Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у позивача грошові кошти у розмірі 10000 доларів США, які зобов'язався повернути до вересня 2012. Грошові кошти були передані відповідачу у момент підписання розписки, однак, до теперішнього часу свого зобов'язання відповідач не виконав. За офіційним курсом НБУ станом на 23.04.2014 10000 доларів США становить 115 128,50 грн. Тому сума позики згідно розписки складає 115 128,50 грн., 3% річних від суми боргу в розмірі, що складає 5401.45 грн., та пеня складає 15742,64 грн., а загальна сума боргу відповідача станом на 24.04.2014 становить 136272, 59 грн. Тому просила стягнути з відповідача 136272 гр. 59 коп. боргу . та судовий збір. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання, не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у позивача грошові кошти у розмірі 10000 дол. США, які зобов'язався повернути до вересня 2012. Грошові кошти у розмірі 10000 дол. США були передані відповідачу у момент підписання розписки. До теперішнього часу зобов'язання відповідач не виконав, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. У відповідності до вимог статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк повернення у розписки визначений вересень 2012. Станом на 23 квітня 2014 року суму позики в розмірі 10000 дол. США не повернуто. За офіційним курсом НБУ станом на 23.04.2014 10000 доларів США становить 115 128,50 грн. Крім основного боргу суд стягує 3% річних від суми боргу в розмірі, 5401.45 грн., та пені що складає 15742,64 грн. а всього 136 272 гр. 59 коп. Згідно вимог статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У разі порушення зобов'язання згідно вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved