Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому зазначила, що відповідач є її батьком. Її батьки не проживають разом вже два роки, їх шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу батьками позивач проживає разом із матір'ю та перебуває на її повному утриманні, батько проживає окремо від них. З 01.09.2017 позивач навчається у Запорізькому національному технічному університеті, інституту управління та права, факультет Управління фізичною культурою та спортом на денній формі навчання. Навчання в університеті вимагає немалих матеріальних витрат, які полягають у оплаті освітніх послуг, купівлі підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем навчання. Відповідач добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу на її утримання. Грошових збережень та інших джерел доходу позивач не має, її мати по мірі своїх можливостей надає їй кошти на утримання, але їх недостатньо для повноцінного забезпечення її життєдіяльності. У зв'язку із цим позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, починаючи з дня подання в суд цієї заяви до досягнення нею 23 річного віку або до припинення навчання. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданим 14.06.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану Пологівського району Запорізької області. Відповідно до довідки Запорізького національного технічного університету, інституту управління та права від 20.09.2018 №76, [PERSON] є студенткою 2 курсу денної контрактної форми навчання спеціальності 227 Фізична терапія, ерготерапія факультету Управління фізичною культурою та спортом Запорізького технічного університету IV рівня акредитації; стипендію не отримує; термін навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» згідно навчального плану складає 4 роки з 01.09.2017 до 30.06.2021; термін навчання на 3 семестрі 2 курсу згідно навчального плану та навчального графіку з 03.09.2018 до 06.01.2019. Згідно додаткової угоди №1 до договору №227-1/466 про надання освітніх послуг між Запорізьким національним технічним університетом та фізичною особою від 31.08.2017, укладеного між Запорізьким національним технічним університетом в особі ректора університету [PERSON] (далі - Виконавець) та [PERSON] (далі - замовник) для [PERSON] (далі - одержувач), вартість навчання по роках (грн. за рік навчання становить: 2-й навчальний рік - 9434грн., 3-й навчальний рік - 10070грн., 4-й навчальний рік - 10600грн. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON], який є її батьком, позов визнав і не заперечує проти його задоволення, то суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в змозі сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої доньки [PERSON] на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, тому з нього на користь доньки [PERSON] підлягають стягненню аліменти у вказаному розмірі. Крім того, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704,8грн., оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved