Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач є батьком останнього, однак не виконує свої батьківські обов'язки, тривалий час не піклуються про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] У судовому засіданні позивач і її представник позов підтримали і просили суд його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач, повідомлений судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач та інші учасники процесу не заперечували проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району проти позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивача і її представника, представника третьої особи, покази свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого повторно 22.11.2016 року Комунарським районним у м.Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.26), [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (актовий запис №834 від 04.10.2007 року). Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03.10.2011 року шлюб, зареєстрований 27.04.2007 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області між [PERSON] і [PERSON] розірвано, [PERSON] змінено прізвище на «[PERSON]». Згідно зі свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданим 23.04.2016 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, між [PERSON] і [PERSON] укладено шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.6). На підставі довідки, наданої ЖБК «Комунаровець-17», за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивач [PERSON], її син [PERSON], матір [PERSON], батько [PERSON], брат [PERSON] (а.с.30). Згідно з довідкою вих.№36 від 17.02.2017 року, виданої Запорізькою гімназією №8 Запорізької міської ради, [PERSON] навчається в зазначеному закладі в 3-Б класі, з 01.09.2016 року батько дитини в гімназії не з'являється, не цікавиться навчальними досягненнями дитини, а також її станом здоров'я. На підставі довідки вих.№10/01-10 від 15.02.2017 року, виданої Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №21 «Кораблик», [PERSON] у період з 09.09.2010 року по 16.07.2014 року відвідував зазначений заклад, батько дитини у вихованні і матеріальному забезпеченні сина участі не брав, батьківські збори, дитячі свята не відвідував. Згідно з довідкою вих.№102 від 17.02.2017 року, виданої Курси англійської мови «Гаудеамус» (ФОП [PERSON].), [PERSON] навчається на Курсах англійської мови з 01.10.2016 року, організаційні і фінансові питання щодо навчання сина вирішує його матір, вона ж приводить і забирає дитину. На підставі довідки про отримання аліментів №238/4 від 01.11.2016 року загальна сума сплачених за виконавчим листом №333/7388/16-ц аліментів з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року склала 3350,53 гривень (а.с.27). Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS], від 20.02.2017 року складеного головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, стан житла та санітарно-гігієнічні умови проживання дитини добрі, для її розвитку, відпочинку, навчання та виховання створено всі необхідні умови. Як вбачається з висновку заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], так як він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням сина, не цікавиться його інтелектуальним, духовним, фізичним та психічним розвитком. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач є її донькою і з серпня 2016 року проживає разом з нею, відповідача останній раз бачила два роки тому, [PERSON] не проявляє турботи про своєї дитини, не спілкується з нею, вихованням дитини займається лише матір. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач і відповідач є її друзями, відповідача останній раз вона бачила приблизно два роки тому, [PERSON] не проявляє турботи про своєї дитини, не спілкується з нею, дитина батька ніколи не згадує. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що позивача і відповідача знає близько 8-9 років, раніше були сусідами, відповідача останній раз вона бачила приблизно два роки тому, [PERSON] з дитиною не спілкується. З урахуванням вищевикладеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також інші особи. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). У ході судового розгляду справи судом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON], не піклується про стан його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує до самостійного життя, не бере участі у навчально-виховному процесі, не підтримує зв'язок з вихователями, батьківські збори не відвідує, не цікавиться успішністю та поведінкою дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] Так як позивач у судовому засіданні просила не стягувати з відповідача сплачений нею при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved