Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Першої Одеської державної нотаріальної контри про визнання дійсним укладеного між нею і [PERSON] договору купівлі-продажу квартири під [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Сімаченко С.Л. 01.08.1991 року за р. № 3-12255, та про внесення змін до цього договору, а саме - зазначити, що предметом купівлі-продажу за цим договором є квартира під [ADDRESS]. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що станом на цей час в неї виникла необхідність розпорядиться належною їй вищевказаною квартирою, але вчинення будь-якого правочину не уявляється можливим у зв'язку з тим, що в договорі купівлі-продажу від 01.08.1991 р. за р. № 3-12255 була допущена помилка, а саме не зазначено номер будинку, в якому знаходиться відчужувана квартира. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов. Перша одеська державна нотаріальна контора не повідомила суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про одержання нею судової повістки. Заслухавши пояснення позивача і дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 01.08.1991 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір, посвідчений державним нотаріусом Сімаченко С.Л. Першої одеської державної нотаріальної контори за р. № 3-12255, за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] та складається з двох кімнат загальною площею 44,5 кв.м., в тому числі житловою площею - 29,1 кв.м., яка належить продавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою одеською державною нотаріальною контрою 05.05.1991 р. за р. № 2-4460 та зареєстрованого у Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації під р. № 733, на стор. 92 в книзі 45дод. Проте в цьому договорі купівлі-продажу від 01.08.1991 р. за р. № 3-12255 не зазначено номер квартири, яка є предметом купівлі-продажу за цим договором. Також судом установлено, що на підставі згаданого договору купівлі-продажу від 01.08.1991 р. за р. № 3-12255 Одеським міським бюро технічної інвентаризації 29.04.1992 р. за позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру під [ADDRESS] Крім того, як вбачається з виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області 24.04.1997 р. позивачу паспорта громадянина України [NUMBER], місце проживання позивача з 08.07.1992 р. у встановленому законом порядку зареєстровано за адресою : [ADDRESS]. Згідно ст. 71 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) загальний строк позовної давності для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), установлюється в три роки. Відповідно до ст. 76 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) перебіг строку позовної давності починається від дня виникнення права на позов. Право на позов виникає від дня, коли особа довідалася або повинна була довідатися про порушення свого права. За приписами частини першої статті 80 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) сплив позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Позивач не заявляла у даній справі про поновлення строку позовної давності та не зазначила причини його пропуску. Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги, що у відповідності до законодавства України станом на дату укладання договору купівлі-продажу від 01.08.1991 р. за р. № 12255 та чинного законодавства України на дату судового розгляду даної справи, сторонами у договорі купівлі-продажу є продавець (продавці) та покупець (покупці). Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власнику. Згідно ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За приписами ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи : роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права а обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Отже, право вибору відповідача виключно належить позивачеві. З огляду на наведене, у судовому засіданні судом було роз'яснено позивачу право заявити клопотання про заміну первісного відповідача Першої одеської державної нотаріальної контори належним відповідачем [PERSON], який є продавцем за договором купівлі-продажу від 01.08.1991 р. за р. № 3-12255, а також роз'яснено позивачу, що пред'явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, але позивач категорично заперечувала проти заміни відповідача у даній справі. Таким чином, оскільки позивачем пред'явлено позов до неналежного відповідача, тому у задоволенні позову належить відмовити саме з цих підстав. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed