Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 04 березня 2000 року по 20 грудня 2001 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею. На даний час донька є повнолітньою, але продовжує навчання в Державному навчальному закладі «Сумський центр професійно-технічної освіти харчових технологій, торгівлі та ресторанного сервісу» на денній формі навчання, та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Посилаючись на зазначене, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі Ѕ частини його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14 вересня 2018 року і до досягнення дитиною 23 років за умови продовження її навчання. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2018 року позов залишено без руху, та позивачу запропоновано у строк не більше 10 днів з дня вручення ухвали усунути вказані недоліки. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 жовтня 2018 року відкрито провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання 10 грудня 2018 року о 10 год. 00 хв. 26 жовтня 2018 року у звязку з помилковим призначенням справи на день, коли суддя Сидоренко А.П. перебуває у відпустці, справу переназначено на 11 грудня 2018 року об 11 год. 00 хв. 30 жовтня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача [PERSON], в якому він зазначає, що позовні вимоги не визнає, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що утримання батьками повнолітньої дитини під час навчання відбувається у разі потреби матеріальної допомоги. Жодних доказів про таку потребу його повнолітньої доньки при навчанні позивачем не надано. Більш того, вказаний позивачем державний навчальний заклад виплачує своїм учням стипендію. Крім того вимоги статті 199 СК України визначають, що таку матеріальну допомогу повнолітнім дітям під час навчання батьки надають за умови можливості надавати таку матеріальну допомогу. Оскільки він є інвалідом 3-ї групи і джерелом його доходу є лише мізерна пенсія за інвалідністю, то такої матеріальної можливості він не має. Крім того, вважає неможливим стягнення з нього аліментів на навчання у розмірі Ѕ частини його доходу. Посилаючись на зазначене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 грудня 2018 року до участі у зазначеній справі в якості третьої особи залучено [PERSON], [INFO], у звязку з необхідністю направлення третій особі копії позовної заяви розгляд справи відкладено на 01 лютого 2019 року о 13 год. 00 хв. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов, просить суд у позові відмовити. Третя особа [PERSON]Ю в судовому засіданні пояснила, що потребує матеріальної підтримки з боку батька, оскільки потрібні кошти на лікування, проїзд, харчування. Пояснила, що навчається на бюджетній основі, але стипендію не отримує через низький рівень оцінок. Намагалася знайти роботу, але поки що безрезультатно. Просить суд задовольнити позовну заяву [PERSON] Відповідач в судове засідання не зявився про день та час розгляду справи сповіщений судом належним чином. Суд, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 04 березня 2000 року, який було розірвано 20 грудня 2001 року (а.с. 25, 27). Від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження на а.с. 26. На даний час дочка сторін навчається в Державному навчальному закладі «Сумський центр професійно-технічної освіти харчових технологій, торгівлі та ресторанного сервісу» ІІ-ІІІ атестаційного рівня за професією «кухар, кондитер», група АК-35 з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року. Форма навчання денна, що підтверджується довідкою на а.с. 22. Дочка сторін [PERSON] проживає разом з позивачем і потребує матеріальної допомоги в звязку з навчанням (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1\~ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. За розясненнями, наведеними у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від\~15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд не може погодитися з доводами відповідача щодо відсутності потреби дочки сторін у матеріальній допомозі, оскільки відповідно до довідки Державного навчального закладу «Сумський центр професійно-технічної освіти харчових технологій, торгівлі та ресторанного сервісу» [PERSON] стипендія не призначалась. Відповідачем не надано доказів, які б вказували на наявність самостійного доходу повнолітньої дочки сторін, або інші обставини її задовільного матеріального стану. Відповідач є інвалідом ІІІ групи загальне захворювання, не працює, отримує пенсію по інвалідності, має змогу працевлаштуватися, проте на обліку в центрі зайнятості не перебуває, а тому він взмозі надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. Визначаючи розмір аліментів на утримання дочки, суд враховує незадовільний стан здоровя відповідача, розмір отриманої ним пенсії, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки з дня подачі позову до суду в розмірі 1/6 частини його доходу, щомісячно на період навчання до досягнення дочкою 23 років. В той же час, оскільки спільна дочка сторін досягла повноліття, у відповідності до ч. 1 ст. 6 СК України вона втратила правовий статус дитини, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визначення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову та, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн.40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial