Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 14 листопада 2014 року в Октябрському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. Вказала, що від шлюбу мають спільних доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки та проживають окремо більше восьми місяців. Збереження шлюбу та примирення вважає неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, на розлучення згоден. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.11.2014 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції вбачається, що сторони 14.11.2014 року зареєстрували шлюб, актовий запис №289 (а.с.9). Від шлюбу подружжя має двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 13.03.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №40, та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 19.09.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №75 (а.с.10,11). Згідно довідки № 4868 КП «ЖЕО №2 ПМР» від 22.11.2018 року, позивач [PERSON] зареєстрована та проживає разом з доньками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Як встановлено з позовної заяви, подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує та проживає окремо більше восьми місяців, спір про майно сторонами не заявлено. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтовано, та підтверджено доказами, тому він підлягає задоволенню. Окрім того, позивач просила судові витрати покласти на сторін в рівних частинах. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому сплачений позивачем судовий збір в розмірі 704, 80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved