Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Заводської міської ради про встановлення факту родинних відносин, факту набуття права власності на нерухоме майно та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на наступні обставини. 01.09.2012 року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт на її імя. Вона належним чином прийняла спадщину. Спадкодавець [PERSON] прийняла спадщину після смерті 23.01.2001 р. свого сина [PERSON] на підставі ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), але за життя не встигла оформити своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Заводське, вул. Сульська, буд. 6 Лохвицького району Полтавської області. Даний будинок належав на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Другою лохвицькою нотаріальною конторою 23.09.1989 р., реєстровий № 830. В липні 2016 р. вона звернулась до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, але їй було відмовлено в звязку з неможливістю встановити родинні звязки між [PERSON] та [PERSON], а також відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Просила встановити, що [PERSON] та [PERSON] були матірю та сином, встановити факт належності на праві власності житлового будинку № 6 по вул. Сульській в м. Заводське Малишкі [PERSON], визнати за нею право власності на житловий будинок (А-1) з господарськими будівлями та спорудами сарай (Б), погріб (В), що знаходиться за адресою: вул. Сульська, буд. № 6, м. Заводське, Лохвицький район, Полтавська область, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 01 березня 2012 року. Пізніше позивачем подано заяву про залишення позову в частині визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом без розгляду. В судове засідання позивач не зявилася, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надано заяву за підписом міського голови про розгляд справи за відсутності їхнього представника, визнано позовні вимоги. Представник 3-ої особи в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. 01.03.2012 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 208651 від 01.03.2012 року (а.с. 20). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 30.01.2008 року державним нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 130, згідно якого все своє майно вона заповідала [PERSON] (а.с. 17). Як вбачається з постанови державного нотаріуса Другої лохвицької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.07.2016 року, після смерті [PERSON] у відповідності до ст. 1270 ЦК України спадщину прийняла дочка спадкодавця [PERSON], інших спадкоємців немає. Спадкодавець [PERSON] прийняла спадщину після смерті 23.01.2001 року сина [PERSON] у відповідності до п. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), але не оформила своїх спадкових прав. Вказаною постановою нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через розбіжність в документах, що підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та відсутністю документу, що посвідчує право власності на спадкове майно (а.с. 18). Як встановлено судом, в свідоцтві про народження серії ЯК № 959809, виданого 29.10.1953 року, у графі «Прізвище, імя, по батькові» записано «Малишка Микола Васильович», який народився 25.11.1949 року, в графі мати вказано «Малишка Ольга Прокопівна» (а.с. 16). В свідоцтві про смерть серії 1-КЕ № 161737, виданого виконкомом Червонозаводської міськради Лохвицького району 24.01.2001 року, у графі «Прізвище» записано «Малишко», у графі «імя, по батькові» - «Микола Васильович» (а.с. 19). Згідно довідки, виданої виконкомом Заводської міської ради 14.09.2016 року за № 3612, [PERSON], [INFO], дійсно проживав та був зареєстрований в [INFO] з 27.10.1988 року по день смерті 23.01.2001 року, за даною адресою на день смерті [PERSON] була зареєстрована його мати [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були матірю та сином, а тому позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині встановлення факту належності на праві власності житлового будинку № 6 по вул. Сульській в м. Заводське Малишкі [PERSON], суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] прийняла спадщину після смерті 23.01.2001 року сина [PERSON] у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), що підтверджується довідкою про спільне проживання, але не отримала свідоцтво про право на спадщину (а.с. 15). Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як вбачається з позовної заяви та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.07.2016 року, документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: Лохвицький район, м. Заводське, вул. Сульська, буд. 6, втрачений. В матеріалах справи міститься копія витягу з будинкової книги для реєстрації осіб, що мешкають в будинку № 6 по вул. Сульській в м. Червонозаводське Лохвицького району, на якій є штамп, згідно якого будинок знаходиться у користуванні [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 2-ою [PERSON] нотаріальною конторою 23.09.1989 року за реєстровим № 830 (а.с. 34). У випадку втрати документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, спадкоємець для оформлення своїх спадкових прав отримує дублікат необхідного документа. На підставі отриманого дубліката документа, з дотриманням інших вимог пункту 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 р., в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 р. № 553, можливо здійснити реєстрацію права власності спадкодавця за заявою спадкоємця. Згідно п. 66 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені\~статтею 27\~Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про субєкта права власності - спадкодавця з обовязковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Суди не вправі втручатись в повноваження та діяльність суб'єктів владних повноважень, або ж підміняти їх. Така позиція суду щодо неможливості підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного Cуду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008 року, згідно з якою суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, так само й з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. На підставі викладеного,

Outcome: partial