Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача органу місцевого самоврядування - Чумаківської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 1977 року і по даний час вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], що належав її сестрі - [PERSON], яка померла [INFO]. Даний факт підтверджується довідками органу місцевого самоврядування - Чумаківської сільської ради № 417, 418 від 19.05.2014 р., № 357, 358 від 05.05.2014 р., а також відповідною відміткою у паспорті. З періоду смерті [PERSON], а саме: з березня 1990 року, вона володіє вказаним домоволодінням, проводе поточні та капітальні ремонти житла, оплачує відповідні комунальні послуги - електро- та газопостачання, телефонний зв'язок. На її ім'я, як добросовісного користувача домоволодіння [ADDRESS] комунальним підприємством «Томаківське БТІ» був виготовлений технічний паспорт. Підстави набуття права власності визначені главою 24 ЦК України. Відповідно до норм статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Сторони у судове засідання не з'явилися. Представник позивача за довіреністю подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але подав до суду також заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при цьому зазначив, що проти даного позову не заперечує. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстави набуття права власності визначені Главою 24 ЦК України. Відповідно до норм ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України встановлено, що однією з підстав набуття права власності є набувальна давність. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Зі змісту ст. 344 ЦК України випливає, що у випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у Кодексі строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для нерухомого майна складає десять років. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна. Факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння позивачем житловим будинком за адресою: [ADDRESS] підтверджено копією паспорту серії [NUMBER], де зазначена вказана адреса реєстрації місця проживання позивача з 17 березня 1977 року, та довідками Чумаківської сільської ради № 417, 418 від 19.05.2014 р. , № 357, 358 від 05.05.2014 р. З даних довідок вбачається, що згідно записів в погосподарській книзі № 8 домогосподарство № 620 за 1986-1990 р.р. за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована та проживала [PERSON], яка згідно записів в по господарських книгах за 1960-1990 р.р. являлась головою вказаного домогосподарства. Крім того з довідок вбачається, що на момент смерті [PERSON] з нею проживала її сестра - [PERSON], яка зареєстрована та проживає за даною адресою по теперішній час. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 22.03.1990 р. Чумаківською сільською радою. Позивач оплачує відповідні комунальні послуги - електро- та газопостачання, телефонний зв'язок, що підтверджується доданими позивачем копіями квитанцій про сплату вказаних послуг. Згідно зі статтею 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито та безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно за набувальною давністю. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом. Як вбачається із письмових доказів, що додаються до цієї заяви, позивач по справі з 1990 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним нерухомим майном, тобто заволоділа позивачка цим майном добросовісно. З наданого позивачем технічного паспорту вбачається, що його виготовлено 02.02.2014 року КП «Томаківське бюро технічної інвентаризації» ДОР на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], де позивача у справі зазначено як замовник технічної інвентаризації. Ринкова вартість спірного об'єкту нерухомого майна станом на 02.02.2014 року складає 45427,00 грн., що підтверджено висновком суб'єкту оціночної діяльності - КП «Томаківське БТІ» ДОР». Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,6318 га (присадибна земельна ділянка - 0,2500 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,3818 га) за вищевказаною адресою, становить 64471 грн. На даний час позивач продовжує використовувати даний житловий будинок для проживання. За весь час, починаючи з 1990 року з приводу користування даним будинком до позивачки ніхто жодних претензій з приводу володіння даним житловим будинком не пред'являв, позовів про її повернення не заявляв. Зазначений факт відповідачем у справі не спростовано, а також суду не надано відомості про те, що даний будинок перебуває на обліку як безхазяйне майно. Таким чином матеріалами справи встановлено факт тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння позивача даним житловим будинком більш як десять років, як своїм власним майном, без певного юридичного титулу. За змістом ст. 344 ЦК України відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно та прав користування на земельну ділянку, на якій воно розташоване, не виключає набуття права власності на нього у порядку набувальної давності за наявності обставин, встановлених у ч. 1 даної статті. Відповідно до норм ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння річчю вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлене рішенням суду. У відповідності до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом - з 1 січня 2001 року. Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року та відповідно приписи ст. 344 ЦК України поширюються лише на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Враховуючи те, що позивач володіє спірним житловим будинком з 1990 року, то 1 січня 2011 року, зі спливом десяти років, вона набула право звернутись до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України. Визнання за позивачем права власності на вищевказаний будинок за набувальною давністю не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved