Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований між нею та відповідачем 16.05.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 187. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, фактично шлюбні відносини припинені та з відповідачем спільно не проживають. Від шлюбу є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. На примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач в позовній заяві просила розглянути справу розглянути без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав заяву в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 16.05.2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.05.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 187 (а.с. 7) Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.06.2009 р., виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, від шлюбу є малолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 8) Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved