overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12.07.2013 року, який зареєстрований Олександрівською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 11. Від данного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Спільне життя не склалось, подружні відносини припинено, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі та суперечить інтересам позивача. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб між ними. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог не заперечував.\~ Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, сторони перебувають в шлюбі з 12.07.2013 року, який зареєстрований Олександрівською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 11 (свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 092766 від 12.07.2013 року). Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-КГ № 169205 від 12.11.2013 року). Відповідно до довідки № 1636 від 26.12.2016 року, виданої виконкомом Любимівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області дитина проживає і знаходиться на утриманні матері [PERSON] Спільне життя не склалось, подружні відносини припинено, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі та суперечить інтересам позивача. Причини, які спонукали позивача наполягати на розлученні обґрунтовані, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами та відновити позивачу дошлюбне прізвище «Шевчук». Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20.07.2012 року, який зареєстрований Великокопанівською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області, актовий запис № 20. Спільне життя не склалось, подружні відносини припинено, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі та суперечить інтересам позивача. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб між ними та розглянути справу у її відсутність. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч. 5 ст. 74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. ст. 224-225 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, сторони перебувають в шлюбі з 20.07.2012 року, який зареєстрований Великокопанівською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області, актовий запис № 20 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20.07.2012 року). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Петропавлівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області № 672 від 03.11.2016 року дитина знаходиться на утриманні матері [PERSON] Спільне життя не склалось, подружні відносини припинено в 2015 році, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі та суперечить інтересам позивача. Причини, які спонукали позивача наполягати на розлученні обґрунтовані, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 23.12.2010 року, який зареєстрований виконкомом Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис № 36. Спільне життя не склалось, подружні відносини припинено, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі та суперечить інтересам позивача. Тому, позивач просив суд розірвати шлюб між ними та після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явився, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, просила задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч. 5 ст. 74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. ст. 224-225 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, сторони перебувають в шлюбі з 23.12.2010 року, який зареєстрований виконкомом Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис № 36 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.12.2010 року). Від шлюбу подружжя дітей не має. Спільне життя не склалось, подружні відносини припинено, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі та суперечить інтересам позивача. Причини, які спонукали позивача наполягати на розлученні обґрунтовані, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе задовольнити позов. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24.10.2015 року, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 1365. Спільне життя не склалось, подружні відносини припинено, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі та суперечить інтересам позивача. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб між сторонами, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Шумило» та розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч. 5 ст. 74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. ст. 224-225 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24.10.2015 року, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 1365 (свідоцтво про шлюб серії І-КГ № 103501 від 24.10.2015 року). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-КГ № 216345). Спільне життя не склалось, подружні відносини припинено, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі та суперечить інтересам позивача, причини, які спонукали позивача наполягати на розлученні обґрунтовані, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе задовольнити позов. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом і після уточнення позовних вимог прохала стягнути заборговану заробітну плату в сумі 10730,23 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що вона працювала в ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» з 15.08.2006 р. та звільнилася 11.07.2014 р. в зв»зку з виходом на пенсію, відповідач у встановлений законом термін не виплатив їй заробітну плату станом на 28.07.2014 р. в сумі 10730,23 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заперечення, а також довідку про суму заборгованості по заробітній платі позивача в розмірі 10730,23 грн. та прохав справу розглянути без участі представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача і дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» з 15.08.2006 року (наказ № 117-п від 15.08.2006 р.) по 11.07.2014 р. (наказ № 54-п від 11.07.2014 р.). При звільненні і до цього часу позивачу не була виплачена заробітна плата. Відповідно довідки ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» про нарахування заробітної плати за період з 01.03.2013 р. по 11.07.2014 р. їй не виплачена до цього часу заробітна плата в сумі 10730,23 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому при звільненні, провадиться в день звільнення. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом і після уточнення позовних вимог прохала стягнути заборговану заробітну плату в сумі 13 882,85 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що вона працює в КП «Південукргеологія» з 17.06.2014 р. по даний час, відповідач у встановлений законом термін не виплачує їй в повному розмірі заробітну плату і станом на 31.05.2015 р. заборгованість у виплаті заробітної плати становить 13\~882,85 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився і надіслав до суду заяву в якій прохав справу розглянути без участі представника відповідача, позовні вимоги в розмірі 13\~882,85 грн. визнає повністю. Суд, вислухавши пояснення позивача і дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з КП «Південукргеологія» з 17.06.2014 року (наказ № 66-к від 17.06.2014 р.). Відповідно довідки КП «Південукргеологія» про нарахування заробітної плати за період з 01.06.2014 р. по 31.05.2015 р. їй не виплачена до цього часу заробітна плата в сумі 13\~882,85 грн. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Отже на користь позивача необхідно стягнути заборговану заробітну плату. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом і після уточнення позовних вимог прохала стягнути заборговану заробітну плату в сумі 3 099 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що вона працює в ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» з 04.10.1978 р. і по теперішній час, відповідач у встановлений законом термін не виплатив йому заробітну плату за період з 01.05.2013 р. по 18.03.2014 р. в сумі 3099 грн. В судове засідання [PERSON] не з'явилася і звернулася до суду із заявою в якій прохає справу розглянути без її участі, позов підтримує. Представник відповідача також в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду довідку про суму заборгованості по заробітній платі позивача в розмірі 3099 грн. та прохав справу розглянути без участі представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача і дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» з 04.10.1978 р р. Відповідно довідки ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» про нарахування заробітної плати за період з 01.05.2013 р. по 18.03.2014 р їй не виплачена до цього часу заробітна плата в сумі 3099 грн. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Отже на користь позивача необхідно стягнути заборговану заробітну плату. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом і після уточнення позовних вимог прохала стягнути заборговану заробітну плату в сумі 4 967 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що вона працює в ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» з 11.05.2004 р. і по теперішній час, відповідач у встановлений законом термін не виплатив їй заробітну плату станом на 12.02.2014 р. в сумі 4 967 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заперечення, а також довідку про суму заборгованості по заробітній платі позивача в розмірі 4 967 грн. та прохав справу розглянути без участі представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача і дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» з 11.05.2004 року (наказ №49-п від 11.05.2004р.). Відповідно довідки ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» про нарахування заробітної плати за період з 01.06.2013р. по 01.02.2014р. їй не виплачена до цього часу заробітна плата в сумі 4 967 грн. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( а в разі відсутності таких органів- представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Отже на користь позивача необхідно стягнути заборговану заробітну плату. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом і після уточнення позовних вимог прохала стягнути заборговану заробітну плату в сумі 5 275 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що вона працює в ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» з 19.04.1983 р. і по теперішній час, відповідач у встановлений законом термін не виплатив їй заробітну плату за період з 01.04.2013 р. по 01.03.2014 р. в сумі 5 275 грн. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала посилаючись на зазначені в позові обставини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду довідку про суму заборгованості по заробітній платі позивача в розмірі 5 275 грн. та прохав справу розглянути без участі представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача і дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» з 19.04.1983 р. Відповідно довідки ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» про нарахування заробітної плати за період з 01.04.2013 р. по 01.03.2014 р їй не виплачена до цього часу заробітна плата в сумі 5 275 грн. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Отже на користь позивача необхідно стягнути заборговану заробітну плату. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. На підставі викладеного і

Outcome: approved