Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 15.02.2017 року виконкомом Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницькій області, актовий запис №1; після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.02.2017 між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Спочатку їхнього сімейного життя все було добре, разом проживали, вели спільне господарство, виховували дочку, але з часом їхні відносини почали погіршуватись. Сварки з відповідачем виникали на будь - якому побутовому підґрунті, він морально та психологічно принижує її, декілька раз застосовував до неї фізичну силу. З кожним разом їхні конфлікти ставали ще жорсткішими. Врешті вони розійшлись, адже вона не бажає, щоб їхня донька спостерігала за їхніми відносинами і жила в такій напруженій обстановці. Вже декілька місяців спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. У них різні погляди га життя. Вказане свідчить про формальність їхнього шлюбу, а тому бажання продовжувати такі шлюбні відносини в неї відсутнє. Сім`я фактично розпалась, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їхнього розлучення. Просила не надавати строк для примирення. Позивач [PERSON] в наданій до суду 11.07.2019 заяві зазначила, що заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити, повернути 50% сплаченого нею судового збору, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій до суду 11.07.2019 заяві зазначив, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Також не заперечує проти стягнення з нього 50% судового збору. Просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 лютого 2017 року зареєстрованому виконкомом Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницькій області, актовий запис №1 (а.с.5). Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Шлюбні відносини сторони припинили. На примирення не згодні. За таких обставин збереження шлюбу суперечить їх інтересам та є неможливим. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає, що позов в частині позовних вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як відповідач позов визнав повністю та визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про відновлення дошлюбного прізвища не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Частиною 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. Частиною 6 зазначеної статті встановлено, що той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Відповідно до абз.1 п.6 Постанови Кабінету Міністрів України № 1064 від 22 серпня 2007 року «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян», внесення до Реєстру відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється реєстратором одночасно із складенням відповідного актового запису цивільного стану. Питання про судові витрати необхідно вирішити в порядку передбаченому ч.1 ст.142 ЦПК України щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого нею при поданні позову. Решта 50 відсотків судового збору, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial