Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] про розірвання договорів дарування, зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що 10 серпня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено договори дарування житлового будинку та земельної ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Потьомкіною І.А., зареєстровані в реєстрі за №№1416, 1419 відповідно, за умовами яких вона (позивач) передала безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 449, 80 кв.м, яка знаходиться у [ADDRESS], та житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за [ADDRESS] Крім того, позивач зазначила, що при укладенні вищевказаних договорів між ними було досягнуто усної угоди про те, що вищевказані договори дарування укладаються за умови, що [PERSON] купить третій особі [PERSON] трьохкімнатну квартиру в м.Кіровограді. Разом з тим, зазначене зобов'язання [PERSON] щодо придбання трьохкімнатної квартири на користь третьої особи [PERSON] не виконано. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідачем [PERSON] не було дотримано умов усної угоди, за якої було укладено договори дарування, з посиланням на ст.ст.725, 726 ЦК України позивач просить розірвати договір дарування земельної ділянки від 10 серпня 2010 року та договір дарування житлового будинку з господарськими побутовими будівлями від 10 серпня 2010 року,укладені між нею ([PERSON].) та [PERSON], які посвідчені приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Потьомкіною І.А., зареєстровано в реєстрі за №1419 та за №1416. Позивач та в її інтересах представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, просили позов задовольнити. Позивач також додатково зазначила на обгрунтування позовних вимог, що у 2010 році за згодою чоловіка вирішила подарувати сину [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку, про що було укладено 10 серпня 2010 року договори дарування, при цьому між ними була усна угода про те, що [PERSON] придбає своїй рідній сестрі [PERSON] трьохкімнатну квартиру у м.Кіровограді. відносини між нею та сином [PERSON] будувалися на довірі, у зв'язку з чим зазначені зобов'язання [PERSON] в договорах дарування відсутні. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про час та місце судового розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання. 01 грудня 2014 року за вх.№35663 на адресу суду надійшло клопотання від відповідача [PERSON], в якому він просив провести розгляд справи за його відсутності. Крім того, зазначив, що він визнає позовні вимоги позивача [PERSON] з тих підстав, що 10 серпня 2010 року при укладенні договорів дарування між ним та [PERSON] дійсно було досягнуто усної угоди про те, що договори дарування будуть укладені за умови, що він купить [PERSON] трьохкімнатну квартиру в м.Кіровограді протягом року з моменту укладання договорів дарування, разом з тим, за відсутності у нього коштів, взятий на себе обов'язок він не виконав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача [PERSON], надала пояснення, за якими позивач [PERSON] є ї матір'ю, відповідач [PERSON] є її рідним братом, у батьків були певні грошові заощадження, за які вони придбали житловий будинок [ADDRESS], а оскільки її брат [PERSON] у цей період розірвав шлюб та йому не було де проживати, то батьки вирішили подарувати йому зазначений будинок разом з земельною ділянкою, при цьому він зобов'язувався придбати їй трьохкімнатну квартиру у м.Кіровограді, однак на теперішній час її брат [PERSON] у зв'язку із зростанням цін на нерухомість у м.Кіровограді та відсутністю у нього коштів свої зобов'язання про придбання їй квартири у м.Кіровограді не виконав, Крім того, зазначила, що вона зареєстрована та проживає разом з батьками у [ADDRESS], власного житла не має. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та в її інтересах представника, третю особу [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому, судом відзначається, що визнання відповідачем позову суперечить закону, на підставі чого суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, право вибору способу судового захисту належить позивачеві і такі способи захисту визначені законом, при цьому способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.1 ст.16 ЦК України. За приписами ст.4 ЦПК України при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом. Окрім того, умовою звернення до суду повинно бути дійсне або добросовісно передбачуване порушення права позивача, будь-яке інше звернення до суду є зловживання правом. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 серпня 2010 року між [PERSON], як Дарувальником, та [PERSON], як Обдарованим, було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міськогонотаріального округу Потьомкіною І.А, зареєстровано в реєстрі за №1416, за умовами якого [PERSON] передала [PERSON], а останній прийняв безоплатно у власність житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за [ADDRESS]. Крім того, 10 серпня 2010 року між [PERSON]., як Дарувальником, та [PERSON], як Обдарованим, було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міськогонотаріального округу Потьомкіною І.А, зареєстровано в реєстрі за №1419, за умовами якого [PERSON] передала [PERSON] , а останній прийняв безоплатно у власність земельну ділянку площею 449,80 кв.м, у межах згідно з планом, розташовану у [ADDRESS]. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Умовами зазначених договорів також визначено, що право власності Обдарованого на вищевказаний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями виникає з моменту його прийняття Прийняття Обдарованим від Дарувальника примірнику цього договору свідчить про те, що передача речі відбулася. Під передачею вказаної земельної ділянки за Договором слід вважати символічну передачу речі. Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (ч.1 ст.718 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо), - є прийняттям дарунка (ч.ч.1, 4 ст.722 ЦК України). Цивільний кодекс України передбачає наступні підстави припинення договору дарування, до яких належать: відмова однієї зі сторін від договору; розірвання договору дарування та визнання договору недійсним. Загальні підстави для зміни або розірвання договору передбачені ст.651 ЦК України. Так, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. В свою чергу, як на підстави позовних вимог про розірвання договорів дарування позивач посилалася на те, що договори дарування житлового будинку та земельної ділянки, які були укладені між нею та відповідачем [PERSON] були укладені за усної угоди(зобов'язання) придбання останнім на користь третьої особи [PERSON] нерухомого майна - трикімнатної квартири у м.Кіровограді,а оскільки останній зобов'язання не виконав, нерухомість у м.Кіровограді третій особі не придбав, то це є підставою для розірвання договорів дарування. Відповідно до ч.1 ст.725 ЦК України договором дарування може бути встановлений обов'язок обдаровуваного вчинити певну дію майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її вчинення (передати грошову суму чи інше майно у власність, виплачувати грошову ренту, надатиправо довічного користування дарунком чи його частиною, не пред'являти вимог до третьої особи про виселення тощо). Дарувальник має право вимагати від обдаровуваного виконання покладеного на нього обов'язку на користь третьої особи (ч.2 ст.725 ЦК України). Статею 726 ЦК України визначені правові наслідки порушення обдаровуваним обов'язку на користь третьої особи, за якими у разі порушення обдаровуваним обов'язку на користь третьої особи дарувальник має право вимагати розірвання договору і повернення дарунка, а якщо таке повернення неможливе, - відшкодування його вартості. З аналізу зазначених вище правових норм вбачається, що у випадку укладання договору дарування з обов'язком обдаровуваного вчинити певну дію майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її вчинення, разом з прийняттям дарунку обдаровуваний за договором дарування приймає на себе зобов'язання щодо виконання таких умов, тобто, разом з дарунком до обдаровуваного можуть перейти обов'язки, встановлені безпосередньо договором дарування. Зокрема, на обдаровуваного може покладатися обов'язок вчинити певні дії майнового характеру на користь третьої особи або, навпаки, утриматися від пред'явлення вимог до третьої особи. Суть обов'язку, який покладається на обдаровуваного полягає у тому, що виконання такого обов'язку спрямоване на виникнення, зміну або припинення відповідних правових наслідків майнового характеру для третьої особи, і такий обов'язок обдаровуваного має бути визначеним в договорі дарування. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст.627, 628 ЦК України). Позивач визначилася з підставами позову зазначеними вище, під якими слід розуміти обставини, якими обгрунтовуються позовні вимоги, у зв'язку з чим та в силу принципу диспозитивності цивільного процесу, суд не наділений повноваженнями змінювати підстави позову, на відміну від застосування норми закону, яку суд може змінити, якщо її дія не поширюється на правовідносини сторін. Зі змісту укладених між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки від 10 серпня 2010 року судом не встановлено будь-яких зобов'язань [PERSON], як Обдаровуваного, визначених договорами дарування, вчинити певні дії майнового характеру на користь третьої особи [PERSON] щодо придбання їй трьохкімнатної квартири в м.Кіровограді, при цьому посилання позивача на наявність усної угоди з [PERSON], за якою останній зобов'язувався придбати трьохкімнатну квартиру у м.Кіровограді, судом до уваги не приймається, так як в даному випадку обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Окремо судом відзначається, що положеннями договору дарування передбачено за узгодженням сторін вносити зміни та доповнення до цього Договору, що будуть виникати в подальшому, які мають бути нотаріально посвідчені, разом з тим, сторонами не вносилися будь-які зміни чи доповнення до даних Договорів дарування. Частина 1 ст.60 ЦПК України визначає обов'язок кожної сторони довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень, крім випадків, встанолених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.ч.3, 4 ст.60 ЦПК України). Відповідно до ст.ст.57, 58, 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи, при цьому докази мають бути належними, тобто такими, що містять інформацію щодо предмета доказування, і допустимими, тобто такими, що можуть бути підтверджені певними засобами доказування. З огляду на зазначене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] не довела суду належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилалася як на підстави позовних вимог про розірвання договорів дарування, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову з підстав, зазначених позивачем, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог, що не перешкоджає останній звернутися з позовом про захист прав, які позивач вважає порушеними,у зв'язку з укладанням з відповідачем [PERSON] договорів дарування з інших підстав. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed