overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 12 грудня 2002 року, зареєстрованого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №3646. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 12 грудня 2002 року уклала з відповідачем шлюб, в якому народилась донька [PERSON] , [INFO] . Проте, на протязі останніх п`ятнадцять років стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен із сторін живе окремим життям та своїми інтересами. Переконана, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме їх інтересам. Позивач у підготовче засідання не з`явилася, до суду надійшла заява, в якій позов підтримала, просила такий задовольнити, а розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. У зв`язку з неявкою сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 грудня 2002 року, зареєстрували такий у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №3646. В шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 840, 80 грн., відтак останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 420, 40 грн., а решту судових витрат у розмірі 420, 40 грн. стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 12 липня 1997 року, зареєстрованого Личаківським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Львова, актовий запис №202. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 12 липня 1997 року уклала з відповідачем шлюб, в якому народилася донька [PERSON] , [INFO] . Проте, спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, втрату почуття любові та взаєморозуміння. З серпня 2019 року сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. За час спільного проживання між ними виникали конфлікти та непорозуміння, відповідач зловживає алкоголем, ображає та принижує честь і гідність позивача. Переконана, що сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме її інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила, позов підтримала, просила суд такий задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання судової повістки за останньою відомою адресою місця проживання та розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 липня 1997 року, зареєстрували такий у Личаківському відділ реєстрації актів громадянського стану м. Львова, актовий запис № 202. В шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак шлюб необхідно розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 12 липня 2018 року, зареєстрованого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №1693. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 12 липня 2018 року уклала з відповідачем шлюб. Проте після реєстрації такого сторони зрозуміли, що допустили помилку через різні характери. Сімейне життя у них не склалось, спільний дітей та набутого у шлюбі майна не мають. З травня 2020 року їх відносини фактично припинені, відновлювати такі наміру не мають. Розірвати шлюб шляхом подання заяви до органів реєстрацію шлюбу відповідач відмовляється. Переконана, що сім`я розпалась остаточно, шлюб існує формально а збереження такого суперечитиме її інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. У зв`язку з неявкою сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 липня 2018 року, зареєстрували такий у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 1693. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, спільних дітей не мають. Враховуючи наведене, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, визнання відповідачем позову, суд прийшов до переконання, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 840, 80 грн., а відтак останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 420, 40 грн., а решту судових витрат у розмірі 420, 40 грн. стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 12 серпня 2005 року, зареєстрованого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2116. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12 серпня 2005 року зареєструвала з відповідачем шлюб, від шлюбу дітей не має. Сімейне життя не склалось через різницю в поглядах на шлюб та сімю, що і остаточно призвело до розпаду сімї. З 2012 року вони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. Позивач у судове засідання не зявилася, у матеріалах справи міститься заява, посвідчена приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], зареєстрована в реєстрі за №3091, згідно з якою позов підтримала, просила розглядати справу за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно із ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 серпня 2005 року, зареєстрували такий у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, проте міцної сімї не створили. Від шлюбу у них дітей немає. Сторони 3 2012 року не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягала на розірванні шлюбу. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача, відтак, шлюб необхідно розірвати. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 12 травня 2000 року, зареєстрованого Галицьким відділом реєстрації актів громадянського стану м.Львова, актовий запис №76. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 12 травня 2000 року уклала з відповідачем шлюб, в якому народилася донька [PERSON] , [INFO] . Проте, сімейне життя між ними не склалось через агресивну поведінку відповідача, постійні конфлікти, образи та неодноразове заподіяння побоїв позивачу. З 2012 року сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме її інтересам. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту такого, просили суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо розірвання шлюбу, однак зазначив, що має відмінні від дружини погляди на сім`ю та виховання дочки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 травня 2000 року, зареєстрували такий у Галицькому відділі реєстрації актів громадянського стану м.Львова, актовий запис №76. В шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою. Сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив проти задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 13 листопада 1999 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №2431. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13 листопада 1999 року уклала з відповідачем шлюб, в якому народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Переконана, що сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме її інтересам. Позивача у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій позов підтримала, просила такий задовольнити, а розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. У зв`язку з неявкою сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 13 листопада 1999 року, зареєстрували такий у відділі реєстрації актів громадянського стан Львівського міськвиконкому, актовий запис №2431. В шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 768, 40 грн., а відтак останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 384, 20 грн., а решту судових витрат у розмірі 384, 20 грн. стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 14 жовтня 2006 року, зареєстрованого міським відділом реєстрації актів цивільного тану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3887. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що подружнє життя у них не склалось. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Впродовж останнього року сімейне життя суттєво погіршилось через різницю в поглядах на життя, втрату почуття любові, що і остаточно призвело до розпаду сім'ї. Протягом тривалого часу не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сім'я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просила таку задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні надала пояснення про те, що позовні вимоги відповідач визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14 жовтня 2006 року, зареєстрували такий у міському відділі реєстрації актів цивільного тану Львівського міського управління юстиції, проте, міцної сім'ї не створили. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнав позовні вимоги, а тому, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 14 квітня 2018 року, зареєстрованого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №563. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що спільне життя між сторонами не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, у зв`язку з чим відбувались сварки, що поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Сімейне життя поступово між ними погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин, спільного проживання та ведення господарства. Переконана, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила суд такий задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомив та не подав\~відзив на позовну заяву, а тому, відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14 квітня 2018 року, зареєстрували такий у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №563. Сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак шлюб необхідно розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved