Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше чим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; судові витрати стягнути з відповідача. Свої вимоги мотивувала тим, що 25 вересня 2010 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом №405. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, та такий рівень позивач одна не може забезпечити, тому батько дитини, будучи здоровою та працездатною людиною, зможе сплачувати аліменти. Позивач [PERSON] вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки офіційно працевлаштований, та одночасно вказала, що [PERSON] сплачує аліменти неповнолітньому сину від першого шлюбу - [PERSON], [INFO]. У зв'язку із викладеними обставинами позивач і звернулась до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд провести судове засідання без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи. Враховуючи думку позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був зареєстрований 25 вересня 2010 року у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом №405, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], а також відміткою у паспорті позивача серії [NUMBER]. Сторони від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 26 жовтня 2012 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] має дитину від попереднього шлюбу - [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05 травня 2005 року Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України, [PERSON] за власною ініціативою аліменти не виплачує. Угоди про добровільну сплату аліментів згідно статті 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено принцип рівності обов'язку батьків щодо утримання дитини. Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України, стягнення аліментів може проводитися у визначеній судом частці від заробітку батька (матері) дитини. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, враховуючи інтереси дитини, а також приймаючи до уваги той факт, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання малолітньої дитини, повинен бути встановлений в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), у зв'язку із чим суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вимог статті 141 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved