Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальна громада с. Грищинці в особі Грищинецької сільської ради Канівського р-ну про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 1,81 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в адміністративних межах Грищенецької сільської ради Канівського району Черкаської області. Вказана земельна ділянка належить спадкодавцеві на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Він є єдиним спадкоємцем за законом спадкового майна, інші спадкоємці відсутні, поховання здійснив за власні кошти. За невідомих обставин спадкодавцем було втрачено Сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивач звернувся до Канівської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, яким є Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 010430, який обов'язково необхідно подати державному нотаріусу для оформлення права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). У зв'язку з цим змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,81 в умовних кадастрових гектарах, (ділянка [NUMBER]), що знаходиться в межах Грищинецької сільської ради Канівського району Черкаської області. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - територіальної громади с. Грищинці в особі Грищинецької сільської ради Канівського р-ну в судове засідання не з'явився, до суду надійшла телефонограма (а.с.22), в якій просить розглядати справу без участі їх представника, заперечень до позову не мають. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається: Згідно копії свідоцтва серія [NUMBER] (а.с.25), що [PERSON] померла [INFO] року в с. Грищинці Канівського р-ну Черкаської області. Згідно довідки № 60 від 23.01.2017 виданої виконавчим комітетом Грищинецької сільської ради (а.с.11), вбачається, що в [ADDRESS] з 1936 по день смерті [INFO] мешкала та була зареєстрована [PERSON], яку поховав за власні кошти [PERSON]. Відповідно до Витягу зі списку власників земельних часток (паїв) по Грищинецькій сільській раді (а.с.7), вбачається, що за номером 56 рахується [PERSON], серія та номер сертифікату [NUMBER]. Відповідно до довідки Управління Держгеокадастру у Канівському районі № 28-0.2-577/2-17 від 10.02.2017 року встановлено, що вартість земельної частки (паю) КСП ім. Куйбишева по Грищинецькій сільській раді становить 38768,67 грн. Середній розмір земельної частки (паю) становить 1,52 га. Державний акт на право власності на земельну ділянку в замін сертифікату на земельну частку (пай) серія [NUMBER] на ім'я [PERSON] не видавався (а.с.9). В газеті «Час пік» № 5 від 01.02.2017 року розміщено оголошення про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданий на підставі рішення Канівської РДА № 188 від 19.06.1996 року на ім'я [PERSON] вважати втраченим і недійсним (а.с.10 на звороті). Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/827/17 від 06.07.2017 (а.с.36) задоволено заяву позивача про встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлено факт, що [PERSON], [INFO] перебував на утриманні [PERSON] з 1992 року до її смерті - [INFO]. Відповідно до відповіді наданої Канівською державною нотаріальною конторою №304/01-16 від 22.02.2017 встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року заяви про прийняття спадщини в нотконтору не надходили (а.с.19,20). Оскільки, [PERSON] померла [INFO] року, тому у відповідності до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття та прийняття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. З огляду на викладене суд вважає, що для вирішення цього спору необхідно керуватися ЦК УРСР в редакції 1963 року із змінами та доповненнями, який діяв на час виникнення цивільних правовідносин. Ст.ст. 525-526 ЦК УРСР визначають часом відкриття спадщини день смерті спадкодавця, а місцем - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі), онуки і правнуки померлого (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Стаття 535 ЦК УРСР 1963 року передбачала право на обов'язкову частку у спадщині неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатної дружини, батьків (усиновителів) і утриманців померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки судом встановлено, що відповідно до ст. 531 ЦК УРСР (ред. 1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини [PERSON] входить до числа спадкоємців за законом після смерті [PERSON] і має право на успадкування майна померлої, як непрацездатна особа, що перебувала на утриманні померлої не менше одного року до його смерті. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 531, 549 ЦК України 1963 р., суд,-

Outcome: approved