Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить, визнати за нею право власності на приміщення кухню 1-8 площа якої складає 8,6 кв.м. в будинку розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Томська,126, мотивуючи тим, що рішенням Самарського народного суду м. Дніпропетровська від 24.11.1987 року по справі №2-3/87 їй у житловому будинку А-1 №126 по вул. Томській в м. Дніпропетровську, згідно варіанту 2 висновку технічної експертизи та відповідної схеми розподілу було визнано право власності на ? частину будинку та виділено їй в натурі житлові приміщення: 1-2 пл.13,4 кв.м., 1-6 пл.8,0 кв.м., 1-7 пл.4.3 кв.м., сіни а-1, пл. 4,3 кв.м., ганок а, 1/3 частини літньої кухні «Д», 1/3 частини літньої кухні «Г», гараж «Б», частину земельної ділянки розміром 248 кв.м., всього на суму 5764 карбованців. Рішення суду не оскаржувалось і до примусового виконання не направлялось. В кінці 2015 року у неї виникла необхідність розпорядитись своїм майном, тобто належною їй ? частиною вказаного житлового будинку. Однак це виявилось неможливим, оскільки в рішенні Самарського народного суду м. Дніпропетровська від 24.11.1987 року, в резолютивній частині в переліку виділених їй в користування приміщень в будинку №126 по вул. Томській у м. Дніпропетровську помилково не прийнято рішення відносно приміщення 1-8 кухні розміром 8,6 кв.м. і таким чином не визнано за нею право власності на приміщення 1-8 кухню. Щоб захистити своє право власності на приміщення 1-8 кухню, вона 20.10.2015 року звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №2-3/87 про розподіл житлового будинку за її позовом, з метою ухвалення судом додаткового рішення з цього питання. Однак ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2016 року їй було відмовлено в задоволенні заяви про відновлення судового провадження по вказаній цивільній справі, оскільки матеріали цивільної справи не були втрачені, а були знищені у звязку із закінченням терміну її зберігання. Крім того, постановити додаткове рішення по вказаній цивільній справі теж неможливо , оскільки додаткове рішення може ухвалити лише суд, що ухвалив рішення, а суддя, який приймав рішення 24.11.1987 року на даний час вже не працює. З огляду на вказані обставини їй було рекомендовано повторно звернутися до суду по суті позовних вимог. Однак таким чином захистити своє право власності вона не має можливості, так як відповідач по справі №2-3/87 [PERSON] помер 09.08.2001 року. Належну йому ? частину домоволодіння по вул. Томській,126 [PERSON] заповів своїм дітям [PERSON], [PERSON], які і прийняли спадщину після його смерті. Як вбачається із вищенаведеного, до складу ? частини будинку, належної спадкоємцям, приміщення 1-8 не входить, по своєму місцю розташування в будинку, кухня 1-8, не може і не могла входити до складу приміщень, виділених судом відповідачу [PERSON] і в його особі спадкоємцю. Тому вона, щоб захистити своє право власності вимушена звернутися до суду з дійсною позовною заявою. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. 04.06.1985 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину будинку та споруд господарського та побутового значення по вул. Томській 126 в м. Дніпропетровську та виділ цієї частини в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою. При розгляді даної справи було призначено судово-технічну експертизу. \~\~\~\~Відповідно до рішення Самарського народного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 1987 року по справі № 2-3/87, позовні вимоги [PERSON] були задоволені та визнано за позивачем право власності на 1/2 частину будинку, розташованого в м. Дніпро ([PERSON]) по вул. Томській, 126 та виділено їй в натурі згідно варіанту 2 висновку технічної експертизи приміщення 1-2, 1-6, 1-7, сіни а-1, ганок а, гараж Б, 1/3 частини літньої кухні Д, 1/3 частини літньої кухні Г, в загальному користуванні паркан №1, колодязь К, мощення І, всього на суму 5914 руб. За відповідачем визнано право власності та виділено [PERSON] мощення 1-3, , 1-4, 1-5, 2/3 частини літньої кухні Д, 2/3 частини літньої кухні Г, погріб Е, вбиральня В, в загальному користуванні паркан №1, колодязь К, мощення І, всього на суму 5783 руб. Зі схеми розподілу житлового будинку по вул. Томській,126, який складався експертом 10.07.1987 року при проведенні технічної експертизи по вищезазначеній справі № 2-3/87, вбачається, що суд визнаючи за [PERSON] право власності на ? частину цього домоволодіння за 2 варіантом висновку повинен був виділити, окрім вище перелічених приміщень і приміщення кухні 1-8. Однак суд, ухвалюючи вищезазначене рішення приміщення кухні 1-8 не вказав. Через допущену в рішенні суду прогалину позивачка на теперішній час не може розпорядитись своєю власністю, а саме ? частиною домоволодіння №126 по вул. Томській в м. Дніпро ([PERSON]). Як встановлено судом справа №2-3/87 по якій ухвалювалось вищезазначене рішення, знищена у звязку з закінченням терміну зберігання. З метою захисту своїх прав власника, в жовтні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження та ухвалення додаткового рішення в цивільній справі 2-3/87 з приводу визнання за нею права власності на приміщення 1-8 (кухні). Однак суд своєю ухвалою від 11.01.2016 року, яка набрала законної сили 22.02.2016 року відмовив їй в цьому та розяснив їй право звернення з тими ж вимогами на загальних підставах. Як встановлено судом відповідач по справі №2-3/87 [PERSON], 09.08.2001 року помер. 04 червня 2001 року [PERSON] залишив заповіт на імя своїх дітей [PERSON] та [PERSON], яким заповів їм своє майно в рівних частинах (а.с.32). З матеріалів спадкової справи №54/02 вбачається, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулись його діти [PERSON], [PERSON] Враховуючи, що позивачем були вичерпані всі можливості для досудового урегулювання спору, який виник у звязку з неможливістю розпорядження нею своєю власністю, то на думку суду її цивільне право підлягає захисту в цивільному порядку. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на\~ приміщення кухню 1-8, площею 8,6 кв.м. в будинку №126 по вул. Томській в м. Дніпро ([PERSON]). Питання судових витрат вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved