Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом за захистом свого порушеного цивільного права до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №23 в провулку Замонастирському буд.1 в м. Тернополі, та зняття відповідача з реєстраційного обліку проживання за даною адресою. В обґрунтування позову посилається на ту обставину, що позивач є власником спірного житла, й понад чотири роки тому відповідач (колишній чоловік), котрий має зареєстроване місце проживання за даною адресою, забрав свої особисті речі, не проживає в квартирі, а тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право на житло. В судове засідання позивач явився, позовні вимоги підтримує в повному обсязі . В останнє засідання позивачка направила заяву з клопотанням проводити судовий розгляд за власної відсутності. Відповідач в судове засідання в судове засідання не зявився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а, відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ч.4 ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа в частині вимог про визнання особи такою, що втратила право на майно позов визнала з зазначених в позові підстав. Всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами, судом встановлено наступні обставини справи. Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. В свою чергу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ч.1 ст.16 ЦК України.) . Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири №23 в будинку 1 у провулку Замонастирському в м. Тернополі. У даному будинку має зареєстроване місце проживання відповідач [PERSON], котрий є колишнім чоловіком позивачки Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є знайомою сторін спору, а відповідач є хрещеним батьком її дитини. Однак з 2011 року свідок відповідача у спірній квартирі не бачила, як і його речей їй достеменно відомо що [PERSON] у квартирі не живе, лише періодично навідується навідати дітей. Стороною відповідача належних та допустимих доказів в спростування зазначеного, суду не подано, відтак на думку суду позов в частині визнання особи такою, втратила право на житло, є підставним та підлягає до задоволення. Щодо вимоги про знаття особи з реєстраційного обліку суд зауважує наступне. Згідно статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою зняття особи з реєстраційного обліку є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на житло. А тому вимога про покладання зобовязання знаття відповідача з реєстраційного обліку є передчасною, на чому окремо наголошує в п. 3 Інформаційного листа від 28.01.2013 року за №24-150\\0\\4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Outcome: partial