Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання державної реєстрації недійсною, зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона згідно з договором купівлі-продажу будинку являється співвласником будинку за адресою [ADDRESS]. Суміжним землевласником є відповідач [PERSON], якому належить будинок та земельна ділянка за адресою [ADDRESS] Останній на підставі Свідоцтва про право на спадщину є власником присадибної земельної ділянки згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку [NUMBER] віл 17 березня 1997 р. який був виданий його спадкодавцю, [PERSON].Земельна ділянка відповідача та земельна ділянка за адресою [ADDRESS], яка перебуває в її користуванні, через рельєф місцевості розміщені на різних рівнях та розділені між собою природним схилом довжиною приблизно 1.5 м. та перепадом висот приблизно 1.5 м., який не підлягав приватизації з врахуванням неможливості використання за цільовим призначенням. Наскільки їй відомо, що акт про право власності па земельну ділянку спадкодавцю відповідача видавався без складання технічної документації з землеустрою (згідно з кадастровим планом) і не містив точного опису меж. Тому площа та конфігурація земельної ділянки в акті не відповідала площі та конфігурації земельної ділянки, яка фактично перебувала у власності спадкодавця відповідача, внаслідок чого межу земельної ділянки відповідно до акту на право власності встановити неможливо. Зазначені обставини підтверджені актом обстеження межі між суміжними ділянками за адресами [ADDRESS], [ADDRESS] від 21 вересня 2013 р. В акті, зокрема, зазначається, що суміжні земельні ділянки розділені значним перепадом рельєф) понад 1 м. з крутим природним схилом, похибка відхилення відстані від будинку [PERSON] до межі на місцевості та на державному акті становила близько 2 м. Також вказує на те, що того, згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 17 березня 1997 р. земельна ділянка відповідача навіть не межувала з земельною ділянкою, яка перебуває в її користуванні, оскільки межова споруда природний схил приблизно 1.5 м. на 1.5 м.. зазначена в акті як «земля міськвиконкому». Висновок про те. що схил не підлягав приватизації, містяться і в акті обстеження ділянок від 21 травня 2015 р.. зокрема зазначено, що схил не підлягав приватизації через те, що схил не є земельною ділянкою, яку можна використовувати з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будинку.Як стало їй відомо, що відповідачу в 2014 році була виготовлена технічна документація з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж, яка не затверджувалася рішенням Новгород-Сіверської міської ради. При цьому згідно з виготовленою в 2014 р. технічною документацією з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж схил, який не підлягав приватизації і зазначався на державному акті про право власності на земельну ділянку [NUMBER] віл 17 березня 1997 р. як «землі міськвиконкому», чомусь був включений до складу земельної ділянки відповідача. Про це вона дізналася в травні 2015 p. після того, як побачила, що за її відсутності відповідач виконав роботи по зрізанню ґрунту зрізав схил, на місці зняття ґрунту встановив паркан з металевої сітки-рабиці. При цьому пояснив, що зріз ґрунту він зробив з врахуванням межі, яка була визначна згідно з виготовленої йому технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж. Хоча наслідком включення до земельної ділянки відповідача схилу є виникнення спільної межі ділянок за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS], в порушення вимог ст. 198 Земельного кодексу України при здійсненні кадастрової зйомки межа з нею не погоджувалася (ані організація, яка виконувала кадастрову зйомку та виготовляла кадастровий план, ані відповідач не запропонували їй погодити межу). Таким чином, відповідач отримав у власність межову споруду схил, який не передавався йому у власність в встановленому порядку, і вдався до його зрізання, яке вже призводить до ерозійних явищ та може призвести до розмивання земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні, та до руйнування стін належного їй на праві власності гаражу, який знаходиться біля схилу. В зв'язку з чим просила суд визнати недійсною (скасувати) державну реєстрацію земельної ділянки за адресою [ADDRESS], кадастровий мер [NUMBER]та зобов'язати [PERSON] знести сітку-рабицю, встановлену по межі зрізаного ним схилу на межі земельних ділянок за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] та укріпити зрізаний схил, або виконати ці роботи за рахунок [PERSON]. Під час судового розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги та просила суд зобов'язати [PERSON] знести сітку-рабицю, встановлену ним по межі зрізаного ним схилу на межі земельних ділянок за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] та виконати наступні роботи по укріпленню схилу: - розробити ґрунт з кріпленням у траншеях шириною до 2 м., глибиною до 2 м (шифр номер позиції нормативу Е1 -162-3) 100 м. куб.; - виконати кріплення інвентарними щитами стінок траншей шириною до 2 м. (шифр номер позиції нормативу Е1 -171-1): 1 00 м. кв.; - улаштувати бетонні підпірні стіни (шифр помер позиції нормативу Е6 - 13-1) - 10 м. куб.; - армувати мурування стін (шифр номер позиції норматив) Е8 -12-1) або виконати ці роботи за рахунок [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивача адвокат Костюченко В.К. в судовому засіданні також наполягав на задоволенні позовних вимог позивача, вважаючи їх обґрунтованими. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що дійсно з позивачем тривалий час існують неприязнені відносини з приводу непорозуміння в межах земельної ділянки, приватизація відбулася згідно чинного законодавства, ніяких меж він не захвачував, більш того ним було приватизовано меншу земельну ділянку ніж зазначено в документах, натомість відповідач, у порушення всіх норм збудувала гараж на межі схилу та намагається, всілякими способами змусити його відступити від встановленої межі, знищивши при цьому межові споруди. В судовому засіданні представник відповідача адвокат [PERSON] зазначив, що позовні вимоги позивача є незаконними та задоволенню не підлягають. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, правовстановлюючі документи на земельну ділянку в позивача відсутні, договір оренди з нею не укладався, при будівництві гаражу, дозвіл на будівництво якого в неї є, відбувся з значним відхиленням від проекту. Заслухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником будинку за адресою [ADDRESS], згідно з договором купівлі-продажу будинку від 13 вересня 1995 року, що знаходиться на земельній ділянці площею 910 кв.м. Рішенням суду від 11 травня 1990 року між власниками вищезазначеного будинку встановлювався порядок користування земельною ділянкою на якій розташований будинок за адресою [ADDRESS]. Правовстановлюючі документи на частину земельної ділянки на якій знаходиться частина будинку позивача [PERSON] відсутні. Суміжним землевласником є відповідач [PERSON], якому належить будинок та земельна ділянка площею 0,08 га за адресою [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, (актів комісійного обстеження та огляду земельних ділянок, висновки яких різняться між собою) встановлення фактичних обставин даної справи, Суд приходить до висновку, що між сторонами фактично існує спір щодо порядку користування спірною частиною межової споруди, а саме схилу, про свідчать численні перевірки, які начебто встановлюють порушення з обох сторін. Позивач [PERSON] порушивши план забудови, збудувала гараж вийшовши за межі земельної ділянки, в подальшому укріпивши гараж бетонними укріпленнями, в свою чергу відповідач [PERSON] шляхом відновлення меж здійснював роботи по зрізанню схилу в межах своєї земельної ділянки. Оскільки, врегулювання даного межового спору та відповідно встановлення межових споруд та зобов'язання проводити відповідні технічні роботи у виді інженерних робіт можливе тільки після проведення судової будівельно-земельної експертизи, а сторони по справі будь яких вимог, щодо цього питання в суді не заявляли та не використали це право на пропозицію Суду про її призначення та проведення, тому суд відповідно до ст. 11 ЦПК України діє в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих Суду доказів . Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч.3 ст.158 цього Закону Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Під час судового розгляду справи сторонами не надано жодного доказу щодо незаконних дій як з одної сторони так і з іншої, які перешкоджають їм вільно використовувати свою земельну ділянку та розпоряджатися нею та вчиняти дії щодо встановлення (відновлення) забору на своїй земельній ділянці. Згідно Актів проведених численних комісійних оглядів та обстеження даних земельних ділянок представниками Новгород-Сіверської міської ради вбачається, що висновки яких є протиречивими, існує спір, який вирішити судом без проведення судової будівельно-земельної експертизи не можливо. Щодо незаконності виготовленні технічної документації із землеустрою по встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд відповідачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] в адміністративних межах Новгород-Сіверської міської ради , позивачем суду таких доказів не надано, а з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається технічна документація виготовлена з дотриманням всіх норм чинного законодавства, тому визнавати її недійсною та в подальшому скасовувати її реєстрацію підстав для цього немає. Формальні доводи позивача, що вона не погоджувала меж земельної ділянки та на відсутність її підпису в Акті відновлення та погодження меж на увагу суду не заслуговує, оскільки вона не являється власником суміжної земельної ділянки. Доказів того, що позивач користується земельною ділянкою, яка надана їй як землекористувачу у розмірах, що межує з земельною ділянкою відповідача , нею суду також не надано. Аналізуючи в сукупності вище викладене суд остаточно приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі у зв'язку з недоведеністю заявлених позовних вимог. Виходячи з вище викладеного та

Outcome: dismissed