Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір довічного утримання від 12.12.2009 року, згідно з яким [PERSON] передає, а [PERSON] отримує у власність квартиру та зобов'язується довічно утримувати позивача, надаючи їй комплекс послуг, передбачених договором. В зв'язку з тим, що [PERSON] умови договору не виконує, позивач просить суд, розірвати договір довічного утримання від 12.12.2009 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги за викладеними в позові обставинами, просили суд задовольнити в повному обсязі та пояснила, що у 2012 році з позивачкою стався інсульт, після якого вона майже не може говорити і дуже погано пересувається по кімнатах, тільки за щось тримаючись. Після інсульту відповідачка відвідувала позивачку тільки 2 рази на тиждень і це все було тільки до 06.12.2013 року, після цього ні [PERSON], ні члени її сім'ї не відвідували [PERSON] Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 12.12.2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом десятої Київської державної нотаріальної контори Вороніною С.А. під номером 3754233 (а.с.4-5, 6). Відповідно до п. 1 договору довічного утримання, відчужував передає, а набувач отримує у власність квартиру на умовах договору (а.с.4). Пунктом 8 договору, передбачено, що набувач зобов'язується довічно утримувати відчужувача, надаючи їй комплекс послуг: забезпечувати її продуктами харчування, одягом, медикаментами, надавати необхідну допомогу, оплачувати медичну допомогу, зберігаючи за нею право довічного безкоштовного проживання у квартирі. В разі смерті відчужувача провести її захоронення та оплату всіх ритуальних послуг (а.с.4). Згідно з п. 9 договору, вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в розмірі - 300 грн. на місяць (а.с.4). Судом в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не виконувала умови договору через важку хворобу, а допомога позивачці необхідна щодня, тому з підставами щодо розірвання договору суд погоджується. Пунктом 10 договору, передбачено, що відчужувач має право вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків за договором (а.с.6). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Частиною першою ст. 749 ЦК України, передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), яким набувач має забезпечувати відчужувача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Частиною 4 ст. 174 ЦПК, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та розірвати договір довічного утримання, укладений 12.12.2009 року між позивачем та відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved