Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила постановити рішення, яким стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн з моменту подання позовної заяви до суду та до досягнення повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час шлюбу з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Добровільно відповідач допомоги на утримання сина не надає, однак він здоровий, працездатний, тому має можливість та зобов`язаний допомагати сину Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 15.10.2019 року відкрито провадження та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 04.11.2019 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому він частково визнав заявлені позовні вимоги, а саме просив стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що він має постійне місце роботи де щомісяця отримує заробітну плату, інших доходів немає. Проживає разом з батьками, які є пенсіонерами, його батько хворіє на онкологічне захворювання. Крім того, позивач добровільно надає допомогу на утримання сина та здійснює переказ коштів на його утримання на картковий рахунок позивача. Просив позов задовольнити частково. 06.11.2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вона заперечила з приводу обставин викладених у відзиві відповідача на позовну заяву. Зазначила, що директор ТОВ «ЯТЕК-Україна», в підпорядкуванні якого перебуває відповідач, являється батьком [PERSON] , з якою проживає відповідач, а тому його заробітна плата вказана неправдива, оскільки раніше відповідач зазначав про значний її розмір. Зазначила, що відповідач не надав доказів утримання ним його непрацездатних батьків. Добровільна допомога на утримання дитини має тимчасовий характер та була надана після повідомлення про звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Дитина часто хворіє. Заробітної плати позивача не визначає на утримання сина. Крім того, батьки також є пенсійного віку, хворіють та потребують фінансової допомоги від позивача. Просила позов задовольнити. 11.11.2019 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких відповідач зазначив, що добровільно матеріальна допомога на утримання дитини надається та надавалася і раніше, оскільки за його заявою з нього відраховувалися аліменти на утримання сина, просив позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на користь позивача на утримання їх спільного сина в розмірі 1/4 частини від його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 12.11.2019 року в судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. 11.11.2019 року надала до суду заяву в якій підтримала заявлені позовні вимоги та просила розгляд справи провести у її відсутність. 12.11.2019 року в судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надавши заяву, в якій просив стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку. Просив розгляд справи провести у його відсутність. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково враховуючи таке. Згідно ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення;наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; ст.184 СК України - суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В судовому засіданні встанволено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.09.2018 року розірваний (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.8). До складу сім`ї позивача входить син [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідач [PERSON] з 27.06.2019 року працює механіком в ТОВ «ЯТЕК-Україна» (а.с.25) та щомісяця отримує заробітну плату, що також підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків (а.с.26). Відповідач проживає з батьками (а.с.28), які є пенсіонерами (а.с.27). Батьку відповідача [PERSON] встановленеий онкологічний діагроноз (а.с.29). В серпні та вересні 2019 року відповідачем сплачено на картковий рахунок позивача по 1507,54 грн. щомісяця (а.с.30-31). Син [PERSON] часто хворіє (а.с.37), навчається у 1 класі, вихованням дитини займається мати (а.с.39). Батьки позивача є пенсіонерами (а.с.40, її матір хворіє на цукровий діабет (а.с.41). Відповідач є власником будинку по [ADDRESS] (а.с.49), автомобіля у власності немає (а.с.50), з квітня по грудень 2014 року з відповідача за його заявою на користь позивача прераховувались аліменти на утримання сина в сумі 7345,42 грн. (а.с.51). При визначенні розміру аліментів судом враховано, що позивач наполягає на стягненні аліментів в твердій грошовій сумі. Однак, відповідач має постійне місце роботи, тобто його дохід є регулярним, він є працездатною людиною, може працювати та згоден надавати матеріальну допомогу на дитину. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов`язків утримувати дитину, судом не встановлено. Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач [PERSON] зобов`язаний та може надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Дана сума є необхідною та достатньою, законною та такою, що відповідає потребам дитини на даний час. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, буде гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст.155 СК України. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України). Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в інтересах дитини. Згідно ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: partial