Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом (в подальшому уточнений в редакції від 14.09.2018р.) до [PERSON], третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Рубан С.С. про стягнення заборгованості по аліментах, зміну та припинення дії договору в частині сплати аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23.11.2007р. Придніпровським районним судом м. Черкаси винесено рішення про розірвання шлюбу між сторонами, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 12.02.2008 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. 06.07.2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист по справі №2-2574/2009 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з 26.03.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Даний виконавчий лист було передано на примусове виконання до органів державної виконавчої служби. Відповідач вказане судове рішення не виконував, аліменти не сплачував, а тому 14.12.2010 року головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме, - на 1/3 частини квартири [ADDRESS] Відповідач ухилявся від сплати аліментів, на виклики державного виконавця не реагував, що призвело до заборгованості станом на 2013 рік в сумі 30073грн. 72коп. Внаслідок цього, державний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у виїзді за кордон, про що постановлено ухвалу. Станом на 01.09.2016 року заборгованість по аліментах відповідача становила 64068грн. 45коп. та прийнято рішення про відкриття кримінального провадження щодо нього. Відповідач в цей час проживав за кордоном, і в»їхавши на територію України, дізнавшись про обмеження у праві виїзду за кордон, звернувся до позивача з проханням зняти таке обмеження та дозволити йому виїхати за кордон на роботу, пообіцявши сплатити заборгованість по аліментах. На підтвердження цього, частково сплатив борг в розмірі 30000грн. через органи ДВС та обіцяв усю заборгованість погасити до 20.01.2017 року. 04.10.2016 року між сторонами укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, що посвідчений приватним нотаріусом Рубан С.С. та зареєстрований у реєстрі за №2221, за яким відповідно до п.1 передбачено, що відповідач взяв на себе зобов»язання щомісяця не пізніше 20 числа добровільно, починаючи з січня 2017 року сплачувати на утримання дочки [PERSON] [INFO] аліменти в сумі 1000грн. до досягнення донькою повноліття та сплатити заборгованість по аліментах станом на 04.10.2016 року в сумі 34068грн. 45коп. до 20.01.2017 року. На виконання умов договору, з метою зняття обмеження відповідача у праві виїзду за кордон, 04.10.2016 року позивачем було подано до органів ДВС заяву про повернення виконавчого листа та закриття виконавчого провадження, про що 06.10.2016 року винесено постанову ДВС про скасування обмеження у праві виїзду за межі України та про повернення виконавчого документа стягувачеві. На даний час, відповідач жодної умови договору не виконав, заборгованість в сумі 34068грн. 45коп. не погасив, аліменти з моменту укладення договору жодного разу не сплатив. Заборгованість за 2016 рік становить 34068грн. 45коп. та за період часу з січня 2017 року по березень 2018 року по 1000грн. складає 15000грн., тобто на загальну суму боргу - 49068грн. 45коп. Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо виконання умов договору в частині утримання дитини, на що останній лише обіцяв всі умови виконати, але жодних дій не вчинив для цього. Приватний нотаріус Рубан С.С. відмовилась здійснити виконавчий напис нотаріуса, посилаючись на п.10 договору. Отже, позивач вважає істотним порушенням відповідачем умов договору, оскільки договір щодо утримання дитини та сплати заборгованості взагалі не виконаний. Посилаючись на ст.ст.180, 189 СК України, ст.ст. 526, 651 ЦК України, позивач просить суд, - стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментах на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 49068грн. 45коп.; змінити договір в частині сплати аліментів та припинити дію п.1 договору про участь у вихованні та утриманні дітей, що посвідчений приватним нотаріусом Рубан С.С. 04.10.2016 року за №2221; стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 25.05.2018 року прийнято та відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.10.2018 року закрите підготовче провадження по справі і призначено її до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 04.12.2018р. позовні вимоги в частині вимог про розірвання договору від 04.10.2016 року, що посвідчений приватним нотаріусом Рубан С.С. за реєстром №2221, залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомлено. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] повністю підтримала уточнені позовні вимоги в редакції від 14.09.2018р. та просила їх задовольнити. Зазначила, що до цього часу, відповідач заборгованість не погасив і з січня 2017 року взагалі аліменти на утримманея дочки не сплачує. Виконавчий лист знаходився у позивача і вона в 2018 році звернула його до примусового виконання. Судові витрати складаються із сплаченого позивачем при подачі позову судового збору в розмірі 704грн. 80коп. В судове засідання третя особа Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Рубан С.С. не з»явилась надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Письмові пояснення по суті позову подані не були. В судове засідання відповідач [PERSON] жодного разу не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Всі судові повістки, процесуальні документи направлялись відповідачеві за адресою, що вказана у позові і, яка відповідає даним інформації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 23.05.2018р., але повертались до суду з відміткою поштовокого відділення - хза закінченнім терміну зберігання. Крім того, відповідач викликався до суду шляхом публікування викликів через сайт судової влади. Відзив на позовну заяву не подано. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи відповідно до наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріли справи та докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення уточненого позову за таких підстав: встановлено, що рішенням від 23.11.2007р. (справа №2-4112/2007), постановленого Придніпровським районним судом м. Черкаси розірванно шлюб між сторонами по справі, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 12.02.2008 року (актовий запис №64, серія [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (актовий запис №46, серія [NUMBER]), яка проживає з позивачем, відповідно до даних довідки КП «Придніпровська СУБ» ЧМР від 22.02.2018р. та знаходиться на її повному утриманні. 06.07.2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист по справі №2-2574/2009 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з 26.03.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Даний виконавчий лист було передано на примусове виконання до органів державної виконавчої служби. 14.12.2010 року головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ за вказаним ВП винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме, - на 1/3 частини квартири [ADDRESS] що належить боржнику [PERSON] Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від грудня 2013 року (справа №712/15953/13ц) обмежено тимчасово право виїзду [PERSON] за кордон до погашення ним заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом №2-2574, що виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси. Відповідно до даних довідки державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 07.09.2016р. заборгованість по аліментам становила 64068грн. 45коп. Постановою державного виконавця від 06.10.2016 року скасовано обмеження у праві виїзду [PERSON] за кордон. Постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС від 06.10.2016 року за письмовою заявою стягувача від 04.10.2016р., виконавчий лист №2-2574 повернуто стягувачеві. Крім того, постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 17.04.2018 року відкрито виконавче провадження №56208578 щодо виконання виконавчого листа №2-2574, виданного Придніпровським райсудом м. Черкаси 06.07.2009 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO]. Також, під час розгляду справи судом встановлено, що 04.10.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про участь у вихованні та утриманні дітей, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Рубан С.С. (реєстр №2221). Відповідно до п.1 договору, батько [PERSON] зобов»язався щомісяця не пізніше 20 числа добровільно, починаючи з січня 2017 року, сплачувати на утримання доньки [PERSON] [PERSON] аліменти в сумі 1000грн. до досягнення донькою повноліття, та сплатити заборгованість по аліментах станом на 04.10.2016 року в сумі 34068грн. 45коп. до 20.01.2017 року. Як передбачено п.9 цього договору, сторони стверджують, що цей договір не має характеру удаваного правочину та відповідає дійсним намірам сторін. Кожна сторона зобов»язується виконувати обов»язки, покладені на неї цим договором та сприяти іншій стороні у виконанні її обов»язків. Сторона, що порушила зобов»язання за цим договором, повинна їх усунути, в разі невиконання умов даного договору, порушення зобов»язань або виникнення непорозумінь, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом (п.10 договору). Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України та Цивільним Кодексом України. Так, як передбачено статтею 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4)припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти - це обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім'ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як передбачено статтею 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов'язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629ЦК). Крім того, як передбачено ч.1 ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із нормами частин 1 та 2 статті 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За положеннями статті 652 ЦК, встановлюється, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов»язання. Зміст договору від 04.10.2016 року також не містить умов щодо зміни, розірвання чи припинення умов договору у певних випадках. Отже, при укладенні між сторонами 04.10.2016 року договору про участь у вихованні та утриманні дітей, відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду з умовами даного договору, шляхом його підписання, тим самим він погодився щодо умов про погашення заборгованості та сплату аліментів у строки та розмірі на утримання дочки до досягнення нею повноліття. Досліджені докази, дають суду підстави вважати, що укладення договору від 04.10.2016 року було пов»язане із необхідністю скасування рішення суду про обмеження боржника у праві виїзду за кордон та повернення виконавчого документу стягувачеві. Під час розгляду справи судом встановлено, що нотаріусом було відмовлено [PERSON] у здійсненні виконавчого напису нотаріуса, з посиланням на п.10 договору про те, що всі спори щодо виконання договору вирішуються в судовому порядку. При цьому, слід зазначити, що на час вирішення спору договір від 04.10.2016 року не визнано недійсним, чи розірваним. Також, при дослідженні тексту договору від 04.10.2016 року, він не містить умов щодо можливості стягнення аліментів у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі невиконання одним із батьків свого обов»язку за договором і не зазначено про роз»яснення сторонам змісту ч.2 ст. 189 СК України. Крім того, позивач визнала той факт, що заборгованість по аліментах, яка мала місце станом на 01.09.2016р. в розмірі 64068грн. 45коп., була частково погашена відповідачем в розмірі 30000грн. до укладення договору від 04.10.2016 року і дані обставини стали підставою для повернення виконавчого документу стягувачеві. В судовому засіданні не встановлено обставин щодо оспорення розміру заборгованості по аліментах. Відповідач не скористався правом надання до суду ні відзиву на позов, ні належних, допустимих та переконливих доказів в обгрунтування заперечень проти позову, відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 77-84 ЦПК України. Крім того, суд вважає за можливе вирішити спір за тим способом захисту, що обрано позивачем, та який не суперечить нормам законодавства, тобто шляхом припинення правовідношення в частині утримання дитини до її повноліття за п.1 договору від 04.10.2016 року та примусового виконання добровільно не виконаного обов'язку в частині стягнення заборгованості по аліментах за цим же договором. Так, встановлено, що відповідач істотно порушує умови договору від 04.10.2016р., зокрема, - в частині утримання дитини; ні заборгованість по аліментам, ні періодичні аліментні платежі не сплачує на утримання своєї дочки, що призвело до необхідності позивача звернутися повторно до органів ДВС щодо примусового виконання виконавчого документу №2-2574, виданного судом на виконання судового рішення. [PERSON] не повідомлено суду обставин щодо поважності причин невиконання ним договору. Крім того, між сторонами відсутня домовленість відносно внесення змін чи припинення правочину про сплату аліментів на дитину, а тому спір вирішується в судовому порядку. З»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги в редакції від 14.09.2018р. у спосіб, що обраний позивачем, підлягають до задоволення, а саме, - слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 49068грн. 45 коп., яка складається з боргу, що визначений договором від 04.10.2016р. в сумі 34068грн. 45коп. та боргу за період часу з січня 2017 року по березень 2018 року в сумі 15000грн. 00коп., з врахуванням того, що 17.04.2018р. за виконавчим листом №2-2574 Придніпровським відділом ДВС відкрито виконавче провадження. Крім того, необхідно, змінити договір в частині сплати аліментів та припинити дію п. 1 Договору про участь у вихованні та утриманні дітей, посвідчений Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Рубан С.С. 04 жовтня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 2221. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, а також жодним чином не порушує права та інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно з відповідача на користь позивача стягнути судовий збір в розмірі 704грн. 80коп., що був сплачений позивачем при подачі позову, відповідно до квитанції від 14.05.2018р. На підставі викладеного та,

Outcome: approved