Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька у супроводі матері. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що з 13.03.2012 року вона народила дочку [PERSON], батьком якої є [PERSON]. На даний час вона офіційно працевлаштована в м. Поццуолі, Неаполь, Республіка Італія у звязку чим даною державою їй видано документи на постійне місце проживання, а також документи на право проживання для її дочки [PERSON]. Однак для виїзду з дитиною за межі України, обовязково потрібна згода відповідача, як батька дитини. Однак відповідач самоусунувся від участі у вихованні дитини та його місце знаходження на даний час невідоме, тому просить надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] за межі України до Республіки Італія в період з 30 серпня 2016 року по 01 вересня 2017 року, без згоди батька у супроводі матері. Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання на виклик через оголошення в пресі не зявився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ИД №154360. [PERSON] та [PERSON], [INFO] проживають [INFO] Муніципалітет Поццуолі Провінція Неаполь Республіки Італія, що підтверджується дозволами на проживання (пермессо) №110077733, №110077734, а також довідкою з місця проживання. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних \~чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається з нотаріально-посвідченої 23.09.2013 року заяви [PERSON], останній дає згоду на виїзд його дочки [PERSON] на постійне місце проживання до Республіки Італія у супроводі матері [PERSON] Згідно посвідченої 19.11.2014 року приватним нотаріусом [PERSON] заяви [PERSON], останній надає згоду на виїзд його дочки [PERSON] до Республіки Італія у супроводі матері [PERSON] в період з 20.11.2014 року по 20.11.2015 року. На даний час між сторонами не досягнуто згоди щодо виїзду дочки [PERSON], [INFO] за кордон разом з матірю [PERSON] Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена\~ можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією\~\~про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положення ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, \~визначають право дитини на відпочинок та охорону здоровя. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають \~право дитини залишати будь-яку країну, \~включаючи власну, \~і повертатися в свою країну. Відповідно до вимог ст. 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до \~вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» \~за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] за межі України до Республіки Італія в період з 30 серпня 2016 року по 01 вересня 2017 року, без згоди батька у супроводі матері [PERSON]. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved