Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення просить суд, зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні матері, [PERSON] , з малолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] , та визначити такий спосіб участі у спілкуванні з донькою та її вихованні: будні дні - щотижнево у вівторок та четвер, з ночівлею за місцем мешкання матері, з поверненням дитини наступного ранку одразу до школи, згідно графіку шкільного розкладу; вихідні дні - з 18-00 години кожної 1,3 п`ятниці місяця по 18-00 годину кожної 1,3 неділі місяця з правом спілкування у денний та нічний час за адресою мешкання матері без присутності батька; щорічне оздоровлення дитини з матір`ю кожного літнього місяця року тривалістю до 15 діб без присутності батька; з правом спільного відпочинку з донькою під час її осінніх та весняних шкільних канікул в межах району, області, в місцях дитячих розваг; надавати можливість необмеженого спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що з 07.08.2004 р. перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Зарічного районного управління юстиції, актовий запис №148 та в подальшому розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . В теперішній час їх дитина мешкає з батьком. Так, раніше їй постійно чинилися перешкоди у спілкуванні з дитиною. Вона не могла вільно бачити її, розмовляти навіть по телефону. Батько дитини, користуючись тим фактом, що дочка мешкає разом із ним, постійно, кожного дня вкладає в голову дитини негативні думки про неї, про те, що вона погана матір. На її зауваження та вимогу припинити таку поведінку [PERSON] не звертає увагу. Таке налаштування дитини дуже ускладнюють їх із дочкою взаємовідносини та стає перепоною у спілкуванні. Навіть коли вона досягнула домовленості із колишнім чоловіком і останній дозволив іноді бачити дочку, зустрічі відбувалися лише на території школи та під постійним наглядом сторонніх осіб. Софія спочатку ніяковіла, та не могла вільно виражати свої емоції та ставлення до неї, вона виглядала наляканою. Вважає, що над її дитиною чиниться психологічний тиск та руйнується нервова система. Емоційний контакт між ними може бути загублений. Дівчинці її віку вкрай необхідне спілкування з матір`ю. Вона має роботу, стабільний дохід та добрі умови проживання та впевнена, що за умови регулярного контакту вона зможе виховати гідну особу, громадянку України. Вважає, що дії [PERSON] порушують її з донькою права, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду з вищезазначеним позовом. В свою чергу [PERSON] також звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якому просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з ним. В обґрунтування позову зазначив, що він з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2004 року. За час перебування у шлюбі у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції від 17.10.2008р., актовий запис №4677. Дитина є інвалідом дитинства, шо підтверджується медичним висновком №141 від 12.11.2013р. Відповідно вказаного висновку дитина має право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років. Соціальна допомога виплачується щомісячно на картковий банківський рахунок відповідачки. Фактично вони з [PERSON] припинили сумісне проживання в листопаді 2017 року. Він з відповідачем живуть окремо, у їх дитини почали погіршуватись відносини з матір`ю. Приблизно 15.01.2018року донька категорично відмовилась жити разом з матір`ю та переїхала жити до нього. Дитина постійно проживає разом з ним. Спілкування з матір`ю відбувалось лише в школі, оскільки відповідач працює в тій самій школі, яку відвідувала їх донька. Приблизно з кінця січня 2017 року відповідач знаходилась на стаціонарному лікуванні, та після останнього конфлікту, який стався у лікарні, донька категорично відмовилась спілкуватись з матір`ю. З того часу донька відмовлялась відвідувати матір в лікарні, припинила спілкування з нею по телефону. Приблизно в середині лютого відповідач вийшла з лікарняного на роботу. З того часу донька відмовилась ходити до школи. Своє небажання відвідувати школу вона пояснила тим, що в школі знаходиться мама, а вона з нею не бажає бачитись та спілкуватись. Йому відомо, що [PERSON] кілька разів дзвонила доньці. Після цих розмов у доньки починалась істерика, вона перебувала у пригніченому стані. Він вимушений був звернутися до дитячого психолога в Центр психології [PERSON] . З 22 лютого він з донькою почали відвідувати психолога. Після цих відвідувань психологічний стан доньки значно покращився. Наприкінці лютого, коли ні йому, ні психологу не вдалось вмовити доньку поновити відвідування школи, ним прийняте рішення про перевід доньки в інший навчальний заклад. 27.02.2018 він отримав згоду на перевід доньки з школи № 134 до школи № 36. Однак, директором школи № 134 відмовлено в видачі документів для переводу доньки, у зв`язку з тим, що є заява від матері дитини, що вона заперечує про перевід доньки в іншу школу. В той же час він дізнався, що мати дитини звернулась до служби по справам дітей та поліції з заявами про те, що він ніби то перешкоджає спілкуванню матері та дитини. В зв`язку з відмовою в наданні документів для переводу доньки в іншу школу він звернувся в поліцію (через службу «102»), прокуратуру та в управління освіти Київського району. За результатом його звернень та проведених по ним перевірок йому 16.03.2018 року таки були видані документи доньки для переводу в іншу школу. В зв`язку зі зверненнями [PERSON] представником служби по справам дітей здійснено два виходу по їх з донькою місцю проживання, обстежені умови проживання дитини. За результатами виходів спеціаліста, поданий лист на ім`я начальника Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району ХМР, в якому зазначено, що [PERSON] постійно проживає з батьком [PERSON] та він займається її вихованням, що мати дитини отримує соціальну допомогу на дитину-інваліда при цьому своїх батьківських обов`язків не виконує. Також складений акт оцінки потреб дитини та її сім`ї. Відповідно складеного робітником соціальної служби акту, потреби дитини ( [PERSON] ) задоволені в повному обсязі, батьківський потенціал на високому рівні, [PERSON] не хоче навчатися в школі, де працює її мати, дитина хоче проживати з батьком. В теперішній час донька постійно проживає з ним [PERSON] . З 16.03.2018 року вона почала відвідувати нову школу. Він має постійне місце роботи та постійний дохід - з 01.09.2004року по теперішній час він працює лікарем-офтальмологом в Харківській клінічній лікарні №14 ім. Гіршмана. За місцем роботи характеризується позитивно. Таким чином він має постійне місце проживання з усіма умовами для забезпечення особистого простору для доньки та її потреб. Він не страждає на хронічні захворювання, не має шкідливих звичок, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Стан його здоров`я підтверджується відповідними довідками, копії яких додаються. Мати дитини [PERSON] за час, який донька проживає з батьком, ніяких спроб налагодити контакт з донькою не робила, на його пропозиції зустрітись разом з дитиною відмовляє. З січня 2018 відповідач участі в утриманні та вихованні доньки не приймає та не намагається приймати. Соціальна допомога, яка приходить на її рахунок, використовується нею на власний розсуд, доньці ці гроші вона не передає. З квітня 2018 року соціальні виплати мають бути призупинені службою по справах дітей. Зазначає, що крім школи донька відвідує ДЮСШ №13 - секція аеробіки. Всі витрати по оплаті захоплень та дозвілля дитини несе він. Крім того, донька бажає постійно жити разом з ним. При згадці про можливість її проживання з матір`ю починається істерика, що може призвести до нервово зриву та погіршення психологічного стану дитини. 16.08.2018 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова цивільну справу № 643/3332/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Московського району м. Харкова Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР, про визначення місця проживання дитини об`єднано з цивільною справою № 643/2562/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Московського району м. Харкова Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР про визначення місяця проживання дитини. Цивільну справу № 643/3332/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Московського району м. Харкова Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР, про визначення місця проживання дитини передано на розгляд судді Погасій О.Ф. Згідно розпорядження керівника апарату суду від 18.02.2019року № 01-08/23 призначено повторний автоматичний розподіл даної справи в зв`язку з тривалою відсутністю судді Погасій О.Ф. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2019року справу передано на розгляд судді Довготько Т.М. 21.02.2019 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини та позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Московського району м. Харкова Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, суддя Довготько Т.М. прийняла до свого провадження та призначила підготовче судове засідання. Ухвалою суду\~від 06.06.2019року\~у затвердженні мирової угоди, укладеної 06.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] про визначення місця проживання дитини -\~відмовлено і продовжено судовий розгляд. Представник [PERSON] адвокат Абдуллаєва [PERSON] Х. в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за відсутності позивача та її представника, позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні дитини підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини визнають в повному обсязі. Представник [PERSON] адвокат Соловей Л.О. в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності та відсутності [PERSON] , позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини підтримала в повному та просила його задовольнити, позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною визнала в повному обсязі. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просить справу розглядати за відсутності представника органу опіки та піклування, рішення по справі прийняти з урахуванням висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, яке діє від імені органу опіки та піклування. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, встановив факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 07.08.2004року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано (а.с. 6 т.1). Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.7 т. 1). Відповідно до копії висновку оцінки потреб дитини та її сім`ї (початкової) від 15.03.2018року, виданого Центром соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді Московського району м. Харкова, факт проживання дитини [PERSON] разом із батьком [PERSON] , зафіксовано за адресою: [ADDRESS] , дитина не хоче навчатись у школі де працює її мати, хоче проживати разом з батьком (а.с. 11 т.1). Відповідно до копії медичного висновку № 141 про дитину-інваліда від 12.11.2013року, [PERSON] , [INFO] має захворювання, яка дає право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 № 454/471/516 (а.с. 8 т.1). Відповідно до довідки Комунального закладу «Комплексна Дитяча-юнацька школа № 13» ХМР від 19.03.2018 № 112 [PERSON] займається на відділенні спортивної аеробіки від 30.09.2016 по теперішній час (а.с.9 т.1). Відповідно до службової характеристики, наданої КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня № 14 ім. проф. Л.Л. Гіршмана», [PERSON] прийнятий на посаду лікаря-офтальмолога, наказом № 140-к від 01.09.2004року, працює по теперішній час. За місцем роботи характеризується позитивно. (а.с. 12 т. 1). Відповідно до довідки, наданої КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня № 14 ім. проф. Л.Л. Гіршмана», [PERSON] має постійний дохід, який за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року складає 34527, 79 гривень. (а.с.13 т. 1) [PERSON] ознак наркологічних та психічних захворювань не має, що підтверджується копіями сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 12ЯЯУ № 217013 від 19.03.2018р. та довідки КЗОЗ «Харківського міського психоневрологічного диспансеру» № 3 від 19.03.2018 р. (а.с. 14,15 т. 1). Відповідно до копії заповіту від 12.02.2018року [PERSON] заповів [PERSON] квратиру [ADDRESS] (а.с. 16-17 т. 1). Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей № 762 від 03.12.2018року, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] (а.с.83-84 т. 2). З вказаного висновку вбачається, що батько, [PERSON] , разом з дитиною, [PERSON] , проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4\~ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого1991року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. За змістом\~статей 160-161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161\~СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015року). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з батьком, забезпечення сталості її соціальних зв`язків з батьком, відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, а також визнання матір`ю позову щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, суд дійшов висновку про визначення місця проживання [PERSON] [INFO] , разом з батьком [PERSON] Що стосується позовних вимог [PERSON] щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, то суд зазначає наступне. Стаття 153 СК України закріплює право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно, тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 Сімейного Кодексу України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалась позивач [PERSON] як на підставу своїх вимог, а відповідач [PERSON] визнав позов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, при цьому судом не встановлено жодних перешкод для спілкування дитини з матір`ю, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. На підставі викладеного та

Outcome: approved