Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису від 23.01.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрованого в реєстрі за № 1791 таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження № 58483964 з примусового виконання виконавчого напису № 1791, виданого 23.01.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору № 85029531003 від 17.12.2014 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал». Даний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, такий був вчинений з порушення одної з головних умов звернення до нотаріуса в межах відповідного строку з моменту виникнення права вимоги, в даному випадку в межах три річного строку. 17.12.2014 року між нею та АТ «Перший Український міжнародний банк», укладено кредитний договір. Відповідно до розрахунку заборгованості, останній платіж нею було вчинено в січні 2015 року, а відтак з дня виникнення права вимоги минуло три роки та 11 місяців. Також,\~посилається,\~що виконавчий\~напис вчиняється\~у разі\~наявності безспірної\~заборгованості боржника\~перед стягувачем,\~підтвердженої належними\~документами.\~Зазначає,\~що вона\~не отримувала\~письмової вимоги\~про усунення\~порушень зобов`язань,\~що мала\~передувати вчиненню\~виконавчого напису.\~Це також\~свідчить про\~незаконність дій\~нотаріуса при\~вчиненні згаданого\~виконавчого напису. А тому просить суд визнати виконавчий напис від 23.01.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 1791 таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили його задоволити з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача АТ «Перший\~Український міжнародний\~банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8\~ст.\~178\~ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Юхименко Ольга Леонідівна в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши позивача та її представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 85029531003 від 17.12.2014 року, укладеного між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] , останній було надано кредит в розмірі 18029,65 грн. строком на 24 місяці (а.с.17). Як вбачається з виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною та зареєстрованого в реєстрі за № 1791, з [PERSON] стягнуто заборгованість на користь АТ «Банк Ренесанс Капітал» по договору кредиту № 85029531003 від 17.12.2014 року, укладеного між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] в загальному розмірі 22101,12 грн., що складається з: 17\~049,94 грн. прострочена заборгованість; \~5048,20 грн. прострочена заборгованість за комісією, 2,98 грн. заборгованість по процентам. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 січня 2018 року по 11 січня 2019 року ( а.с. 9). Вказаний виконавчий напис за заявою АТ «Перший Український міжнародний банк» (а.с.14) було пред`явлено до виконання, у зв`язку з чим, приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58483964 від 26.02.2019 року (а.с.11). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. З`ясовуючи питання щодо дня виникнення у АТ «Перший Український міжнародний банк» права вимоги за порушення позивачем зобов`язань за кредитним договором № 85029531003 від 17.12.2014 року суд виходить із наступного. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до частини другої статті 509, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з підстав, викладених у договорах та інших правочинах. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 85029531003 від 17.12.2014 року укладеного між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] останній було надано кредит в розмірі 18029,65 грн. строком на 24 місяці. Відповідно до п.2.4 договору кредиту, такий наданий на 24 місяці ( а.с. 18), з пояснень позивача та з урахуванням суми заборгованості вбачається, що єдиний платіж по кредиту позивачем було здійснено в січні 2015 року. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Поняття строку та терміну визначені статтею 251 ЦК України. Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. У відповідності до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч.1 ст.253 ЦК України). Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником щомісячно, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Відповідно до статті 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний, зокрема, здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, та відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Таким чином, з дня виникнення права вимоги пройшло більше як три роки, оскільки останній платіж позивачем було здійснено в січні 2015 року. За змістом статті 9\~Закону України «Про нотаріат» вбачається, що нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених цією статтею правил, є недійсними. Крім того, відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус також при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17), Постанову КМ\~України від\~26.11.2014\~№ 662 визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити та визнати виконавчий напис від 23.01.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 1791 таким, що не підлягає виконанню, що не підлягає виконанню. Згідно статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

Outcome: approved