Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10 000,00 грн щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу у них народилося двоє дітей, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. З січня 2018 року вони з відповідачем не проживають разом, не ведуть спільного господарства. З червня 2018 року вона з дітьми постійно проживає у місті Золотоноша Черкаської області у будинку її матері. Діти навчаються в школі, відвідують гуртки. Відповідач є забезпеченою людиною, має високий щомісячний дохід, однак коштів на утримання дітей та забезпечення їх потреб надає недостатньо. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак, враховуючи його доходи, позивач вважає, що він може сплачувати аліменти в розмірі 10 000,00 грн. на кожну дитину. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів передано за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні на задоволенні позову наполягали. Позивач пояснила, що відповідач сплачував аліменти на дітей у розмірі 6 000 грн щомісячно, проте останнім часом коштів не надає, хоча має таку можливість, оскільки є заможною людиною. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У поданому до суду відзиві відповідач [PERSON] заперечував проти доводів позивача стосовно того, що він надає недостатньо коштів на утримання їхніх спільних дітей, оскільки регулярно перераховує кошти на рахунок позивачки на утримання дітей, що в сукупності з 2018 року склало 150 000,00 грн та значно перевищує мінімальний розмір аліментів. Крім того, відповідач стверджує, що з 2018 року після припинення спільного проживання з позивачкою, діти проживають регулярно з відповідачем та знаходяться на його утриманні, він сплачує додаткові витрати на дітей на відпочинок та оздоровлення. Відповідач зазначає, що він офіційно не працевлаштований, а тому не має можливості сплачувати аліменти у визначеному [PERSON] розмірі, оскільки відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України» відповідач повинен сплачувати аліменти у розмірі ј частки його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. 09 серпня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Згідно із свідоцтвами про народження від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідок від 28 серпня 2018 року № 6347, від 02 липня 2020 року № 26, виданих Золотоніською міською радою Черкаської області, Акту обстеження умов проживання від 18 вересня 2018 року та Акту обстеження матеріально-побутових умов від 31 серпня 2018 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею за даною адресою проживають діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідок від 26 червня 2020 року № 124, № 125, та довідок № 126, № 127 від 03 липня 2020 року, виданих Золотоніською гімназією ім. С.Д. Скляренка Золотоніської міської ради Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , навчаються в Золотоніській гімназії ім. С.Д. Скляренка Золотоніської міської ради Черкаської області. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. За змістом статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Таким чином, є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тобто у спосіб, обраний позивачем. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого: Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум у 2021 році складає: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 395 гривень, з 1 липня - 2 510 гривень, з 1 грудня - 2 618 гривень. Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет» мінімальний розмір заробітної плати з 1 січня 2021 року становить - 6 000,00 грн. При визначенні розміру аліментів, з наданих доказів суд дійшов висновку, що відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, оскільки інших дітей у нього немає, інших стягнень на утримання непрацездатних осіб також не має, принаймні відповідачем доказів протилежного суду не надано. Крім того, з викладених у відзиві аргументів, відповідач стверджував, що з того часу, відколи вони з позивачем проживають окремо, тобто за період з січня 2018 року по травень 2019 року, він перерахував на потреби дітей 150 000,00 грн, що в середньому становить близько 4 000,00 грн на кожну дитину щомісячно та свідчить про таку платоспроможність відповідача. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено. Виходячи з доводів, наведених позивачем, та викладених у відзиві відповідачем обставин, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000,00 грн, по 3 000,00 грн на кожну дитину, що в більшій мірі гарантуватиме прожитковий мінімум на дітей, враховуючи їхній вік і потреби та відповідатиме встановленому законом рекомендованому розміру аліментів на дітей відповідно до положень статті 182 СК України. Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у мінімальному гарантованому передбаченому законом розмірі, і з іншої сторони не вбачає підстав для стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі по 10 000 грн на кожну дитину, оскільки позивачем не надано доказів, що відповідач має такий дохід, який би був достатнім для сплати аліментів саме у такому розмірі, враховуючи положення статті 182 СК України, і враховуючи обов`язок позивача довести позовні вимоги і обставини, на які позивач посилається. Тому суд, при визначенні майнового стану відповідача і його спроможності сплачувати аліменти, виходить з розміру мінімальної заробітної плати. Позивач не довела, що відповідач має більші доходи і, що він спроможний виплачувати аліменти у вказаному нею розмірі. Враховуючи викладене вище, суд задовольняє позов частково, визначаючи аліменти у такому розмірі, що відповідатиме інтересам дітей та не порушуватиме права кожного з сторін. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 06 березня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial