Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та збільшення розміру аліментів. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначає про те, що з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 21 липня 2012 року в Боремельській сільській раді Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 02. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. З відповідачем спільне життя не склалося, оскільки мають протилежні погляди на життя, що було причиною постійних конфліктів у сімї. Почуття любові та взаємоповаги між ними втрачено та шлюбні відносини фактично припинені. Протягом останніх двох з половиною років з відповідачем спільно не проживає. Вона проживає з дитиною окремо, а відповідач не підтримує з ними ніяких відносин. Вважає, що надання строку для примирення не виправить стан їхніх відносин, оскільки спроби примирення між ними в минулому не дали жодних результатів. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. На підставі рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 5 лютого 2016 року належать до стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення суду змінився рівень життя, дитина підросла, збільшилися витрати на утримання дитини. Самостійно вона не взмозі в повній мірі забезпечити матеріальні потреби дитини, оскільки не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач, крім сплати 500,00 гривень аліментів щомісячно, жодної іншої допомоги дитині не надає, участі у її вихованні не приймає, не цікавиться її життям. Крім того, 8 липня 2017 року набрали законної сили зміни до Сімейного кодексу України, відповідно до яких розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є фізично здоровою людиною, інших утриманців не має, його місце роботи їй не відомо. Домовленості щодо добровільного збільшення щомісячної сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Мінімальні витрати на утримання дочки на місяць становлять 2000,00 гривень. З вказаних підстав у позовній заяві позивач [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], що був зареєстрований 21 липня 2012 року в Боремельській сільській раді Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 02, та збільшити розмір аліментів, що визначений рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 5 лютого 2016 року про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], з 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 1000 гривень щомісячно з наступною індексацією суми відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, і стягнути з відповідача понесені судові витрати. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Уточнивши свої позовні вимоги, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], що був зареєстрований 21 липня 2012 року у Боремельській сільській раді Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 02, а після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище Станіславська; збільшити розмір аліментів, що визначений рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 5 лютого 2016 року про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], з 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, і стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не зявився. До суду надіслав заяву, в якій зазначав про те, що позовні вимоги позивача [PERSON] визнає в повному обсязі. Надання строку для примирення вважає не потрібним. Не заперечує проти задоволення позову [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Розгляд справи просив проводити без його участі. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог, не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В силу вимог ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу. Згідно Свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ № 075657 (а.с. 5) сторони по справі зареєстрували шлюб 21 липня 2012 року в Боремельській сільській раді Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 02. Згідно Свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 234425 (а.с. 6) встановлено, що [PERSON], народилася 21 березня 2015 року, її батьком вказаний відповідач [PERSON], а матірю позивач [PERSON]. В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі статті 112 СК України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Розірвання шлюбу між сторонами по справі не буде суперечити інтересам відповідача. Спорів між сторонами про поділ майна, на час розгляду справи, немає. Відповідно до ст. 113 СК України \~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про розірвання шлюбу та відновлення їй після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища - Станіславська. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 5 лютого 2016 року належать до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с. 8). В силу вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищенаведеного, позовні вимоги позивача про збільшення розміру аліментів підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначає, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 704,80 гривень, що був сплачений позивачем на час подання до суду позовної заяви за вирішення вимог в частині розірвання шлюбу. До позовної заяви позивачем [PERSON] додано довідку № 485 та квитанцію до прибуткового касового ордера № 44 від 23 січня 2018 року (а.с. 14, 15), згідно яких встановлено, що за надання правничої допомоги (складання позовної заяви, надання правової інформації з питань розірвання шлюбу та збільшення розміру аліментів) позивачем [PERSON] було сплачено 600,00 гривень. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], понесених позивачем витрат на надання правничої допомоги в розмірі 600,00 гривень та 704,80 гривень сплаченого позивачем судового збору (а.с.1). Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень у зв?язку з розглядом вимог позивача щодо збільшення розміру аліментів, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року про те, що позовні вимоги майнового та немайнового характеру оплачуються судовим збором окремо та щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру. Суд також враховує, що на час подання до суду позовної заяви про збільшення розміру аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалась на положення ст.ст. 3, 55, 84, 105, 110, 112, 141, 180-184, 192 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ст.ст. 105, 109, 112-114, 180-183, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 197, 200, 206, 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved