Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить визначити місце проживання малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Спільні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Позивач позбавлена можливості здійснити реєстрацію місця проживання дітей за їх фактичним місцем проживанням, отримувати документи щодо дітей тощо, без згоди батька, однак відповідач відмовляється надавати згоду на вчинення позивачем дій в інтересах дітей, що негативно позначається на інтересах дітей. Позивач зазначає, що дбає про своїх дітей, за місцем фактичного проживання діти забезпечені всім необхідним, тому доцільно визначити їх місце проживання разом з позивачем у судовому порядку. 04.07.2019 року протокольною ухвалою суду витребувано зі Служби у справах дітей Житомирської міської ради висновок щодо можливості визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . 07.10.2019 року до суду надійшов висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання [PERSON] та [PERSON] . Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач у позові просила розгляд справи проводити без її участі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник служби у справах дітей Житомирської міської ради у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] з 09.09.2011 року перебували у шлюбі. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29.09.2016 року шлюб між ними розірвано. (а.с. 7) У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 5-6) Згідно копії довідки Приватного підприємства «Крошня-ВЖРЕП №4» № 399 від 16.02.2019 року, [PERSON] , 1991 р.н., зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю за вказаною адресою, що встановлено на підставі свідчень сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8) Згідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1, 2 і\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ч. 1 ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 ст. 161 СК України визначено, що у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, і спільні діти сторін проживають за адресою місця реєстрації позивачки. Згідно з висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, від 18.09.2019р. № 1039, виходячи з інтересів дітей, виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Як вбачається зі змісту вказаного висновку, [PERSON] разом із дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] . Спеціалістами служби (управління) у справах дітей міської ради було обстежено умови проживання за вказаною вище адресою та з`ясовано, що в помешканні створені належні умови для проживання та розвитку дітей. [PERSON] був зареєстрований за вищевказаною адресою, однак відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 листопада 2018 року, останнього визнано таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. [PERSON] місце проживання батька дітей, [PERSON] , невідоме. У характеристиках на учениць 2-Б класу загальноосвітньої школи №28 І-Ш ступенів імені гетьмана І.Виговського м. Житомира [PERSON] та [PERSON] зазначено, що «...Мама, [PERSON] , є головою батьківського комітету класу, допомагає в організації навчально-виховного процесу, за що отримує подяки від батьків і дітей класу. Батько, [PERSON] , не цікавиться навчанням дітей». Згідно відомостей Електронної системи охорони здоров`я України, [PERSON] обрала лікаря для надання первинної медичної допомоги дітям. В матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків чи аморальної поведінки, відомості щодо вад здоров`я, неможливості утримувати дітей чи приділяти достатню увагу їх вихованню, навчанню та духовному розвитку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано\~постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що\~держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. В силу положень\~ст. 263 ЦПК України, зазначеного принципу та правових позицій Верховного Суду, які були висловлені в постановах по справам № 343/1500/15-ц від 30 травня 2018р., № 644/9094/16-ц від 06 вересня 2018р., № 402/428/16-ц від 17 жовтня 2018р., а також рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017р. (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України», ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Верховний Суд, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Відповідач у судові засідання не з`являвся, відзив не подав та не скористався своїм правом заперечити вимоги позивача та надати докази на обґрунтування своїх заперечень. Доказів того, що визначення місця проживання дітей разом з матір`ю суперечить інтересам дітей, матеріали справи не містять. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги інтереси дітей, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved