Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 25.02.2002 року у Вільхуватській сільській раді с. Вільхуватка Велико-Бурлуцького району Харківської області, актовий запис № 3. У обґрунтування позову позивач посилається на те, що у 2002 році вони зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаєморозуміння, існують психологічна несумісність та різні погляди на життя, сімейні стосунки. Усе зазначене поступово призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Між зникло почуття кохання та взаємоповаги. Відповідач ніде не працює, матеріально сім'ю не забезпечує. Фактично їх шлюб розпався з червня 2016 року, з того часу вони припинили шлюбні стосунки та ніяких відносин між ними немає. Позивач зазначила, що шлюб з відповідачем носить формальний характер та розпався остаточно. Тому вона вирішила звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої позов підтримала повністю, просила розглядати справу без її участі. Також зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення та просила після розірвання шлюбу присвоїти їй дівоче прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис у зворотному поштовому повідомленні, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 25.02.2002 року у Вільхуватській сільській раді с. Вільхуватка Велико-Бурлуцького району Харківської області, про що зроблено актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 8 ст. 235 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, після розірвання шлюбу присвоїти прізвище позивачу «[PERSON]», прізвище відповідача залишити без змін.

Outcome: approved