Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Пилявської сільської ради Старосинявського району про визнання недійсним держаного акту на право приватної власності на землю. В обґрунтування вимог посилається на те, що за життя її батько, [PERSON] був членом СТОВ «Дружба», що розташувався на території Пилявської сільської ради Старосинявського району. При розпаюванні земель даного КСП батьку був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 3,24 умовних кадастрових гектара, а 31.07.2002 року на підставі рішення Пилявської сільської ради народних депутатів №6 від 18.07.2002 року на його ім'я видано Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 № 902135 ділянку площею 3,24 га на території Пилявської сільської ради Старосинявського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] року [PERSON] помер, вона є єдиним спадкоємцем першої черги щодо майна померлого. Після смерті батька вона вступила в управління спадковим майном, однак при зверненні до нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт на право приватної власності на землю на ім'я батька виданий після його смерті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте подала суду заяву, відповідно до якої просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача Пилявської сільської ради Старосинявського району в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.01.1997 року, виданим Пилявською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області, актовий запис № 5 від 19 січня 1997 року. Позивач [PERSON] (до одруження [PERSON]) є дочкою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 24.03.1978р, актовий запис № 9. Як вбачається із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0176549 від 13 вересня 1996 року, [PERSON] на підставі рішення Старосинявської РДА від 02.04.1996 року № 173-р належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 2,74 в умовних кадастрових гектарах. 31.07.2002 року на підставі рішення Пилявської сільської ради народних депутатів №6 від 18.07.2002 року на ім'я [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 № 902135 на земельну ділянку площею 3,24 га на території Пилявської сільської ради Старосинявського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки виданої виконкомом Пилявської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області №387 від 15.09.2014 року [PERSON] до дня смерті постійно проживав та був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] за цією ж адресою була зареєстрована та постійно проживала дочка - [PERSON] Судом встановлено, що позивач [PERSON] у встановленому законом порядку звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] 12.09.1997 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на грошові внески, що підтверджується матеріалами спадкової справи №185-97 від 12.09.1997 року. 16.05.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку, оскільки державний акт про право приватної власності на землю площею 3,24 га на території Пилявської сільської ради Старосинявського району Р2 № 902135 виданий після смерті спадкодавця, що підтверджується листом державного нотаріуса Гоменюк О.О. №373/01-16 від 16.05.2014 року. Відповідно до вимог ст.ст. 22, 23 ЗК України 1991 року, який діяв на час смерті [PERSON] та відкриття спадщини, право власності на землю після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Судом встановлено, що 31.07.2002 року на підставі рішення Пилявської сільської ради народних депутатів №6 від 18.07.2002 року на ім'я [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 № 902135 на земельну ділянку площею 3,24 га., тобто після його смерті [INFO] року. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що на момент відкриття спадщини [PERSON] не набув права власності на земельну ділянку площею 3,24 га на території Пилявської сільської ради Старосинявського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки він за життя не отримав державного акту на право власності на дану земельну ділянку. Разом з тим, суд приходить до висновку, що оскільки померлий [PERSON] за життя був включений до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) та отримав сертифікат ХМ № 0176549 від 13 вересня 1996 року на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 2,74 в умовних кадастрових гектарах, тому набув право на земельну частку (пай), яке позивач може успадкувати після його смерті. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно ж зі ст. 155 ЗК України (чинного на час видачі спірного державного акту на землю) у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 № 902135 від 31.02.2002 року, який виданий після смерті [PERSON], слід визнати недійсним. Таким чином, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved