Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Смартбізнес» про захист прав споживачів і просила стягнути з відповідача на свою користь суму безпідставно набутих відповідачем грошових коштів у розмірі 35000 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 22 лютого 2018 року між сторонами було укладено попередній договір купівлі продажу транспортного засобу № 0005, за яким сторони зобовязались у строк до 28 лютого 2018 року укласти договір купівлі продажу. На виконання умов попереднього договору від 22 лютого 2018 року позивач здійснив оплату авансу відповідачу в сумі 35000 грн., але станом на 28 лютого 2018 року основний договір між сторонами укладений не був. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 16, 41). \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованих листів суду з судовими повістками на юридичну адресу відповідача і оголошенням про виклик в судове засідання представника відповідача, опублікованим на сайті судової влади, причин неявки суду не повідомив, надав відзив на позов, в якому вказав, що позов не визнає, оскільки 22 лютого 2018 року між сторонами було укладено попередній договір купівлі продажу транспортного засобу № 0005. Положеннями чинного законодавства України до істотних умов договору купівлі продажу відносяться предмет договору, ціна договору, термін виконання зобовязань за договором, інші умови, щодо яких за заяво. Хоча ю однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Вказаним вимогам законодавства договір відповідає. Підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення договору є особисте підписання позивачем самого договору, а отже було досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Укладаючи договір, позивач був ознайомлений зі строками, зазначеними у п. 1.5 Договору. В позовній заяві позивач погоджується, що кінцевим терміном укладання основного договору є 31 грудня 2019 року. Таким чином, слід дійти висновку, що пропозиція щодо укладання основного договору має бути надіслана не пізніше 31 грудня 2019 року, а цей строк ще не настав. Крім цього, відповідач не здійснює продаж товарів за публічним договором, адже не взяв на себе обовязок здійснювати продаж товарів кожному, хто до нього звернеться. Укладаючи попередній договір купівлі продажу транспортного засобу від 22 лютого 2018 року відповідач взяв на себе обовязок одноразово для конкретної особи позивача підібрати автомобіль конкретної марки та комплектації, придбати його та продати позивачу. Саме тому дія ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюється на відносини позивача і відповідача у контексті виконання зобовязань за попереднім договором купівлі продажу транспортного засобу. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… \~ \~ \~ \~Судовим розглядом встановлено, що 22 лютого 2018 року між позивачем та відповідачем - ТОВ «СМАРТБІЗНЕС» був укладений попередній договір купівлі продажу транспортного засобу № 0005, за яким сторони зобов'язалися у встановлений строк укласти договір купівлі продажу транспортного засобу марки Chery, моделі Tiggo, 2014 року випуску, на умовах попереднього договору. Згідно пункту 1.3 попереднього договору сторони зобов'язалися укласти основний договір 28 лютого 2018 року за умови повного виконання позивачем пункту 2.1 попереднього договору. Якщо станом на дату укладення основного договору\~\~(28.02.2018 р.) транспортний засіб не буде придбаний відповідачем, то сторони визначають, що основний договір буде укладений на п'ятий день після придбання транспортного засобу відповідачем, про що останній зобов'язується повідомити позивача у письмовому вигляді із зазначенням конкретної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 31.12.2019 року. На виконання умов пункту 2.1 попереднього договору від 22.03.2018 року позивач здійснив оплату авансу відповідачу в сумі 35000 грн. Станом на 28.022018 року основний договір між позивачем та відповідачем укладений не був, жодних повідомлень від відповідача про придбання чи не придбання транспортного засобу для його наступної передачі позивачу від відповідача не надходило, пропозиції про укладення основного договору сторонами не направлялись, що свідчить про припинення зобов'язань, встановлених попереднім договором. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 попереднього договору, на підтвердження дійсних намірів сторін на укладення основного договору в момент укладення цього попереднього договору покупець перераховує на поточний рахунок продавця грошові кошти в розмірі 35000 грн., а продавець своїм підписом під цим попереднім договором підтверджує отримання таких коштів. Зазначена сума розцінюється сторонами як аванс за основним договором, а при оформленні основного договору вартість майна, що підлягає сплаті покупцем буде зменшена на суму, сплачену за цим попереднім договором. На виконання умов пункту 2.1. попереднього договору 22 лютого 2018 року позивач здійснив оплату авансу відповідачу в сумі 35000 грн., що підтверджується копією квитанції\~\~ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 22.02.2018 року (а.с. 6). Згідно абз. 1, 4 ч. 1, ч. ч. 2, 3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Як вбачається з позовної заяви, станом на передбачену попереднім договором дату укладення основного договору, а саме 28 лютого 2018 року, основний договір між позивачем і відповідачем укладений не був, жодних повідомлень від відповідача про придбання чи не придбання транспортного засобу для його наступної передачі позивачу на адресу позивача від відповідача не надходило, пропозиції про укладення основного договору сторонами не направлялись, що з огляду на норми частини третьої статті 635 ЦК України, свідчить про припинення зобов'язання, встановленого попереднім договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Враховуючи те, що зобов'язання між позивачем і відповідачем за попереднім договором припинились на підставі частини третьої статті 635 ЦК України, грошові кошти в сумі 35000 грн., сплачені позивачем на користь відповідача за попереднім договором, з огляду на положення статті 1212 ЦК України, є такими, що набуті без достатньої правової підстави (є безпідставно набутим майном), а отже підлягають поверненню позивачу. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач в добровільному порядку не повернув безпідставно набуті грошові кошти, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на передбачену договором кінцеву дату надіслання пропозиції щодо укладання основного договору, яка має бути надіслана не пізніше 31 грудня 2019 року, оскільки у пунктом 1.3 попереднього договору датою укладання основного договору сторонами вже було визначено 28 лютого 2018 року, за умови внесення замовником грошових коштів у розмірі 35000 грн., що і є узгодженою сторонами датою укладання основного договору. При цьому суд зазначає, що кінцевою датою укладання основного договору за певних умов могло бути 31.12.2019 року, але в разі не виконання замовником вимог п. 2.1 договору і не внесення грошових коштів на рахунок відповідача, але позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю і своєчасно, тому мав всі підстави розраховувати на виконання відповідачем умов договору і укладання основного договору до 28 лютого 2018 року, але відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що згідно Закону України\~«Про судовий\~збір» №\~3674-VI\~від 8\~липня 2011\~року відповідач не звільнений від сплати судового збору, то з відповідача в дохід держави належить стягнути 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що згідно статті 8\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» №\~2246-19\~від 07\~грудня 2017\~року становить 704 грн. 80 коп. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 635, 1212 ЦК України, суд -

Outcome: approved