Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання виконавчого напису №10151, вчиненого 27.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Романом Олеговичем, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.08.2010 у розмірі 29 661 грн. 66 коп. та витрат за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 800 грн. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на початку листопада 2019 року дізналась про те, що Сихівським відділом державної виконавчої служби на підставі вищевказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження №55631140. Вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що такий суперечить Закону України «Про нотаріат» та порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зазначає, що приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за таким, а відтак не мав жодних правових підстав для його вчинення. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її та позивача відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив та відзиву не надав. Представник відповідача Сихівського ВДВС у м.Львові в судове засідання не з`явився та відзиву не надав. При цьому, в черговий раз представник вказаного відповідача звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину, що, на переконання суду, не є поважною причиною повторної неявки в судове засідання. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Судом, на підставі положень статей 223, 280 ЦПК України, враховуючи також відсутність відповідних заперечень позивача (представника позивача), здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 27.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі №10151, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість, не сплачену в строк за кредитним договором №б/н від 26.08.2010 у розмірі 29\~661, 66 грн., з яких: 7\~989,92 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6 889,93 грн. відсотки, 12\~893,16 грн. пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1\~388,65 грн. - штраф (процентна складова). Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1\~800 грн. Строк, за який проводиться стягнення 2419 днів, а саме з 26.08.2010 до 10.04.2017. Виконавчий напис має бути пред`явлений до виконання протягом року з дня його вчинення. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом врегульовано статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, як така, що визначена імперативною нормою закону ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення нотаріусом виконавчого напису здійснюється за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який також має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими він звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» судом перевіряються доводи боржника в повному обсязі з метою встановлення того, чи на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Як видно з матеріалів справи, позивач із сумою заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.08.2010 у розмірі 29 661 грн. 66 коп., що підлягає стягненню на користь АТ КБ «Приватбанк» на підставі виконавчого напису нотаріуса, не погоджується. Належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, АТ КБ «Приватбанк» не надано, як і документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Таким чином, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не мав можливості належним чином переконатися у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим не дотримано норм Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Окрім цього, у виконавчому написі зазначено період стягнення, який перевищує загальний строк позовної давності, тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Враховуючи те, що стягнення заборгованості за виконавчим написом провадиться за період з 26.08.2010, що свідчить про те, що боржник не сплачував борг з цієї дати і банк був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту порушеного права. Також, суд звертає увагу, що частиною другою статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Однак, в порушення вищезазначеної норми, виконавчим написом нотаріуса поза межами річного строку спеціальної позовної давності, з позивача стягнуто заборгованість за період з 26.08.2010 до 10.04.2017. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доказів безспірності суми заборгованості за кредитним договором б/н від 26.08.2010, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису надано не було, а відтак відсутні були достатні правові підстави для вчинення такого. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з АТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та

Outcome: approved