Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнення просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: у користування позивача виділити житлову кімнату площею 10,5 кв.м.; у користуванні відповідачів залишити житлову кімнату, площею 18,3 кв.м. та кімнату 13,7 кв.м. обладнану лоджією 3,6 кв.м; в загальному користуванні залишити: кухню - 7,4 кв.м., вбиральню -1,1 кв.м., ванну кімнату - 2,2 кв.м., коридор - 5,9 кв.м., вбудовану шафу 1,1 кв.м. Окрім вказаного позивач також просить зобов'язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського р-ну м. Києва» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою та вирішити питання розподілення судових витрат. Зазначені обставини позивач обґрунтовує тим, що вона [PERSON] є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Інші чотири 1/5 частини вказаної вище квартири належать на праві власності матері позивача [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Спірна квартира є трикімнатна, житлова площа - 42,5 кв.м., у тому числі 1-а кімната -13,7 кв.м., 2-а кімната -18,3 кв.м., 3-а третя кімната 10,5 кв.м., кухня - 7,4 кв.м., вбиральня - 1,1 кв.м., ванна кімната - 2,2 кв.м., коридор - 5,9 кв.м., вбудована шафа -1,1 кв.м. Загальна площа квартири - 60,20 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані. Квартира обладнана лоджією 3,6 кв.м. Сторони не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні квартирою. На думку позивача, 1/5 частини квартири, що їй належить, складає 12,4 кв.м. площі, що в натурі буде приблизно відповідати площі кімнати у 10,5 кв.м. Якщо у користуванні відповідачів залишити житлову кімнату, площею 18,3 кв.м. та кімнату 13,7 кв.м., обладнану лоджією 3,6 кв.м, то це не порушить їх прав як власників, оскільки така площа навіть перевищує в натурі розмір їх частки в праві власності на квартиру. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив відмовити з підстав наведених у письмових запереченнях. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без її участі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив відмовити. Представник відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» в судове засідання не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи. Однак враховуючи ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON], як було встановлено в ході розгляду справи визнана недієздатною, її опікуном є [PERSON], яка у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без її участі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Оболонської РДА в м. Києві просила вирішити позовні вимоги з урахуванням інтересів недієздатної [PERSON] Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, а також з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на наступне. Відповідно до договору дарування 1/5 частини квартири № 468 від 08.04.2013 та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач є власником 1/ 5 частини спірної квартири [ADDRESS] Власниками інших чотирьох 1/ 5 частин спірної квартири є третя особа [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується дублікатом Свідоцтва про право власності, виданого 24.11.1988 Управлінням житлового-комунального господарства Оболонської РДА в м. Києві. (а.с.6). У квартирі зареєстровані [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою форми №3 від 10.05.2017 (а.с.132). Інші співвласники квартири [PERSON] та [PERSON] в спірній квартирі не проживають. Як пояснював в судовому засіданні представник позивача йому разом з позивачкою, його мамою, на праві власності належить [ADDRESS], що складається з двох кімнат і в спірній квартирі позивачка не проживає з радянських часів. Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 08 квітня 2016 року третю особу [PERSON] визнано недієздатною (а.с.133). Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 27 травня 2016 року третій особі [PERSON] призначено опікуна [PERSON] (а.с.133). Згідно технічного паспорту спірна квартира є трикімнатною, житлова площа - 42,5 кв.м., у тому числі 1-а кімната -13,7 кв.м., 2-а кімната -18,3 кв.м., 3-а третя кімната 10,5 кв.м., кухня - 7,4 кв.м., вбиральня - 1,1 кв.м., ванна кімната - 2,2 кв.м., коридор - 5,9 кв.м., вбудована шафа -1,1 кв.м. Загальна площа квартири - 60,20 кв.м. Квартира обладнана лоджією 3,6 кв.м. (а.с.9). Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 21 Конституції України встановлено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Ч.1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згоди про порядок володіння та користування спірною квартирою між її співвласниками не досягнуто. Нормою ч.3 ст.358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Приміщення, які просить виділити позивач йому та відповідачам в користування, не зазначаючи про інтереси третьої особи, що зареєстрована та проживає в спірній квартирі не відповідають їхнім ідеальним часткам у спільній власності. Враховуючи житлову площу квартири 42,5 кв.м. та те, що право користування цією площею мають 5 осіб, судом встановлено, що кімната житловою площею 10,5 кв.м. не дорівнює частці позивача в житловій площі квартири, яка становить 8,5 кв.м. Окрім того, визначений позивачем порядок між сторонами також не можливо встановити, оскільки кімната площею 18, 3 кв.м. є прохідною і в своєму позові позивач не вказує, яку кімнату повинна займати [PERSON], яка судом була залучена до участі у справі та котра в квартирі зареєстрована та проживає та є співвласником 1/5 частини квартири. У зв'язку з наведеним суд вважає необхідним відмовити у задоволенні встановлення порядку користування квартирою, оскільки виділена позивачу кімната житловою площею 10,5 кв.м. призведе до обмеження житлових прав інших мешканців та співвласників квартири. Також суд вбачає необхідним відмовити у зобов'язанні розподілу особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки така вимога не ґрунтується на нормах діючого законодавства. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed