Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання до відповідача [PERSON] , мотивуючи позовні вимоги тим, що 18 серпня 2009 року між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання. Згідно вказаного договору відповідач взяла на себе зобов`язання довічно утримувати позивача, забезпечувати житлом, шляхом проживання у квартирі, що є предметом даного договору. У відповідності до п.9 Договору довічного утримання, зазначено, що вартість матеріального забезпечення з утримання, яке щомісячно повинно надаватися відповідачем, оцінюється сторонами договору у сумі 300 ( триста) грн.. Також відповідач зобов`язується, згідно договору, забезпечувати позивача щоденним харчуванням, чистим одягом, постільною білизною, прибиранням та особистим доглядом. У випадку смерті позивача відповідач зобов`язується здійснити поховання та оплатити всі необхідні ритуальні послуги пов`язані з похованням. За договором, позивач передала відповідачу у власність Ѕ частину квартири під номером [ADDRESS] . Згідно даного договору довічного утримання Ѕ частина квартири, що відчужується належить позивачу на праві приватної власності, що набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Чернівецької нотаріальної контори Літун М.В. 24 квітня 2009 року під №2-1520, зареєстрованого в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно 12 травня 2009 року, за реєстраційним номером 27074871. Відповідно до відомостей, викладених у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 04 серпня 2009 року, за № 23483451, вартість квартири становить 36244 гривні. У зв`язку з тим, що квартира, що є предметом спору, була особистою власністю позивача, оскільки була набута позивачем у порядку спадкування, інших осіб які б могли порушити питання про визначення за ними права власності на зазначену частину житлового будинку, немає. Однак, взяті на себе обов`язки, передбачені договором, відповідач належним чином не виконує. Незважаючи на поганий стан здоров`я позивача, фактично відповідач відмовилась доглядати її. На основі викладеного, позивач просить суд розірвати договір довічного утримання укладений між нею [PERSON] та [PERSON] , що укладений 18 серпня 2009 року приватним нотаріусом Чернівецького міського округу Макеєвою Н.В. \~ \~ Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Та вказала, що вона уклада договір з [PERSON] і була впевнена в тому, що остання буде добросовісно допомагати їй по господарству та виконувати умови договору. Однак [PERSON] нічого їй не допомагала і не допомагає зараз. Грошей, які прописані в договорі відповідач також їй не надає, ліків відповідач їй не купує, будь - якими речами не забезпечує, продуктів харчування не надає, за комунальні послуги не сплачує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Відомостей про поважність причин неявки відповідач також не надала. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків: Як встановлено в судовому засіданні, позивачеві на підставі свідоцтва про право власності належить Ѕ частина квартири номер [NUMBER] , житловою площею 23.10 кв.м., розташованою у [ADDRESS] у житловому будинку за номером [ADDRESS] (а.с.10). 18 серпня 2009 року, між позивачем та відповідачем, було укладено договір довічного утримання, який зареєстрованого в реєстрі за № 013852 від 18 серпня 2009 року приватним нотаріусом Чернівецького міського округу Макеєвою Н.В. (а.с.9). Згідно п.9 договору довічного утримання, зазначено, що за згодою сторін обов`язки Набувача (відповідача) майна по наданню відчужувачу (позивачу) довічного забезпечення визначаються у вигляді: забезпечення щоденним харчуванням, чистим одягом, здійснення догляду та надання необхідної допомоги, в тому числі медичної, надання побутових послуг. З тексту договору довічного утримання п. 10 вбачається, що вартість матеріального забезпечення [PERSON] на місяць складає 300,00 (триста) гривень. Згідно досліджених\~у\~судовому\~засіданні копій\~медичної\~картки\~амбулаторного хворого\~позивача, вбачається, що стан здоров`я позивача з кожним роком погіршується ( виписки із заключень лікарів , а.с.8). Також, позивачем на підтвердження факту лікування, оплати комунальних послуг надані оригінали квитанцій від імені [PERSON] про здійснені нею оплати послуг та медикаментів (а.с.12-18). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] з [PERSON] договір довічного утримання. Однак [PERSON] те, що обіцяла не виконує, нічого не допомагає [PERSON] . Свідок ніколи не бачила щоб [PERSON] щось допомагала [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила суду, що є сусідкою [PERSON] . Каже що їй відомо, що [PERSON] зробила на когось заповіт. Але свідок нікого стороннього в господарстві [PERSON] не бачила, ніколи не бачила, щоб хтось сусідці допомагав з виконанням домашньої роботи. У сусідки вона буває досить часто, але нікого там чужого, хто б допомагав виконувати побутову роботу, не бачила. Також вказує, що хто така [PERSON] вона не знає. Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно приписів ст.746 Цивільного кодексу України відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Договір довічного утримання (догляду) може бути укладений відчужувачем на користь третьої особи. У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов`язанням (неналежне виконання). Положення частини першої статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання. Основна підстава для розірвання договору пов`язана з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором довічного утримання незалежно від його вини. Оскільки підставою для розірвання договору довічного утримання закон визначає невиконання або неналежне виконання набувачем своїх обов`язків за договором, доведення (або спростування) зазначених обставин має вирішальне значення для вирішення спору. Отже, в судовому засіданні встановлено та підтверджується показаннями свідків, що набувач всупереч взятих на себе зобов`язань згідно п.9 договору довічного утримання не виконує умови договору довічного утримання і не забезпечує надання щоденного харчування, придатним для носіння одягом та взуттям, здійснення догляду та надання необхідної допомоги, в тому числі медичної, надання побутових послуг, а також не здійснює відповідно до квитанцій, які були досліджені судом оплату комунальних послуг та оплату ліків, які необхідні для покращення здоров`я відчужувача. Правові наслідки розірвання договору довічного утримання у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків набувачем визначено статтею 756 ЦК України. Так, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Стосовно стягнення з відповідача судового збору на користь позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України зазначено, що розподіл судових витрат між сторонами у разі задоволення позову покладається на відповідача. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Таким чином, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, безпосередньо досліджені під час судового розгляду, застосувавши норми, що регулюють спірні правовідносини, з мотивів наведених вище, суд приходить висновку про наявність підстав для розірвання договору довічного утримання. Також, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved