Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] міської\~ради про визнання за нею права власності на квартиру в порядку набувальної давності. В обґрунтування вимог зазначила, що 19.02.1999 року за договором купівлі-продажу, зареєстрованим на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в місті Димитров (Мирноград), вона придбала у [PERSON] та [PERSON] квартиру №33 в будинку №25 на мікрорайоні «Молодіжний» в м. Димитров (Мирноград) Донецької області. До оформлення вказаного договору вони із власниками будинку дійшли згоди з усіх суттєвих питань купівлі-продажу та вважали, що оформлений на товарній біржі договір є дійсним і подальшого нотаріального посвідчення не вимагає. Маючи намір розпорядитися своїм майном, вона дізналася про те, що угоди, які нотаріально не посвідчені, є недійсними. Крім цього, колишні власники вказаної квартири померли, тому позов подано до правонаступників. Зазначаючи на тому, що вона протягом 19 років відкрито, добросовісно і безперервно володіє зазначеною квартирою, повністю утримуючи її та сплачуючи за неї комунальні послуги, позивачка просить суд визнати за нею право власності на зазначену квартиру в порядку набувальної давності. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги підтримала, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала, пояснивши суду, що колишні власники квартири, яку придбала позивач [PERSON], є її батьками. Батько [PERSON], помер 22.11.2004року, а мати - [PERSON], померла 19.10.2008року. В шлюбі між собою батьки не перебували, жили за адресою: м.Мирноград, вул. Постишева,168, а квартиру №33 в будинку №25 на мікрорайоні «Молодіжний» продали позивачу. Після смерті матері вона, як єдиний спадкоємець, в установлений законом строк звернулася до нотаріуса з приводу прийняття та оформлення спадщини у виді будинку за адресою: вул.Стрітенська (Постишева) 168. Після смерті батька спадщина не відкривалася. Підтверджує, що договір купівлі-продажу між її батьками та позивачем було укладено за взаємною згодою і будь-яких спірних питань як на момент його укладення, так і після не виникало. Відповідач [PERSON] міська рада до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, позовні вимоги визнаються повністю. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 19.02.1999 року за реєстровим №257 на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в м. Димитров був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким [PERSON] і [PERSON] продали, а [PERSON] купила трикімнатну квартиру загальною площею 53,7 квадратних метри, в тому числі жилою - 38,4 квадратних метри, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Продаж вчинено за 300,00 гривень, які продавці отримали від покупця до підпису цього договору (а.с.8). Даний договір нотаріусом посвідчено не було. \~ \~ \~ \~01.03.1999 року вказана квартира була зареєстрована за позивачкою [PERSON] в бюро технічної інвентаризації м. Димитрова за реєстровим №25 реєстрової книги №8, стор.178 (а.с.10). 22.11.2004 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с24) Згідно витягів зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася, заповіти від його імені не складалися (а.с.26,27). 19.10.2008 року померла [PERSON], що також підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.25). Згідно довідки [PERSON] міської нотаріальної контори від 08.01.2019 року, 31.07.2012 року після смерті [PERSON] за заявою доньки [PERSON] №253 від 31.07.2012 року про прийняття спадщини відкрита спадкова справа №123/2012. Інформація про інших спадкоємців відсутня (а.с.28-29). Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами. Згідно з положеннями ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частиною першою\~ статті 344 Цивільного Кодексу\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, а також відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. За змістом п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за 3 роки до набрання чинності цим Кодексом. Як встановлено судом, володіння позивачкою квартирою розпочалося до набрання законної сили Цивільним Кодексом 2000року і було добросовісним, відкритим та не переривалось протягом всього строку набувальної давності, що надає їй правові підстави претендувати на набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України. Приймаючи до уваги наведене та враховуючи доведеність факту безперервного, відкритого і добросовісного володіння позивачкою квартирою протягом 19 років, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання за нею права власності на спірну квартиру в порядку набувальної давності підлягають задоволенню. На пiдставi ст.41 Конституції України, ст.ст. 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved