України, кількість календарних днів у розрахунковому періоді має бути зменшено на кількість вихідних та неробочих днів, перелік яких наведено у статті, тобто на 10 днів. Таким чином, кількість календарних днів у розрахунковому періоді має бути визначена наступним чином: 365 - 52 - 10 = 303 (дні). Відповідно до п. 3 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Таким чином, до розрахунку мають бути включені наступні нараховані суми: місяць періодусуми нарахувань (грн..) 1жовтень 2013 р.2 926,96 2.листопад 2013 р.2 870,48 3.грудень 2013 р.2 594,74 4.січень 2014 р.1 844,31 5.лютий 2014 р.2 288,00 6.березень 2014 р.2 125,30 7.квітень 2014 р.3 028,75 8.травень 2014 р.2 628,96 9.червень 2014 р.3 602,80 10.липень 2014 р.2 345,39 11.серпень 2014 р.3 520,00 12вересень 2014 р.4 610,45 всього34 386,14 З урахуванням вищенаведеного сума компенсації за невикористану відпустку має бути розрахована наступним чином: 34 386,14 / 303 х 61 = 6 922,62 (грн.), де: 34 386,14 - сума нарахувань у розрахунковому періоді; 303 - кількість календарних днів у розрахунковому періоді; 61 - кількість днів невикористаної відпустки Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що у разі, коли величина індексу споживчих цін (індекс інфляції) перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, проводиться індексація грошових доходів населення. Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078. Відповідно до зазначених нормативно-правових актів обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Оскільки підвищення мого посадового окладу відбулося у липні 2013 р., цей місяць є базовим при обчисленні індексу споживчих цін для подальшої індексації заробітної плати позивача. За даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади в галузі статистики, опублікованих у встановленому порядку в офіційних періодичних виданнях, після підвищення заробітної плати поріг індексу інфляції в розмірі 101 % був перевищений вперше у травні 2014 р., тому індексація заробітної плати позивача наростаючим підсумком мала здійснюватись починаючи з квітня 2014 р. ПеріодКоеф. індексаціїПрожитковий мінімум (грн.)Сума індексації (грн) Квітень 20141,201 218,0014,62 Травень 20143,401 218,0041,41 Червень 20146,801 218,0082,82 Липень 201410,901 218,00132,76 Серпень 201410,901 218,00132,76 У вересні 2014 р. відбулось чергове підвищення заробітної плати позивача, тому за вересень - жовтень 2014 р. індексація не повинна нараховуватись. Разом з тим, відповідач у 2014 р. проіндексував заробітну плату позивача тільки у квітні, травні та червні. У липні та серпні 2014 р., незважаючи на значне підвищення у цей період рівня споживчих цін, індексацію заробітної плати здійснено не було. Таким чином, відповідач у порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не нарахував і не виплатив мені індексацію заробітної плати за липень та серпень 2014 р. на загальну суму 265, 52 грн. Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів, у т.ч. заробітної плати, у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація провадиться у разі затримки виплати на один і більше календарних місяців. Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. N 159. Відповідно до зазначених нормативно-правових актів сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Колективним договором між адміністрацією та трудовим колективом ПАТ «Дизельний завод» встановлено граничний термін виплати заробітної плати - 7 число місяця, наступного за розрахунковим. Таким чином, заробітна плата за вересень 2014 р. мала бути виплачена відповідачем не пізніше 07.10.2014 р., а заробітна плата за жовтень 2014 р. - не пізніше 07.11.2014 р. Однак, заробітна плата за вересень та жовтень 2014 р. відповідачем до теперішнього часу не виплачена, відповідно її виплату затримано на один і більше календарних місяців, що є підставою для стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів. Розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати за вересень 2014 р. у зв'язку з порушенням строків її виплати: 3 662,54 * 102,4 % - 3 662,54 = 87,90 (грн), де 3 662,54 грн. - сума нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за вересень 2014 р. 102,4 %- індекс інфляції у жовтні 2014 р. за даними Держкомстату Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Станом на 25.11.2014 р. відповідачем остаточний розрахунок з позивачем не проведено, зарплату за вересень та жовтень 2014 р., а також компенсацію за невикористану відпустку не виплачено. Затримка розрахунку триває 36 днів, і за цей період відповідач зобов'язаний виплатити мені середній заробіток. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, розмір середньої заробітної плати для всіх випадках збереження середньої заробітної плати крім оплати відпустки, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів за цей період. За останні 2 місяці нараховано заробітну плату: за серпень 2014 р. - 3 520,00 грн. за вересень 2014 р. - 4 610,45 грн. - всього 8 130,45 грн. В останні 2 місяці відпрацьовано днів: у серпні 2014 р. - 20 днів у вересні 2014 р. - 21 день - всього 41 день Середньоденний заробіток за останні 2 місяці становить: 8 130,45 / 41 = 198,30 (грн.) Середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні станом на 25.11.2014 р. становить: 198,30 * 36 = 7 138,93 (грн.) Моральна шкода, що завдана позивачу порушенням відповідачем законних трудових прав позивача внаслідок того, що відповідач не виплатив всі належні позивачу від підприємства суми, їй було завдано моральних страждань, була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач не маючи іншого джерела доходу, крім заробітної плати, внаслідок порушення відповідачем законних прав позивача була вимушена брати гроші у борг у знайомих, знімати кредитні кошти з банківського рахунку, при цьому сплачувати комісію банку, позбавлена можливості сплатити комунальні послуги та сплатити кошти за навчання її сина, з яким вона проживає однією сім'єю та має спільний бюджет. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що власник зобов'язаний відшкодувати працівнику моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральну шкоду, завдану відповідачем внаслідок порушення законних трудових прав слід стягнути на користь позивача 1 500, 00 грн. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved