Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Бахмутсько- Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області про стягнення недоотриманої спадщини у виді пенсійних виплат в порядку спадкування за законом після смерті її рідного брата - [PERSON] , померлого [INFO] . У позові вона зазначила, що для оформлення спадкових прав після смерті брата вона звернулася до приватного нотаріуса Міловського районного нотаріального округу Луганської області Подольського Р.В. із заявою про прийняття спадщини. 19.08.2019 року їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадщина складається з недоотриманої за життя пенсії [PERSON] у розмірі 163 084 грн 93 коп. Пізніше, 02.12.2019 року, із заявою про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] позивачка звернулася до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області та надала відповідний пакет документів. Однак, відповідачем була нарахована та виплачена лише сума у 126 709 грн 59 коп, що на 36 375 грн 34 коп менше, ніж зазначено у Свідоцтві про право на спадкування за законом. Дії відповідача вважає незаконними та такими, що перешкоджають реалізації її прав як спадкоємця, тому за захистом своїх прав звернулася до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги (арк.с.14). Представник відповідача Турцев О.С. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, у відзиві вказано, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 від 09 квітня 1992 року. [PERSON] , будучи інвалідом війни 2 групи, перебував на обліку в Бахмутсько- Лиманському об`єднаному управлінні ПФУ Донецькій області, як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до наведеного Закону. Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону України № 2262. Вказаною статтею Закону визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. За приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються якщо звернення за ними надійшло не пізніше за 6 місяців після смерті. Згідно з п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера. Позивачка звернулася з такою заявою лише 02.12.2019 року, після спливу 6 місячного терміну від дати смерті померлого пенсіонера. Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті. У зв`язку із чисельними запитами нотаріусів, відповідачем помилково була надана інформація на запит приватного нотаріуса щодо недоотриманих сум пенсій і як наслідок позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначена сума недоотриманої пенсії (арк. с. 25). В судовому засіданні представник відповідача підтвердив позицію щодо помилкового визначення особи, якій Законом України належала до виплати недоотримана [PERSON] пенсія та вважав, що відмовляючи [PERSON] у виплаті залишку недоотриманої пенсії у розмірі 36 375 грн 34 коп, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про стягнення недоплаченої суми пенсії в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 07 червня 2019 року Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [INFO] у селі Власівка, Сорокінського району, Луганської області помер [PERSON] (арк.с.48). Як вбачається з пенсійної справи, копія якої надана представником відповідача, та протоколу за період 01.01.2016 - 31.01.2019 [PERSON] щомісячно з 01.01.2016 по 31.01.2019 року відповідачем здійснено нарахування та до виплати належить 163 084 грн 93 коп (а.с.63-65). Як вбачається з протоколу пенсійної справи [PERSON] останньому щомісячно за період 01.12.2016 - 31.01.2019 відповідачем здійснено нарахування пенсії у сумі 126 709 грн 59 коп (а.с.67-69). Вказану суму перераховано позивачу разовим дорученням від 06.02.2019 року № 914190257203/31 (арк.с.12). Як вбачається з відповіді 18960/05 від 29.07.2019 року в.о. заступника начальника управління Шуліпа Н. приватному нотаріусу Міловського районного нотаріального округу Бахмутсько- Лиманське об`єднане управління ПФУ Донецької області пенсіонер [PERSON] , [INFO] , не отримував пенсію за період з 01.01.2016 року по 31.01.2019 року в загальній сумі 163 084 грн, 93 коп у зв`язку із смертю, дата смерті [INFO] . Також у листі вказується, що сума боргу може бути зменшена з урахуванням ст.46 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (арк.с.70). 19 серпня 2019 року приватним нотаріусом Міловського районного нотаріального округу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадкоємцем [PERSON] , 1963 року народження, який помер [INFO] є його рідна сестра - [PERSON] , місце проживання: зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.01.2019 року в загальній сумі 163 084,93 грн, які належали померлому на підставі довідки № 18960/05 виданої 29.07.2019 Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області (арк.с.10). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, другої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В таких випадках належить застосовувати ст. 1227 ЦК України. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Втім, відповідач 06.02.2020 року видає розпорядження виплатити недоотриману пенсію [PERSON] за померлого [PERSON] за період з 01.12.2019 року у розмірі 126709,59 грн, випдачує дану суму, але пізніше вважає це помилкою и не виплачує різницю у розмірі 36375,34 грн. за період з 01.01.2016 року по 01.12.2016 року (163084,93-126709,59) (арк.с.88). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Міловського районного нотаріального округу Луганської області Подольським Р.В. заведено спадкову справу № 78/2019 під номером 1719 у реєстрі (арк.с.10). Підпунктом 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року визначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до пункту 1 глави 7 розділу І наведеного Порядку, відповідно до статті 46 Закону нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Отже, при здійсненні нотаріальної дії з видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом перевірено усі обставини необхідні для здійснення такої нотаріальної дії, зокрема, що стосується складу спадкового майна, і доказів оскарження таких дій ані позивачем, ані відповідачем не надано. Також суду не надано доказів визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом. Як вже зазначалось вище, спадщина яка залишилась після смерті [PERSON] складається з недоотриманої пенсії, розмір якої визначено на підставі довідки виданої 29.07.2019 Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області, розрахунок пенсії вбачається з протоколу за період 01.01.2016 - 31.01.2019 пенсійної справи [PERSON] ( а.с.63-65) Що ж стосується посилань представника відповідача в обґрунтування своїх заперечень проти позову на те, що наявність Свідоцтва про право на спадщину за законом не є підставою для виплати недоодержаної суми пенсії, оскільки в порядку спадкування наведена сума пенсії виплаті не підлягає на підставі вимог спеціального законодавства - Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», то з цього приводу слід зазначити наступне. Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Статтею 61 даного закону фактично регулюється питання визначення складу спадщини, зокрема, не включення до складу спадщини суми недоодержаної пенсії, яка підлягала виплаті пенсіонерові до його смерті. Проте, питання визначення складу спадщини також регулюється положеннями Шостої книги Цивільного кодексу України, зокрема, статтями 1218-1219 та 1225-1232- 1 ЦК України. Відповідно до роз`яснень, наданих у листах Міністерства юстиції України від 26.12.2008 р. № 758-0-2-08-19 Щодо практики застосування норми права у випадку колізії та листі Міністерства юстиції України від 30.01.2009 року № Н-35267-18 Щодо порядку застосування нормативно-правових актів у разі існування неузгодженості між підзаконними актами, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. В даному випадку, як вбачається із матеріалів позовної заяви і не заперечується позивачем, померлий перебував на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Слід зауважити, що Свідоцтво про право на спадщину - це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав. Чинним законодавством України визначено певний перелік підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Основною підставою визначено те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7). Однак, як вже встановлено судом, з вимогою про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним (арк.с.10) до суду ніхто не звертався. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як право очікування , є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. З огляду на викладене, суд визнає недоотриману [PERSON] за життя пенсію спадковим майном позивача, право на яке виникло з моменту прийняття спадщини, в порядку спадкування за законом. Таким чином, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача [PERSON] з Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області недоотриману пенсію після смерті [PERSON] , померлого [INFO] у розмірі 36 375, 34 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 840,80 грн. за платіжним дорученням від 23.06.2020 (а.с.1, 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved