Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд розірвати шлюб між ним і відповідачкою [PERSON], який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції за актовим записом №967. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 27.07.2008 року ним було укладено шлюб з [PERSON], який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції за актовим записом № 967. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити йому дошлюбне прізвище «[PERSON]» та місце проживання дитини визначити з відповідачкою. З вересня 2015 року сторони проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечить інтересам позивача, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у позові. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вислухавши сторін, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 27 липня 2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції укладено шлюб, за актовим записом № 967, що підтверджується світлокопією свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Судом встановлено, що в зв'язку з непорозуміннями подружні відносини між позивачем та відповідачкою припинилися, спільне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї є конфлікт характерів, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що для найкращого забезпечення інтересів дитини, місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], слід залишити з матір'ю [PERSON]. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінив прізвище, він має право відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище позивача за його вимогою необхідно залишити дошлюбне - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам кожного з них, у зв'язку з чим, позов фізичної особи [PERSON] до фізичної особи [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved