Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] року. З червня 2013 року відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Враховуючи викладене, просила стягнути на її користь із [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини, та стягнути аліменти на утримання доньки за минулий час (1,6 року). Також просила покласти на відповідача всі судові витрати В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Відповідач позов визнав частково. Згоден сплачувати аліменти на утримання доньки, але в меншому розмірі. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази в справі в їх сукупності, вважає, що позов не достатньо обґрунтований та підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивача. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до положень ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому діючим законодавством. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і, згідно з положеннями ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У разі відсутності такої домовленості, чинне законодавство передбачає право того з батьків, з ким проживає дитина, звернутися до суду для зобов'язання батька чи матері, які проживають окремо, надати другій стороні утримання на підставах і в порядку, що встановлені законом. Згідно з положеннями ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватись у частці від доходу того з батьків, з кого дані аліменти стягуються. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, відповідно до ст. 183 СК України, визначається судом. Суд вважає, що відповідач [PERSON] повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дочки, оскільки, згідно зі свідоцтвом про народження, являється її батьком. Проте, врахувавши, згідно зі ст. 182 СК України, всі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, зокрема: прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, рівність обов'язків батьків щодо утримання дітей, суд прийшов до висновку, що аліменти, які просить стягнути позивач з відповідача у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, є завищеними, не відповідають принципам розумності та справедливості, та вважає, що їх необхідно зменшити до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, тому, позовні вимоги у цій частині підлягають до часткового задоволення. Щодо вимог позивача про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на дитину за минулий період, а саме - за останні 1 рік 6 місяців, суд вважає, що вони до задоволення не підлягають, оскільки позивач не довела та не підтвердила жодним доказом те, що відповідач має якусь заборгованість по сплаті аліментів (відсутність доказів того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, як зазначено у ч. 2 ст. 191 СК України). На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved