Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] вона знаходиться в юридичному шлюбі з 11 жовтня 2005 року. Під час сумісного подружнього життя у народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив що, основна причина розпаду сімї це відсутність почуттів, взаєморозуміння і довіри між позивачем та відповідачем. Сторони мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Вважає, що відновити відносини між ними неможливо, тому просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи по суті повідомлені належним чином, позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Від відповідача до суду клопотань про відкладення розгляду справи або даних про поважність відсутності в судовому засіданні не надходило. Враховуючи позицію позивача, той факт, що відповідав двічі належним чином, відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства був повідомлений про час та місце розгляду справи стосовно нього, суд вважає необхідним розглянути дану справу заочно та за відсутності сторін у справі. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2005 року. Їх шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька за актовим записом № 515 (а.с. 3). Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). [PERSON] є особою, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції і тимчасово зареєстрована за адресою: [INFO], про що свідчить відповідна довідка від 14 листопада 2014 року, №1455001160 (а.с. 6). Позивач відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає, вважає, що їх сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя неможливе і що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому. Неявка відповідача у судове засідання, відсутність будь-яких заперечень з його боку, також свідчить про відсутність у нього бажання зберігати сім*ю з позивачем. Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сімєю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в наданій письмовій заяві вказала про своє бажання надалі носити своє шлюбне прізвище «Косарєва», що є виключно її правом і не потребує згоди позивача чи будь-якої іншої особи. У позові про розірвання шлюбу, між сторонами неможливо встановити ступінь винуватості будь-якої сторони, у звязку з чим, суд вважає необхідним залишити судові витрати на рахунку сторони, що звернулась з позовом про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved