Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цим позовом та повідомила, що між нею та відповідачем [PERSON] 12 червня 2010 року був зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом №947. Сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейне життя не склалося, сторони мають різні погляди на шлюб, сім`ю, відносини тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування, спільне господарство не ведуть, а тому просила розірвати шлюб та залишити їй шлюбне прізвище. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2021 року відкрите спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін. Користуючись своїм правом, [PERSON] через свого представника подав відзив, в якому зазначає, що відповідач не погоджується з певними обставинами, вказаними позивачем, однак не заперечує щодо розірвання шлюбу. При цьому також не погоджується із тим, що позивач після розірвання шлюбу залишить собі прізвище « [PERSON] ». Крім того, звертає увагу на те, що він приймає участь в утриманні доньок, оплачує оренду житла, де вони мешкають спільно із [PERSON] та двома доньками, а також несе інші сімейні поточні витрати. Також, [PERSON] зазначає, що він виявляє бажання про визначення місця проживання дітей разом із батьком. Позивач правом відповіді на відзив не скористалась. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку, визначеному чинним законодавством, що підтверджується матеріалами справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Позивач [PERSON] подала заяву та просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Судом установлено, що 12 червня 2010 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом №947. Сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують подружніх відносин та мають бажання розірвати шлюб. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини відсутності подружніх відносин, формального існування шлюбу, бажанні обох сторін розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення для справи. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Суд відмічає, що тлумачення ст.111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Надання ж строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Щодо прізвища позивача, то відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналіз вищевказаної норми свідчить, що відновлення дошлюбного прізвище чи залишення прізвища, яке особа отримала у зв`язку з реєстрацією шлюбу, є правом особи, яке суд не вправі обмежувати. З огляду на вказану норму заперечення відповідача з цього приводу суд не бере до уваги та вважає за можливе залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Крім того, суд звертає увагу на те, що під час розгляду даної справи, суд не вирішує питання щодо місця проживання дітей, оскільки дані вимоги не є предметом розгляду справи. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на сторону відповідача. Зважаючи на задоволення позову витрати зі сплати судового збору понесені позивачем, слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved