Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість зі сплати аліментів в сумі 12 331,63 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 72 221,15 грн. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що [INFO] у них з відповідачем народився син [PERSON] . Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області по справі № 2-561/2007 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина на її користь в розмірі 350 грн., щомісячно. На підставі зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист, який знаходився на виконанні у Каланчацькому районному відділі державної виконавчої служби Херсонської області з 2011 року. 24 серпня 2015 року нарахування аліментів припинилося у зв`язку зі смертю дитини. Однак, заборгованість по аліментам, що була нарахована відділом ДВС, що складає 12 331,63 грн. сплачена так і не була. За викладених обставин вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 18 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28 травня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Будь-які інші процесуальні дії не здійснювалися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов не визнає. Однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області по справі № 2-561/2007 від 26 грудня 2007 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина на користь позивача [PERSON] в розмірі 350 грн., щомісячно. [INFO] син сторін [PERSON] помер, що підтверджується копіє. свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Хорлівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області, актовий запис № 8. Однак, відповідачем заборгованість по аліментам, що була нарахована відділом ДВС та складає 12 331,63 грн. сплачена так і не була. Статтею 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Відповідно до ч.3 ст. 74 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. Згідно ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом «Про виконавче провадження», відповідно до якого суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц (№ 14-37цс18). З огляду на оспорення відповідачем загальної суми заборгованості по аліментам в даній справі існує спір між сторонами щодо розміру заборгованості. Згідно довідки відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 26 липня 2016 року за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина 12 331, 63 грн. Відповідно до довідки Хорлівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області від 21 липня 2016 року син сторін [PERSON] проживав з матір`ю [PERSON] . Викладене свідчить, що син сторін перебував на утриманні позивача і відповідач повинен був сплачувати аліменти на його утримання, однак не сплачував їх в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 12 331,63 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку. Щодо стягнення суми пені то суд приходить до висновку, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. З огляду на викладене та враховуючи, що розмір заборгованості становить 12 331,63 грн., суд приходить до висновку, що розмір пені підлягає зменшенню до розміру заборгованості, тому пеня підлягає стягненню в сумі 12 331,63 грн. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому частиною першою ст. 141 ЦПК України, шляхом, стягнення з відповідача на користь держави судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 246 грн. 63 коп.

Outcome: partial