Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Вони зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Однак, відповідач - батько неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , ці обов`язки не виконує, і тому грубо порушує право дитини на належне батьківське виховання. Зазначає, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Майже з самого народження і по теперішній час, [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із позивачем, яка є її рідною тіткою. Стверджує, що вона опікується дитиною, повністю її забезпечує, дбає про її виховання та розвиток. Мати неповнолітньої, [PERSON] , не виконувала обов`язки по вихованню своєї дитини, матеріальної допомоги не надавала, дитину не відвідувала. Рішенням районного суду Сумської області від 02 квітня 2010 року справа № 2-253/2010 р. [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дівчата проживали разом з нею, [PERSON] , одна з них ( [PERSON] ) перебувала у неї під опікою. Повідомляє суд, що батько [PERSON] раніше інколи бачився з донькою, але останнім часом чоловік жодних зв`язків із донькою не підтримує, не телефонує, не приїздить, станом здоров`я не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Посилаючись на зазначені обставини, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ј усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь. [PERSON] просить залишити у себе на вихованні. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 листопада 2018 року вказаний позов залишено без руху, запропоновано позивачу у строк не більше 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки. 04 грудня 2018 року позивачем надано суду документи на виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 19 листопада 2018 року та ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2018 року відкрито провадження по зазначеній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання 06 лютого 29019 року о 13 год. 40 хв. 04 січня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що твердження позивача, що він не приймає участі в утриманні доньки, не надає матеріальної допомоги, є хибними, оскільки щомісяця в добровільному порядку, без відповідного рішення суду, через відділення поштового зв`язку пересилає на адресу позивача по справі кошти на утримання своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтверджується чеками відділення поштового зв`язку. Стверджує, що щомісячно перераховує позивачу кошти в сумі 1000 грн., що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України. До липня 2018 року він також щомісячно перераховував позивачу кошти на утримання його доньки, в середньому по 500 грн. щомісячно. Зазначає, що останнім часом він дійсно з донькою не бачився, оскільки вимушений виїхати на заробітки за межі території Сумської області, де працює на будівництві. Роботу кинути не може, так як це його єдиний дохід, за рахунок якого він живе сам та допомагає своїй доньці [PERSON] . Не зважаючи на те, що до доньки останнім часом не мав можливості приїздити, він виконує покладений на нього обов`язок по утриманню дитини щомісяця пересилати позивачу кошти на утримання своєї доньки [PERSON] . Також зазначає, що позивачем не було наведено обставин, які свідчили б про те, що лише крайній захід впливу - позбавлення його батьківських прав, а не попередження про необхідність зміни ставлення до виховання дитини на краще, і що немає іншого захисту прав та інтересів дитини, окрім, як позбавлення батьківських прав. Щодо позовних вимог про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання доньки зазначає, що вони не підлягають задоволенню. Мотивує це тим, що він щомісяця в добровільному порядку надає позивачу матеріальну допомогу на утримання доньки. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд у задоволенні позову [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину відмовити в повному обсязі в зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. 06 лютого 2019 року у підготовчому засіданні оголошено перерву для можливості мирного врегулювання спору до 27 лютого 2019 року. 27 лютого 2019 року закрито підготовче провадження, та призначено дану справу для розгляду по суті на 07 травня 2019 року о 15 год 30 хв. з викликом сторін. 07 травня 2019 року від Служби у справах дітей Сумської міської ради надійшов висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] (а.с. 69). 07 травня 2019 року у зв`язку із першою неявкою в судове засідання відповідача та відсутністю відомостей щодо поважності причин неявки в судове засідання, відкладено розгляд справи до 21 червня 2019 року о 14 год. 00 хв. В дане судове засідання з`явилися позивач [PERSON] , представник третьої особи Максименко Н.В . Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов в повному обсязі. Додатково пояснила, що дитину виховує з 4 років. Мати дитини позбавлена батьківських прав. На момент позбавлення батьківських прав відповідач не проживав з родиною. Зазначає, що в школу батько не з`являється, не цікавиться життям своєї доньки. Пояснює це тим, що зайнятий і працює. За час розгляду справи також ні він, ні його рідні не телефонували. Матеріальної допомоги від відповідача, крім аліментів, добровільно не отримує. Дитина хоче проживати з нею. Стосовно матеріальної допомоги зазначає, що відповідачем практично регулярно самостійно пересилаються грошові кошти в сумі 1100 грн. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сумської міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, та вважає за можливе позбавити батьківських прав відповідача відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Додатково повідомляє, що ставлення у відповідача до дитини не змінилося, він не спілкується з нею і не забезпечує виховання, яке необхідно дитині. Батько не цікавиться і ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначає, що дитина пояснила їм, що хотіла проживати з тіткою, з батьком контактів немає. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився. Суд, вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 02 квітня 2010 року позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] передано на виховання тітці [PERSON] (а.с. 13). З довідки Старосільської загальноосвітньої школи I-III ступенів вбачається, що [PERSON] , батько [PERSON] , за час навчання її в школі не брав участі в вихованні дитини (не спілкувався з учителями, не брав участі у батьківських зборах) (а.с. 14). Актом обстеження житлово-побутових умов виконавчого комітету Нижньосироватської сільської ради від 17 вересня 2018 року проведено обстеження житлово-побутових умов житлового будинку в якому проживає неповнолітня [PERSON] . Зафіксовано, що дана родина проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою фактично проживають: [PERSON] , [INFO] - дідусь; [PERSON] , [INFO] - бабуся; [PERSON] , [INFO] - тітка; [PERSON] , [INFO] . На момент обстеження [PERSON] допомагала бабусі на городі. В будинку було прибрано, речі складені по своїм місцях. В холодильнику була в наявності їжа для всіх членів родини. Зі слів бабусі [PERSON] завжди допомагає їй та тітці по господарству. Катерині особливо до вподоби допомагати з приготуванням їжі (а.с. 15). Служба у справах дітей Сумської міської ради надала висновок, згідно якого вважає за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . З висновку встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з рідною тіткою, [PERSON] . Жінка опікується дитиною, повністю її забезпечує, дбає про її виховання та розвиток. Батько неповнолітньої з нею не проживає, раніше зрідка спілкувався з дівчиною по телефону, на даний час ні. Дитина навчається в Старосільській ЗОШ Сумського району. Заклад надав довідку про те, що час навчання дитини в школі, її батько участі у батьківських зборах не брав, не спілкувався з учителями, дитиною не цікавився. Поспілкувавшись з [PERSON] , з`ясовано, що дівчинка з батьком не спілкується, він їй не телефонує, не приїздить до неї. Майже з самого дитинства нею опікується та забезпечує всім необхідним тітка, [PERSON] , з якою у дівчинки склалися близькі стосунки. Дитина не заперечувала проти позбавлення її батька батьківських прав щодо неї. У відзиві на позовну заяву [PERSON] підтверджував, що дійсно до доньки не приїздить, не спілкується з нею через те, що перебуває на заробітках за межами України, але це не є підставою для невиконання ним батьківських обов`язків щодо дитини, а навпаки це є підтвердженням його ухилення від їх виконання. Додатково чоловік зазначав, що пересилає доньці щомісячно гроші, але розмір цих перерахувань не може повністю забезпечити базові потреби дитини, а саме в житлі, одязі, навчанні, дозвіллі, лікуванні. Фактично, батько залишив дитину без батьківського піклування на дуже довгий час, перерахуванням ним певної суми коштів не може вважатися належним виконанням батьківських обов`язків (а.с. 69). З аналізу наданих доказів, суд вважає встановленим наявність фактів, які свідчать про неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню дочки [PERSON] , що виразилось, зокрема, у тому, що тривалий час відповідач не проявляв належної батьківської турботи стосовно дитини, не цікавився її станом здоров`я та розвитку. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до вимог статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналіз вищевказаних положень закону дає підстави вважати, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, а також спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Враховуючи положення національного законодавства, а також зважаючи на вказані обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно дочки не є виправданим, оскільки таке не сприятиме нормальному фізичному та психічному здоров`ю дитини. В силу ч. 6 ст. 19 СК України суд не погоджується з висновком Служби у справах дітей Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини, а також не відповідає обставинам, встановленим під час судового розгляду. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за доцільне в задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відмовити. Разом з тим, враховуючи, що у судовому засіданні дійсно встановлені факти неналежного ставлення відповідача до його батьківських обов`язків, суд вважає доцільним попередити відповідача про неприпустимість ухилення від участі у вихованні і утриманні дочки та про необхідність зміни ставлення до її виховання, що у даному випадку, на думку суду, буде достатнім і дієвим заходом. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи ту обставину, що між позивачем, з якою проживає неповнолітня дитина, та відповідачем не досягнуто згоди щодо періодичності та розміру матеріальної допомоги на її утримання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів у запропонованому позивачем розмірі. За таких обставин суд вважає необхідним позов в частині стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за цією позовною вимогою, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial