Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , згідно якої просила суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на її користь на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.05.2019 р., на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказала, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.05.2019 присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на її користь для утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 16.04.2019, до досягнення дитиною повноліття. Однак, по факту відповідач сплачує щомісячно не більше 1 109 грн. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зросли. На даний час дитина навчається у 10 класі Кременчуцького інтернаті-ліцеї «Старт» №21. Окремо займається поглибленим вивченням англійської мови. Займається у спортивному футбольному клубі «Кремінь». Потреба в одежі, якісному харчуванні збільшується, оскільки організм зростає та перебудовується. Тобто щомісячні витрати у грошовій формі при ощадному ставленні до їх використання на потреби сина, а також додаткові витрати становлять 10-11 тис. грн. щомісячно. Таким чином, враховуючи наведене, а також той факт, що батько сина зовсім не бере участі у його утриманні та вихованні, не спілкується з ним взагалі, вона вимушена звернутись до суду із заявою про збільшення розміру аліментів. 27.10.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач - [PERSON] позовні вимоги підтримувала та прохала задовольнити, в останнє судове засідання позивач не з`явилася, з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні вказав, що не має змоги сплачувати аліменти у більшому розмірі так, як отримує мінімальну заробітну плату, про що надав суду довідку, а тому вказав на відсутність підстав для задоволення позову та прохав відмовити позивачу. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень приходить до наступного. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області, серії [NUMBER] , від 17.11.2004 року, актовий запис №585. Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.05.2019 року, позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що син - [PERSON] , проживає з матір`ю - позивачем по справі яка доглядає, виховує та несе витрати на утримання дитини, відповідач приймає участь у вихованні та утриманні дитини, шляхом сплати аліментів визначених за рішенням суду. При цьому, доказів на підтвердження вказаних у позові обставин, щодо відвідування дитиною курсів англійської мови та футбольного клубу та вартості такого відвідування та навчання, позивачем до суду не надано. Також, позивачем вказано, що витрати на сина, щомісячно, становлять десь 10-11 тисяч гривень, однак, суд вважає, що позивачем не доведено, що саме такі суми становлять її витрати з огляду на відсутність жодних доказів, при цьому посилань на те, що дитина потребує додаткових матеріальних витрат на забезпечення належного стану здоров`я від позивача не було. Згідно зі статтею 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно наданої відповідачем довідки від 12.01.2021 № 35, [PERSON] працює у ПП «Явір-2005» та отримав заробітну плату з липня по грудень 2020 в сумі 32690,50 грн. з яких сплатив аліментів у сумі 6992,50, тобто в середньому за місяць відповідачу нараховувалося приблизно 5500 грн. з яких близько 1000 грн. відраховувалося на сплату податку та близько 1160 грн. відраховувалося на сплату аліментів. Відповідно до положень ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наведених у п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що розмір заробітної плати відповідача в цілому менший ніж позивач прохає стягувати аліменти, при цьому, жодних доказів про наявність додаткових доходів у відповідача позивачем не надано, а відповідач вказує на відсутність таких. Відомостей щодо стану здоров`я відповідача до суду не подано. Відомостей про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів також не надано. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» визначено мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривня. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Беручи до уваги вік дитини, стан її здоров`я, розмір витрат на її утримання, навчання, належний розвиток, матеріальний стан платника аліментів, суд вважає, що розмір раніше стягуваних аліментів хоча і є мінімальним та можливо недостатній для повноцінного забезпечення рівня життя дитини та необхідного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, однак, встановлений судом матеріальний стан платника аліментів, наразі не дозволяє збільшити їх розмір. Наявний розмір аліментів відповідає мінімальному встановленому законом гарантованому розміру аліментів на одну дитину, при цьому, його відповідність встановленим у ст. ст. 141, 180 Сімейного Кодексу України засадам рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини, судом не встановлено, з огляду на ненадання позивачем відомостей про своє матеріальне становище та не доведеність фактичних витрат в сумі 10-11 тисяч грн.. Тож, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що матеріальне положення відповідача не покращилося, а тому підстави для збільшення розміру аліментів та зміни порядку їх сплати відсутні, тож у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed