Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування житловим приміщенням та розподіл особових рахунків житлової квартири на оплату житлово-комунальних послуг. Позов обґрунтувала наступним. Рішенням Саксаганського виконкому м. Кривого Рогу від 19.11.1990 за № 355 на імя [PERSON] позивача по справі, видано ордер на житлове приміщення № 1502 на право зайняття житлового приміщення загальною площею 48,40 кв.м., житловою площею 29,37 кв.м. за адресою: [ADDRESS], з правом проживання членів її сім'ї сина [PERSON]. Починаючи з 22.01.1990, позивач [PERSON] зареєстрована, як головний квартиронаймач в зазначеній квартирі разом зі своїм сином [PERSON] відповідачем по справі. Згідно заяви позивача, яка завірена приватним нотаріусом Криворізького міського територіального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрована в реєстрі за №933, 30.03.2004 [PERSON] відмовилася від приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] та не заперечувала проти приватизації даної квартири її сином [PERSON], невісткою [PERSON] та онукою [PERSON]. Також, позивач [PERSON], 23.04.2004 знялась з реєстраційного обліку даної квартири згідно власної заяви у зв'язку із зміною місця проживання, про що свідчать довідки Комунального житлового підприємства № 35 м. Кривого Рогу № 10 та № 11. Згідно свідоцтва № С-617 про право власності на житло від 05.08.2004 та витягу № 4784943 від 20.09.2004 з реєстру права власності на нерухоме майно квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить, на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Однак, позивачка [PERSON] неодноразово зверталась до суду та органів поліції про встановлення факту введення її в оману відповідачами щодо її добровільної відмови від приватизації за нею право власності на вказану житлову квартиру та зняття з реєстрації позивача в добровільному порядку. Так, рішенням Саксаганського районного суду від 03.12.2009 [PERSON] було вселено у житлову квартиру [ADDRESS] та відновлено її місце реєстрації за вказаною адресою. Насамперед, ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19.03.2013 позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання приватизації недійсною, скоєної під впливом обману, - залишено без розгляд за відповідною заявою позивача. На сьогоднішній день у житловій квартирі [ADDRESS] зареєстровані чотири особи: [PERSON] (минуле прізвище [PERSON]), [PERSON], [PERSON] та позивач [PERSON]. Але, позивачка наразі у даній квартирі проживає одна, що підтверджується актом з місця проживання, та сплачує комунальні послуги, які нараховуються на неї, однак нарахування комунальних послуг здійснюється на всі зареєстрованих. Відповідачі комунальні послуги, які на них нараховуються, не сплачують, тому виникає заборгованість, яка призводить до судових спорів, за участі позивача, де вона постійно намагається доказувати, що є добросовісним користувачем послуг щомісячно здійснює їх оплату в сумі, яка нараховується за їх використання, з урахуванні субсидії. 1.Згідно технічних характеристик квартира [ADDRESS] складається з: 2-х кімнат, житловою площею 29,2 кв.м., у тому числі: 1 кімната - 17,4 кв.м., 2-а кімната - 11.8 кв.м., кухня площею 6,9 кв.м., ванна кімната 2,6 кв.м., вбиральня - 1.0, коридор - 7,5 кв.м., вбудованої шафи - 0,3 кв.м., балкон - 0,9 кв.м. Позивачка мешкає у квартирі одна, але займає у своє користування кімнату площею 11,8 кв.м. Таким чином, вважає за можливе, виділити порядок користування житловою квартирою між співвласниками та членами її сім'ї, враховуючи зареєстрованих 4-х осіб, та беручи до уваги, що в даній квартирі проживає вже більше 10 років лише одна [PERSON], яка була вселена у квартиру за рішенням суду, як член сім'ї співвласника квартири, та має право користування нарівні з власниками, у наступному порядку: за [PERSON] виділити у користування житлову кімнату площею 11,8 кв.м., за іншими співвласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділити у користування житлову кімнату площею 17, 4 кв.м. та балкон площею 0,9 кв.м., залишити у спільному користуванні 4-х осіб - кухню площею 6,9 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., вбиральню - 1.0, коридор - 7,5 кв.м., вбудовану шафу - 0,3 кв.м. З урахуванням наведеного, вважає за необхідне розділити фінансово-особовий рахунок квартири№31 в буд. 53 на мкр-н Сонячний у м. Кривому Розі між позивачем та відповідачами відповідно до займаної ним площі. Враховуючи, що члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником, частки кожного правомірного користувача визначаються у відповідності до займаної площі, яка вираховуються з загальної площі квартири. Отже, площа даної квартири 48,4 кв.м. згідно технічного паспорту на квартиру, у квартирі зареєстровано 4 особи, а тому правомірна використовувана площа члена сім'ї власника квартири, який має право на проживання, складає 12,1 кв.м. Таким чином, позивач зобовязаний сплачувати щомісячно комунальні послуги, які нараховуються на його визначену площу у квартирі, що становить 12,1 кв.м. В звязку з чим просить суд виділити порядок користування житловою квартирою № 31 в буд. 53 на мкр-н Сонячний у м. Кривому Розі між співвласниками та членами сім'ї, у наступному порядку: за [PERSON] виділити у користування житлову кімнату площею 11,8 кв.м., за іншими співвласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділити у користування житлову кімнату площею 17, 4 кв.м. та балкон площею 0,9 кв.м., залишити у спільному користуванні 4-х осіб - кухню площею 6,9 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., вбиральню -1.0 кв.м., коридор - 7,5 кв.м., вбудовану шафу - 0,3 кв.м.; розподілити особові рахунки по оплаті житлово - комунальних послуг, які надаються відповідними комунальними підприємствами для обслуговування квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н Сонячний [ADDRESS], між позивачем за [PERSON] та відповідачами по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити. Пояснила, що у даній квартирі вона проживає самостійно. Її син розлучився із [PERSON], онука з нею не спілкується. Де вони живуть не знає. Нарахування за житлово-комунальні послуги розраховується на кількість зареєстрованих осіб, тому їй необхідно сплачувати і за тих, осіб, які не проживають з нею. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити, вказала, що відповідачі повинні сплачувати вартість нарахованих комунальних послуг, так як вони є власниками квартири і там зареєстровані. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про виклик. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки суд не повідомили. Позивач ті її представник не заперечували проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідачів за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши надані позивачем докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, мотивуючи своє рішення наступним чином. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло № С-617 виданого 05.08.2004 [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира № 31 у будинку № 53 на мікрорайоні Сонячному у м. Кривому Розі (а.с. 10). Що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 11). Згідно довідки Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби № 39 від 01.04.2016, за вищезазначеною адресою зареєстровані: позивач [PERSON] та відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 14). З Акту мешканців будинку № 53 на мкрн. Сонячний в м. Кривому Розі від 16.03.2017 вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в квартирі № 31 будинку №53 на мкр. Сонячному в м. Кривому Розі не мешкають (а.с. 15). Позивач [PERSON] за квазаною адресою мешкає з 2006 року по теперішній час (а.с. 15). Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду із вимогами про визначення порядку користування квартирою, що перебуває у спільній сумісній власності, позивач просить виділити їй у користування одну кімнату, іншу кімнату залишити у користуванні відповідачів. Посилаючись на відсутність коштів на оплату комунальних послуг за відповідачів, які є власниками, однак витрат на утримання майна не здійснюють та не проживають у квартирі. Отже, як убачається з тексту позовної заяви, фактично позивачу ніхто перешкоди у користуванні квартирою, яка перебуває у неї у користуванні, не чинить. Як підтверджено матеріалами справи (акт мешканців будинку) та зазначила позивач в судовому засіданні відповідачі не проживають у квартирі, тому перешкод у користуванні квартирою їй не чинять. Отже в частині визначення порядку користування спірною квартирою спір відсутній. Частина 1 ст. 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. Доказів про те, що право позивача [PERSON] на користування квартирою № 31 у будинку №53 на мікрорайоні Сонячному у м. Кривому Розі кимось порушується, або не визнається позивачем не надано та у матеріалах справи відсутні. В судовому засіданні суду позивач, пояснила, що власником квартири є її син з невісткою та онукою, які проживають окремо. Вона не є власницею, а лише зареєстрована та проживає в даній квартирі. Що стосується доводів позовної заяви позивача на відкриття окремих особових рахунків, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ. Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Як вбачається зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереженні спільного майна, у сплаті податків, зборів, обов'язкових платежів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Разом з тим, вирішити питання про поділ особових рахунків як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, суд може лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім'я, та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні. Оскільки як зазначає сама позивач і в позовні заяві і в судовому засіданні, що власники не проживають у квартирі та не користуються нею, отже у її користуванні перебуває цілком уся квартира. Посилання позивача на тягар утримання спільної сумісної власності одноособово за усіх власників, суд до уваги не приймає. Оскільки позовних вимог про стягнення коштів витрачених на утримання належного їм майна позивачем не заявлено. На підстав викладеного, суд приходить до висновку, про відмову [PERSON] в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed