Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Мотивує свій позов тим, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.03.2015 року вирішено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 19.02.2015 року до досягнення нею повноліття. Вказує, що з моменту постановлення рішення значно зросла потреба у коштах на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], крім того в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дітей, недостатньо для їх матеріального утримання, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини з 600 грн. щомісячно на 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.10.2018 року даний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. 05.11.2018 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив, згідно якого позовні вимоги не визнає, оскільки на даний час ніде не працює, має іншу сім'ю та стверджує що його матеріальне становище з моменту присудження аліментів не покращилося, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. 07.11.2018 року позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначає, що відповідач є здоровою працездатною особою і може бути працевлаштований при його бажанні, інших утриманців у відповідача крім їхньої доньки, немає. Разом з тим зазначає, що її матеріальне становище змінилося в сторону погіршення в той час як матеріальне становище відповідача є не лише стабільним, а й покращилось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.09.2010 року, актовий запис № 187, батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] /а.с.7/. Відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.03.2015 року присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 19.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття /а.с.8/. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача підлягає до збільшення. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. В силу ст. 184 ч. 1 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано суду доказів його непрацездатності та наявності на його утриманні інших дітей, тощо. А тому, посилання відповідача про те, що він не в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі із-за того, що на даний час ніде не працює, не заслуговують на увагу. Окрім того, відповідач не позбавлений обов'язку утримувати малолітню дитину. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, які стягуються із відповідача і стягувати їх в розмірі 1100 грн. щомісячно, оскільки позивач не довела суду, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі, якому вона просить. Не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення аліментів у зміненому розмірі з моменту звернення до суду з позовом, на підставі роз'яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» про те, що визначені в порядку ст. 192 СК аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Задовольняючи позов частково, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача в користь держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial