Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 11.02.1978 року у міському відділі РАЦС м. Кіровограда УРСР, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 240. В обґрунтування позову зазначила, що 11 лютого 1978 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у міському відділі РАЦС м. Кіровограда УРСР, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 240. Крім того, зазначила, що з відповідачем на теперішній час не проживають, спільне проживання припинили, оскільки не знаходили спільної мови при вирішенні сімейних проблем, у зв'язку з тим, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, через що між ними постійно виникали сварки, що кожен раз спричиняло їм душевні страждання. Вважає, що сім'я розпалася, подальше спільне проживання та збереження сім'ї не можливе. В судове засідання позивач не з'явилася, до суду в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України надала заяву за вх. № 4497 від 16.02.2016 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв, заперечень, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, на підставі чого суд приходить до висновку, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та в порядку ч. 1 ст. 225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій на адресу суду заяві позивач не заперечувала. Зваживши доводи, викладені в позові, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні правовідносини та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 11 лютого 1978 року у міському відділі РАЦС м. Кіровограда УРСР, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 240, та 11 лютого 1978 року видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, шлюб існує формально. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила протилежність поглядів на шлюб, сім'ю, відсутність взаєморозуміння при вирішенні сімейних проблем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої, серед інших складових, належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя, збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved