Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на те, що їхній шлюб було укладено 20.11.2011. У них народився син [PERSON] , 2012 р.н. Через певний час спільного проживання позивач зрозуміла, що поспішила з одруженням з відповідачем. Це виразилось в тому, що між ними почали постійно виникали сварки через будь-яку дрібницю. Відповідач часто влаштовував вдома скандали, свідком яких був їхній син. Починаючи з 2013 року відповідач часто виїжджав на роботу за межі України. Після повернення із-за кордону він ще деякий час повертався до місця їхнього спільного проживання, та з осені 2018 року він до них із сином не повернувся. Між ними втрачено нормальний контакт. Фактично їхньої сім`ї вже немає впродовж довгого часу. Відповідач не цікавиться сім`єю, не бере участі у веденні домашнього господарства та не бере участі у вихованні дитини. Це призвело до того, що станом на сьогоднішній день у позивачки фактично з`явилася нова сім`я з іншою людиною, з якою вона планує узаконити стосунки. Зважаючи на такі обставини, вважає, що збереження сім`ї з відповідачем не можливе. З початку вересня 2018 року вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинили. Спору про поділ спільного майна та утримання дитини між ними немає. Ухвалою судді від 02 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання 14 вересня 2021 року, 29 жовтня 2021 року, 16 листопада 2021 року не прибув, про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином (на підставі п.4 ч. 8, ч.11 ст. 128 ЦПК України), що стверджується відповідним зворотним поштовим повідомленням про вручення судової повістки за адресою його реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Причин своєї неявки відповідач не повідомив, правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України). Як встановлено судом, шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 20 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис №190, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.11.2011. Подружжя має сина [PERSON] , 2012 р.н. Суд установив, що перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. З вересня 2018 року сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Між ними постійно виникали сварки та скандали, свідком яких був їхній син. Відповідач не цікавиться сім`єю, не бере участі у веденні домашнього господарства та не бере участі у вихованні дитини. Це призвело до того, що в позивачки фактично з`явилася нова сім`я з іншою людиною, з якою вона планує узаконити стосунки. Суд враховує ту обставину, що в сторін є малолітня дитина, проте з огляду на вищенаведені обставини справи, розцінює як таку, що не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу. Суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, та її збереження за таких обставин суперечило б інтересам позивачки та малолітньої дитини. При зверненні до суду з позовом позивач оплатила судовий збір у розмірі 908 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Outcome: approved