Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 01 вересня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис №15. Від шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з чоловіком не склалося. Позивач дійшла висновку що шлюб носить формальний характер і просила його розірвати та стягувати на утримання дитини аліменти в розмірі по 680 гривень щомісячно. Необхідність такого розміру аліментів обґрунтовано тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини, а вона самостійно не може утримувати спільну дитину. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задоволити, підтримуючи їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, хоча судом був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, виходячи з чого суд вважає можливим здійснити заочний розгляд справи проти чого не заперечувала і позивач. Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. В судовому засіданні було встановлено, що 01 вересня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис №15,про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серії 1-МИ № 029067 виданий 01.09.2007 (а.с.4). Від шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження якої (а.с.5), батьками являються позивач і відповідач по справі. Дитина сторін проживає з позивачем, а відповідач і зареєстрований і проживає не із сімєю, а в іншому місці. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом також встановлено, що відповідач є батьком дитини, яка народилася від шлюбу, а саме [PERSON], [INFO], яка проживає в [INFO], разом із своєю матірю позивачкою по справі, що підтверджено довідкою виконкому Дівидівської сільської ради.. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сімї, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матірю, що він не здійснює і що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, який не приймає участі в утриманні дитини, аліментів на утримання своєї дитини. При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач ніде не працює і не має доходу, а тому розмір аліментів має бути визначено у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум з 1 січня для дітей віком до 6 років в сумі 1355 гривень, а від 6 до 18 років, в сумі 1689 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з цього та зважаючи на те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька і з урахуванням матеріального становища батьків суд знаходить, що таке, належне утримання можливе в розмірі який буде забезпечувати хоча б встановлений Законом прожитковий мінімум дитини сторін. Тобто суд визначає до стягнення із відповідача, аліменти в розмірі по 680 (шістсот вісімдесят) гривень щомісяця на утримання дочки [PERSON], [INFO]. На думку суду, саме така сума, буде забезпечувати, нарівні із часткою матері, утримання дитини сторін і забезпечувати її потреби, як сьогодні так і в найближчі роки. До того ж саме така сума є предметом розглядуваного позову Аліменти на утримання дитини суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 08 листопада 2016 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача, у звязку з тим, що дитина сторін проживає з матірю, яка до суду зверталась для захисту інтересів дитини, а будь-які інші грошові, а також аліментні обовязки у відповідача відсутні.

Outcome: approved