Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому вказує, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований, однак з квітня 2008 року не проживає [PERSON]. Місце проживання та перебування останнього позивачу не відомо, а тому позивач прохає суд позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням та зобов'язати Управління Державної міграційної служби у Полтавській області зняти останнього з реєстраційного обліку постійного проживання. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та прохала позов задовольнити . Відповідач, [PERSON], будучи в розумінні ст. 74 ЦПК України повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача, Управління державної міграційної служби у Полтавській області, [PERSON], в судовому засіданні не заперечувала проти визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Суд, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] (а.с.9-10). Із довідки виконавчого комітету Радянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області № 501 від 16.07.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований [ADDRESS], але не проживає за даною адресою з квітня 2008 року (а.с.6). Згідно акту № 1 від 15.07.2014 року на зареєстрованих, але не проживаючих в селі Радянське осіб, встановлено, що [PERSON], [INFO] зареєстрований в [ADDRESS], але з квітня 2008 року за даною адресою не проживає. З червня 2013 року знаходиться в розшуку (а.с.7). Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач не проживає за вищезазначеною адресою, його слід позбавити права користування житловим приміщенням та визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Крім цього, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття реєстрації здійснюється в день звернення особи, а відповідно до довідки Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області № 5194 від 07 липня 2014 року [PERSON] знаходиться в розшуку, місце його знаходження не встановлено (а.с.8), слід зобов'язати Управління Державної міграційної служби у Полтавській області в особі Кобеляцького районного сектору Державної міграційної служби у Полтавській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку.

Outcome: approved