Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що вона 07.09.2012 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1334. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на її утриманні. Позивач посилається на те, що їх сімя розпалася. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між ними. Відповідач матеріально не утримує сімю, внаслідок чого з листопада місяця 2017 року не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Після розірвання шлюбу вказала, що бажає залишити за собою прізвище «Болкун». Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, крім цього вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу бажає залишити за собою прізвище «Болкун» . Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності.\~\~\~\~ Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.09.2012 року, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 140058 від 28.11.2017 року. Від спільного проживання у сторін є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між сторонами. Відповідач матеріально не утримує сімю, внаслідок чого з листопада місяця 2017 року не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved