Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи позов тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.07.2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який знаходяться на утриманні та вихованні позивача. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем в них не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, втратили довіру та порозуміння. Причиною того, стало те, що в них постійно виникали сварки та непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Крім того, причиною припинення відносин між ними стало і те, що у лютому 2014 році [PERSON] скоїв злочин, після чого був засуджений до 8 років позбавлення волі. Дана обставина, ще більше погіршила стосунки між ними. Зазначає, що з того часу шлюбних відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, тому перспектив для сімї в них вже немає, подальше збереження сімї є неможливим. Шлюб існує лише формально, а тому просить шлюб розірвати. Оскільки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивач просить щомісячно стягувати з нього аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак згідно заяви просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами припинилися шлюбні відносини, і сімя фактично перестала існувати, що дає для суду підстави вважати, що припинення шлюбних відносин між сторонами носить не тимчасовий, а постійний характер, що унеможливлює їх примирення. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії I-ФМ № 064361 від 10.07.2010 року, сторони зареєстрували шлюб 10 липня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 59. Подружжя від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який знаходяться на повному утриманні та вихованні позивача. Встановлено, що відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання сина не надає. Ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Позовні вимоги про стягнення аліментів з батька дитини предявлено позивачкою в розмірі 1\\4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку позивач мотивує тим, що відповідач має можливість виплачувати аліменти. При визначенні розміру аліментів підлягають врахуванню стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Виконання передбачених ст. 150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини, повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини, здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Враховуючи вищенаведене щодо стягування аліментів, суд вважає необхідним задовольнити позов та щомісячно стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого, для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, що відповідає вимогам закріпленим ч. 1 ст. 191 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при предявленні позову щодо вимоги про стягнення аліментів, був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп..

Outcome: approved