Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить стягнути з відповідачів на її користь збитки у розмірі 7 584, 02 грн., з яких 2 435,82 грн. - інфляційні втрати, 1 908,20 грн. - витрати, понесені позивачем на правову допомогу, 3 000 грн. - витрати на проїзний квиток, 240 грн. - витрати на виготовлення доручення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що згідно договору № D 030468547 від 13.06.2013 р. вона є вкладником АТ «Брокбізнесбанк» та на її рахунку знаходяться грошові кошти в розмірі 22 375, 99 грн. В зв'язку з ліквідацією АТ «Брокбізнесбанк» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з 18.06.2014 р. по 29.07.2014 р. виплачував вкладникам гроші через ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». На даний час позивач проживає в Італії та не мала змоги особисто забрати грошові кошти /вклад/, а тому 19.06.2014 р. видала на ім'я [PERSON] довіреність на отримання вказаних грошей, посвідчену віце-консулом Генерального консульства України в Неаполі. Проте, 08.07.2014 р., на звернення [PERSON] про виплату коштів, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було їй відмовлено. В зв'язку з чим позивач змушена була звертатися до адвоката, витрачати кошти на приїзд з Італії до України, а також 14.08.2014 року видала нове доручення на отримання суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги від 11.07.2014 р. /а.с.6/ позовні вимоги підтримав повністю, просив стягнути з відповідачів грошові кошти у розмірі 7 584, 02 грн., сплачені позивачкою для відновлення свого порушеного права. Представник відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Веремчук В.А., який діє на підставі довіреності від 28.11.2013 р. /а.с. 25/ проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав вказаних в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Суд, ухвалив розглядати справу за відсутності представника відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте подав до суду письмові пояснення, в яких просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Стаття 11 ч.2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 13.06.2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON], паспорт серії [NUMBER], реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER], укладено договір № D 030468547 банківського строкового вкладу. /а.с.12/ Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2014 року на веб-сайті ПАТ «Брокбізнесбанк» було розміщено оголошення про призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку та початок процедури ліквідації АТ «Брокбізнесбанк», де вказано, що для отримання коштів вкладники АТ «Брокбізнесбанк» з 18.06.2014 р. по 29.07.2014 р. включно можуть звертатися до установ банку-агента Фонду ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Для отримання гарантованої суми відшкодування вкладникам необхідно звернутись до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та пред'явити паспорт і документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків. Відшкодування також виплачуватимуться іншим особам на підставі нотаріально посвідченої довіреності./а.с.46/ З долученої до матеріалів справи копії загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб станом на 11.06.2014 р. вбачається, що серед таких вкладників вказана [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], вклад якої становить 22 375, 99 грн. /а.с.34-35/ Згідно довіреності, виданої [PERSON], 15.08.1954р.н., реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER], паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER], виданий 27.08.2012 органом 4601, що тимчасово перебуває в Італії, від 19.06.2014 року, посвідченої віце-консулом Генерального консульства України в Неаполі, позивач уповноважила [PERSON] представляти її інтереси у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб з питання отримання належних їй грошей у зв'язку з відкликанням банківської ліцензії та ліквідацією банківських установ, у тому числі ПАТ «Брокбізнесбанк», бути її представником в будь-яких банківських та фінансових установах з питання користування та розпорядження банківськими рахунками, відкритими на її ім'я. Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії відповіді ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на заяви [PERSON] - представника [PERSON] від 11.07.2014 р. та 18.07.2014 р. стосовно відмови виплати відшкодування за вкладом [PERSON] від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за довіреністю, для отримання відшкодування за вкладом [PERSON] від Фонду, представник повинен пред'явити до Банку оригінал довіреності, посвідченої нотаріально, із зазначенням його повноважень на отримання сум відшкодування від Фонду. Окрім цього, довіреність на право отримання відшкодування має містити таку інформацію про особу вкладника /довірителя/: прізвище, ім'я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспортного документа, дата видачі паспортного документа, найменування або код органу, яким виданий паспортний документ. Згідно п. 1 ч.1 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, серед іншого, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відповідно до п.1.3 Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України консулами вчиняються такі види нотаріальних дій, як, зокрема, посвідчення правочинів (договори, заповіти, довіреності та ін.), крім іпотечних договорів, договорів про відчуження та заставу житлових будинків, квартир, дач, садових будинків, гаражів, земельних ділянок, іншого нерухомого майна, що знаходиться в Україні. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що видана позивачем [PERSON] довіреність на ім'я [PERSON], відповідає вимогам законодавства щодо форми, змісту, посвідчена належним чином. Крім цього, в даній довіреності вказано прізвище, ім'я, по батькові довірителя /вкладника/, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспортного документа, дата видачі паспортного документа, код органу, яким виданий паспортний документ. Відтак, відмова у виплаті відшкодування за вкладом [PERSON] від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб порушила право позивача на отримання належного їй вкладу. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. З дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняється, зокрема, нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону визначено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Відтак, суд приходить до переконання, що позовна вимога про стягнення інфляційних нарахувань не підлягає задоволенню. Крім того, як вбачається з письмових пояснень відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та цього не заперечили сторони, 15.10.2014 року [PERSON] отримала виплату в межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом в АТ «Брокбізнесбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 22 375, 99 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення збитків, витрачених на проїзд автобусом з Італії до України та понесених на оформлення довіреності [PERSON] від 14.08.2014 р. на ім'я [PERSON], такі не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається із змісту ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Зі змісту вказаних статей ЦК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна сукупність наступних ознак: порушення зобов'язання; наявність збитків; причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; вина. Позивачем та її представником не надано жодних доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між затратами позивача [PERSON] на її приїзд до України та відмовою в отриманні нею, через представника, суми вкладу, так як і не надано доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачів та оформленням позивачем довіреності від 14.08.2014 р. на ім'я [PERSON], оскільки, на той час позивач мала можливість особисто звернутись щодо виплати їй коштів, крім того, довіреність, видана [PERSON] від 19.06.2014 року, на ім'я [PERSON] не була анульована, відкликана, визнана недійсною в порядку визначеному чинним законодавством України. Також, дані позовні вимоги є безпідставними, оскільки позивач та її представник обґрунтовують їх покликаючись на ст.1166 ЦК України, яка передбачає загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах, крім того, такі витрати не є майновою шкодою (реальними збитками) в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України. Як вбачається із змісту ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, позовна вимога щодо стягнення коштів на правову допомогу не підлягає до задоволення. Суд критично оцінює покликання позивача та її представника в позові на те, що витрати пов'язані із складанням позовної заяви та інших документів, усними та письмовими консультаціями, представництвом в органах влади, підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, і перед громадянами, слід відносити до матеріальних збитків в розумінні ст.ст. 22, 1166 ЦК України, оскільки, як вбачається з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» згідно із главою 8 розділу I ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Визначені ЦПК види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки. За наведеного, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed