Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] на 1/3 частки квартири [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], відкрилася спадщина у виді вищевказаного майна та грошових внесків у Ощадбанку України. Позивачка у встановлений законом строк 17.11.2000р. звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно: грошові внески з належними відсотками, компенсаціями, сертифікатами, що зберігались у Ощадбанку України і які належали померлій. У квітні 2018 року звернулась до нотаріусу за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно на частку квартири. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, оскільки заведена спадкова справа у 2000 році вважається закінченою за датою видачі першого свідоцтва про право на спадщину від 17.11.2000 року і всі інші заяви, які подаються після закінчення спадкової справи, вважаються такими, що подані додатково. Спадкова справа була передана до архіву Донецької області, витребувати її не має можливості, оскільки обласний нотаріальний архів знаходиться у м. Донецьк, на території, яка не підконтрольна державній владі України, і доступ до архіву відсутній. Просить визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В процесі розгляду справи позивачем подано уточнену позовну заяву. В обґрунтування позовних вимог в остаточній редакції позивач [PERSON] додатково зазначила, що спадкова справа нотаріусом заводиться один раз, додатково розглянути її заяву про прийняття спадщини на частку на квартиру не має можливості згідно з вимогами законодавства України, оскільки відсутня спадкова справа у нотаріальній конторі. Позивач посилалась на вимоги ст. 548, 549, 551 Цивільного Кодексу Української РСР від 18.07.1963р., ст. 1268 Цивільного кодексу України. В судове засідання позивач [PERSON], її представник адвокат [PERSON] не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволені позову. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутність. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO]. 17.11.2000 року державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] за заявою [PERSON], інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстр, видану станом на 25.04.2018 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Кулініч В.М. від 17.11.2000 року, зареєстровано в реєстрі №8-5649, спадкоємцем майна померлої [PERSON] у виді: грошових внесків з належними відсотками, компенсаціями, сертифікатами, що зберігались у філії Жовтневого відділення № 171/077 м. Маріуполя Ощадбанку України є [PERSON]. Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1596/02-31 від 25.04.2018 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] у виді 1/3 частки квартири [ADDRESS] у місті Маріуполі було відмовлено у зв'язку з відсутністю спадкової справи № 1189 до майна померлої [PERSON]. Заведена спадкова справа у 2000 році вважається закінченою за датою видачі першого свідоцтва про право на спадщину від 17.11.2000 року і всі інші заяви, які подаються після закінчення спадкової справи, вважаються такими, що подані додатково. Спадкова справа була передана до архіву Донецької області, витребувати її не має можливості, оскільки обласний нотаріальний архів знаходиться у м. Донецьк, на території, яка не підконтрольна Україні і доступ до архіву відсутній. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.04.1995 року[ADDRESS], що розташована у будинку [ADDRESS] належить в рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. за № 24-753/0/4-13, якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Стаття 527 Цивільного Кодексу Української РСР 1963р. передбачає, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтею 548 Цивільного Кодексу Української РСР 1963р., встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст.549 Цивільного Кодексу Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), суд вважає, що позивачка фактично прийняла спадщину, а тому набула право власності на спірну частку квартири. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи справу, суд приймає до уваги, що позивачка є спадкоємцем за законом після смерті матері, позивачка фактично вступила в управління спадковим майном і своєчасно подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, інших спадкоємців, які б подали заяву про прийняття спадщини не має, а тому вважає, що вона має право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності за нею на нерухоме майно, оскільки це зачіпає її права як спадкоємця та власника цього нерухомого майна. Згідно з п. 23.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. В зв'язку з викладеним суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати в судовому порядку за нею право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], а визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі Цивільного Кодексу Української РСР 1963р., Цивільного кодексу України,

Outcome: approved