Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 02 листопада 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Кіровограда, актовий запис № 890. В обґрунтування позову зазначила, що 02.11.2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Кіровограда, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 890 та 02 листопада 2002 року видано свідоцтво про одруження серії І-ОЛ № 055934. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначила, що протягом тривалого часу подружнє життя не викликало занепокоєння, однак останнім часом спільне життя з відповідачем не склалося, між ними перестало існувати взаєморозуміння, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння, у звязку з чим підґрунтя до порозуміння та відчуття любові один до одного втрачені. Вважає, що шлюб носить формальний характер та подальше його збереження чи примирення неможливі. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву за вх. № 25500 від 27.10.2017 року про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити. Строк на примирення просила не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву за вх. № 25499 від 27.10.2017 року про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, зазначив, що строк на примирення не потрібен. Враховуючи подані сторонами заяви, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 02 листопада 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Кіровограда, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 890 та 02.11.2002 року видано свідоцтво про одруження серії І-ОЛ № 055934, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила відсутність взаєморозуміння, протилежність поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, втрату підґрунтя до порозуміння та відчуття любові один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і зокрема, позивача, якою предявлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення як позивача, так і відповідача припинити шлюбні відносини, про що свідчать подані сторонами заяви, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітньої дитини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, а також враховуючи п. 2 прохальної частини позовної заяви, судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. залишити по фактично понесеним позивачем. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved