Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом (в подальшому зменшені) до ПрАТ СК «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.12.2014р. о 10-00 [PERSON], керуючи автомобілем Шкода Фабиа д/н СА 1818ВІ, на 114 км а/д Канів-Кременчук при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності при розвороті, не дав дороги в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Хонда, д/н СА 8881ВА, який рухався в попутному напрямку. При ДТП пасажир [PERSON] отримав травми, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. [PERSON] порушив п.п.2.3 б, 10.1, 104. ПДР України. Постановою Придніпровського райсуду м. Черкаси від 22.12.2014р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушенні, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн. В результаті ДТП автомобіль Хонда, який належить на праві власності [PERSON], зазнав механічних пошкоджень і матеріальних збитків, що відповідно до висновку №145 автотоварознавчого дослідження від 22.12.2014р. складають 108826грн. 75коп. та понесені витрати за проведення висновку в розмірі 450грн. 00коп., а всього 109276грн. 75коп. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] в період з 10.06.14р. по 09.06.15р. була застрахована в ПрАТ СК «Україна». За полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АІ/0688481 ліміт відповідальності ПрАТ за шкоду, заподіяну майну становить 50000грн., розмір франшиза 0грн. А тому, ПрАТ СК «Україна» повинна сплатити позивачеві 50000грн. 00коп. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача ПрАТ СК «Україна» на свою користь матеріальну шкоду в сумі 50000грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 17.09.2015р. позовні вимоги в частині вимог, заявлених до [PERSON] залишені без розгляду на підставі ст. 207 ч.1 п.5 ЦПК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала зменшені позовні вимоги і просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач ПрАТ СК «Україна» не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення рекомендованого листа. Про причини неявки не повідомлено, не скористався правом надання письмових заперечень проти позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що 17.12.2014р. о 10-00 [PERSON], керуючи автомобілем Шкода Фабиа д/н СА 1818ВІ, на 114 км а/д Канів-Кременчук при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності при розвороті, не дав дороги в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Хонда, д/н СА 8881ВА, який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. [PERSON] порушив п.п.2.3 б, 10.1, 104. ПДР України і постановою Придніпровського райсуду м. Черкаси від 22.12.2014р. його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн. В результаті ДТП автомобіль Хонда, який належить на праві власності [PERSON], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 31.08.2011р., зазнав механічних пошкоджень і матеріальних збитків, що відповідно до висновку №145 авто-товарознавчого дослідження від 22.12.2014р. складають 108826грн. 75коп. та понесені витрати за проведення висновку в розмірі 450грн. 00коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №145 від 22.12.2014р. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] в період з 10.06.14р. по 09.06.15р. була застрахована в ПрАТ СК «Україна». За полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АІ/0688481 ліміт відповідальності ПрАТ за шкоду, заподіяну майну становить 50000грн., розмір франшиза 0грн. Позивач визнає, що [PERSON] сплатив їй матеріальні збитки у розмірі 450грн. 00коп. за проведення авто-товарознавчого дослідження, а також 58826грн. 75коп. за пошкоджений автомобіль. Під час розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] неодноразово зверталася до страхової компанії і подавала заяву про страхове відшкодування. Крім того, вона зверталася до ПрАТ з заявою щодо виконання попередніх заяв, про отримання яких свідчать повідомлення рекомендованих листів. Також, відповідно до описів цінних листв, нею подавались всі необхідні для виплати документи. Між тим, станом на час розгляду справи, страхове відшкодування їй не виплачено і не надано відповіді про відмову у здійсненні таких виплат. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). За положеннями ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ст. 1187 ч.ч.1, 2, 5 ЦК України). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що передбачено ст. 1194 ЦК України. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Законом України «Про страхування» визначено, що страховик зобов»язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За Законом України «Про обов»язвоке страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхування відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових прав страхувальника. Статтею 9 Закону передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. За положеннями статті 22 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004р., у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Стаття 33 ЗУ передбачає перелік дій осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). За встановленими обставинами справи, такі дії були вчинені особами, причетними до ДТП. За статтею 33 ч. 33.1.4 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. Стаття 33-1 Закону визначає, які документи страховик або МТСБУ повинні отримати на здійснений ними запит. Згідно ізст. 35 ч.35.1 цього Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Крім того, стаття 35 Закону визначає перелік документів, які додаються до заяви про виплату страхового відшкодування. Як передбачено ст. 36 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а в разі невизнання майнових вимог заявника прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Згідно із ч.1 ст. 990 ЦК, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Як зазначено у статті 999 ЦК, законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). Зобов»язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов»язанням, а тому можуть застосовуватись наслідки, передбачені ст. 625ЦК. Таким чином, зясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме: необхідно стягнути з ПрАТ користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП 50000 (п»ятдесят тисяч) грн.00коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір», необхідно з відповідача стягнути на користь позивача судові витрати судовий збір 500грн. 00коп., що підтверджується квитанцією від 25.05.2015р. На підставі викладеного та,

Outcome: approved