Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн на трьох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 26 вересня 2004 р. вона з Відповідачем - [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис 43, місце реєстрації відділ реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області. [PERSON] участі у вихованні дітей не бере, коштів на їх утримання не надає, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 03 квітня 2020 року по даній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, Представник Позивача - адвокат Місечко В.Й. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності Позивача та її Представника, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, а також подав відзив на позовну заяву, в якій вказує про те, що інформація викладена у позовній заяві про стягнення аліментів є неправдивою, оскільки на протязі всіх років спільного проживання з позивачем і по сьогоднішній день робить максимально можливий свій вклад в сім`ю і в спільний сімейний бюджет у вигляді заробітної плати в повному обсязі. Також приймає активну участь у вихованні та утриманні спільних дітей. На території будинку, в якому проживав разом з позивачем, за власні кошти облаштував дитячий майданчик, діти забезпечені всіма якісними продуктами харчування, одягом. Загальна сума по особистих витратах за 2020 р. на придбання одягу, взуття, засобів гігієни, продуктів харчування становить 32 274,00 грн. Крім того, також витрати на оплату комунальних послуг, витрати на обслуговування автомобіля Позивача. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247,179 ЦПК України, виходячи з наступного: З письмових пояснень позивача судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 вересня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, що не заперечується відповідачем, а отже в силу ст. 82 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. Під час перебування у шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2020 року ? 2218 грн. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом не встановлено, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків з утримання неповнолітніх дітей, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дитини. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн на трьох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме вимогам закону, інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. Крім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 840,80 гривень судового збору.

Outcome: approved