Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON], під час спільного проживання вона від відповідача народила дитину [PERSON] [INFO]. На даний час відповідач з кінця серпня 2014 року не проживає з позивачем та дитиною. Син [PERSON] проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання сина від відповідача позивач не отримує, а тому просить суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 800грн. щомісяця, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що відповідач не цікавиться дитиною, матеріальної допомоги на дитину не надавав і наполягала на стягненні аліментів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, але просив зменшити суму стягуваних аліментів, вказав, що він не має роботи, тому сума заявлена позивачкою для нього є завеликою, згоден на 300-400грн. Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази що є в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.6). Таким чином відповідач є батьком малолітньої дитини. Він працездатний та вказує, що може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 300-400грн. щомісячно. Але, враховуючи, що в середньому державна виконавча служба стягує з платників аліментів суму в розмірі 600грн. на одну дитину, при стягненні аліментів в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від мінімального прожиткового мінімуму на відповідний вік дитини. Тому суд вважає за справедливе стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600грн. Позивач та дитина проживають окремо від батька (відповідача), а останній матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на підтвердження чого доказів не було надано, але відповідач не заперечував проти того, що він не надає матеріальної допомоги. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, які підлягають стягненню із відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема те, що відповідач працездатний, не працює, а також він зобов'язаний утримувати дитину. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, але вона заплатила судовий збір в розмірі 121, 80грн, що є половиною суми від необхідної для сплати судового збору, не просила стягнути з відповідача судовий збір на свою користь, суд вважає за необхідне стягнути недоплачену суму судових витрат з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: partial