Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь суму основного боргу в розмірі 30 000, 00 грн. та судові витрати в розмірі 300, 00 грн. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.01.2013 року між сторонами було укладено договір позики. Позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 30 000 грн., а відповідач зобов'язався повернути позивачу вказані кошти до 09.01.2013 року, що стверджується розпискою, написаною відповідачем. Оскільки відповідач не бажає повертати позивачеві гроші добровільно, позивач змушена звернутися до суду з позовом, та просить його задоволити. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити та проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Зважаючи на відсутність згоди позивачки, у відповідності із ст. 224 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. . Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 04 січня 2013 року позивач [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 30 000,00 гривень зі строком їх повернення до 09 січня 2013 року. За вказаних вище обставин, суд вважає, що факт наявності боргового зобов'язання, відповідача [PERSON], перед позивачем [PERSON], підтверджується розпискою написаною [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не повернув позивачеві [PERSON], суму боргу в розмірі 30 000,00 грн. на момент винесення рішення по справі, тобто, зобов'язання взяте на себе належним чином не виконав. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що між сторонами був укладений договір позики, що основна сума боргу відповідача перед позивачем за договором у розмірі 30 000, 00 гривень доведена повністю, а тому підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на вищенаведене, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 300,00 грн.

Outcome: approved