Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов обґрунтовує тим, що 9 жовтня 2015 року у Виконавчому комітеті Боголюбської сільської ради Луцького району Волинської області вона зареєструвала шлюб з [PERSON] У шлюбі в подружжя народилася дитина - [PERSON] , [INFO] Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні відносини між ними фактично припинились, і вони проживають окремо. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примирення не можливе. З огляду на наведене, просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Стягувати з [PERSON] на її користь кошти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 2 250,00грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитини повноліття. Просить судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 768,40грн. та витрати на надання правничої допомоги в розмірі 2 000,00грн. покласти на відповідача. Ухвалою суду від 16 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 3 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачем. Разом з тим, щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказав, що може сплачувати аліменти у ј частці від усіх видів доходів, мотивуючи тим, що позивачка також є працездатною особою, отримує доходи. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 9 жовтня 2015 року, який зареєстрований у Виконавчому комітеті Боголюбської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 11 (а.с.7). У сторін в шлюбі народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, що позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, подружжя проживає окремо, а тому їх шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім того, сторонам надався строк на примирення, однак подружжя не примирилося. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі. Домовленості між сторонами щодо розміру аліментів на утримання дітей не досягнуто. Відповідач є працездатним, отримує доходи, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я дітей, сторін, а також їх матеріальне становище. Враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище позивачки, матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач є працездатним та спроможним отримувати доходи, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1 600,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial