Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці було розірвано 28.05.2012 року. Вказує, що за час спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, народилася дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її матеріальному утриманні та вихованні. Зазначає, що відповідач матеріальної допомоги не надає на утримання сина, його вихованням не займається, не цікавиться його навчанням, оскільки дитина навчається; не цікавиться здоров»ям дитини, знаючи достеменно про те, що син часто хворіє і потребує лікування. Просить, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина аліментів в розмірі 650 грн. задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, захист своїх інтересів доручила представляти представнику [PERSON], який в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об»ємі; у наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно викладеним в позовній заяві, просить заявлені позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яки суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці було розірвано 28.05.2012 року (а.с.6). Судом встановлено, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем народилася дитина - син [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №365 (а.с.3). Позивач уклала повторно шлюб 10.09.2013 року про що свідчить досліджений актовий запис №1550 (а.с.10). Крім наведеного, судом установлено, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, однак допомоги від Управління праці та соціального захисту населення Шевченківського району м. Чернівці не отримує, що вбачається з довідки №6873 від 03.10.2014 року Управління праці та соціального захисту населення Шевченківського району м. Чернівці (а.с.5). Згідно довідки №3085 від 09.08.2014 року ПП «Санітарія» (а.с.7) та акту від 25.11.2010 року ПП «Санітарія» позивач проживає разом з малолітньою дитиною (а.с.8); дитина - [PERSON], [INFO], навчається в 3- г класі Чернівецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №22 Чернівецької міської ради у відповідності до довідки №561 від 02.10.2014 року (а.с.4). Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному зв»язку регулюються наступними вимогами закону. Згідно ст. 180 СК України, відповідач [PERSON], як батько неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] зобов'язаний утримувати його до досягнення ним повноліття. Частиною 3 ст. 184 СК України встановлено, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Суд відповідно до ст.184 СК України визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, у зв'язку з тим, що відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає і матеріально знаходиться на утриманні позивача, що фактично в засіданні не заперечувалося відповідачем; інших дітей на утриманні у відповідача не має, відповідач є особою працездатною, утримань по виконавчим документам не має, інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, крім сина не має, як і не має непрацездатних батьків, над якими ним встановлена опіка, що також було відповідачем визнано в судовому засіданні. [PERSON] в повному обсязі визнав розмір заявлений до сплати аліментів на утримання дитини, а тому суд із врахуванням як матеріального становища позивача, так і матеріального становища відповідача, як платника аліментів, який офіційно не працює, однак має дохід від заробітків по найму, що останнім було визнано в судовому засіданні; його стану здоров»я, з врахуванням потреб дитини, суд з врахуванням наведеного, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з позиції представника позивача щодо задоволення позовних вимог за обраним способом захисту, доводів і визнання позову відповідачем та системного аналізу співмірності заявлених вимог з вимогами закону, суд вважає, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 гривень в дохід держави. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved