Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 22 листопада 1987 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Борівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області. В шлюбі народилися діти, на час подачі заяви є одна неповнолітня дитина: син [PERSON] , [INFO] . З червня 2019 року почали виникати непорозуміння, причиною яких було зловживання чоловіком алкогольними напоями, вчинення домашнього насильства. На даний час спільне сімейне життя припинилося, так як не цікавляться життям один одного, немає спільного сімейного бюджету, відсутні спільні інтереси. Всі спроби примиритися приводили до сварок. Вважає, що примирення не можливе, так як втрачено почуття любові і поваги один до одного. Просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, судові витрати стягнути з відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, до суду подала заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Спір щодо місця проживання дитини відсутній. Судові витрати просить покласти на відповідача. Не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився по невідомій причині, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, не повідомив про причину неявки та не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони 22 листопада 1987 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Борівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис №19 (а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6) . Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи, що заявник наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом з`ясовано, що на протязі спільного життя між сторонами виникали непорозуміння, різні погляди на життя, позивач зберігати сім`ю не бажає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому враховуючи пояснення сторони, прізвище позивачу суд залишає « [PERSON] ».

Outcome: approved