Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.04.2010 року вона уклала шлюб з відповідачем в Річківській сільській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 5. Стверджує, що від шлюбу у них народилося двоє дітей. Життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач не працює, інтересами сім'ї не цікавиться. Зазначає, що на даний час вони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Вважає, що їх шлюб є помилковим, сім'я розпалася остаточно, її збереження і подальше спільне життя з відповідачем неможливе, оскільки вона втратила почуття любові, довіри, поваги і розуміння до відповідача. А тому просить розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]», визначити місцем проживання дітей її місце проживання, стягнути з відповідача витрати пов'язані з розлученням. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю, просить задоволити. Просить не стягувати судовий збір з відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності, просить позовну заяву про розірвання шлюбу задоволити. А тому судом вирішено розглядати справу у відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з'ясувавши дійсні обставини справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 квітня 2010 року у Виконавчому комітеті Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 5 Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Річківською сільською радою Жовківського району Львівської області, актовий запис № 30 та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.02.2014 року, виданим Річківською сільською радою Жовківського району Львівської області, актовий запис № 02. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач не працює, інтересами сім'ї не цікавиться, на даний час сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, позивач втратила почуття любові, довіри, поваги і розуміння до відповідача Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сім'я фактично не існує. Крім того суд враховує той факт, що відповідач [PERSON] проти позову не заперечив, а тому позовна вимога [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому вимога позивача про залишення їй прізвища «[PERSON]» підлягає до задоволення. Щодо вимоги позивача [PERSON] про визначення місцем проживання дітей її місця проживання, то така не підлягає до задоволення у зв'язку із наступним. Діти позивача та відповідача не досягнули 10 років, а відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Позивачем не залучено в якості третьої орган опіки та піклування, крім того позивачем не подано висновку органу опіки та піклування, не долучено жодного доказу на підтвердження того, що діти проживають саме з нею. [PERSON] не наведено жодних обставин, що між нею та відповідачем є спір щодо визначення місця проживання дітей. Оскільки обов'язок доказування лежить на сторонах, позивачем жодним чином не обгрунтовано і не доведено своєї позовної вимоги щодо визначення місця проживання дітей не долучено висновку органу опіки та піклування, суд вважає, що у вимозі про визначення місцем проживання дітей місця проживання позивача слід відмовити за недоведеність та необгрунтованістю. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сплатила 640,00 грн. судового збору, що вбачається з квитанції № 58 від 24.05.2017 року, дану позовну вимогу задоволено, тому суд приходить до висновку, що суму у розмірі 640,00 грн. потрібно стягнути в користь позивача із відповідача. Позивач не просить стягувати судовий збір з відповідача за вимогу про визначення місця проживання дітей, крім того слід зазначити, що так як судом відмовлено у задоволенні даної позовної вимоги, тому судом питання стягнення судового збору з відповідача за вимогу про визначення місця проживання дітей не вирішується. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved