Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі, який розірваний за рішення суду. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] народження. За рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 13.09.2013р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.06.2013р. та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, зазначає, що їхній спільний син з 2010р. хворіє на невиліковну хворобу ДЦП і перебуває на обліку в невропатолога, що підтверджується меддокументами; потребує постійного медикаментозного лікування та підтримки препаратами, санаторно-курортного лікування та в жовтні-листопаді 2015р. переніс оперативне втручання для покращення рухових функцій. Відповідач добровільно не надає допомогу на лікування дитини та відмовляється брати участь у додаткових витрат на неї. Загальні витрати на придбання препаратів та здачі аналізів за 2014-2015р.р. склали 2747грн. 93коп.; санаторно-курортне лікування - за період з 16.09.2013р. по 28.09.2013р. становить 504грн. 92коп. витрати на проїзд); за період з 19.05.2014р. по 31.05.2014р. - 6860грн. (вартість лікування) та 797грн. 19коп. (вартість проїзду); з 08.09.2014р. по 20.09.2014р. - 6860грн. (вартість лікування) та 498грн. 13коп. (вартість проїзду), а всього 15520грн. 24коп. Проведення оперативного втручання - витрати складають 7876грн. 38коп. Таким чином, загальна сума додаткових витрат на дитину, які понесла позивача, складає 26144грн. 55коп., а кошти, які , як на думку позивача, слід стягнути з відповідача на її користь - 13072грн. 28коп. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати 487грн. 20коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю, надавши письмові заперечення. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 06.09.2008р., який розірваний за рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 29.03.2013р. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. народження, що підтверджується даними свідоцтва про народження від 18.08.2009р. Дитина проживає з матір»ю - позивачем по справі. Крім того, за рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 13.09.2013р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.06.2013р. та до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з наданих позивачем медичних документів та інших матеріалів справи, [PERSON] є інвалідом з дитинства, перебуває на обліку з приводу ДЦП, за станом здоров»я потребує постійного догляду, лікування та санаторно-курортного лікування. Дані обставини сторонами не оспорюються. Мати - позивач по справі, на даний час не може працевлаштуватись, оскільки піклується за сином, самостійно він не може без неї обходитися. Відповідно до даних наказу №09-16к від 17.02.2016р., [PERSON] звільнена з займаної посади з 29.02.2016р. за згодою сторін. На даний час не працює і не перебуває до обліку в центрі зайнятості. За даними довідки про доходи від 14.01.2016р. відповідач [PERSON] працює на ТОВ «Хімтехнологія», регулярно отримує заробітну плату близько 8500грн. щомісяця і сплачує аліменти. Крім того, відповідно до рішення Придніпровського райсуду м. Черкаси від 13.03.2014р. [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на її утримання в зв»язку з доглядом за дитиною інвалідом у розмірі ? частина всіх видів його доходів, протягом усього часу проживання [PERSON] з дитиною-інвалідом, щомісячно. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК, батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як передбачено ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов»язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Тобто суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов»язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягнення аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. За роз»ясненнями п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. З»ясувавши обставини справи, та дослідивши наявні докази, суд вважає доведеними обставини щодо додаткових витрат на дитину, які фактично понесла позивач по справі [PERSON], а саме: витрати на придбання препаратів та здачі аналізів за 2014-2015р.р. склали 2747грн. 93коп. (призначення лікарів від 17.12.2015р., виписка №9599, товарні чеки, фіскальні чеки, виписка №122, виписка №199, результати досліджень, записи в медкнижці дитини); санаторно-курортне лікування - за період з 16.09.2013р. по 28.09.2013р. становить 504грн. 92коп. (виписка з історії хвороби Міжнародної клініки відновного лікування, довідка від 04.03.14р., витрати на проїзд - квитки, проїзні документи); за період з 19.05.2014р. по 31.05.2014р. - 6860грн. (виписка з історії хвороби Міжнародної клініки відновного лікування, вартість лікування за фіскальним чеком) та 797грн. 19коп. (вартість проїзду - проїзні документи); з 08.09.2014р. по 20.09.2014р. - 6860грн. (виписка з історії хвороби Міжнародної клініки відновного лікування, вартість лікування, довідка від 17.12.2015р.) та 498грн. 13коп. (вартість проїзду - проїзні документи), а всього 15520грн. 24коп. Крім того, судом встановлено, що дитині була проведене оперативне втручання, витрати на яке складають 7876грн. 38коп. (консультативні довідки від 28.09.2015р., від 21.12.2015р. та від 26.10.2015р., акт надання послуг від 12.10.2015р., квитанції, призначення лікаря на медпрепарати, необхідні для оперативного втручання та лікування, рахунок на оплату та товарні чеки, фіскальні чеки, виписка з історії хвороби 531971, видаткова накладна тощо). Крім того, під час розгляду справи не встановлено обставин, що відповідач добровільно надав кошти на оплату вище вказаних додаткових витрат на дитину. Навпаки, він зазначив, що такі кошти не надавав; позивач з ним не узгоджувала види витрат та їх вартість. Також зазначив, що він сам з 2013р. не звертався до лікувальних закладів чи лікарів щодо питань, які стосуються лікування дитини. Вважає, що позивач понесла не виправдані витрати, а він й сам самотужки може лікувати сина. Під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про те, що на його утриманні перебувають його батьки, враховуючи, що, як він зазначив, - батько проживає окремо від нього, а матір отримує пенсію. Крім того, за поясненнями відповідача, він має рідного брата, який, як на думку суду, також повинен піклуватися своїми батьками. Також, належними та допустимими доказами не доведено погіршення стану здоров»я відповідача. Що стосується доводів [PERSON] про надання ним коштів в розмірі 2012грн. на оплату операції дитини, то слід зазначити, що доказів, відповідно до вимог ст.ст. 57-61 ЦПК, ним до суду не надано, а позивач заперечує проти таких тверджень. Встановлено, що позивач не працює, оскільки постійно піклується сином, який не може без неї обходитися, вона отримує державну допомогу на дитину-інваліда. За аліментними платежами, які повинен сплачувати відповідач, останній має заборгованість, про що свідчать дані довідок Придніпровського ДВС ЧМУЮ від 09.12.2015р. Таким чином, оскільки відповідач добровільної участі в додаткових витратах на утримання неповнолітньої дитини, яка є інвалідом, не приймає, то, враховуючи обставини справи, матеріальне становище відповідача та позивача, суд вважає, що [PERSON] повинен сплатити половину від сплаченої позивачкою суми 13072 грн. 28коп. (26144,55 : 2), а тому позовні вимоги слід задовольнити. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 487грн.20коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved