Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до СТ «Олександрійське РСТ», в якому просить стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті грошові кошти (з урахуванням зменшених позовних вимог) у розмірі 40\~000 грн. 00 коп. Крім того, позивач просить судстягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1\~675 грн. 60 коп. у виді сплаченого судового збору та судові витрати в сумі 5\~000 грн. у виді понесених витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 15 липня 2015 року між нею та споживчим товариством «Олександрійське РСТ» в особі голови [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу будівлі магазину в с. Олександрівка Олександрійського району Кіровоградської області по вул. Леніна, 4-д. Згідно п. 1 цього попереднього договору СТ «Олександрійське РСТ» зобовязалося протягом тримісячного терміну з моменту підписання попереднього договору продати позивачці [PERSON], а вона в свою чергу купити у відповідача будівлю магазину, розташовану за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Олександрівка, вул. Леніна, 4-д. За умовами п. 2 попереднього договору купівля-продаж будівлі магазину має бути вчинена за суму, що на день підписання договору становитиме 140\~000 грн.; інші істотні умови договору купівлі-продажу повинні були бути погоджені при підписанні договору купівлі-продажу. Згідно п. 3 попереднього договору на підтвердження дійсних намірів щодо наступного укладення договору купівлі-продажу позивачкою на користь СТ «Олександрійське РСТ» були передані грошові кошти у сумі 100\~000 грн., які розцінюються сторонами договору як аванс в рахунок наступного договору купівлі-продажу. Передача грошових коштів здійснюється готівкою у національній валюті України. При оформленні договору купівлі-продажу сума, що підлягатиме передачі покупцем продавцеві повинна бути зменшена на суму переданого за цією угодою авансу і має становити на день підписання договору 40\~000 грн. (п. 4 попереднього договору). Пункт 5 попереднього договорами передбачав, що у випадку, якщо договір купівлі-продажу не відбудеться, СТ «Олександрійське РСТ» зобовязується повернути на користь [PERSON] отриманий аванс у повній сумі протягом 3 діб з дня вимоги, заявленої у будь-якій формі. На виконання умов попереднього договору 15 липня 2015 року позивачкою до каси СТ «Олександрійське РСТ» були внесені грошові кошти у сумі 100\~000 грн., на підтвердження чого їй того ж дня була видана квитанція до прибуткового касового ордера. Крім того, незважаючи на погодження внесення попередньої оплати у розмірі 100\~000 грн., за наполяганням голови СТ «Олександрійське РСТ» [PERSON] 28 та 29 липня 2015 року до каси товариства були додатково внесені грошові кошти у сумах 36\~000 грн. та 4\~000 грн. відповідно, що також підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів. Між тим, відповідач у порушення прийнятого на себе зобовязання протягом тривалого часу зволікав з укладенням з позивачкою договору купівлі-продажу будівлі магазину, розташованої за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Олександрівка, вул. Леніна, 4-д, що змусило її неодноразово нагадувати керівникові товариства про необхідність укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу приміщення. Під час одного з візитів до СТ «Олександрійське РСТ» [PERSON] стало відомо, що запропонований їй для продажу магазин перебуває у податковій заставі Олександрійської ОДПІ Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області, що у відповідності до вимог п. 92.1 ст. 92 ПК України унеможливлює продаж вказаного майна відповідачем без згоди зазначеного контролюючого органу. Крім того, як їй стало відомо, з огляду на непогашення СТ «Олександрійське РСТ» податкових зобов'язань, приміщення магазину виставлено податковим органом на продаж з прилюдних торгів. Довідавшись про зазначені обставини, [PERSON] подала заяву для участі в торгах та сплатила гарантійний внесок у розмірі 3\~014 грн. 40 коп. Як вбачається з протоколу про хід торгів на аукціоні з продажу майна, що перебуває в податковій заставі № 12 від 12 травня 2016 року, позивачка придбала вказане приміщення магазину за 120\~576 грн. на підставі договору купівлі-продажу майна № 12 від 12.05.2016 р. 19.07.2016 року позивачка письмово звернулась до СТ «Олександрійське РСТ» з вимогою повернути належні їй грошові кошти, однак, ні коштів, ні відповіді на своє звернення не отримала. 05.10.2016 року [PERSON] уклала із фізичною особою підприємцем [PERSON] договір про надання правової допомоги щодо підготовки необхідних документів для звернення з позовом до суду та представництва інтересів позивачки в суді. На виконання умов вказаного договору [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] 5\~000 грн. за надання правової допомоги. На підставі наведеного позивачка просить стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 40\~000 грн. 00 коп., судові витрати у розмірі 1\~675 грн. 60 коп. у виді сплаченого судового збору та судові витрати в сумі 5\~000 грн. у виді понесених витрат на правову допомогу. Позивач та її представник в судове засіданні не з»явились. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, відповідно ч.5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Посилаючись на обставини викладені у запереченні просив у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 73-74). Суд , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 15 липня 2015 року позивачка [PERSON] та відповідач СТ «Олександрійське РСТ» в особі голови товариства [PERSON] уклали попередній договір, згідно умов якого споживче товариство «Олександрійське РСТ» зобовязалось продати [PERSON], а [PERSON] зобовязалась купити у відповідача будівлю магазину, яка знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Олександрівка, вул. Леніна, 4-д. Сторони домовились, що купівля-продаж магазину повинна бути вчинена за суму, що на день підписання договору становитиме 140\~000 грн. 00 коп., і на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу позивачка передала СТ «Олександрійське РСТ» в особі голови товариства [PERSON] гроші в сумі 100\~000 грн., яка являлась авансом в рахунок наступного договору купівлі-продажу. Факт отримання СТ «Олександрійське РСТ» коштів в сумі 100\~000 грн. від [PERSON] підтверджується квитанцією від 15.07.2017 року. В подальшому позивачка перерахувала на адресу відповідача залишок коштів в сумі 40\~000 грн. двома платежами: 28.07.2015 року 36\~000 грн., 29.07.2015 року 4\~000 грн., про що отримала квитанції. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (ч. 1 ст. 635 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України). В порушення прийнятого на себе зобовязання відповідач протягом тривалого часу зволікав з укладенням з позивачкою договору купівлі-продажу будівлі магазину в с. Олександрівка Олександрійського району Кіровоградської області, вул. Леніна, 4-д, що змусило [PERSON] неодноразово нагадувати керівникові товариства про необхідність укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будівлі магазину. Під час одного з візитів до СТ «Олександрійське РСТ» [PERSON] стало відомо, що запропонований їй для продажу магазин перебуває у податковій заставі Олександрійської ОДПІ Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області, що унеможливлює продаж вказаного майна відповідачем без згоди зазначеного контролюючого органу. У відповідності до вимог п. 92.1 ст. 92 ПК України платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, тільки за згодою контролюючого органу, а також у разі, якщо контролюючий орган впродовж десяти днів з моменту отримання від платника податків відповідного звернення не надав такому платнику податків відповіді щодо надання (ненадання) згоди. З огляду на непогашення СТ «Олександрійське РСТ» податкових зобов'язань, приміщення магазину в с. Олександрівка Олександрійського району Кіровоградської області, вул. Леніна, 4-д було виставлено податковим органом на продаж з прилюдних торгів. Довідавшись про зазначені обставини, [PERSON] подала заяву для участі в торгах та сплатила гарантійний внесок у розмірі 3\~014 грн. 40 коп. Як вбачається з протоколу про хід торгів на аукціоні з продажу майна, що перебуває в податковій заставі № 12 від 12 травня 2016 року, позивачка придбала вказане приміщення магазину за 120\~576 грн. на підставі договору купівлі-продажу майна № 12 від 12.05.2016 р. Після відкриття провадження в даній справі відповідачем позивачці були частково повернуті безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 100\~000 грн., про що позивачка надала до суду заяву про зменшення позовних вимог на відповідну суму. Частина 1 статті 1212 ЦК України закріплює положення, відповідно до якого особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом 1 частини 3 стаття 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Стаття 1213 ЦК України зобовязує набувача повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Вказані обставини викладені також і в п.п. 7, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачкою при подачі позову було сплачено 1\~400 грн. судового збору за подачу позову та 275 грн. 60 коп. за подачу заяви про забезпечення позову, яка судом була задоволена. З врахуванням того, що грошові кошти відповідачем були частково відшкодовані під час судового розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати у справі стягнути з відповідача в повному обсязі. Враховуючи, що позивачем документально підтверджено понесені нею витрати на правову допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5\~000 грн.витрат на правову допомогу.

Outcome: approved