Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У позові зазначила, що їй на праві приватної особистої власності відповідно до договору купівлі-продажу від 06.06.2017 належить квартира [ADDRESS]. З 2008 в даній квартирі була зареєстрована відповідач [PERSON], яка проживала в ній до 2014 року. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не знялася з реєстрації, позивач просить суд визнати її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просять справу розглядати в їх відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить судова повістка, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Канівського нотаріального округу Лагутінською Є.П. 06 червня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі № 457 ( а.с. 8-9). Згідно довідки реєстраційного відділу виконавчого комітету Канівської міської ради № 529 від 12.07.2017, вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 26). Згідно акту від 06.06.2017, складеного мешканцями будинку [ADDRESS], вбачається, що [PERSON], в будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає з листопада 2014 року у зв'язку з виїздом за межі країни ( а.с. 11). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Оскільки відповідач [PERSON] відсутня за місцем проживання понад шість місяців без поважних причин, згідно ст. 72 Житлового Кодексу України, вона втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № [ADDRESS]. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном. Таким чином, відповідно до ст. 167 ЖК України, в разі вибуття наймача [PERSON] вона втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved