Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області (місце знаходження: м.Чернівці вул.О.Кобилянської, 31) про визнання батьківства, мотивуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] у період з 04.02.2015р. по 15.07.2019 р. перебувала у шлюбі з громадянином Федеративної Республіка Нігерії [PERSON] , що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.06.2019 р. по справі № 727/967/19. Від вказаного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.06.2019 р. по справі № 727/967/19. Проте, з кінця 2016 року позивач з відповідачем [PERSON] припинили будь-яке спілкування та їх шлюб носив формальній характер. З вказаного часу вони з Відповідачем [PERSON] припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, участі у вихованні спільної дитини відповідач [PERSON] не приймає, матеріально сина не утримує. Його місце перебування та контактні номери засобів зв`язку мені невідомі. Починаючи з травня 2017 р. позивач проживає спільно з іншим чоловіком - громадянином Федеративної Республіка Нігерії [PERSON] . З [PERSON] позивач проживає однією сім`єю по даний час, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет, виховує та фінансово утримує сина - [PERSON] . [INFO] у позивача та відповідача [PERSON] народилась спільна дитина - син [PERSON] . Проте, підчас реєстрації їх сина органом РАЦСУ відомості про батька дитини були внесені на підстав актового запису про укладення шлюбу між позивачем та Відповідачем [PERSON] , в порядку визначеному ч. 1 ст. 122 Сімейного Кодексу України. А саме, у свідоцтві про народження серії [NUMBER] [PERSON] Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області зроблено актовий запис № 1862 від 20.08.2019р., у графі «батько» вказано [PERSON] . Судове рішення про розірвання шлюбу з Відповідачем [PERSON] вступило в силу 15.07.2019 р., а дитина народжена - [INFO] . Зазначають, що батько дитини - [PERSON] на даний час, за сімейними обставинами, тимчасово перебуває у себе на батьківщині у Федеративній Республіці Нігерії, разом з тим вони не припиняли сімейних відносин. [PERSON] фінансово забезпечує родину, в тому числі і спільного з Відповідачем [PERSON] сина - [PERSON] , та має намір невдовзі повернутись, після чого планують укласти шлюб. Своє батьківство по відношенню до сина [PERSON] , народженого [INFO] . [PERSON] визнає та бажає, щоб у актовому записі про народження дитини були зазначені його дані, як батька, про що [PERSON] було складено відповідну заяву. Справжність підпису на вказаній заяві посвідчена Міністерством закордонних справ Федеративної Республіки Нігерії та Консульським відділом Посольства України у Федеративній республіці Нігерії. Посилаючись на норми законодавства, просить визнати позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та в її інтересах представник, адвокат Марфіна А.І. (а.с. ) в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи належним чином, від останнього до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі, в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомили. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, зазначивши, що він є біологічним батьком дитини [PERSON] [INFO] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13.06.2019 року було розірвано. Від вказаного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.06.2019 р. по справі № 727/967/19. Проте, з кінця 2016 року позивач з відповідачем [PERSON] припинили будь-яке спілкування та їх шлюб носив формальній характер. З вказаного часу вони з Відповідачем [PERSON] припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, участі у вихованні спільної дитини відповідач [PERSON] не приймає, матеріально сина не утримує. Його місце перебування та контактні номери засобів зв`язку мені невідомі. Починаючи з травня 2017 р. позивач проживає спільно з іншим чоловіком - громадянином Федеративної Республіка Нігерії [PERSON] . З [PERSON] позивач проживає однією сім`єю по даний час, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет, виховує та фінансово утримує сина - [PERSON] . [INFO] у позивача та відповідача [PERSON] народилась спільна дитина - син [PERSON] . Проте, підчас реєстрації їх сина органом РАЦСУ відомості про батька дитини були внесені на підстав актового запису про укладення шлюбу між позивачем та Відповідачем [PERSON] , в порядку визначеному ч. 1 ст. 122 Сімейного Кодексу України. У відповідності до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ст. 135 ч. 1 СК України). Передбачено ст.128 ч.2 Сімейного кодексу України, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Згідно п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно п. 6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). З огляду на п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] [INFO] ; відповідач позовні вимоги визнав та з метою захисту інтересів дитини і батька, необхідно визнати [PERSON] (паспорт громадянина Федеративної Республіки Нігерії серії [NUMBER] , виданий 22.05.2019р.) батьком [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедлививий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved