Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її (позивачки) користь заборгованість, яка складає грошову суму у розмірі 1200 доларів США та 3% річних в сумі 21,11 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10 липня 2019 року еквівалентно 31797 гривням 70 коп. Також просить стягнути з відповідачки на її (позивачки) користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 гривень 40 коп. та витрати на правову допомогу. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 21 жовтня 2018 року між нею та відповідачкою по справі [PERSON] було укладено договір позики, предметом якого було передання в позику коштів в розмірі 1200 доларів США зі строком повернення до 30.11.2018 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов боржником [PERSON] була надана та підписана відповідна розписка. Станом на 10.07.2019 кошти позичальником повернено не було, що є свідченням прострочення боржника. Причини прострочення невідомі, так як відповідачка не реагує на письмові вимоги позивачки, кошти не повертає, пропозицій досягти домовленостей для уникнення судового спору не надходило. Посилаючись на положення ст.ст. 625, 1046-1049 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та з урахуванням розміру заборгованості станом на даний час просила стягнути з відповідачки на користь позивачки 1200 доларів США - в рахунок сплати основного боргу, 31,46 доларів США - в рахунок сплати трьох відсотків річних, що складає загальну суму 1231,46 доларів США, що на час проведення судового засідання еквівалентно 30207,71 гривням. Також просила стягнути з відповідачки на користь судовий збір в розмірі 768, 40 гривень. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлялася судом належним чином, про що є відомості в матеріалах справи, але в судове засідання повторно не з`явилася і причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії розписки від 21 жовтня 2018 року вбачається, що між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики згідно якого [PERSON] отримала в борг у [PERSON] гроші у розмірі 1200 доларів США зі строком повернення до 30.11.2018 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума боргу за договором позики за розрахунком позивачки визначена правильно та становить: 1200, 00 доларів США сума основного боргу та 3% річних в сумі 31,46 доларів США, всього 1231,46 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15 жовтня 2019 року еквівалентно 30207 грн. 71 коп. за борговою розпискою від 21.10.2018року. Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 16 січня 2019 року (справа № 373/2054/16-ц), заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Оскільки зобов`язання повернути борг відповідачкою не виконані, то є законні підстави для задоволення позову з урахуванням положень ст.ст. 635, 1046, 1049 ЦК України. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved