Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 лютого 2013 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району, Харківської області, актовий запис №4. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя. Шлюбно-сімейні відносини припинені більше двох років потому, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет, проживають окремо. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення вона не згодна. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення не заперечувала. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]» (вх.. №16625 від 17.07.2018 року). Відповідач - [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, 08 лютого 2013 року у Виконавчому комітеті Пісочинської селищної ради Харківського району, Харківської області, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №4. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]» (Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 08 лютого 2013 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір між ними відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. За письмовою заявою позивача, суд зазначає про вибір прізвища позивачем, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище без змін «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved