Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі по тексту - ПрАТ «СК «ВУСО») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] вказує про те, що 26 грудня 2013 року вироком Демидівського районного суду Рівненської області [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. [PERSON] визнано винним в тому, що він 18 жовтня 2012 року приблизно о 19 годині, керуючи автомобілем марки «NISSAN ALMERA» реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], та рухаючись по автодорозі Луцьк-Радомишель-Демидівка-Дубно в напрямку м. Луцьк, на 30 км+150 м зазначеної дороги між с. Хрінники та с. Набережне Демидівського району Рівненської області, виявивши пішоходів, які рухалися по правій стороні проїзної частини в попутному напрямку і створювали перешкоду для руху, неправильно оцінив дорожню обстановку та заздалегідь не переконавшись в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів на достатній для виконання маневру об'їзду відстані, а також в тому, що зміна напрямку руху буде безпечною і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу водію зустрічного напрямку та з метою здійснення об'їзду перешкоди виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час в зустрічному напрямку рухався мопед марки «VIPER» з увімкненим світлом фар, під керуванням [PERSON], внаслідок чого допустив зіткнення транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. Власник автомобіля марки «NISSAN ALMERA» реєстраційний номер [NUMBER] застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується відповідним полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страховик взяв на себе зобов'язання відшкодувати завдану шкоду внаслідок настання страхового випадку. В позовній заяві позивач [PERSON] вказує про те, що тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні - з 18 жовтня по 25 жовтня 2012 року в Демидівській центральній районній лікарні; з 25 жовтня по 1 листопада 2012 року в ортопедо-травматологічному відділенні Рівненської обласної клінічної лікарні, з 1 листопада по 13 листопада 2012 року у відділенні нейрохірургії Рівненської центральної міської лікарні; з 13 листопада по 12 грудня 2012 року в ортопедо-травматологічному відділенні Рівненської обласної клінічної лікарні; з 13 грудня 2012 року по 10 січня 2013 року в центрі лікування опіків та пластичної хірургії Рівненської обласної клінічної лікарні; з 11 січня по 8 лютого 2013 року в ортопедо-травматологічному відділенні Рівненської обласної клінічної лікарні. Нею було витрачено на лікування 30809,65 гривень. Внаслідок отриманих травм та за результатами лікування і медичного обстеження їй 8 лютого 2013 року встановлена перша група інвалідності. На цей час вона проходить курс лікування в стоматологічній клініці м. Луцьк та потребує подальшого лікування. Разом з тим, в наслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено її мопед марки «VIPER», який не підлягає ремонту. Вартість мопеда становить 8000 гривень. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди через втрату здоров'я їй було завдано душевних страждань, вона зазнала фізичного болю та в результаті отриманих тілесних ушкоджень їй було заподіяно і моральну шкоду. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, ст.ст. 9, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає, що відповідач ПрАТ «СК «ВУСО» має відшкодувати їй 2550,00 гривень моральної шкоди, що становить 5 відсотків ліміту відповідальності страховика. В позовній заяві позивач [PERSON] просить стягнути з відповідачів ПрАТ «СК «ВУСО» на її користь 30809,65 гривень витрат на лікування, 8000 гривень в рахунок відшкодування вартості пошкодженого мопеда марки «VIPER» та 2550,00 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги позивача підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі. Згідно письмових заперечень проти позову відповідач ПрАТ «СК «ВУСО» вказує про те, що позовні вимоги позивача [PERSON] не визнає, оскільки позивач [PERSON] до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про отримання страхового відшкодування, у встановлені строки, не зверталася, а тому відповідач не має підстав для виплати страхового відшкодування. Крім того, водій автомобіля не повідомив відповідача про настання страхового випадку у встановлені строки. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно вироку Демидівського районного суду Рівненської області від 26 грудня 2013 року (а.с. 7, 8) [PERSON] визнаний винним у тому, що 18 жовтня 2012 року приблизно о 19 годині, він, керуючи автомобілем марки «NISSAN ALMERA» реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], та рухаючись по автодорозі Луцьк-Радомишель-Демидівка-Дубно в напрямку м. Луцьк, на 30 км+150 м зазначеної дороги між с. Хрінники та с. Набережне Демидівського району Рівненської області, виявивши пішоходів, які рухалися по правій стороні проїзної частини в попутному напрямку і створювали перешкоду для руху, неправильно оцінив дорожню обстановку та заздалегідь не переконавшись в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів на достатній для виконання маневру об'їзду відстані, а також в тому, що зміна напрямку руху буде безпечною і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу водію зустрічного напрямку та з метою здійснення об'їзду перешкоди виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час в зустрічному напрямку рухався мопед марки «VIPER» з увімкненим світлом фар, під керуванням [PERSON], внаслідок чого допустив зіткнення транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. Вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 26 грудня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні встановлено, що в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження та перебувала на лікуванні з 18 жовтня по 25 жовтня 2012 року в Демидівській центральній районній лікарні; з 25 жовтня по 1 листопада 2012 року в ортопедо-травматологічному відділенні Рівненської обласної клінічної лікарні; з 1 листопада по 13 листопада 2012 року у відділенні нейрохірургії Рівненської центральної міської лікарні; з 13 листопада по 12 грудня 2012 року в ортопедо-травматологічному відділенні Рівненської обласної клінічної лікарні; з 13 грудня 2012 року по 10 січня 2013 року в центрі лікування опіків та пластичної хірургії Рівненської обласної клінічної лікарні; з 11 січня по 8 лютого 2013 року в ортопедо-травматологічному відділенні Рівненської обласної клінічної лікарні (а.с. 6-9). Крім того, [PERSON] було встановлено першу групу інвалідності, [PERSON] визнана непрацездатною на період лікування. В судовому засіданні встановлено, що витрати позивача [PERSON] на лікування становлять 30809,65 гривень та є документально підтвердженими (а.с. ). Крім того, згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 31 грудня 2014 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], співвідповідач ПрАТ «СК «ВУСО» про відшкодування шкоди (а.с. 6-9) при розгляді вказаної справи судом було встановлено факт понесення [PERSON] витрат на лікуванні в розмірі 30809,65 гривень. Вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/7115867 від 18 листопада 2011 року [PERSON] застраховано в ПрАТ «СК «ВУСО» цивільну правову відповідальність, забезпечений транспортний засіб «NISSAN ALMERA» реєстраційний номер [NUMBER]. Ліміт відповідальності страховика: за шкоду заподіяну життю і здоров'ю - 100000 гривень; за шкоду заподіяну майну - 50000 гривень, франшиза - 0 гривень. П. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачає, що страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону № 1961-IV. В силу вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зважаючи на те, що власник автомобіля марки «NISSAN ALMERA» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність в ПрАТ «СК «ВУСО», то відповідно до положень ст. 1194 ЦК України відповідач ПрАТ «СК «ВУСО» взяв на себе зобов'язання відповідати за шкоду завдану третім особам при настанні страхового випадку. П. 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачає, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Дослідженими доказами по справі встановлено, що дорожньо-транспортна пригода (страховий випадок) трапилася в період дії договору страхування - полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/7115867 від 18 листопада 2011 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ПрАТ «СК «ВУСО» зобов'язаний відшкодувати позивачеві, як потерпілій особі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, шкоду завдану в межах встановленого договором страхування ліміту. Оскільки вимоги позивача [PERSON] про відшкодування витрат на лікування в розмірі 30809,65 гривень, пов'язані з завданою шкодою здоров'ю позивача, підтверджені документально та заявлені в межах ліміту відповідальності страховика, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в цій частині та про їх задоволення. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відшкодування витрат, які пов'язані з лікуванням потерпілого передбачені ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно дослідженого в судовому засіданні повідомлення про вручення поштового відправлення № 00993696 (а.с. ) позивач [PERSON] звернулася 13 березня 2015 року до відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про отримання страхового відшкодування. На час розгляду справи страхове відшкодування позивачеві [PERSON] не було виплачено. Дослідженими доказами по справі встановлено, що внаслідок заподіяної шкоди здоров'ю позивача [PERSON], остання зазнала фізичного болю, їй була встановлена І група інвалідності, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода позивачеві [PERSON] дійсно була заподіяна, а отже підлягає відшкодування відповідачем ПрАТ «СК «ВУСО» в межах встановлено ліміту відповідальності страховика, визначеного п. 9.3. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме в розмірі 2550,00 гривень (обов'язковий ліміт відповідальності - 51000,00 гривень х 5% ліміту = 2550,00 гривень). Разом з тим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині відшкодування вартості пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди мопеда марки «VIPER» в розмірі 8000,00 гривень не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні позивачем не доведено, що вартість вказаного мопеда становить 8000,00 гривень. Крім того, позивачем [PERSON] заяву про отримання страхового відшкодування було подано відповідачеві ПрАТ «СК «ВУСО» 13 березня 2015 року, тобто з пропуском строку встановленого п. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який передбачає, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування страховиком є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. Положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при вирішенні даної цивільної справи підлягають застосуванню як спеціальні норми закону. При вирішенні спору суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, посилання представника відповідача у письмових запереченнях проти позову на ту обставину, що водій забезпеченого транспортного засобу [PERSON] не здійснив письмового повідомлення ПрАТ «СК «ВУСО» про настання дорожньо-транспортної пригоди, оскільки рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 31 грудня 2014 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], співвідповідач ПрАТ «СК «ВУСО» про відшкодування шкоди (а.с. 6-9) з показань свідків встановлено, що таку заяву водій забезпеченого транспортного засобу [PERSON] подавав ПрАТ «СК «ВУСО», а тому відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. З урахуванням вказаних, встановлених судом обставин справи та наведених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача [PERSON] та стягнення з відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» на користь позивача 30809,65 гривень витрат понесених на лікування (матеріальної шкоди) та 2550,00 гривень моральної шкоди. В частині позовних вимог позивача [PERSON] про відшкодування вартості пошкодженого мопеда позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог позивача [PERSON] в розмірі 333,60 гривень. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, ст.ст. 9, 22, 33, 35, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 10, 11, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial