Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача та просить суд стягнути з останнього на її користь борг за договором позики в розмірі 5595 гривень 10 копійок та відсотки у розмірі 2238 гривень 04 копійки, а усього у розмірі 7833 гривні 14 копійок. Вимоги мотивує тим, що внаслідок не виконання відповідачем умов договору позики, виникла заборгованість, яку боржник у добровільному порядку не сплачує, тому вона змушена звернутися до суду з таким позовом. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Однак, до суду повернувся конверт з поштовою відміткою: «за закінченням терміну зберігання». При таких обставинах, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відпвідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передні йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 15 серпня 2013 року відповідач [PERSON] взяв в борг у позивачки [PERSON] грошові кошти в сумі 700 доларів США, строком на один місяць під 10 відсотків, що підтверджується розпискою від 15 серпня 2013 року, оригінал якої долучений до матеріалів справи (а.с.17). Як зазначила позивачка у своєму позові, що відповідач до теперішнього часу суму боргу не повернув та ухиляється від виконання своїх зобов'язань щодо повернення позики. Згідно до ст. 625 ЦК України, - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1. ст. 1050 ЦК України, - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частина перша ст. 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, суд з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, приходить до висновку що, позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. В порядку ст. 88 ЦПК України суд розподіляє судові витрати по справі та стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved