Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], Барської міської ради Вінницької області, про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та її син [PERSON] є власниками на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS]. Відповідач була дружиною її сина [PERSON] та зареєстрована у даній квартирі. Шлюб розірвано рішенням Барського районного суду Вінницької області. Відповідач у квартирі не проживає та не бажає добровільно знятись з реєстрації. Реєстрація відповідача у будинку позивача чинить останній перешкоди у користуванні квартирою, тому позивач змушена звертатися до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №41 у будинку №19 по вул. Героїв Майдану у м. Бар Вінницької області. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 52). Представник третьої особи Барської міської ради Вінницької області у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначив, що у вирішенні позову покладається на розсуд суду та просить розглянути справу за його відсутності (а.с. 31). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та представника третьої особи у справі, ураховуючи, що вони скористалися своїми процесуальними правами. Третя особа [PERSON] у судове засідання повторно, про час, дату та місце розгляду справи, з урахуванням положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач [PERSON]М у судове засідання не з'явилася повторно, про час, дату та місце розгляду справи, з урахуванням положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. 27.04.2017 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оглянувши заяву позивача, третьої особи, позовну заяву, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до даних копії свідоцтва про право власності на житло від 20.08.1993 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до даних довідки ОСББ «Наш дім» від 12.10.2016 до складу сімї [PERSON] входять: син - [PERSON], невістка - [PERSON], внучки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до даних акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 23.09.2016 комісія встановила, що [PERSON] зареєстрована у [INFO], але не проживає та не проживала (а.с. 10). Відповідно до даних копії рішення Барського районного суду Вінницької області від 30.09.2015 шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 11.10.2016 (а.с. 11). Згідно з даними рішення Барської міської ради Барського району Вінницької області від 28.02.2014 у м. Бар Вінницької області вулицю Пролетарську перейменовано на вул. [PERSON] (а.с. 12). Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні було доведено, що власником будинку є позивач та її син, відповідач була членом сімї власника будинку та більше року відсутня у будинку, поважність причин своєї відсутності суду не повідомила, суду не надано доказів про існування будь-якої домовленості між власником житла та відповідачем. Судом було встановлено, що реєстрація місця проживання відповідача у будинку позивача чинить останній перешкоди у повноцінному здійсненні свого права власності, зокрема, продажу квартири тощо. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на зазначене з відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн витрат на сплату судового збору, що документально підтверджені (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved