Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 04.10.2014 в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції (актовий запис № 1691). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спору про місце проживання між сторонами не має. Протягом останнього року сімейне життя між сторонами погіршилося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Примирення між сторонами неможливе. Шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Строк на примирення просила не надавати. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи рекомендованими листами. Відзив на позовну заяву не подав. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 04.10.2014, згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР номер 110406, сторони зареєстрували шлюб в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції (актовий запис № 1691). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-СР № 203802, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спору щодо місця проживання сина між сторонами не має. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають\~право обґрунтовувати\~належність конкретного\~доказу для\~підтвердження їхніх\~вимог або\~заперечень.\~Суд не\~бере до\~розгляду докази,\~що не\~стосуються предмета\~доказування(ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування(ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved