Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Як доказ заявлених вимог вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, який зареєстровано 30.07.2015 року Залізницькою сільською радою Любешівського району Волинської області, актовий запис №6. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO]. З врахуванням того, що відповідач постійно ухиляється від утримання неповнолітнього сина, добровільно сплачувати аліменти не бажає, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 червня 2018 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами строщеного позовного провадження, передбаченого статями 274-279 ЦПК України. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. 25.07.2018 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково та згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до шести років. 10.08.2018 року позивачем [PERSON] подано заперечення на відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, відповідно до якого просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно, оскільки [PERSON] участі в утриманні дитини не приймає, дитина відвідує дитячий садок, у зв'язку чим потребує кошти на придбання одягу, медикаментів, продуктів харчування, здійснювати оплату за садок. Разом з тим зазначає, що відповідач [PERSON], будучи працездатним, маючи стабільних дохід, має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, вважає відзив відповідача [PERSON] безпідставним. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30.07.2015 року Залізницькою сільською радою Любешівського району Волинської області, актовий запис №6 /а.с.3/. Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.01.2016 року є відповідач [PERSON] /а.с.4/. Як вбачається з акту № 388 від 22.05.2018 року за адресою [ADDRESS] фактично проживає [PERSON], її чоловік [PERSON] та син [PERSON] /а.с.6/ Так, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків,з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідачем не надано суду доказів його непрацездатності та наявності на його утриманні інших дітей, тощо. Окрім цього, відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, частиною дев'ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-19, установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 липня 2018 року (на момент розгляду справи) для дітей віком до 6 років становить 1599 гривень. Крім того, частиною другою статті 182 СК України (в редакції чинній з 08 липня 2017 року), визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, те що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов'язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову - 13.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір є достатнім для задоволення розумних потреб дитини. Згідно положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial