Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що згідно рішення суду від 16.07. 2014 року, за нею було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. [PERSON] також є власником на 1/2 частину вказаної квартири у порядку спадкування за законом. Незважаючи на те, що вона є власником частини квартири, немає доступу до неї, ключів від вхідних дверей до квартири, тому не може користуватися квартирою, а відповідач перешкоджає у її вселенні та ухиляється від зустрічі з нею, тому вимушена звертатися до суду з цим позовом. Вона одноразово зверталася з заявами до Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВД України за допомогою, а саме: від 14.08.2014 року та 10.09.2014 року до Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВД України. Однак згідно висновків за результатами перевірки було надано розяснення, що у зазначеному спорі мають місце цивільно-правові відносини, та запропоновано звернутися до суду. Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України, вона має право користуватися своєю власністю і тому просить усунути перешкоди в користуванні квартирою, вселити в спірну квартиру, встановити порядок користування та зобовязати відповідача не чинити перешкоди в користуванні квартирою. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і дав пояснення про обставини викладені вище, а також зазначив, що проведена судова - будівельно технічна експертиза від 13.08.2015 року, де запропоновано один варіант встановлення порядку користування квартирою і тому просить виділити позивачу кімнату площею 15,4 кв. м., відповідачу 14,1 кв. м., в загальному користуванні залишити інші приміщення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, посилаючись на те, що їй належить 1/2 частина спірної квартири [ADDRESS], квартира двохкімнатна, мешкає одна. [PERSON] постійно проживає у м. Севастополь. На теперішній час вона не буде пускати до квартири нікого, до тих пір поки не будуть відкриті окремі рахунки на квартиру. Раніше [PERSON] проживати до квартири не приходила. Крім того, просить при встановлення порядку користування квартирою, залишити їй кімнату 15,4 кв. м., так як вона тривалий час мешкає в квартирі. Вона бажала би вирішити питання щодо квартири мирним шляхом, а саме купити частку [PERSON], але остання не іде на контакт. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимог із наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами\~ст.55 Конституції України\~права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1ст.3\~ЦПК України). \~\~\~ \~ Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст.\~319,\~321 ЦК України). Відповідно до положень\~ст.386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певний дій для запобігання такому порушенню. Рішенням апеляційного суду Харківській області від 16.07.2014 року визнано за[PERSON] та [PERSON]право власності по 1 / 2 частини квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] на ? частину. У спірній квартирі постійно мешкає [PERSON] Відповідач [PERSON] не бажає, щоб хтось проживав у квартирі до тих пір, поки не буде особистих рахунків на окремі кімнати. Позивач [PERSON] не має можливості проживати в спірній квартирі та користуватися нею. Зокрема, ця обставина підтверджується листами-відповідями керівництва Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області, котрі надавалися позивачу на її звернення з приводу перешкод у проживанні та користуванні своєю власністю (а.с.12,14 ). Свідки: [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що в серпні та вересні 2014 року разом з [PERSON] приходили до спірної квартири, але їх не пустили до квартири. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позов позивача в частини вселення в спірну квартиру. В п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Частинами 1, 2 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно п. 6 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені у загальному користуванні співвласників. Згідно технічного паспорту на кв.№1 по вул. Танкопія №5/1 в м. Харкові, складеному 29.04.2015року, квартира розташована на 1-му поверсі 9-ти поверхового панельного житлового будинку, загальною площею - 48,1 кв. м, житловою 29,5 кв. м і складається з:житлової кімнати №1, площею 14,1кв.м. житлової кімнати №2, площею - 15,4 кв. м; кухні № 6, площею - 6,5 кв. м; ванної кімнати №5, площею - 1,9 кв. м; вбиральні №4, площею - 1,0 кв. м;- коридору №3, площею - 6,8 кв. м; комори №7, площею - 0,2 кв. м; комори №8, площею - 0,5 кв. м ;балконів, приведеною площею - 1,7 кв. м. Згідно висновку судової будівельно - технічної експертизи за № 058 від 13.08.2015року, проведеної судовим експертом [PERSON] запропоновано один варіант встановлення порядку користування квартирою, а саме: першому співвласнику пропонується виділити в користування житлову кімнату№ 1 - площею 14,1 кв.м, що на 0,65 кв. м. менше, ніж припадає на його ідеальну долю, балкон, площею 0,6 кв. м. та комору № 8, площею 0,5 кв. м.. Усього у користуванні першого співвласника з урахуванням площі службових приміщень пропонується виділити 22,9 кв. м. загальної площі кв. №1, що на на 1,15 кв. м. менше, ніж припадає на його ідеальну долю. У користування другого співвласника пропонується виділити житлову кімнату площею 15,4 кв. м., що на 0,65 кв. м. більше, ніж припадає на його ідеальну долю, балкон, площею 1,1 кв. м. та комору №7 площею 0,2 кв. м.. Усього у користуванні першого співвласника з урахуванням площі службових приміщень пропонується виділити 25,2 кв. м. загальної площі кв. №1, що на 1,15 кв. м. більше, ніж припадає на його ідеальну долю. В загальному користуванні співвласників залишити приміщення загальною площею 16,2 кв., у тому числі: коридор № 3 - площею 6,8 кв. м; кухню № 6 - площею 6,5 кв. м., ванну кімнату № 5 , площею 1,9 кв. м; вбиральню № 4 площею 1,0 кв. м. З урахуванням того, щовідповідач мешкає в цьому приміщенні тривалий час, суд вважає можливим виділити в її користування житлову кімнату 15,4 кв. м., а в користуванні [PERSON] кімнату площею 14,1 кв. м. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача додаткових витрати за проведення експертизи та судового збору.

Outcome: approved