Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В позовній заяві позивач вказала, що 06 червня 1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області. Від спільного шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом дитинства, потребує догляду, проживає та перебуває на її утриманні. Згідно медичного висновку №1/5 про дитину-інваліда віком до 18 років від 28.01.2020 [PERSON] встановлено захворювання: легка розумова відсталість (глибока дебільність). Вказує, що на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги на утримання, догляд та лікування повнолітнього сина-інваліда, оскільки несе витрати на харчування, одяг, сплату комунальних послуг.Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина не надає, працює та має можливість утримувати дитину. Просить стягувати з відповідача на утримання повнолітнього сина інваліда аліменти в розмірі однієї четвертої всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність щомісячно, починаючи з 24 листопада 2020 року. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн, просив не стягувати судовий збір, оскільки в нього є пільги щодо сплати судового збору. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. 06 червня 1998 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] , виданим повторно 20.06.2018 Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Згідно свідоцтва про шлюб - батьками [PERSON] вказані - [PERSON] та [PERSON] . Згідно медичного висновку №1/5 про дитину-інваліда віком до 18 років від 28.01.2020 [PERSON] встановлено захворювання: легка розумова відсталість (глибока дебільність) ЗНР (пояснення сторони позивача - загальне недорозвинення мови) II рівня, дизартрія (пояснення - тяжкий розлад усієї мовленнєвої діяльності) помірного ступеня, дисгарфія дискалькулія (пояснення - нездатність оволодіти письмом та навчитись читати за нормального розвитку інтелекту), дислексія (пояснення - нездатність оволодіти навичками читання текстів). [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №884, виданою відділом з питань державної реєстрації Чортківської міської ради 08.04.2019. Доглядом за ним та піклуванням повністю займається мати, позивачка по справі. Позивачка по справі була отримувачем державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю до 18 років, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим УПСЗН Чортківської РДА 25.12.2007. Розмір державної соціальної допомоги на даний момент складає 2 357,40 гривень, що підтверджується довідкою, виданою управління соціального захисту населення, сім`ї та праці Чортківської міської ради 15.10.2020 за №357. Інших доходів сім`я не отримує і не може здобути, оскільки мати не має можливості влаштуватися на роботу у зв`язку з необхідністю постійного догляду за сином, а батько утримання не надає. Згідно ч.1 ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Аналіз змісту ст.198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом з дитинства, хвороба - легка розумова відсталість, с-м емоційно-вольової нестійкості, що свідчить про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі. У ст. 141 СК України закріплено принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд вважає, що зазначений принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини відноситься в повній мірі і щодо рівності обов`язку обох батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги. Суд враховує стан здоров`я сина сторін [PERSON] , який є дитиною з інвалідністю, його матеріальне становище, факт отримання ним соціальної допомоги по інвалідності, відсутність можливості його працевлаштування, матеріальне становище та умови проживання позивача разом з сином, не надання відповідачем добровільно будь-якої матеріальної допомоги повнолітньому синові з інвалідністю, те, що позивач фактично витрачає більше сил та засобів для утримання сина-інваліда. Відповідач є працездатною особою, отже має можливість працювати та надавати майнову допомогу непрацездатному сину. Крім того, не позбавлений можливості сплачувати аліменти з інших доходів не заборонених законом Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи із загальних засад цивільного судочинства, принципів рівності прав і обов`язків батьків, розумності та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на їхнього повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , дитину з інвалідністю в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 24 листопада 2020 року. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам сина з інвалідністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно правил п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій. Відповідно до правил ч. 6 ст. 141 ЦПК України в разі, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Відповідач [PERSON] відноситься до переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору, оскільки є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 30 вересня 2015 року і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій. З огляду на викладене, понесені позивачем судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved