Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на її утримання в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення їхнім сином, [PERSON], [INFO], трьох років. В обґрунтування свого позову, позивач посилається на те, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 15 липня 2012 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. В шлюбі в них народився син, [PERSON], [INFO]. З моменту народження дитини, відповідач не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання сина, а також на її утримання. В даний час вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, вона є інвалідом третьої групи, в зв'язку з чим часто хворіє. Разом з сином вона повністю перебуває на утриманні у своїх батьків. Відповідач в добровільному порядку коштів на її утримання не надає. Відповідач є працездатною особою, має можливість працювати та отримувати дохід, а його частину віддавати на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. А також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. На адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на позовну заяву [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, в яких він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає позов необґрунтованим за наступних підстав. Відповідач вказав, що шлюб між ним та позивачем був укладений 15 липня 2012 року, коли позивач вже була вагітною. Восени 2012 року позивач поїхала на постійне проживання до своїх батьків в с. Студена Піщанського району Вінницької області, оскільки спільне проживання та існування сім'ї стало неможливим через постійні сварки, фінансові складнощі, втручання батьків позивача у справи молодої сім'ї. До пологів позивач працювала в управлінні «Укрзалізниці» в м. Іллічівськ Одеської області, а тому не є безробітною, а перебуває у декретній відпустці по досягненню дитиною трирічного віку. Крім того, вона перебувала в оплачуваній відпустці перед та після пологів, за що отримала кошти в розмірі середньомісячного окладу, отримала допомогу при народженні дитини в сумі приблизно 34 000 гривень, також вона отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та пенсію по інвалідності. На даний час він шукає собі постійне місце роботи, а проживає на кошти, які отримує від нестабільних та мінливих заробітків. А тому у нього відсутня фінансова можливість утримувати [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON], [PERSON] змінила позовні вимоги з огляду на майновий стан відповідача, який не має постійного місця роботи, у нього відсутній стабільний заробіток, та просить стягнути з відповідача кошти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO], трьох років. А також ,просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Відповідач в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, позов не визнав, не згоден на стягнення з нього коштів на утримання позивача, оскільки не має можливості надавати матеріальну допомогу [PERSON] в зв'язку з тим, що на даний час ніде не працює, а позивач отримує соціальні виплати на дитину, а також пенсію по інвалідності. Просить не стягувати з нього судові витрати. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 липня 2012 року відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. У шлюбі в них народився син, [PERSON], [INFO]. Разом з сином позивач повністю знаходиться на утриманні у свої батьків. Крім того, відповідно до довідки Вінницької обласної МСЕК № 2 серії 10 ААВ № 523246 від 15 травня 2013 року, позивачу [PERSON], [INFO], встановлена третя група інвалідності по причині загального захворювання, їй протипоказана важка фізична праця, а також вона потребує відновної терапії. На даний час позивач ніде не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Зазначене підтверджується: копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.6), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.7), довідкою Вінницької обласної МСЕК № 2 серії 10 ААВ № 523246 від 15 травня 2013 року (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Крім того, згідно ч. 4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до норм ч. 2 ст. 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. В частині 3 статті 75 СК України встановлено, що непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Як вбачається із матеріалів справи позивачу [PERSON], [INFO], встановлена третя група інвалідності по причині загального захворювання, їй протипоказана важка фізична праця, а також вона потребує відновної терапії. Відповідно до ч. 2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Частиною 3 статті 77 СК України передбачено, що аліменти сплачуються щомісячно. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Нормами ч. 1 ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст. 80 СК України, розмір аліментів одному із подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх сина, дочки, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України. Частиною 2 статті 60 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В частині 3 ст. 60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, зазначено у ч.4 ст. 60 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги той факт, що на підтвердження обставин, викладених в запереченнях, відповідач не надав суду жодних доказів, враховуючи матеріальний стан відповідача, який зі слів є непрацюючим, проте є працездатною особою, має можливість працювати та отримувати дохід, враховуючи, що неповнолітня дитина проживає з позивачем, яка є інвалідом ІІІ групи, та знаходиться на її утриманні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Згідно із нормами, закріпленими в ч. 2 п.2 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення в цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також, суд керується положеннями ч.1 ст.88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат пов'язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать, в тому числі, і витрати на правову допомогу. Суд бере до уваги положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, та стягує судовий збір з відповідача,

Outcome: approved