Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, [PERSON], 09 серпня 1996 року у Виконкомі Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області за актовим записом №5; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що 10 серпня 1996 року у виконкомі Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області між нею та відповідачем, [PERSON], було зареєстровано шлюб за актовим записом №5. Від спільного проживання сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що поступово стосунки між подружжям погіршувались; різниця характерів та поглядів на вирішення сімейно-побутових проблем призвели до відчуження в стосунках; подружжя втратили одне до одного почуття любові та поваги. Сімейно-шлюбні стосунки сторони не підтримують з 2016 року, спільного господарства не ведуть. За викладених обставин позивач і звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 28 грудня 2017 року позов [PERSON] було залишено без руху, та після усунення недоліків, вказаних у зазначеній ухвалі, ухвалою суду від 07 лютого 2018 року провадження у справі відкрито. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснивши, що сторони більше двох років не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, хоча і проживають в одному помешканні, так як між ними не вирішений спір про поділ майна. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, просив відкласти слухання справи для вирішення майнового спору між сторонами, одночасно підтвердивши факт, що подружжя більше двох років не веде спільного господарства, ведення спільного побуту між ними відсутнє. Суд, вислухавши думку учасників справи, вивчивши та проаналізувавши представлені докази по справі, вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Машик) [PERSON], [INFO], зареєстрований 09 серпня 1996 року у Виконкомі Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області за актовим записом №5, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-СР №028948. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії І-КЕ №029814, а також малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №160001. В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що подружжя шлюбних відносин не підтримує більше двох років, спільного господарства не веде, має окремі бюджети. Збереження шлюбу суперечить зокрема інтересам позивача. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~зі статтею 56 Сімейного кодексу України, \~кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За викладених обставин, приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, спільного господарства не ведуть, враховуючи зокрема категоричне небажання позивача поновлювати сімейні стосунки, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам останньої, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Сторони досягли згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], із матірю, [PERSON], і суд вважає це таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище [PERSON]. Оскільки, статтею 141 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved