Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 27 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та відповідач [PERSON] , прожили у спільному шлюбі майже 7 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Останній час не змогли проживати разом як сім`я, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у дитини та в сім`ї загалом, він не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Між сторонами фактично припинені шлюбні відносини з жовтня 2020 року, спільне господарство не ведеться, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~З цих підстав, позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб. Майнових спорів між нею та відповідачем не має. Шлюб розривають вперше. Неповнолітнього сина просить залишити проживати з нею. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, та залишення малолітньої дитини з дружиною. Позивач [PERSON] у своїй заяві позов підтримала, просила задовольнити, строк на примирення просила не надавати. Відповідач [PERSON] у своєму клопотанні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечує. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.12.2014 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, складено актовий запис №109; прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а. с. 4, копія свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] ). [PERSON] і [PERSON] є батьками\~ [PERSON] , який народився [INFO] (копія свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , а. с. 5). Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4 ст.56 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач на це погоджується, суд дійшов висновку, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не веде спільного господарства, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків не вбачається можливим. Надання часу на примирення подружжя є правом, а не обов`язком суду, таку дію суд може застосувати, якщо з матеріалів справи вбачаються підстави для його застосування та можливий позитивний результат, тоді як в цьому випадку суд не вбачає підстав для надання часу для примирення, виходячи з категоричного небажання позивача зберегти шлюб з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примушування сторін на подальше перебування у шлюбі є неприпустимими і таким, що буде порушувати їх права та інтереси, а також інтереси дитини подружжя, яка вимушена буде перебувати у стані психологічного дискомфорту, спостерігаючи за відносинами батьків, що не ґрунтуються на повазі та любові. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ч.\~2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved