Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньої - транспортної пригоди, та просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] на її користь 63 167,73 грн. шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження належного їй автомобіля; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що при дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 30 листопада 2016 року по вул. Турбівське шосе Вінницького району Вінницької області, належний позивачеві [PERSON] транспортний засіб марки (моделі) CHEVROLET LACETTI NF 196, ДНЗ [NUMBER] , яким керував [PERSON] , було пошкоджено, чим їй було завдано матеріальну шкоду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2018 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу та відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідків, провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року було повторно зупинено провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2019 року було поновлено провадження у справі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Шикунова А.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - у судове засідання не з`явився, однак до суду було подано відзив (а.с.72-73), у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову до нього та розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача - [PERSON] - адвокат Шибінський О.В. у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову до відповідача [PERSON] , до суду було подано заперечення на позов (а.с. 59-60). Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником транспортного засобу - автомобіля марки (моделі) CHEVROLET LACETTI NF 196, легковий комбі-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 16.12.2009 року (а.с. 8). Відповідач [PERSON] є власником транспортного засобу - автомобіля марки (моделі) ЗАЗ-110557, ДНЗ [NUMBER] , щодо якого 31.08.2016 року між ним та Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія»було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9669918 (а.с. 66). Внаслідок дорожньо-транспортній пригоди, яка сталася 30 листопада 2016 року по вул. Турбівське шосе Вінницького району Вінницької області, належний позивачеві [PERSON] транспортний засіб марки (моделі) CHEVROLET LACETTI NF 196, ДНЗ [NUMBER] , яким керував [PERSON] , було пошкоджено. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.12.2016 року у справі № 128/4133/16-п [PERSON] , який керував транспортним засобом марки (моделі) ЗАЗ-110557, ДНЗ [NUMBER] , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 340 грн. (а.с. 14). Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 26.01.2018 року (справа № 128/4131/16-п) провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , який керував транспортним засобом марки (моделі) CHEVROLET LACETTI NF 196, ДНЗ [NUMBER] , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, було закрито за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 15-16). При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача [PERSON] на те, що згідно з висновком експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи № 5686/17-21 від 20 грудня 2017 року по питанню № 3 встановлено, що за умови відсутності освітлення задньої частини причепа трактора водій автомобіля ЗАЗ [PERSON] за наявності зустрічних транспортних засобів міг бути позбавленим можливості своєчасного виявлення причепа трактора на проїзній частині дороги та своєчасного застосування гальмування з метою попередження зіткнення, тому в даній дорожній ситуації причиною виникнення даного ДТП стала невідповідність дій водія трактора [PERSON] технічним нормам вимог 19.1 «в» чи 31.4.3 «а», 31.6 «б» Правил дорожнього руху України за умови технічної несправності причепа, оскільки, по-перше, постанова Вінницького районного суду Вінницької області від 30.12.2016 року у справі № 128/4133/16-п набрала законної сили та не скасована, є обов`язковою для суду в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою; по-друге, висновок експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи № 5686/17-21 від 20 грудня 2017 року містить формулювання «за умови», «за наявності», «міг бути», що не дозволяє суду зробити жодного категоричного висновку (відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях); по-третє, матеріали справи не містять жодного доказу щодо притягнення водія трактора [PERSON] до адміністративної чи іншої відповідальності. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Дійсно, 31.08.2016 року між відповідачем [PERSON] та відповідачем Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія»було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9669918, згідно якого Страховик зобов`язався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування; об`єктом страхування є транспортний засіб марки (моделі)ЗАЗ-110557, ДНЗ АВ 56-4700; страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн.; розмір франшизи - 500 грн. (а.с. 66). Однак, як вбачається з матеріалів справи, із заявою про виплату страхового відшкодування позивач [PERSON] звернулася до відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»лише 16 лютого 2018 року (а.с. 33-34), що відповідно до пункту 27.1.4. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Так, згідно з пунктом 27.1.4. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Подання ж [PERSON] , який керував належним позивачеві [PERSON] транспортним засобом марки (моделі) CHEVROLET LACETTI NF 196, ДНЗ [NUMBER] , повідомлення від 02.12.2016 року № 951 про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 30 листопада 2016 року, і до якого згідно переліку документів, що додаються до Повідомлення (а.с.9), заява про виплату страхового відшкодування не додавалася, не спростовує факту пропуску позивачем [PERSON] річного строку для подання заяви про страхове відшкодування. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 11 червня 2018 року у справі № 350/1047/16-ц, згідно якої пропуск річного строку є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Крім того, згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика; в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, відповідач [PERSON] (страхувальник) є особою, яка відповідає за шкоду, завдану внаслідок спірної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; такими збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як вбачається з Висновку експерта від 16.05.2019 року № 74, вартість матеріального збитку (шкоди), завданого (ї) власнику КТЗ (CHEVROLET LACETTI NF 196, легковий комбі-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.11.2016 року станом на дату оцінки, а саме 16.05.2019 року, може становити 47 315,72 грн. (а.с. 133-147). Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню (на 74,9%), оскільки визначений у висновку експерта розмір матеріального збитку (шкоди) є меншим, ніж заявлений позивачем. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Так, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 527,90 грн. судового збору та 3370,50 грн. витрат на правничу допомогу, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 74,9%). Враховуючи викладене,

Outcome: partial