Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 431 в будинку № 509 по пр.Індустріальному в м.Харкові та зобов»язати другого відповідача по справі зняти [PERSON] з реєстрації за даною адресою. В обгрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що вона є основним наймачем вказаного жилого приміщення. В квартирі з 1990 року зареєстрована її племінниця [PERSON] Проте, остання більше п»яти років тому поїхала проживати на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина і мешкає там з сім»єю на даний час. Позивач змушена сплачувати комунальні послуги за [PERSON], що порушує її права та інтереси. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що наймачем вищезазначеної квартири був її батько, йому було видано ордер на проживання у даній квартирі. На даний час на неї переоформлено особисті рахунки за комунальні послуги по квартирі, отже, вона є основним наймачем квартири. Квартира не приватизована. Племінниця [PERSON] вже дуже тривалий час проживає у Німеччині, останній раз сплачувала комунальні послуги у 2004 році і з того часу комунальні послуги за квартиру не сплачує. Тому, позивач вважає за необхідне зняти відповідача з реєстрації, оскільки вартість комунальних послуг зростає і вона змушена сплачувати за відповідача її комунальні послуги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилась про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно. Представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради надав до суду пояснення по справі, в яких посилався на те, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є само по собі достатньою підставою для вирішення питання про зняття відповідача з реєстрації і тому не має підстав для зобов»язання Департаменту реєстрації Харківської міської ради зняти відповідача з реєстрації . Відповідно до вимог до ст.224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, і вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України, на яку посилається в своїй позовній заяві позивач, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Однак, як встановлено судом в судовому засіданні, [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS]. отже не є належним позивачем за даними позовними вимогами. Як вбачається з матеріалів справи, ордер № 150783 було видано [PERSON] на квартиру № 41 в будинку № 10 за адресою 16 квартал 22.03.1963р. з правом на житлову площу йому та членам його сім»ї. Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Разом з нею зареєстровані: [PERSON]- племінниця, та [PERSON] син. Відповідно до ст.71 цього Кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім»ї понад шість місяців у випадках, передбачених ч.3 ст.71 цього Кодексу. Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З пояснень позивача вбачається, що [PERSON] не проживає у вищезазначеній квартирі, оскільки вона виїхала на постійне місце проживання до Німеччини, утворила там сім»ю. Проте, на підтвердження зазначених вище обставин позивачем не надано до суду жодних доказів. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даного позову у зв»язку з його недоведеністю під час судового розгляду.

Outcome: dismissed