Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. В поданій до суду заяві посилалася на те, що з 15.10.2013 року по 18.03.2016 року працювала в ПАТ «Полтавхіммаш» на посаді бухгалтера. В день звільнення відповідач не виплатив заробітну плату за лютий-березень 2016 року. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, порушенням її права позивач завдав їй значної моральної шкоди, на відшкодування якої позивач просить стягнути з відповідача на її користь 1000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Представник позивача [PERSON] просила заяву задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, а саме стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] та моральну шкоду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, оскільки позивачем не вірно проведений розрахунок робочих днів, тобто позивач була звільнена 18.03.2016 року, а остаточний розрахунок проведений 11.10.2016 року, що складає 206 календарних днів, а отже 140 робочих днів. У заяві позивач посилаєтьна на 142 робочих днів, що не відповідає дійсності. Таким чином згідно наданих заперечень середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача складає 21\~859, 60 грн. Щодо задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди заперечував, тому в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 15 жовтня 2013 року по 18 березня 2016 року працювала на посаді бухгалтера ПАТ «Полтавхіммаш», наказом № 27-к від 18 березня 2016 року звільнена з роботи 18 березня 2016 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено судом, відповідачем в день звільнення розрахунок з позивачем проведено не було, заробітна плата за роботу з лютого по березень 2016 року виплачена позивачу не була. Як вбачається з довідки № 188 від 13.12.2016 року, середньомісячна заробітна плата [PERSON] за січень-лютий 2016 року складає 3122,87 грн. Оскільки з позивачем повний розрахунок відповідачем проведено лише 11.10.2016 року , періодом затримки розрахунку при звільненні є період з 19 березня 2016 року (день наступний за днем звільнення) по 11 жовтня 2016 року день повного розрахунку заборгованості по заробітній платі, що складає 140 робочих днів. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд бере до уваги розрахунок, виконаний відповідачем відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, виходячи із розміру заробітної плати за два останні повні місяці роботи та кількості робочих днів. Оскільки інші дані щодо двох останніх повних місяців роботи позивача та нарахованого їй заробітку відсутні, суд обраховує розмір середнього заробітку позивача, виходячи з даних за січень-лютий 2016 року за розрахунком: заробітна плата за останні два повні місяці роботи 6\~245,74 грн./2 місяці = 3\~122,87 грн., кількість робочих днів за два останні місяці роботи 40 дн./20 днів (середньомісячне число робочих днів) середньоденна заробітна плата становить 3\~122,87 грн. (середньомісячна заробітна плата )/20 (середньомісячне число робочих днів) = 156,14 грн. середньоденна заробітна плата 156 грн. 14 коп., середньомісячна заробітна плата 3122 грн. 87 коп. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача [PERSON], яка становить 156,14 грн. (середньоденна заробітна плата) х 140 днів (робочі дні з дня звільнення по день фактичного розрахунку) = 21\~859,60 грн. Відповідно до протоколу річних загальних зборів акціонерів товариства від 20.10.2016 року за № 2/16 прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства та про зміну найменування Публічного акціонерного товариства «Полтавхіммаш» на Приватне акціонерне товариство «Полтавхіммаш». Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власником або уповноваженим ним органом моральна шкода відшкодовується працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд приходить до висновку що розмір моральної шкоди, який визначений позивачем відповідає моральним стражданням, які вона визнала у результаті неотримання заробітної плати та остаточного розрахунку при звільненні Ухвалою від 14 листопада 2016 року клопотання позивача про розстрочку сплати судового збору задоволено, а тому позивачу розстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1929,20 грн.

Outcome: partial