Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем [PERSON] , громадянкою України, (паспорт серії [NUMBER] , виданий Станично-Луганським РВ УМВС України в Луганській області 17.01.2002 р.) та [PERSON] , громадянином України (паспорт серії [NUMBER] , виданий Новоайдарським РВ УМВС України в Луганській області 02.12.2016 р.), був укладений шлюб, який зареєстрований 20.10.2001 року у Петрівській сільраді Станично-Луганського району Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 20.10.2001 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 26. Від шлюбу позивачка та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 12.02.2003 р., видане Петрівською селищною радою) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 04.04.2008 року, видане виконавчим комітетом Петрівської селищної ради), які мешкають постійно разом з позивачкою за місцем реєстрації, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 16.12.2020 року № 3596, виданої Петропавлівською селищною радою Станично-Луганського району Луганської області. Позивачка зазначає, що протягом останнього року сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалось на грунті того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали суперечки, що в кінцевому результаті призвело до втрати відчуття кохання один до одного та припинення між ними шлюбних відносин. Також позивачка вказує на те, що незважаючи на те що вона проживає з відповідачем в одній квартирі, вони не можуть підтримувати в сім`ї доброзичливу сприятливу морально-психологічну атмосферу та нормальні подружні відносини, через постійні конфлікти і непорозуміння між ними втрачено втрачено почуття любові та поваги один до одного, та на даний час позивачка з відповідачем вже більш як півроку вони не ведуть спільне господарство та подружні відносини припинено, фактично вони не вважвють одне одного подружжям, та кожен з них має намір створити нову сім`ю. Позивачка зазначає, що питання щодо розподілу сумісно нажитого майна, сплати відповідачем аліментів та участі його як батька в утриманні, вихованні та вільному спілкуванні з дітьми вони будуть вирішувати позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок, з урахуванням інтересів дітей та кожного з них. Позивач просить розірвати шлюб, укладений 20.10.2001 року у Петрівській сільраді Станично-Луганського району Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 20.10.2001 року, актовий запис № 26, між нею та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до початку розгляду справи надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про час та дату судового засідання повідомлялся належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні відомості. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що між сторонами 20.10.2001 року у Петрівській сільраді Станично-Луганського району Луганської областібув укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 20.10.2001 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 26. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення між сторонами неможливе. Спір про поділ майна відсутній. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 12.02.2003 р., видане Петрівською селищною радою) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 04.04.2008 року, видане виконавчим комітетом Петрівської селищної ради). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 35 від 18.12.2020 р. у сумі 840, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved