Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись при цьому те, що 19 лютого 2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №87. Від цього шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. З липня 2015 року сімейні відносини припинені, проживають окремо один від одного. [PERSON] ніде не працює і не надає матеріальну допомогу ні на її утримання до досягнення доньки 3-х річного віку, ні на утримання дочки, тому вимушена звертатися до суду з позовом, [PERSON] працює , інших утриманців відповідач не має. Просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач надала заяву про слухання справи за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надав заяву про слухання справи за його відсутністю, заперечень проти позову немає. Відповідно до ст.197 України - фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 19 лютого 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №87. Від цього шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.03.2014р. серія 1-ВЛ №350940. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що: мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 2 і 3 статті 150 Сімейного кодексу України визначає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 181 ч.1, 2 СК України визначено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони припинили шлюбні відносини з липня 2015 року, проживають окремо, дитина проживає з [PERSON] що зазначено в довідці з місця проживання від 09.10.2015р і знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач працездатній, інших неповнолітніх дітей немає і тому може надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку. При цьому у відповідності з положеннями ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом стосовно зміни розміру аліментів. Згідно зі ст.60 ЦПК Україні кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав жодних доказів, які б підтвердили тій факт, що він приймає участь в утриманні сина. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір 487,20 грн. Рішення суду у відповідності до положень ст.367 ЦПК України підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved