Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~ до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на наступне. 22 вересня 2012 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом ДРАЦС Решетилівського РУЮ Полтавської області, актовий запис № 95. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спочатку їхнього подружнього життя з відповідачем стосунки були нормальними, але згодом зясувалося, що їх шлюб є помилкою, сімейне життя не склалося, тому що вони мають різні погляди на життя. По цій причині вони втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного, фактичні шлюбні відносини між ними припинились і поновлювати їх вони не збираються, приживають окремо, примирення, подальше спільне проживання і збереження шлюбу між нею та відповідачем неможливе, а подальше подружнє життя з відповідачем буде суперечити її інтересам. Малолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від витрат, повязаних з утриманням та вихованням дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча він здоровий та працездатний. Ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини, навіть у мінімальному розмірі, передбаченому законом, ставить її сімю у скрутне матеріальне становище. Відповідач інших дітей не має, утримань з нього на користь непрацездатних батьків та інших осіб по виконавчих документах не стягується. Вважає, що відповідач має змогу та повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття, а тому\~ прохає шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини\~ в розмірі 1/4 частки всіх доходів відповідача, але\~ не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення\~ дитиною повноліття. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.\~ У судове\~ засідання\~позивач [PERSON] не зявилася,\~ надала суду\~ письмову заяву про розгляд справи\~ без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с. 20) Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини своєї неявки суд не повідомляв. ( а.с. 19) Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 вересня 2012 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 098507, виданим відділом ДРАЦС Решетилівського РУЮ Полтавської області 22 вересня 2012 року, актовий запис № 95. /а.с. 6/ Судом також встановлено, що сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 253198, виданим відділом ДРАЦС Решетилівського РУЮ Полтавської області 07 лютого 2017 року. /а.с. 7/ Відповідно до довідки Виконавчого комітету Решетилівської селищної ради №\~02-34/946 від 08 лютого 2017 року донька [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем [PERSON] /а.с. 8/ Також судом встановлено, що сімейне життя сторін не склалося, вони мають різні погляди на життя, у звязку з чим вони втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного, фактичні шлюбні відносини між ними припинились і поновлювати їх вони не збираються, приживають окремо, примирення, подальше спільне проживання і збереження шлюбу між нею та відповідачем неможливе, а подальше подружнє життя з відповідачем буде суперечити її інтересам. Відповідно\~ до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із подружжя, що встановлено судом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і шлюб підлягає розірванню. Також судом встановлено, що дитина знаходиться на утриманні матері, відповідач не приймає участі в її утриманні, матеріальну допомогу в грошовій чи натуральній формі не надає. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Таким чином, враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, всі витрати несе позивач, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, суд знаходить обґрунтованими вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів. При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї ж статті визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З наведених підстав, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved