Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 вересня 2013 року приблизно о 18-50 годин відповідач [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «Шевролет АВЕО ТС 58U», державний номер [NUMBER], в ході руху на перехресті нерівнозначних доріг вул. 40 років Жовтня, яка є головною, та вул. Леніна, котра є другорядною та по якій рухався відповідач, в м. Синельникове, Дніпропетровської області грубо порушуючи правила дорожнього руху, не переконавшись в безпеці маневру, без зупинки виїхав на головну дорогу вул. 40 років Жовтня та допустив зіткнення з мопедом марки «Синтез» без державного номеру під керуванням сина позивача - неповнолітнього [PERSON], який рухався по головній дорозі вул. 40 років Жовтня з права наліво відносно відповідача [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди сину позивача [PERSON], були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді численних саден обличчя, пари орбітальної гематоми зліва, струсу головного мозку, численних саден правого колінного суглобу, кистей, закритого перелому середньої третини лівої ключиці зі зміщенням, закритого перелому лівої кістки, закритого перелому середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням, котрі згідно висновку експерта №391 від 15.10.2013р. відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я . Таким чином відповідачем було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України. На підставі чого було відкрите кримінальне провадження по справі. Під час судового розгляду кримінальної справи відповідач визнав себе винним та пообіцяв позивачці, як матері потерпілого [PERSON] всебічно матеріально допомагати в лікуванні та оздоровленні її сина. Після чого позивач, як законний представник потерпілого погодилась на примирення. Але після того, як 20.11.2013 року Синельниківським міськрайсудом було винесено ухвалу, якою звільнено відповідача від кримінальної відповідальності, у зв'язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] закрите, і сплинув термін для оскарження ухвали суду, відповідач повідомив позивчці, що відмовляється від надання будь-якої матеріальної допомоги на лікування та оздоровлення її сина [PERSON]. Починаючи з 18.09.2013 року по даний час [PERSON], здійснює лікування від отриманого ушкодження здоров'я внаслідок вищевказаних протиправних дій відповідача, що було підставою для відкриття лікарняного листка. У зв'язку з цим позивачем було зроблено значні витрати на власне лікування, на ліки. Витрати позивача на власне лікування, ліки, медичні препарати на суму 143 гривні 30 копійок підтверджуються чеками та квитанціями. У зв'язку із завданням тілесних ушкоджень відповідачем, [PERSON] зазнав значної моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болю, емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням здоров'я. Скоєна дорожньо-транспортна пригода відповідачем, сину позивача [PERSON] нанесло психологічну травму, що проявляється у втраті довіри до оточуючих людей. Також психологічна травма була наслідком втрати соціальних зв'язків [PERSON] зі своїми однокурсниками, переривом навчання в Синельниківському професійному ліцеї на 2 курсі. На даний час [PERSON] має нестабільний стан здоров'я, на відновлення якого йому потрібно довгий час і значні кошти. [PERSON] вже тривалий час перебуває на лікуванні. Оскільки на теперішній час він знаходиться в безпорадному стані та не має змоги сам себе доглядати, позивач як його мати вимушена була покинути роботи, задля догляду за своїм сином, тому на теперішній час позивач не має змоги працювати і заробляти кошти, які необхідні для оплати лікування [PERSON], яке в свою чергу вимагає значних витрат. Тілесні ушкодження, спричинені сину позивачці [PERSON], дають про себе знати весь час, проявляючись часто у значному болю в голові, запамороченнях, при настанні яких майже втрачається свідомість. Завдане сину позивачці ушкодження здоров'я потребує подальшого лікування, що підтверджується виписним епікризом № 16210 від 13.12.2013 року. Розмір моральної шкоди заподіяної відповідачем сину позивачки, остання оцінила у 300000 гривень. На підставі вищевикладеного позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 143 гривні 30 копійок на відшкодування майнової шкоди та 300000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Відповідач [PERSON] подав заперечення на позовну заяву в якій вказав, що одразу після того як трапилось ДТП, він зі свого телефону викликав швидку та ГАЇ. На наступний день він зателефонував батькам [PERSON], та одразу зустрівся з матір'ю [PERSON], стосовно вирішення питання по наданню матеріальної допомоги її сину. 25.09.2013 року відповідач передав позивачці 7000 тисяч гривень на операцію, яку повинні були зробити її сину, про що, [PERSON] отримав розписку від [PERSON]. 29.09.2013 року [PERSON] передав [PERSON], ще одну суму у розмірі 33000 тисячі гривень на подальше лікування та реабілітацію [PERSON], та інші витрати пов'язані з поновленням його здоров'я, про що також отримав розписку від [PERSON]. Відповідач [PERSON] вказав, що [PERSON] особисто визначила суму в 40000 тисяч гривень і отримала цю суму в повному обсязі. Також в розписці від 29.09.2013 року [PERSON], чітко вказала, що не має претензій до [PERSON], як матеріального так і морального характеру, що [PERSON] і вказала у своєму зверненні до начальника Синельниківського ГРО ГУМВС України, Дніпропетровської області 29.09.2013 року. 20.10.2013 року [PERSON] у судовому засіданні надала заяву, що не має до [PERSON], претензій будь-якого характеру, що вказано в рішенні Синельниківського міськрайсуду від 20.11.2013 року по справі № 191/5095/13-к. [PERSON], обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не надала суду жодних доказів щодо цільового використання коштів, які [PERSON] надав на лікування та подальшу реабілітацію її сина: придбання путівки на санаторно-курортне лікування, оплата операції, придбання ліків, тощо. Також [PERSON] не надала суду жодного медичного документа - висновку лікарів, який би свідчив, що на сьогоднішній день [PERSON], потребує лікування, пов'язаного з ДТП. На підставі вищевикладеного [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Суду пояснила, що давала розписки про отримання коштів, але син потребує лікування і надалі, гроші [PERSON] надавав на лікування сина, про що зазначила в розписці. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Суду пояснив що надавав матеріальну допомогу на лікування сина позивачки у сумі 40000 тисяч гривень, що підтверджується розписками. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно копії висновку експерта № 391 від 15.10.2013 року, у [PERSON] встановлені тілесні пошкодження у вигляді ЗМЧТ: численних саден обличчя, пара орбітальної гематоми зліва, струсу головного мозку, числених саден правого колінного суглобу, кистей, закритого перелому середньої третини лівої ключиці зі зміщенням, закритого перелому лівої лобкової кістки, закритого перелому середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням. Копіями чеків наданих позивачем, як доказів того, що [PERSON] спричинена матеріальна шкода, підтверджується заявлена сума вимог у розмірі 143 грн. 30 коп. Відповідно до п.п. 1,2 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; Як вбачається з ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно довідки квартального комітету №-1, Синельниківської міської ради, [PERSON] перебуває на догляді за дитиною [PERSON] [INFO], після ДТП з 20.09.2013 року по теперішній час. Згідно розписки від 25.09.2013 року та розписки від 29.09.2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] загальну суму у розмірі 40000 тисяч гривень. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] вчинив злочин передбачений ч.1 ст. 286 КК України, що підтверджується ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 20 листопада 2013 року, цим злочином була завдана шкода здоров'ю [PERSON], та моральна шкода. [PERSON] потребує спеціальних процедур після проведеного лікування, що підтверджується випискою від 08.04.2014 року № 4303 КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради. Позивачем оцінено моральну шкоду у розмірі 300000 гривень, але при визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд, виходячи з принципів розумності, виваженості, співмірності, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, з урахуванням вимушених змін у життєвих стосунках позивача, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в якості відшкодування моральної шкоди сума 20000 грн., та вважає необхідним відмовити позивачу у стягненні в якості відшкодування моральної шкоди 300000 гривень, так як вважає цю суму завищеною та необгрунтованою. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з позивача матеріальної та моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 23, 1167, 1187 ЦК України,

Outcome: partial