Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати Договір купівлі-продажу\~нерухомого майна № 1103 від 26.06.2000 року, укладений між [PERSON] і [PERSON] , предметом якого згідно п.1 цього договору була купівля-продаж квартири загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., що складається з 4 кімнат, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] - дійсним. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.06.2000 року нею було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1103, предметом якого згідно п.1 цього договору була купівля-продаж квартири загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., що складається з 4 кімнат, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , інвентаризаційна оцінка якої, згідно договіру, складає 20234,00 гривень. Зазначений договір був укладений у Дніпродзержинської філії Придніпровської товарної біржі, його посвідчував виконуючий обов`язки директору філіалу даної біржі [PERSON] Поляков. Придніпровська товарна біржа як юридична особа, яка відповідає по власних обов`язках та за власні дії, знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В теперішній час вона не може реалізувати свої права власника по розпорядженню квартирою, в зв`язку з тим, що нотаріусами не визнається правомірність договору купівлі-продажу, укладеного на біржі нерухомості та не посвідченого нотаріально, так як в інструкції про проведення нотаріальних дій не передбачено як правовстановлюючих документів - угод затверджених на біржі. Вона сплатила за дану квартиру та прийняла її шляхом проживання в цій квартирі та реєстрацією, про що є відмітка в її паспорті. На теперішній час, коли змінилось її сімейне становище, вона залишилася одна, погіршилося економічне становище в державі, стрімко піднялися ціни на комунальні послуги, вона вирішила продати цю квартиру, однак нотаріус їй відмовила. У зв`язку з чим, вона вимушена звернутись до суду. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та представник Придніпровської товарної біржі в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за їх відсутності не скористалися та не повідомили суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подали. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості майна, укладеного 26.06.2000 року на Придніпровській товарній біржі , між [PERSON] , [PERSON] , як продавцем з однієї сторони та [PERSON] , як покупцем з іншої сторони, остання придбав квартиру [ADDRESS] , загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м.(а.с.6) В подальшому право власності на зазначену квартиру було перереєстровано за [PERSON] у ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» .(а.с.7-8) Згідно довідки\~Придніпровської товарної\~біржі №014-05\~від 15.05.2019\~року вбачається, що дійсно на Дніпродзержинської філії Придніпровської товарної біржі було оформлено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме договір № 1103 від 26.06.2000 року про купівлю квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий 14.08.1996 року Старогородським РВ УМВС України у Вінницькій області, фігурує у цьому договорі у якості Покупця.(а.с11) Позивач на теперішній час не може розпорядитись своїм майном, так як договір купівлі-продажу не посвідчено нотаріально, як того вимагає законодавство. Відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 р.), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, допущених до обігу на товарній біржі. Угоди, зареєстровані на біржі,не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно статті 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає в набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно зі статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Викладене приводить суд до висновку про те , що сторонами були дотримані всі вимоги щодо укладеної угоди, права позивача порушуються та усунення порушення прав позивача не можливо іншим способом, що є підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позивач не заявляв позовних вимог з приводу стягнення з відповідача судових витрат зі сплати судового збору, тому суд приходить до висновку покласти судові витрати зі сплати судового збору на позивача.

Outcome: approved