Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати визнання судом відповідача батьком дитини. У обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що у цивільному шлюбі з [PERSON] у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Стосунки з відповідачем припинилися, дочка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач належної участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не бере. Оскільки рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.01.2017 року відповідача визнано батьком дитини, просить стягувати з нього аліменти саме з дати визнання його батьківства. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Андрусенко І.Я. подав суду письмову заяву про розгляд справи у їхній відсутності. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що з часу народження дочки [PERSON] відповідач постійно брав участь у її вихованні та допомагав матеріально, на підтвердження чого ним подано квитанції та чеки. Позивач не надала жодного доказу, що вона вживала заходи з метою одержання аліментів, проте не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідач позов визнав частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів у розмірі ј усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щодо присудження аліментів з часу визнання батьківства, а саме з 30.01.2017 року, заперечив, посилаючись на безпідставність даної вимоги. У відповіді на відзив позивач вказала, що надані відповідачем чеки вважає неналежними доказами. При цьому, сумарний розмір витрат згідно даних чеків свідчить про недостатність матеріальної допомоги відповідача на утримання дитини. Судом встановлені такі обставини. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.01.2017 року, яке набрало законної сили, [PERSON] визнано батьком [PERSON] , [INFO] , вирішено Монастириському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області внести відповідні зміни в актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , а саме в графі «Батьки» батьком вказати [PERSON] , змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 20.04.2017 року Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] . Як убачається зі змісту довідки №921, виданої 23.04.2019 року Монастириською міською радою Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем [PERSON] . Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. У ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У силу ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Судом установлено, що способу виконання обов`язку утримувати дитину позивач та відповідач не визначили, відповідач позов в частині стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі визнав, а тому суд приходить до переконання, що позов у вказаній частині підлягає задоволенню. Що ж стосується вимоги про стягнення з відповідача аліментів, починаючи з дати визнання його батьком дитини, то суд виходить з такого. У силу ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження заявлених вимог про стягнення з відповідача аліментів з дати визнання його батьківства, позивачем не представлено суду жодних доказів з приводу вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача та не одержання у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Крім того, позивач у судовому засіданні підтвердила, що не вживала заходів щодо одержання аліментів до моменту звернення до суду із даним позовом. Виходячи з вищенаведеного, позовна вимога з приводу стягнення аліментів, починаючи з дати визнання судом відповідача батьком дитини ( [INFO] ), задоволенню не підлягає. На підставі вищенаведеного, суд приходить висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. У силу ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача в користь держави 768,40 гривень судового збору.

Outcome: partial