Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 26 грудня 2015 року між нею [PERSON], [INFO] - позивачем по справі та [PERSON], [INFO] - відповідачем по справі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Якимівського районного управління юстиції у Запорізькій області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 118, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 21 червня 2017 року, актовий запис № 685. Дитина проживає разом з [PERSON] матір'ю дитини - позивачем по справі. Їх спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. У них різні погляди на життя і часто виникають сварки. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечать її інтересам. Спору про поділ майна не має. Згоди між Відповідачем та Позивачем на розлучення за спільною заявою в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України - не досягнуто. Відповідно до ч. 2 ст.104 Сімейного кодексу України однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно ч. 1. ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю - [PERSON], [INFO]. Шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Якимівського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 118 - розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання надала письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також надав письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, заяви сторін, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Викладені в позові обставини щодо розірвання шлюбу підтверджуються матеріалами, які надані позивачем по справі, а саме: копією паспорта позивача ( а.с.4-5); копією свідоцтва про шлюб ( а.с.6); копією свідоцтва про народження дитини ( а.с.7); заявами сторін. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Отже, суд приходить до висновку про те, що причини, які виникли між сторонами та змусили їх звертатися до суду та наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї між [PERSON] та [PERSON] стали неможливими, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю - [PERSON], [INFO], суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. При зверненні з позовом про розірвання шлюбу між подружжям, зазначені умови ч.1 ст. 109 СК України сторонами у справі не виконані, договір про участь у вихованні та утриманні дитини суду не надано, при наданні письмових заяв [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи без їх участі, зазначений договір сторонами до судового засідання також не надано. Відповідно позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю - [PERSON], [INFO], задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 109, 110, 112 СК України та

Outcome: partial