Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], у якому просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 149 від 16.01.2014 року про реєстрацію народження [PERSON], який народився [INFO] року, та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги умотивовані тим, що сторони поживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] року у них народився син [PERSON] В момент народження дитини [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який і був записаний батьком дитини. Однак позивач вважав, що він є батьком дитини, оскільки у цьому його запевнила відповідачка [PERSON], тому у листопаді 2015 року звернувся до Богунського районного суду міста Житомира з позовом про визнання його батьком дитини, та рішенням суду від 25.01.2016 року його визнано батьком дитини [PERSON], [INFO], а [PERSON] виключено із відомостей про батька із актового запису № 149 про народження [PERSON], [INFO], здійсненого 16.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, змінено в актовому записі № 149 прізвище дитини з «[INFO]» на «[INFO]». Однак, за час спільного проживання у позивача виникли сумніви щодо того, що він є біологічним батьком дитини. Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення доказів, у якій він просить провести генетоскопічне дослідження аналізів ДНК на встановлення біологічного батьківства [PERSON], [INFO] відносно [PERSON], [INFO], проведення якої доручити ТОВ «Мама Папа», що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 73. Ухвалою суду від 11.06.2018 року заяву [PERSON] про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення запису про батьківство із актового запису про народження дитини задоволено, призначено у справі судово-медичну експертизу генетичної ідентифікації, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення експертизи поставлено питання, чи є [PERSON], [INFO], біологічним батьком [PERSON], [INFO], оплату за проведення експертизи покладено на позивача [PERSON]. 01.10.2018 року до суду надійшов висновок судового експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Петрук Я.Л. № 545 від 14.09.2018 року, складений на виконання ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 11.06.2018 року. 05.12.2018 року представником позивача [PERSON] подано до суду заяву про попередній розрахунок судових витрат, у якій вказано, що позивачем також понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 5000,00 грн. Відповідач [PERSON] відзив не подавала, позовні вимоги визнала в повному обсязі шляхом подання відповідної письмової заяви суду. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що не заперечувалось відповідачем, та підтверджено доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. За змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідач позов визнала, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.01.2016 року визнано батьком дитини [PERSON], [INFO], [PERSON], виключено [PERSON] із відомостей про батька із актового запису № 149 про народження [PERSON], [INFO], виданого 16.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, включено [PERSON] в відомості про батька в актовий запис № 149 про народження [PERSON], [INFO], виданого 16.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, змінено в актовому записі № 149 про народження [PERSON], [INFO], виданого 16.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області прізвище з «[INFO]» на «[INFO]». Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року, № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати; батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про спорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Згідно висновку судового експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичний центр МВС України Петрук Я.Л. № 545 від 14.09.2018 року, батьківство [PERSON] відносно [PERSON], [INFO] року, виключається (а.с. 57-72). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Зважаючи на те, що позивач [PERSON] записаний батьком дитини - [PERSON], [INFO], однак відсутність кровного споріднення між ним та дитиною підтверджена висновком експерта, відповідачка позов визнала, про те, що на час реєстрації батьківства позивач знав про вказані обставини, судом не встановлено, підстав для обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання відповідачкою суд не має, тому визнання останньою позову не суперечить обставинам справи та закону, що дає суду підстави для задоволення позову, а відомості про позивача, як батька дитини відповідачки, підлягають виключенню з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] Щодо вимоги про стягнення з позивача судових витрат по оплаті витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 2 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним. Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов'язані з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Встановлено, що 24.04.2018 року між [PERSON] та адвокатом - Адвокатське бюро «Павла Удода» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги. На підтвердження повноважень адвоката надано копію ордеру серії [NUMBER] від 11.06.2018 року. Пунктом 2.2 договору про надання правничої (правової) допомоги встановлено, що розмір гонорару та порядок оплати праці адвоката визначається додатками до цього договору, які є невід'ємними частинами договору. Копії додатків до договору, які є його невід'ємними частинами, на які міститься посилання у п. 2.2 договору про надання правничої допомоги, суду не надано. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Однак, позивачем суду не надано належних доказів, якими підтверджується вартість робіт за договором про надання правової допомоги та не надано доказів на підтвердження оплати позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., а саме не надано копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копій розрахункових документів (квитанції, тощо) та копії акту виконаних робіт, тому вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними доказами понесення витрат на правову допомогу. Разом з тим, згідно з рахунком до висновку експерта від 14.09.2018 року № Е 545, позивачем понесені судові витрати на проведення експертизи у сумі 7614,00 грн., які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та заяви про забезпечення доказів, та у зв'язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та заяви про забезпечення доказів. На підставі викладеного, 136 СК України, ст.ст. 6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: partial