Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON], що зареєстрований 21 листопада 2015 року Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №571 та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що з 21 листопада 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі народився син, [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти та суперечки між ними, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Стверджує, що вони втратили почуття взаємної любові та поваги, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Окрім того, зазначає, що малолітній син [PERSON] проживає разом із матірю та перебуває на її вихованні. Відповідач проживає окремо та ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дитину. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19 січня 2018 року дана позовна заява була залишена без руху. Заявою від 30 січня 2018 року, недоліки позовної заяви усунуті. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14 лютого 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.03.2018 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Галицького районного суду м.Львова на\~16 березня 2018 року з викликом учасників справи Позивач у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві, просила позов задоволити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, з мотивів безпідставності. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1\~ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 21 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено шлюб, який зареєстрований Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 571, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серія І-СГ № 268064 /а.с.14/. У даному шлюбі народився син, [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження, серії І-СГ №497434, виданого Міським відділом державної реєстрації актів громадянського стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1313 від 27.04.2016 року /а.с. 13/. Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя та обов'язки з ведення сімейного господарства, внаслідок чого погіршилися подружні стосунки в негативну сторону, відтак подальше спільне життя, збереження сімї та шлюбу між ними неможливе. Як розяснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що сторони подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку, що зареєстрований шлюб необхідно розірвати. Також, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] та проживає разом із матірю [PERSON], що підтверджується довідкою №5283 з місця проживання про склад сімї і прописки, виданою 11 жовтня 2017 року ЛКП «Старий Львів» /а.с. 11/, а також перебуває на її утриманні. За правилами\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч.3\~ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»\~батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1\~ст.180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3\~зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 3 ст.181 СК України(у редакції зі змінами від 08.07.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд враховує, що відповідач є працездатною особою, та відповідно має обов'язок брати участь в утриманні своєї дитини, а отже не позбавлений можливості сплачувати аліменти. Суд враховує, відповідно до ст.182 СК України, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, суд дійшов висновку, що аліменти підлягають до стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Відповідно до вимог ст.ст.13,\~81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи у сукупності досліджені докази та виходячи з принципу справедливості та розумності, а також те, що належне утримання дитини являється обов'язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, оскільки виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері, суд вважає за необхідне позов задоволити. Суд, визначаючи час з якого необхідно присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 16 січня 2018 року, а відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Окрім того, відповідно до п.1 ч.2\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст.141 Цивільного процесуального кодексу України\~суд присуджує до стягнення з відповідача судові витрати на користь позивача понесені нею при поданні позову до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу в розмірі 704,80 грн. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, в розмірі 704,80 грн., від сплати якого відповідно до п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~ звільнена позивач при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів. Враховуючи наведене та

Outcome: approved