Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після померлої 06 лютого 2016 року матері [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,2925 га., кадастровий номер 1822084100:01:000:0381, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Житомирського району Житомирської області. В шестимісячний термін позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки доглядала за своєю сестрою [PERSON], інвалідом 2 групи та її чоловіком [PERSON], інвалідом 1 групи та мала скрутне матеріальне становище. Позивач підтримала позов з підстав зазначених в ньому. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Житомирського подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06 лютого 2016 року в с.Левків Житомирського району Житомирської області у віці 90 років померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №9 (а.с.5). Позивач [PERSON] є дочкою померлої та спадкоємицею за заповітом (ст.1235 ЦК України). Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу [PERSON] від 22 вересня 2017 року позивачу відмовлено у вчинення нотаріальної дії у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.12). Встановленим судом фактам відповідають спадкові правовідносини, які регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Позивач [PERSON], спадкоємець майна померлої [PERSON] за заповітом, своєчасно не прийняла спадщину через те, що доглядала за своєю сестрою [PERSON], інвалідом 2 групи та її чоловіком [PERSON], інвалідом 1 групи та мала скрутне матеріальне становище. За таких обставин, суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, тому є підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що представником відповідача визнано позовні вимоги [PERSON], що вбачається із письмової заяви представника [PERSON] сільської ради Житомирського району (а.с.24) і це визнання позову оформлено відповідною заявою до суду і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Отже, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved