Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що з 12.03.2005 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] . Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Неодноразово намагалися примиритеся, проте спроби налагодити стосунки були невдалими. На дату звернення до суду сторони проживають окремо, сімейно-шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя суперечить кожному з них. Примирення і подальше спільне проживання, збереження шлюбу - не можливі. Спір про місце проживання доньки [PERSON] відсутній, вона буде проживати з нею, позивачкою. Відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний. Стан здоров`я його задовільний, встановленої групи інвалідності не має, на утримання інших дітей чи непрацездатних батьків не має. Спір про майно відсутній. Позивач [PERSON] просить: - розірвати шлюб; - стягувати з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 4000.00 гривень. Згідно ухвали суду від 18.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, позлвні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення. Згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19) строки визначені законом та судом продовжуються на строк дії такого карантину. Сторонами не подано клопотань про продовження процесуальних строків. Судом були створені учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, наданням строку для подачі відзиву. Кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України. Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Axen v.Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 ст.6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи. За таких обставин суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються вимогами ч.2 ст.104, ч.2 ст.112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2, 3, 4 ст.56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Статтею180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлено, що згідно свідоцтву про шлюбу серії [NUMBER] , виданого 12.03.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області, [PERSON] [INFO] , та [PERSON][INFO] , зареєстрували шлюб 12.03.2005 року, про що зроблено запис №13, прізвище чоловіка - [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] , виданого 10.11.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, належними, допустимими, а позов про розірвання шлюбу таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач-батько повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обставин, які б перешкоджали цьому не встановлено.

Outcome: approved