Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , АТ «Укрсоцбанк», за участю третьої особи приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Середи Ірини Анатоліївни про визнання недійсними пунктів 9.3., 9.3.1. та 9.3.2. Іпотечного договору №MRTG-000000012854/S, укладеного 08 травня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «УніКредит Банк», посвідченого 08 травня 2008 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою I.A. та зареєстровано в реєстрі за №3975. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 08 травня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «УніКредит Банк» правонаступником якого є AT «Укрсоцбанк», було укладено Договір про іпотечний кредит №MRTG-000000012854 згідно з яким ТОВ «УніКредит Банк» надало [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 44 367,00 доларів США зі строком остаточного повернення до 08 травня 2028 року та сплатою 11% річних, сум комісій, неустойок та інших платежів, у розмірах та у порядку передбачених Кредитним договором для придбання квартири [ADDRESS] . Для забезпечення повного та своєчасного виконання [PERSON] зобов`язань перед ТОВ «УніКредит Банк», за вказаним Договором про іпотечний кредит, 08 травня 2008 року сторонами було укладено Іпотечний договір №MRTG-000000012854/S, який було посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою І.А. та зареєстровано в реєстрі за №3975. За умова цього Іпотечного договору [PERSON] (Іпотекодавець) передав в іпотеку банку ТОВ «УніКредит Банк» (Iпотекодержатель) квартиру [ADDRESS] , а також сторони погодили задоволення вимог Іпотекодержателя в позасудовому порядку, за рішенням Іпотекодержателя зокрема пунктами 9.3, 9.3.1. та 9.3.2. Передане в іпотеку за іпотечним договором нерухоме майно є спільною сумісною власністю, оскільки було придбане під час перебування її у шлюбі з [PERSON] , за їхні спільні кошти. Згідно вимог закону при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Проте договір про задоволення вимог іпотекодержателя є окремим від Іпотечного договору договором, який потребує нотаріального посвідчення, на його укладення повинна бути також надана нотаріально засвідчена згода другого з подружжя, якщо предметом цих договорів є спільне майно. Вона зазначає, що згоди на укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного іпотечного застереження передбаченого пунктами 9.3, 9.3.1. та 9.3.2 в іпотечному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку за рахунок майна, переданого в іпотеку - квартири [ADDRESS] , яка була спільною сумісною власністю подружжя, не давала. Тому вважає, що на момент вчинення правочину не було дотримано вимог закону щодо його змісту та форми правочину, що має наслідком його недійсність. На підставі викладеного просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 25 червня 2019 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. 12 липня 2019 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов в якому зазначив, що доводи позивача викладені у позовної заяви визнає в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує. 15 липня 2019 року представник відповідача АТ «Укрсоцбанк» Панченко Д.В. надав суду відзив на позов, де зазначив, твердження позивача щодо відсутності її згоди на укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного іпотечного застереження в іпотечному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку за рахунок предмета іпотеки, яке є спільною сумісною власністю подружжя не відповідає дійсності. Оскільки позивач [PERSON] фактично надала згоду на укладення договору кредиту, договору іпотеки та передачу квартири в іпотеку підписавши під час укладення договору іпотеки заяву в якій засвідчила згоду на отримання її чоловіком в ТОВ «УніКредит Банк» кредиту в сумі 44 367,00 доларів США за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000012854 від 08 травня 2008 pоку, умови якого їй відомі, та погодилася на передачу в іпотеку ТОВ «УніКредит Банк» придбаної ними під час шлюбу квартири [ADDRESS] з метою забезпечення своєчасного виконання нею зобов`язань по поверненню кредиту згідно вищезазначеного кредитного договору. Позивачка власноручно підписала заяву в присутності нотаріуса, справжність підпису засвідчено, особу [PERSON] встановлено. Також, сам договір про іпотечний кредит №MRTG-000000012854 від 08 травня 2008 року укладений між ТОВ «УніКредит Банк» та [PERSON] , містить підпис [PERSON] , під застереження про те, що цим підписом дружина позичальника запевняє, що є ознайомленою з усіма умовами цього Договору та безумовно і безвідклично надає згоду на його укладання. Враховуючи наведене просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог. Крім того вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Представник позивача - адвокат Покотило Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав вказаних в позовній заяві. Представник відповідача АТ «Укрсоцбанк» Панченко Д.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився попередньо подавши клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Середа Ірина Анатоліївна в судове засідання не з`явилася попередньо подавши суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24 лютого 1990 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2013 року. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк» припинило свою діяльність 25 червня 2009 року та було реорганізовано у публічне акціонерне товариство «Унікредит Банк». 17 листопада 2014 року останнє припинило свою діяльність та його правонаступником стало акціонерне товариство «Укрсоцбанк». 08 травня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «УніКредит Банк» правонаступником якого є AT «Укрсоцбанк», було укладено Договір про іпотечний кредит №MRTG-000000012854 згідно з яким ТОВ «УніКредит Банк» надало [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 44 367,00 доларів США зі строком остаточного повернення до 08 травня 2028 року та сплатою 11% річних, сум комісій, неустойок та інших платежів, у розмірах та у порядку передбачених Кредитним договором для придбання квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою І.А. 08 травня 2008 року по реєстру №3969, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 08 травня 2008 року за №2880053. Для забезпечення виконання основного зобов`язання [PERSON] перед ТОВ «УніКредит Банк», за вказаним Договором про іпотечний кредит, 08 травня 2008 року між [PERSON] ( Іпотекодавець) та ТОВ «УніКредит Банк» (Іпотекодержатель) було укладено Іпотечний договір №MRTG-000000012854/S, який було посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою Іриною Анатоліївною та зареєстровано в реєстрі за №3975. Предметом іпотеки за цим договором є квартира [ADDRESS] . Згідно пункту 9.3 Іпотечного договору за рішенням Іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися в позасудовому порядку: - шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного Зобов`язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя відповідно до наведених нижче умов. У випадку набуття Іпотекодержателем права звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодавець цим Договором підтверджує свою згоду на передачу у власність Іпотекодержателю Предмета іпотеки. При цьому різниця між вартістю Предмету іпотеки (визначеною на підставі експертної оцінки Предмета іпотеки та/або на підставі зафіксованої в цьому Договорі оцінки Предмета іпотеки Сторонами) та фактичною сумою заборгованості Іпотекодавця перед Іпотекодержателем на дату прийняття Іпотекодержателем одностороннього рішення про придбання Предмета іпотеки у власність підлягає відшкодуванню Іпотекодавцю. Іпотекодавець підписанням цього Договору також засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім цього Договору та письмового рішення Іпотекодержателя про придбання Предмета іпотеки у власність, для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки не вимагається. Підписанням цього Договору Іпотекодавець засвідчує, що він надає Іпотекодержателю згоду на прийняття Іпотекодержателем одного стороннього рішення про перехід права власності на Предмет іпотеки до Іпотекодержателя (придбання Предмету іпотеки у власність) у випадку виникнення у Іпотекодержателя права звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України. Цей Договір та письмове рішення Іпотекодержателя про придбання Предмета іпотеки у власність мають силу правовстановлюючих документів та засвідчують перехід права власності на предмет іпотеки від Іпотекодавця до Іпотекодержателя. Право власності на Предмет іпотеки переходить до Іпотекодержателя з дати прийняття ним письмового рішення про придбання Предмета іпотеки у власність (пукт 9.3.1). - шляхом продажу Іпотекодержателем Предмета іпотеки відповідно до наведених нижче умов. У випадку набуття Іпотекодержателем права звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває право від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку». При цьому ціною продажу Предмета іпотеки буде сума, визначена за відповідним договором купівлі-продажу Предмета іпотеки. Кошти, отримані Банком за реалізацію Предмету іпотеки будуть в першу чергу спрямовані на погашення заборгованості Іпотекодавця перед Банком, а залишок, у разі його наявності, буде повернуто Іпотекодавцю. Одночасно з цим, Іпотекодержатель має право на свій розсуд укласти договір купівлі-продажу Предмета іпотеки на підставі здійсненої на його замовлення експертної оцінки Предмета іпотеки та/або на підставі зафіксованої в цьому Договорі оцінки Предмета іпотеки Сторонами. Цей Договір та договір купівлі-продажу Предмета іпотеки, укладений Іпотекодержателем з покупцем (покупцями), мають силу правовстановлюючих документів та засвідчують перехід права власності на Предмет іпотеки до покупця по договору купівлі-продажу, укладеному з Іпотекодержателем (пукт 9.3.2). - за рахунок Предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, і складається включаючи, але не обмежуючись, з суми кредиту, процентів, збитків, завданих прострочкою виконання, штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору та цим Договором, витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за Зобов`язанням і зверненням стягнення на Предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження Предмета іпотеки, витрат на страхування Предмета іпотеки, у випадку, передбаченому в цьому Договорі, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього Договору та умов Кредитного договору (пункт 9.3.3) Як вбачається із заяви посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою Іриною Анатоліївною 08 травня 2008 року та зареєстрованою в реєстрі за №3968, [PERSON] дала згоду на купівлю її чоловіком [PERSON] за їхні спільні кошти квартири [ADDRESS] , за ціною і на умовах які їй відомі, що попередньо ними обговорені та погодженні. Також надала згоду на отримання її чоловіком в ТзОВ «УніКредит Банк» кредиту в сумі 44 367,00 доларів США по договору про іпотечний кредит №MRTG-000000012854 від 08 травня 2008 року, умови якого їй відомі, та на передачу в іпотеку ТзОВ «УніКредит Банк» придбаної ними під час шлюбу вищевказаної квартири з метою забезпечення своєчасного виконання нею зобов`язань по поверненню кредиту згідно Кредитного договору. 08 травня 2008 року до Державного реєстру іпотек було внесено запис №7150620 про обтяження за договором іпотеки внесеного до реєстру за №3975 квартири [ADDRESS] . 08 травня 2008 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис №7150748 про заборону відчуження вищевказаного майна. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою законодавства, яке полягає у наданні особі, що вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб, встановлений законом або договором. Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно статті 627 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. У відповідності до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (частина перша статті 1 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до частин другої та третьої статті 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Іпотекодавець зобов`язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. Крім того, згідно з абзацом 3 частини другої статті 369 ЦК України згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Судом встановлено, що оспорюваний правочин від 08 травня 2008 року укладений в період перебування сторін [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, а відтак майно набуте ними під час перебування у шлюбі є спільною сумісною власністю подружжя. В силу вимог статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Стаття 578 ЦК України та частина друга статті 6 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що майно, яке є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою всіх співвласників. Умовою передачі співвласником нерухомого майна в іпотеку своєї частки в спільному майні без згоди інших співвласників є виділення її в натурі та реєстрація права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення договору іпотеки позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті 369, статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року по справі № 442/8645/14-ц (провадження № 61-6481св18). Якщо майно, яке є спільною частковою власністю, передано в іпотеку без згоди інших співвласників, то наявність цих обставин свідчить про невідповідність договору іпотеки актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до положень частини першої статті 203, частини першої статті 205 ЦК України. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Як вбачається з матеріалів справи договором про іпотечний кредит №MRTG-000000012854 від 08 травня 2008 року в пункті 1.5 передбачено, що сторони погоджуються з тим, що зобов`язання банку надати кредит на умовах погоджених цим договором, виникає після виконання позичальником однієї з умов, а саме отримання позичальником письмової згоди дружини на отримання кредиту, нотаріально посвідченої письмової згоди на укладання позичальником цього договору та пов`язаних з ним договорів. У вказаному договорі міститься підпис позивача [PERSON] із застереженням про те, що «цим підписом дружина позичальника запевняє, що є ознайомленою з усіма умовами цього договору та безумовно і безвідклично надає згоду на його укладення». Окрім цього нотаріально посвідчена заява позивача від 08.05.2008 року, згідно якої [PERSON] дала згоду на передачу в іпотеку ТзОВ «УніКредит Банк» придбаної ними під час шлюбу вищевказаної квартири з метою забезпечення своєчасного виконання нею зобов`язань по поверненню кредиту згідно Кредитного договору, свідчить про те, що Іпотечний договір з відповідним іпотечним застереженням, що передбачений пунктами 9.3, 9.3.1. та 9.3.2 про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку за рахунок майна, переданого в іпотеку - квартири [ADDRESS] , укладений за згодою позивача [PERSON] . В силу статті 369 ЦК України, наявність вищевказаної нотаріально посвідченої письмової згоди на передачу в іпотеку - квартири [ADDRESS] , не потребує підпису позивача на Іпотечному договорі. За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи позивача про недійсність окремих пунктів договору іпотеки з підстав відсутності її згоди на укладення відповідачем [PERSON] вказаного договору за яким мало місце розпорядження спільним майном подружжя, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали справи містять належні і допустимі докази нотаріально посвідченої згоди позивача [PERSON] на передання майна в іпотеку та про волевиявлення останньої на взяття на себе відповідних договірних зобов`язань за таким договором, тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Поняття та правове регулювання інституту позовної давності визначено главою ХІХ Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України). Позовною давністю відповідно до ст. 256 ЦК України є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому, є важливим встановлення факту наявності у особи, яка звертається з позовом, суб`єктивного матеріального права, на захист якого подано позов, тобто застосування позовної давності можливо лише у тому випадку, коли позов є обґрунтованим. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, у позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги. В судовому засіданні встановлено обізнаність позивача [PERSON] з 08 травня 2008 року про передачу майна в іпотеку за оспорюваним договором, а відтак визначений законодавством трирічний строк позовної давності позивачем пропущено. Проте, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову за відсутності порушеного суб`єктивного матеріального права, на захист якого подано позов, суд не вбачає підстав для застосування позовної давності. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed