Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. В обґрунтування вимог зазначила, що в період з 05.02.2001 року по 20.12.2019 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 20.12.2019 року наказом №329к від 20.12.2019 року на підставі ст.38 КЗпП її було звільнено з роботи за власним бажанням. При звільненні з роботи відповідач не виплатив їй нараховану заробітну плату за період з жовтня 2019 року по грудень 2019 року в сумі 8886,60 грн. Зазначаючи на порушення відповідачем її трудових прав, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 8886,60 грн. Крім цього, відповідно до ст.ст.116, 117 КЗпП України просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення рішення суду, виходячи з її середньоденного заробітку в розмірі 214,37грн., а також сплачений нею при подачі позову судовий збір в розмірі 840,80 грн. Сторони, будучі належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявили. Відзиву на позов відповідачем не надано. З урахуванням зазначених обставин суд відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України судовий розгляд справи здійснює у заочному судовому засіданні на підставі наявних доказів. Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши надані суду докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в період з 05.02.2001 року по 20.12.2019 року перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «Центральна збагачувальна «Мирноградська». 20.12.2019 року наказом №329к від 20.12.2019 року на підставі ст.38 КЗпП її було звільнено з роботи за власним бажанням, що підтверджується записами її трудової книжки (а.с.7-11). Згідно довідки ПрАТ «Центральна збагачувальна «Мирноградська» від 04.06.2020 року, заборгованість з заробітної плати, яка станом на час видачі довідки не виплачена позивачу, складає 8886,60 грн., з яких: за жовтень 2019 - 578,83 грн.; за листопад 2019 - 3668,02 грн.; за грудень 2019 - 4639,75 грн. (а.с.18). Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються нормами трудового законодавства. За змістом вимог Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата працівника - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Право позивача на своєчасне отримання розрахунку при звільненні передбачене ст. 115, 116 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ч.1 ст.47, ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено судом і не оспорюється відповідачем, вимоги законодавства щодо повного розрахунку з позивачем при його звільненні підприємством не виконано, заборгованість з заробітної плати на день звільнення не виплачена. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з заробітної плати в сумі 8886,60 грн. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільнення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до п.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 (надалі Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню. Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, при цьому нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку). Згідно довідки відповідача, середньоденний заробіток позивача, розрахований за зазначеною в Порядку формулою, складає 214,37 грн. (а.с.19). Як зазначила позивач у позові, у день звільнення вона не працювала. З письмовою вимогою про виплату заборгованості з заробітної плати звернулася до відповідача за допомогою поштового зв`язку 16.06.2020 року. Згідно рекомендованого поштового відправлення її заява отримана представником відповідача 17.06.2020року. Отже, затримка розрахунку з 18.06.2020 року по день винесення рішення становить 162 робочих дні, а сума середнього заробітку, відповідно, складає 34727,94 грн. (214,37х162). За нормами закону відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання. Тому, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також розміру простроченої заборгованості, періоду затримки її виплати, причини, з якою була пов`язана тривалість такого періоду, дій працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірності розміру виплат, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, та майнових втрат працівника, суд може зменшити розмір відшкодування. Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року в справі № 761/9584/15-ц. Приймаючи до уваги наведене та враховуючи, що ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» в теперішній час виробничої діяльності не провадить, майно знаходиться під арештом, суд вважає за необхідне з урахуванням розміру існуючої заборгованості з заробітної плати, причини її невиплати, строку звернення позивача за захистом своїх трудових прав (через півроку після того, як дізнався про порушення свого права), зменшити розмір відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за несвоєчасне проведення з ним остаточного розрахунку, до 20000грн., що, на думку суду, сприятиме досягненню справедливого балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах. Стягнення відшкодування у більшому розмірі, яке згідно розрахунку майже в чотири рази перевищує суму заборгованості, суд вважає несправедливим, оскільки це може унеможливити виконання роботодавцем зобов`язань з виплати заробітної плати іншим працівникам. Вирішуючи питання судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial