Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи його наступним: 10.01.2020 вона звернулася до виконавчого комітету Черкаської міської ради із запитом про надання публічної інформації про наявність на території м. Черкаси вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач не надав відповідь на запит на отримання інформації, а натомість, їй рекомендовано для пошуку вільної земельної ділянки використовувати Інтернет-ресурс публічної кадастрової карти України. Додатково повідомлено, що у виконавчому комітеті Черкаської міської ради відсутня інформація щодо правового статусу земельних ділянок. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі № 580/329/20 її позов до виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії виконавчого комітету Черкаської міської ради та Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради щодо ненадання [PERSON] повної інформації на запит від 10.01.2020; зобов`язано виконавчий комітет Черкаської міської ради та Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради надати [PERSON] повну інформацію, що запитувалася згідно із запитом на отримання публічної інформації від 10.01.2020 про наявність на території міста Черкаси вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Постановою Шостого Апеляційного адміністративного суду від 29.05.2020 рішення першої інстанції залишено без змін. Вказала, що протиправними діями виконавчого комітету Черкаської міської ради та Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради їй була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій. Порушення її прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у неї негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій. Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у неї негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Зазначила, що їй довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Їй притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду її запиту порушило її законні права, сприймалося нею як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено її стан душевної рівноваги, для відновлення якого їй доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Крім того, їй доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на її фізичному та моральному стані, через що вона не встигала закінчити як повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота цих переживань посилюється тим, що в неї загострене почуття справедливості. Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідачів, були порушені її нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким вона змушена додатково пояснювати чому стала менш привітною, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам. Відмітила, що факт незаконної бездіяльності державного органу підтверджений рішенням суду і не підлягає доведенню. Моральну шкоду вона оцінює в розмірі по 28338 грн. з кожного відповідача. Розрахунок моральної шкоди здійснює наступним чином: за кожен місяць порушеного права на соціальний захист вона оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, на момент звернення до суду у січні місяці 2020 року для працездатних осіб - 4723 грн. Відповідачі повинні були надати інформацію в січні 2020 року, станом на червень 2020 року доступу до публічної інформації не надано. Таким чином, з січня 2020 по червень 2020 минуло 6 місяців. 6 місяців * 4723 грн. = 28338 грн. Просить стягнути з виконавчого комітету Черкаської міської ради моральну шкоду в сумі 28338 грн.; стягнути з Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради моральну шкоду в сумі 28338 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.09.2020 об`єднано в одне провадження під номером №712/6030/20, провадження № 2/712/1743/20, цивільні справи: №712/6030/20 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди та №712/6052/20 за позовом [PERSON] до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди. Призначено справу до підготовчого судового засідання. Представником відповідачів Чернявським А.Л. 05.11.2020 до суду скеровані письмові пояснення, в яких представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необгрунтованістю та недоведеністю, посилаючись на те, що позовна заява [PERSON] не містить будь-яких доказів - фактичних даних, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обгрунтовують позовні вимоги про те, що позивачу діями виконавчого комітету ЧМР було завдано моральну шкоду, та інших обставин, які містять інформацію щодо предмета доказування та які мають значення до вирішення справи. Позивачем не було додано до суду жодного доказу, які б підтверджували, що їй дійсно заподіяна моральна шкода; моральна шкода заподіяна їй саме внаслідок дій чи бездіяльності виконавчого комітету ЧМР; розмір заподіяної моральної шкоди відповідає сумі, яку позивач просила стягнути на її користь з виконавчого комітету ЧМР. Також позивачка не надала достатніх, достовірних та належних доказів заподіяння їй душевних страждань. При цьому в якості підстави вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачем визначено «витрати творчої енергії та сил», «особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності», «психологічний дискомфорт», «необхідність дисциплінувати себе» тощо, що не охоплюється загальнолюдським розумінням страждань, а тому визначені позивачем обставини не можуть виступати в якості підстав для покладення на виконавчий комітет Черкаської міської ради та Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради відповідальності за заподіяння моральної шкоди. Таким чином, позивачем не надано жодних допустимих, належних та достовірних доказів, що діями виконавчого комітету Черкаської міської ради їй була заподіяна моральна шкода у певному розмірі, виходячи з чого позовні вимоги [PERSON] слід вважати необґрунтованими, а підстави позову - надуманими. Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.11.2020 [PERSON] звільнено з посади судді, у зв`язку з відставкою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Троян Т.Є. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.12.2020 цивільну справу прийнято до провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.01.2021 закрито підготовче засідання, призначений судовий розгляд справи по суті. Позивач в судовезасідання не з`явилася, скеруваладо судузаяву про розглядсправи без їїучасті, позовпідтримала в повномуобсязі. Представник відповідачів Чернявський А.Л. в судовому засіданні заперечував протии задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у поясненнях. Наголошував, що [PERSON] подані аналогічні позови в різних областях України (Запорізька, Рівненська, Кіровоградська, Хмельницька, Херсонська, Полтавська, Тернопільська тощо) стосовно визнання дій органів місцевого самоврядування при розгляді інформаційних запитів [PERSON] неправомірними. Вказані справи розглядаються в інших судах в порядку адміністративного судочинства. Тому є незрозумілим та не доведеним, яким чином позивач відокремлює завдану моральну шкоду від інших аналогічних справ та оцінює глибину душевних хвилювань внаслідок саме бездіяльності виконавчого комітету Черкаської міської ради та Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, якщо до інших виконавчих органів місцевого самоврядування вона позивається стосовно тієї ж бездіяльності, а отже, відчуває аналогічні душевні хвилювання. Вислухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, судом встановлені наступні обставини та відповідні висновки. Згідно ч.2 ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Закон України «Про інформацію» визначає, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Статтею 1 Закону України «Про інформацію» визначено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Судом встановлено, що [PERSON] 10.01.2020 звернулася до виконавчого комітету Черкаської міської ради із запитом про надання публічної інформації, в якому просила надати інформацію про наявність на території міста Черкаси вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель та споруд. Вказаний запит був переданий для розгляду до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради. Листом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради позивача повідомлено про відсутність реєстру вільних земельних ділянок. Рекомендовано [PERSON] для пошуку вільної земельної ділянки використовувати Інтернет-ресурс публічної кадастрової карти України. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 визнано протиправними дії виконавчого комітету Черкаської міської ради та департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради щодо ненадання [PERSON] повної інформації на запит від 10.01.2020; зобов`язано виконавчий комітет Черкаської міської ради та департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради надати [PERSON] повну інформацію, що запитувалась згідно із запитом на отримання публічної інформації від 10.01.2020 про наявність на території м. Черкаси вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Листом виконавчого комітету Черкаської міської ради від 07.07.2020 № 10821-01-21 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 [PERSON] надано запитувану нею 10.01.2020 року інформацію. Позивач вважає, що протиправними діями відповідачів їй була завдана моральна шкода. Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. п. 3, 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, обов`язок доказування завданої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що звертається з таким позовом. Відповідно до п. 10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року «Про внесення змін і доповнень у Постанову Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику по справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди»,при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивачка стверджує, що надання відповідачем відповіді на її запит про отримання публічної інформації через 6 місяців після направлення запиту, спричинило негативні наслідки, що виразились у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій відповідача. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Зі змісту цієї норми випливає, що основною умовою такого розгляду є те, що моральна шкода повинна бути заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин. До матеріалів справи [PERSON] надані висновки лікарської комісії від 04.05.2018 року, 06.11.2018 року, 07.05.2019 року та 08.11.2019 року. Проте, позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між бездіяльністю відповідачів та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань, тощо). Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Крім того, визнання судом протиправною бездіяльності відповідача стосується виключно меж застосування законодавства про надання публічної інформації, у той час як моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами. Крім того, суд погоджується з твердженнями представника відповідача стосовно того, що позивачка зверталася до органів місцевого самоврядування в різних областях України з аналогічним запитом та більшістю яких їй було відмовлено у наданні інформації, то не зрозуміло, як позивач пов`язує моральні страждання саме з даним органом місцевого самоврядування та у зазначеному позивачкою розмірі. Отже, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачкою не доведено жодними належними та допустимими доказами як заподіяння їй моральної шкоди відповідачами, так і наявності причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправним діянням відповідачів, а також вини останніх в її заподіянні. Виходячи з викладеного та аналізу вказаного законодавства, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідачів задоволенню не підлягають, оскільки не зазначено жодних обґрунтувань, в чому полягає ця шкода та з яких міркувань виходила позивачка, визначаючи її розмір, а посилання позивача лише на факт ненадання в строки інформації відповідачами та визнання судом дій відповідачів протиправними не є достатнім для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавшиїх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позивачка не довела обставини, на які посилалася як на підставу своїх позовних вимог, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed