Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 квітня 2002 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб в виконкомі Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області і проживали разом до листопада місяця 2014 року. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що в останній час сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, та в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Відповідач має стосунки з іншою жінкою. Спору про поділ майна немає. На підставі вищевикладеного позивач просить розірвати шлюб між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований 13.04.2002 року в виконкомі Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 13. До початку слухання справи позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору просить стягнути з відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомим суду обставинам, хоча був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, суд із врахуванням думки позивача, вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, бере до уваги дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність двох неповнолітніх дітей, а також умови життя подружжя та інші обставини життя подружжя приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Укладення шлюбу між сторонами 13.04.2002 року підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про одруження серії І-КИ № 159066 від 13.04.2002 року між [PERSON] та [PERSON], про що складено актовий запис за № 13. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «Тєліцина». Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу позивачем доведені, обґрунтовані, а тому є підстави для їх задоволення, а також відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнення судових витрат з позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved