Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що вона була одружена з [PERSON], на ім'я якого з членами його сім'ї був виданий ордер на житлове приміщення №102960. 13.08.1996 року шлюб було розірвано, [PERSON] виписався зі спірної квартири та виїхав за межі країни. 18.10.1996 року позивач уклала новий шлюб з [PERSON] та прописала його в спірній квартирі за адресою: [ADDRESS]. 22.06.2017 року рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області шлюб з [PERSON] було розірвано. Відповідач фактично в квартирі не мешкає більше трьох років, участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг, проведенні поточного ремонту не приймає, але добровільно виписатись відмовляється. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, в разі неявки в судове засідання відповідача, просили винести заочне рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відзив, письмові та електронні докази до суду не подав. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, але надали заяви до суду про розгляд справи за їх відсутності(а.с.18-19). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач була одружена з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER](а.с.13). Згідно ордеру на житлове приміщення №102960(а.с.7), [PERSON] зі своєю родиною отримав право на вселення в житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER](а.с.12), позивач перебувала у шлюбі з 18.10.1996 року з [PERSON], якого за час спільного життя прописала в житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «ЖУК» від 11.10.2017 року(а.с.8). Відповідно до заочного рішення Лозівського міськрайонного суду харківської області від 22.06.2017 року(а.с.14), шлюб між [PERSON] та позивачем було розірвано. Враховуючи письмові пояснення сусідів(а.с.9-11), [PERSON] за вище вказаною адресою не мешкає з 2015 року. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, чоловіка, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих п.10 Постанови «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року, у справах щодо визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У зв'язку з вищенаведеним, суд вважає, що відповідач не проживав в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин, витрат по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не здійснював, а тому він втратив право на користування жилим приміщенням. Згідно ст.ст.13,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved