Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідачі по справі є позивачу донькою та зятем. Позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час за місцем її проживання також зареєстровані донька [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], а також сам позивач. Донька зі своєю родиною ніколи за вищевказаною адресою не мешкали, так в травні 2015 року відповідачі зібралися поїхати до Росії. При цьому вони проживали у своєму будинку, який розташований за адресою: м. Мирноград, вул. Осипенко, буд. 9, в якому проживали постійно. Однак звернувшись до нотаріусу з приводу продажу свого будинку у звязку із виїздом до Росії, були повідомлені про те, що у належному їм будинку не повинен ніхто бути зареєстрований. Так на їх прохання та для належного оформлення купівлі-продажу будинку, позивач зареєструвала сімю своєї доньки за своєю адресою. З липня 2015 року відповідачі, за вищевказаною адресою не проживають, бо виїхали до Російської Федерації. До теперішнього часу відповідачі по справі перебувають за кордоном. У телефонних розмовах відповідачі повідомили, що не мають наміру повертатися до України, мають намір отримати громадянство Російської Федерації. Відповідачі мають постійне місце роботи, дитина відвідує дитячий заклад садочок. Позивач готує документи на оформлення субсидії, однак позивачу було повідомлено, що для належного оформлення документів потрібно довідки про доходи всіх членів сімї зареєстрованих за цією адресою. Всі комунальні послуги позивач сплачує сама. Тому позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №26, будинку №35 на м-н «Молодіжний» м. Мирнограді Донецької області. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Додатково пояснила, що квартира належить їй з 2007 року на підставі договору купівлі-продажу. Відповідачі по справі мешкали по вулиці Осипенко, але будинок розташований за цією адресою, потрібно було продавати, тому відповідачі зареєструвалися за адресою позивача. В липні 2015 року відповідачі продали будинок і одразу переїхали до Іркутської області Російської Федерації. Жодного дня відповідачі не мешкали в квартирі позивача. На скільки відомо позивачу, відповідачі подали документи отримання громадянства. Відповідачі зазначили позивачу, що вони не вернуться до позивача зніматися з реєстраційного обліку, тому що вони знаходяться дуже далеко, та дуже дорогі витрати на проїзд. Відповідачі до судового засідання не зявилися по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи або даних про поважність відсутності у судовому засіданні від відповідачів до суду не надходило. Представник третьої особи вимоги позову не підтримала в частині визнання втративши право на житло малолітньої дитини. В іншій частині вирішення спору залишила на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з позивачем він знайомий приблизно чотири роки, мешкають в одному підїзді на одній площадці. Відповідачі по справі це зять та донька позивача і вони жодного дня не проживали у квартирі позивача. Як їхнє імя свідку [PERSON] не відомо. Позивач мешкає в даній квартирі одна. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з позивачем вона знайома з моменту її заселення в квартиру. Мешкають разом в одному підїзді. Свідок є старшою підїзду, збирає гроші на прибирання навколишньої території. В квартирі позивача, крім неї, ніхто ніколи не мешкав. Донька, зять та її внук приходили інколи в гості до позивача. До травня 2015 року бачила декілька разів їх у підїзді. Як звати відповідачів вона не знає. Відповідачі, виїхали до Російської Федерації, їй це стало відомо зі слів дочки позивача перед від*їздом. Дослідивши докази по справі, вислухавши учасників процесу, суд вважає встановленими у даному провадженні наступні обставини. Квартира, розташована за адресою: м. Димитров (нині Мирноград) Донецької області, м-н «Молодіжний», б. 35, кв. 26, належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, виданого 19 серпня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON]. (а.с. 9, 10, 11). Квартира зареєстрована на імя позивача в бюро технічної інвентаризації в м. Димитров (нині Мирноград) (а.с. 12). У даній квартирі зареєстрованими значаться: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (відповідач по справі), [PERSON], [INFO] (відповідач по справі), [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Згідно з актами Координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 13.07.2016 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою : [INFO], але не проживають з 2015 р. по теперішній час (а.с. 29-30). Встановлено, що відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] Росії по Іркутській області надано дозвіл на тимчасове проживання на території Російської Федерації. Відповідачами укладені трудові договори про працевлаштування в м. Бодайбо Іркутської області Російської Федерації (а.с. 16, 21, 17-19, 22-24). Згідно довідки виданою Муніципальною бюджетною дошкільною освітою Дитячим садком №32 «Казка» в місті Бодайбо Іркутської області Російської Федерації, [PERSON], [INFO], відвідує дану дитячу установу з 27.08.2015 року Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При зясуванні відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] у квартирі, належній позивачу, понад встановлені законодавством строки, судом не виявлені поважні причини за яких відповідачі не користувалась спірною квартирою з часу їх реєстрації в цій квартирі, даних про укладення угод між позивачем та відповідачами щодо порядку користування зазначеною квартирою, суду не надано і у судовому засіданні не встановлено. Те, що відповідачі є зареєстрованими за цією адресою, не є підставою збереження за ними права проживання у спірній квартирі. Більш того, суд вважає, що відповідачі не набули права на проживання у квартирі за місцем реєстрації, оскільки після здійснення такої реєстрації в квартиру не вселились, а сам факт реєстрації у будь-якому житловому приміщенні не надає особі права на збереження за нею права на проживання, передбаченого статтею 405 Цивільного кодексу України, тому суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою номер 26 у будинку номер 35 на мікрорайоні «Молодіжний» в місті Мирнограді Донецької області. Щодо вимог про визнання втратившим право користування вищезазначеним житлом малолітнього [PERSON], суд вважає необхідним зазначити. За умовами статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Ці ж повноваження визначені і статтею 177 Сімейного кодексу України, на яку послався представник третьої особи в судовому засіданні, але які стосуються правочинів щодо належного дитині житла. У даному випадку малолітня дитина [PERSON], який має проживати разом із своїми батьками, не набув права проживання у спірній квартирі, тому як і відповідачів [PERSON] і [PERSON] його має бути визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В той же час суд вважає, що позовні вимоги щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням само по собі є підставою для зняття фізичної особи з реєстрації місця проживання. Крім того, орган, що на даний момент, здійснює функції зняття фізичних осіб з реєстраційного обліку, не є відповідачем по справі. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial