Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 5 січня 2006 року, виданого Придніпровським райвиконкомом у м. Черкаси, сторонам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою [ADDRESS]. Розмір частки кожного із співвласників у праві власності на майно складає 1/3, частину, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30 січня 2006 року. Особовий рахунок для оплати житлово - комунальних послуг зареєстрований на позивача. (Особовий рахунок [NUMBER]). Відповідно до вимог законодавства позивач та відповідач [PERSON] добросовісно оплачують комунальні послуги, вживають заходи по утриманню майна, однак відповідач [PERSON] не бажає нести витрат по обслуговуванню майна, не надає кошти дня оплати комунальних послуг відповідно до розміру своєї частки у праві спільної часткової власності на квартиру та уникає укладенню будь - яких домовленостей про порядок оплати втрат на утримання майна. Позивач отримує незначну пенсію, доходів для покриття видатків майже не вистачає, необхідність оплачувати житло - комунальні послуги за [PERSON] створює для позивача додаткове матеріальне навантаження. Ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином, позивач вважає, що відмова відповідача [PERSON] спільно з іншими співвласниками нести тягар матеріальних витрат по утриманню та обслуговуванню їх спільної квартири такою, що прямо суперечить вимогам закону. Враховуючи недобросовісність [PERSON] в частині виконання спільних обов'язків по утриманню майна, позивач вважає достатнім та дієвим засобом захисту її прав, є саме встановлення порядку володіння та користування спільним майном, відповідно до її частки у праві спільної часткової власності, та в подальшому самостійно сплачувати комунальні послуги, використовуючи окремий особовий рахунок зареєстрований на її ім'я. Частина 3 статті 358 ЦК У країни передбачає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності Вказана квартира складається з двох кімнат житловою площею 29,1 квадратні метри, у тому числі: одна кімната - 12.1 квадратні метра, друга кімната - 17,0 квадратні метри, кухні площею - 8,7 квадратні метри, ванної кімнати площею - 2,6 квадратні метри, вбиральні - 1,0 квадратні метри, коридору - 8,4 квадратні метри (квартира обладнана лоджією - 3,8 квадратні метри). Загальна площа квартири складає - 51,7 квадратні метри. Враховуючи, що частка кожного з співвласників спірної квартири становить 1/3, розмір долі кожного в житловій площі квартири становить 29,1 квадратні метри : 3 = 9,7 кв.м. Як вбачається з технічного паспорту , в квартирі наявна окрема кімната житловою площею 12,1 квадратні метри, розмір площі якої максимально відповідає розміру частки позивача у праві спільної часткової власності на квартиру (9,7 квадратні метри) та яка може бути надана їй у володіння та користування. З іншого боку, друга окрема кімната житловою площею 17,0 кв.м. може бути видалена для спільного володіння і користування відповідачів , тим більше, що останні є родичами першого ступеня споріднення (батько та син). Підсобні приміщення, а саме коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню та лоджію позивач просить залишити в спільному користуванні. Вважає, що запропонований варіант користування квартирою максимально повно відповідає інтересам усіх співвласників, надасть можливість кожному вживати достатніх заходів по обслуговуванню своєї частки у праві спільної часткової власності (сплачувати рахунки за житлово - комунальні послуги). Зважаючи на те, що відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільною судочинства справи про захист порушених прав, що виникають із житлових відносин та виконуючи вимоги ст. 114 ЦПК України, якою передбачено, що позови з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність) . В зв»язку з цим просить постановити рішення, яким визначити порядок володіння та користування квартирою № 87 в будинку М» 49 по вул. Гагаріна в м Черкаси, згідно якого виділити в користування [PERSON] окрему кімнату житловою площею 12,1 кв.м., а [PERSON] та [PERSON] виділити в користування окрему кімнату житловою площею 17,0 кв.м.; підсобні приміщення; коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню та лоджію залишити в спільному користуванні сторін по справі. Судові витрати розподілити відповідно до законодавства. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, з підстав, вказаних в позовній заяві та просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов визнав, не заперечував проти його задоволення та пояснив, що син [PERSON] в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, участі в поточному ремонті квартири не приймає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що його довірителю належить 13 частина спірної квартири. На запропонований позивачкою порядок користування квартирою він не погоджується, так як виділивши позивачу в користування кімнату площею 12,1 кв., вказана площа не буде відповідати її долі в майні, а також буде порушено права відповідачів, вони змушені будуть користуватися кімнатою меншою, ніж їм належить в частках. Доказів того, що [PERSON] користується належною йому часткою квартири, оплачує комунальні послуги, проводить поточний ремонт житлового приміщення , у нього немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав . В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 5 січня 2006 року, виданого Придніпровським райвиконкомом у м. Черкаси, сторонам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Розмір частки кожного із співвласників у праві власності на майно складає 1/3, частину, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30 січня 2006 року. Особовий рахунок для оплати житлово - комунальних послуг зареєстрований на позивача [PERSON] - [NUMBER]. Позивач та відповідач [PERSON] регулярно проводять оплату комунальних послуг, вживають заходи по утриманню майна, що підтверджується квитанціями про оплату. Відповідач [PERSON] не бажає нести витрат по обслуговуванню майна, не надає кошти дня оплати комунальних послуг відповідно до розміру своєї частки у праві спільної часткової власності на квартиру та уникає укладенню будь - яких домовленостей про порядок оплати витрат на утримання майна. Позивач є пенсіонеркою, розмір пенсії мінімальний і вона змушена проводити оплату утримання житла і за [PERSON] Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб. Даним правом користуються позивач та відповідач [PERSON] Згідно ст. 166 ЖК України договір найму житлового приміщення в будинку ( квартирі) , що належить громадянинові на праві приватної власності , може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім»ї . Поскільки в добровільному порядку сторони не досягли згоди щодо визначення порядку користування житловим приміщенням, суд вважає, що такий порядок слід встановити в суді. Ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином, суд вважає, що відмова відповідача [PERSON] спільно з іншими співвласниками нести відповідальність по матеріальних витратах по утриманню та обслуговуванню їх спільної квартири такою, що прямо суперечить вимогам закону. Частина 3 статті 358 ЦК У країни передбачає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно технічного паспорта вказана квартира складається з двох кімнат житловою площею 29,1 кв.м., у тому числі: одна кімната - 12,1 кв.м., друга кімната - 17,0 кв.м., кухні площею - 8,7 кв.м., ванної кімнати площею - 2,6 кв.м., вбиральні - 1,0 кв., коридору - 8,4 кв.м., обладнана лоджією площею 3,8 кв.м.. Загальна площа квартири складає - 51,7 кв.м. Враховуючи, що частка кожного з співвласників спірної квартири становить 1/3 частину , розмір долі кожного в житловій площі квартири становить 9,7 кв.м. ( 29,1 квадратні метри : 3 особи = 9,7 кв.м.) Як вбачається з технічного паспорту , в квартирі наявна окрема кімната житловою площею 12,1 квадратні метри, розмір площі якої максимально відповідає розміру частки позивача у праві спільної часткової власності на квартиру (9,7 квадратні метри) та яка може бути надана їй у володіння та користування. Друга окрема кімната житловою площею 17,0 кв.м. може бути виділена для спільного володіння і користування відповідачів ( останні є родичами першого ступеня споріднення -батько та син). Підсобні приміщення, а саме коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню та лоджію слід залишити в спільному користуванні. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною або спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Суд вважає, що запропонований позивачем варіант користування квартирою максимально повно відповідає інтересам всіх співвласників, надасть можливість кожному вживати достатніх заходів по обслуговуванню своєї частки у праві спільної часткової власності (сплачувати рахунки за житлово - комунальні послуги). Доводи представника відповідача [PERSON] проти позову, суд вважає не спроможними, так як [PERSON] навіть не користується належною йому частиною квартири , доказів того, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перешкоджають йому користуватися житлом , суду не надано. Тому позов слід задовольнити. На підставі ст..88 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача слід стягнути судові витрати - судовий збір, оплачений по квитнації №17370779 від 30 вересня 2014 року на суму 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved