Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на рухоме майно в порядку спадкування та витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на наступні обставини. 15.01.2014 року помер її племінник [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в с. Лука, вул. Центральна, 137, земельної ділянки, що розташована на території Лучанської сільської ради, та легкового автомобіля марки ВАЗ 21063. 11.12.2014 року рішенням Лохвицького районного суду встановлено факт родинних відносин з померлим та визнано за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку. Коли вона звернулась до нотаріуса з метою успадкування автомобіля, їй було відмовлено через відсутність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Після смерті [PERSON] даний транспортний засіб та документи на нього були безпідставно та без її згоди забрані [PERSON] Одночасно з автомобілем відповідач вивіз з господарства майно, яке було у власності померлого, а саме дві металеві драбини, два візки, два велосипеди (голубого та червоного кольору), бензопилу марки «Штиль», болгарку, медогонку металеву, посуд та алюмінієві миски. Відповідач за життя [PERSON] на його прохання і за його згодою користувався автомобілем за потребою, тобто за необхідності возив хворого до лікарні. Вона неодноразово просила [PERSON] повернути вказане майно, в тому числі зверталася до нього письмово. Згідно висновку Лохвицького РВ УМВС України в Полтавській області даний спір повинен бути вирішений в суді. Просила визнати за нею як спадкоємцем за законом після смерті племінника [PERSON], який помер 15.01.2014 року, право власності на легковий автомобіль марки ВАЗ 21063, 1986 року випуску, кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], витребувати вказаний автомобіль у [PERSON] та передати його їй, витребувати у [PERSON] інше рухоме майно, а саме: дві металеві драбини, два візки, два велосипеди (голубого та червоного кольору), бензопилу марки «Штиль», болгарку, медогонку металеву, посуд та алюмінієві миски. Пізніше [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності та витребувати у відповідача наступне рухоме майно: легковий автомобіль марки ВАЗ 21063, 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] вартістю 37500 гривень, бензопилу «Штиль» вартістю 6200 гривень, болгарку вартістю 900 гривень, медогонку вартістю 3500 гривень, при цьому зазначила, що попередній позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. 15.01.2014 року помер його вітчим [PERSON] на догляд за яким, лікування та поховання йому спричинено матеріальну та моральну шкоду. Згідно товарного чеку магазину «Ритуал» № 65 від 16.02.2014 року ним на поховання вітчима понесені майнові витрати: на копання могли 400 грн., на послуги автотранспорту 280 грн., на виготовлення труни 550 грн., на придбання покривала 120 грн., на придбання простині 45 грн., на придбання корзини 170 грн., на придбання лент 15 грн., на придбання двох шарфів 30 грн., придбання вінка 70 грн., придбання корзини 105 грн., придбання носовиків 25 грн., придбання покривала 45 грн., а всього на загальну суму 1855 грн. Оплата послуг української православної церкви 92 грн. Згідно накладної підприємця [PERSON] від 15.01.2014 р. поминальний обід на 50 чоловік на загальну суму 2631,50 грн. Згідно накладної підприємця [PERSON] від 22.01.2014 р. поминки на 14 чоловік на загальну суму 667,50 грн. Згідно накладної підприємця [PERSON] від 23.02.2014 р. поминки на 18 чоловік на загальну суму 1040,50 грн. А всього ним понесені майнові витрати на загальну суму 6286,50 грн. Коли вітчим захворів, то він на протязі 2013-2104 років доглядав його, 9 разів возив його на лікування в Полтавську обласну клінічну лікарню, а коли там лікувався стаціонарно, то постійно відвідував його, із власних заощаджень сплачував за ліки та проведення хіміотерапії. Коли він помер, то всі ритуальні турботи виконував аж до поховання. Тобто, в звязку із зазначеними турботами він мав витрачати свій власний час, мав переносити фізичний та психологічний вплив, що призвело до погіршення та можливості реалізації його звичок і бажань, а також вимагало від нього додаткових зусиль, що завдало моральної шкоди, яку він оцінює в 10000 гривень. Пізніше [PERSON] збільшив позовні вимоги, просив стягнути 4380 грн., сплачені ним за надання транспортних послуг автомобілем «Газель», яким він транспортував померлого з м. Полтави в с. Лука. В судовому засіданні позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала, зауважила, що всі витрати на поховання [PERSON] сплачували її родина та жінка, з якою померлий проживав разом. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] та його представник [PERSON], що діє на підставі угоди № 036179 від 13.02.2015 року, заперечували проти первинного позову. [PERSON] зазначив, що коли вітчим захворів на онкологічне захворювання, то він знав, що довго не проживе і продав автомобіль йому за ті витрати, яких він зазнав, доглядаючи його. Оформити автомобіль він не встиг, але він постійно знаходився у нього в господарстві. Крім того, вітчим з [PERSON] перебував в недружелюбних стосунках і родинні відносини до його смерті не підтримували. Із-за матеріальної скрути та в звязку з витратами на навчання його старшого сина, він мусив продати зазначений автомобіль, а кошти витратив на його навчання. Щодо всього іншого рухомого майна, зазначив, що він про нього нічого не знає, взагалі в господарстві його вітчима такого майна не було. Просили в задоволенні первинного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Представник 3-ої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши сторін по справі, представника [PERSON], допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на рухоме майно в порядку спадкування та витребування майна з чужого незаконного володіння підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 15.01.2014 року помер [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 256916, виданого виконкомом Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області (т. 1 а.с. 5). Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 11.12.2014 року встановлений факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме те, що він був її рідним племінником, та визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок та на земельну ділянку після померлого 15.01.2014 року [PERSON] (т. 1 а.с 7-8). Померлому [PERSON] на праві власності належав транспортний засіб марки ВАЗ 21063, 1986 року випуску державний номерний знак Ж6732ПО, який на день розгляду справи в суді залишається зареєстрованим за [PERSON] (т. 1 а.с. 9, т. 3 а.с. 57). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] є спадкоємицею третьої черги згідно ст. 1263 ЦК України та єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на легковий автомобіль марки ВАЗ 21063, 1986 року випуску, кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо стверджень відповідача [PERSON] про продаж йому спірного автомобіля померлим [PERSON], суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. \~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно(товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 208 ЦК України\~правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі.\~Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388,\~\~також передбачена письмова форма договору купівлі-продажу автомобілів. За приписами ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] не заперечував тієї обставини, що спірний автомобіль після смерті [PERSON] постійно знаходився у нього в господарстві. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] незаконно, без жодної правової підстави заволодів автомобілем марки ВАЗ 21063, 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], а тому вказане майно підлягає витребуванню на користь спадкоємиці померлого [PERSON] [PERSON] При цьому суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що автомобіль було ним продано, оскільки жодних доказів цьому не надано, а з відповіді територіального сервісного центру №5345 РСЦ МВС в Полтавській області № 2043 від 25.10.2017 року вбачається, що транспортний засіб марки ВАЗ21063, номерний знак Ж6732ПО, станом на 25.10.2017 р. зареєстрований за [PERSON] (т. 2 а.с. 57). В той же час суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині витребування іншого рухомого майна, а саме: двох металевих драбин, двох візків, двох велосипедів (голубого та червоного кольору), бензопили марки «Штиль», болгарки, медогонки металевої, посуду та алюмінієвих мисок, не підлягають задоволенню через їх недоведеність. Так, позивачем [PERSON] не надано жодних доказів того, що померлий [PERSON] взагалі володів на момент смерті вище переліченим майном, більшість з якого навіть не визначена індивідуальними ознаками. Інструкція з експлуатації бензопили марки «STHIL» та гарантійне свідоцтво на вказану бензопилу на імя «Федора Стеценка» доводить лише ту обставину, що 17.09.2010 року померлий [PERSON] придбав бензопилу «STHIL»; Інструкція з експлуатації електроінструмента не свідчить про наявність у [PERSON] болгарки, яку просить витребувати [PERSON] В будь-якому разі вказані Інструкції не можуть бути доказами того, що вказаним майном після смерті [PERSON] заволодів відповідач [PERSON] Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Позивачем [PERSON] в якості доказів понесених витрат на поховання [PERSON] надані: -накладна № 65 від 16.01.2014 року, товарний чек № 65 від 16.01.2014 р., видані ФОП [PERSON], які підтверджують придбання [PERSON] послуг та товарів, повязаних з ритуалом погребіння, на загальну суму 1855 грн. (т. 1 а.с. 104, т. 3 а.с. 7); -квитанція № 1 від 15.01.2014 р., видана касиром-казначеєм церкви «Всіх скорботних радість», яка підтверджує сплату [PERSON] церковного товару на суму 42 грн. та пожертву в сумі 50 грн. (т. 3 а.с. 8); -накладна № 1 від 15.01.2014 року, видана ФОП [PERSON], яка підтверджує отримання [PERSON] транспортних послуг (Газель), а саме: з Луки до Лохвиці; з Лохвиці до Полтави; з Полтави до Луки, на загальну суму 4380 грн. (т. 1, а.с. 37); -накладна № 1 від 15.01.2014 р., рахунок від 22.01.2014 р., рахунок від 23.02.2014 р., видані ФОП [PERSON], які підтверджують оплату [PERSON] поминальних обідів на загальну суму 4339,50 грн. (т. 3 а.с. 4-6). Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобовязані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності їх здійснення.\~\~Водночас, відповідно до вимог\~ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу»\~поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання, відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Таким чином, стягненню зі спадкоємиці померлого [PERSON] [PERSON] на користь [PERSON] підлягають витрати, повязані з похованням померлого, а саме: 1855 грн. витрачені на придбання товарів та послуг, що підтверджується накладною № 65 від 16.01.2014 року, товарним чеком № 65 від 16.01.2014 р., виданими ФОП [PERSON]; 42 грн., витрачені на придбання церковного товару, що підтверджується квитанцією № 1 від 15.01.2014 р., виданою касиром-казначеєм церкви «Всіх скорботних радість»; 4380 грн., витрачені на транспортування тіла [PERSON] з м. Полтави, де він помер, що підтверджується довідкою про причину смерті, виданою Полтавським обласним клінічним онкологічним диспансером [PERSON], до місця поховання , а саме до с. Лука Лохвицького району Полтавської області, підтверджені накладною № 1 від 15.01.2014 року, виданою ФОП [PERSON] В той же час, суд дійшов висновку, що не підлягають стягненню зі спадкоємиці витрати, повязані з оплатою поминальних обідів в розмірі 4339,50 грн. та пожертва церкві на суму 50 грн., оскільки відшкодуванню підлягають витрати, понесені саме на поховання спадкодавця, так як проведення інших заходів чи дотримання традицій будь-якими особами вчиняються на власний розсуд, а тому відшкодуванню не підлягають.\~ Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Ч.1 ст.1167 передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно абзацу 2 п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діяння заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач [PERSON] стверджує, що здійснення догляду за померлим та його поховання завдало йому моральну шкоду, яку він оцінює в 10\~000 гривень і просить стягнути її з відповідача [PERSON] При цьому позивачем не надано жодного доказу наявності такої шкоди, не обґрунтовано в чому саме полягали протиправні і винні діяння [PERSON], які цю шкоду могли спричинити, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд виходить з наступного. Позивачем [PERSON] заявлено позовні вимоги на загальну суму 48100 грн., тобто судовий збір при поданні позову 14.01.2015 року повинен був становити 481 грн., з яких позивачем було сплачено 243,60 грн. Позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, визнано право власності та витребувано з чужого незаконного володіння легковий автомобіль марки ВАЗ 21063, 1986 року випуску, який оцінений позивачкою в 37\~500 грн. На підставі викладеного, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн., сплачений нею при подачі позову, на користь держави з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 131,40 грн. (37500/100=375; 375-243,60=131,40), а з позивача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір, недоплачений нею при подачі позову, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, в розмірі 106 грн. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] заявлено позовні вимоги про стягнення майнової шкоди в розмірі 10666,50 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн. При подачі зустрічного позову ним було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 гривень. В звязку з частковим задоволенням позову [PERSON], стягненню з [PERSON] на його користь підлягає судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 165,36 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial