Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право коритстування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй, [PERSON] , на підставі Договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г. 30.05.2013 року за реєстровим №1-720, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Однак, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. [PERSON] , як громадянин Турецької Республіки має постійне місце проживання на своїй Батьківщині. Термін дії Тимчасової посвідки на проживання в Україні серії ТР160756 закінчився та була здана Головному управлінню ДМС України в місті Києві, про що свідчить заява [PERSON] Бюлента від 07.12.2018 року до Головного управління ДМС України в місті Києві, а отже він повернувся до Турецької Республіки та на зв`язок не виходить. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений шляхом оголошення на офіційному веб-сайті суду. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Третя особа - Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляду справи за відсутності предтавника адміністрації. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 30 серпня 2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири від 30.05.2013 року, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . (а.с.7) Згідно довідки про склад сім`ї ТОВ «ЄРЦ КП» від 05.06.2019 року № 1/12578 у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: власник квартири - позивач [PERSON] , її чоловік - [PERSON] , зять - [PERSON] (а.с.9) Згідно акту про непроживання КП КМР «УКОЖФ» від 03.06.2019 року [PERSON] , [INFO] , дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] , про що підтверджують сусіди. Зі слів заявника не проживає з 2018 року по теперішній час.(а.с.10) Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення впродовж шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік. Відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] , а відповідно втратив право користування житлом, у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про порушення його прав, з боку відповідача, за захистом якого вона звернулася до суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто судові витрати у справі.

Outcome: approved