Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що успадкувала 1/2 частину житлового будинку №34 по вулиці Залізняка в с.Кодня Житомирського району та області на підставі заповіту після померлої 11 лютого 1996 року матері [PERSON]. Проте під час оформлення спадкового майна на підставі довідки [PERSON] сільської ради Житомирського району, в якій помилково було зазначено, що вищевказаний будинок належить одному господарю мені видали витяг про реєстрацію права власності на цілий будинок. На даний час у позивача виникло бажання про відчуження майна, що не можливо зробити при вищевказаній обставині, що стало підставою для звернення позивача до суду. В ході судового розгляду справи відповідач [PERSON] подала зустрічний позов в якому просить визнати за нею право власності на 71/100 частину житлового будинку №34 вул.Залізняка в с.Кодня, Житомирського району, Житомирської області, яку вона придбала 14 квітня 1988 року на підставі договору купівлі-продажу. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Зустрічний позов визнала. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, обставини зазначені в позовних заявах визнав. Відповідач [PERSON] не зявилася в судове засідання, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов [PERSON] визнала повністю та просила задовольнити її позовну заяву. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2500 га., кадастровий номер 1822083500:02:001:0187, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с.Кодня, вул.Залізняка, 34, Житомирського району, Житомирської області (а.с.4), на якій розташований житловий будинок та 1/2 частину якого успадкувала [PERSON] після померлої 11 лютого 1996 року матері [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20 вересня 1996 року (а.с.3). [PERSON] набула право власності на житловий будинок №34 по вул.Залізняка в с.Кодня Житомирського району Житомирської області на підставі договору купівлі-продажу від 14 квітня 1988 року (а.с.25). Згідно рішення [PERSON] сільської ради Житомирського району Житомирської області №66 від 21 жовтня 2014 року земельній ділянці площею 0,35 га., кадастровий номер 1822083500:02:001:0522, яка належить [PERSON] присвоєно юридичну адресу с.Кодня вулиця Залізняка, 34 Житомирського району Житомирської області (а.с.24). За технічним паспортом спірний житловий будинок №34, який розташований по вул.Залізняка в с.Кодня Житомирського району Житомирської області розділений на дві квартири у співвідношенні 29/100 частин та 51/100 частин та виданий двом власникам [PERSON] та [PERSON] (а.с.5-7). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою. Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. При вирішенні спору суд виходить з положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що власники позбавлені можливості в позасудовому порядку визнати право власності на нерухоме майно. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] та визнає за ними право власності на спірний житловий будинок.

Outcome: approved