Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2007 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Розпорядженням голови Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області №173 від 03 червня 2009 року, опікуном дитини призначено: [PERSON], [INFO]. Відповідач про матеріальне становище дитини не дбає. За весь період проживання дитини, ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надавала. Усім необхідним позивач змушена забезпечувати дитину самостійно, однак власних коштів на потреби дитини у позивача не вистачає. До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Оскільки відповідач є громадянкою [PERSON] Білорусь та проживає на її території, компетентному суду [PERSON] Білорусь, згідно\~ст. 415 ЦПК України\~та відповідно до положень Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року в редакції Протоколу від 28.03.1997 року та розділу 2 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним\~наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54, було направлено судове доручення про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій відносно відповідача [PERSON], однак документи судового доручення були повернуті на адресу Дубровицького районного суду Рівненської області без виконання, оскільки відповідач зареєстрована за адресою: [INFO] [PERSON] Білорусь, але не проживає. Відомості про її фактичне місце проживання відсутні. Це підтверджується долученими судом Лідського району Гродненської області Республіки Білорусь до матеріалів доручення протоколами судових засідань (а.с.57, 58, 59, 69, 70) та іншими відповідними документами (а.с54,55, 63, 71, 72, 73). Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Оскільки відповідачу судом Лідського району Гродненської області Республіки Білорусь судові повістки надсилались на її ім'я за адресою, за якою вона зареєстрова (а.с.53) проте, повернуті суду через відсутність адресата (а.с.50,51), суд вважає відповідача таким, що була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, враховуючи положення ч.5 ст.74 ЦПК. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились, з ухваленням заочного рішення, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], (серії 1-ГЮ №060560 від 05.08.1999 року) вбачається, що її матір'ю є [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с.4). Згідно рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2007 року, [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав щодо дочки [PERSON], [INFO], актовий запис №56 від 01 червня 1999 року, складений відділом РАГС Дубровицького району Рівненської області (а.с.6). Як вбачається із розпорядження голови Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області №173 від 03.06.2009 року, над [PERSON], [INFO], позбавленою батьківського піклування встановлено опіку та призначено опікуном дитини: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Як вбачається з довідки про склад сім'ї №1536 від 18.05.2015 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Рівненської області, до складу сім'ї [PERSON], [INFO], яка проживає [INFO], входять: чоловік - [PERSON], [INFO] та підопічна - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON], [INFO], яка проживає [INFO] від 20.05.2015 року встановлено, що [PERSON] є опікуном [PERSON], [INFO]. Батько [PERSON] позбавлений батьківських прав, а мати відмовилась від її виховання та знаходиться невідомо де. Умови проживання дитини в квартирі опікуна хороші (а.с.9). Згідно ч.2\~ст. 247 СК України, встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Відповідно до ст.55 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ч. 2, 4\~ст.67 ЦК України\~передбачено, що опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Згідно ч.2\~ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, суд приходить до переконання, що щомісячний розмір аліментів слід призначити у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 п.3\~ ст.5 Закону України Про судовий збір\~ від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3\~ ст. 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved