Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона набула право власності на спадкове майно за законом після смерті батька [PERSON], що помер 19.06.2008 року та матері [PERSON], що померла 22.02.2011 року, так як проживала разом з спадкодавцями на час смерті, у квартирі №6 будинку №303 по б-ру Шевченка в м.Маріуполі, за життя вела з ними спільне господарство, сплачувала комунальні платежі, здійснювала ремонт квартири. Просила визнати за неї право власності в порядку спадкування. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали до суду письмові заяви про підтримку позовних вимог на підставах зазначених в позовній заяві та про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала, позов визнала у повному обсязі. При зазначених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які не зявилися до суду, оскільки в матеріалах справи мається достатньо доказів для вирішення по суті спірних правових відносин. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши надані докази та враховуючи визнання позову відповідачем, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі, що відповідає вимогам ст.174 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правові відносини. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України в першу чергу право на успадкування за законом має один з подружжя та діти спадкодавця. За ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Спадкоємці за законом мають право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч.2 ст.1274 ЦК України). Судом встановлено, що за законом спадкоємцями першої черги після померлих [PERSON], що помер 19.06.2008 року та [PERSON], що померла 22.02.2011 року є їх діти: [PERSON] - позивач по справі та [PERSON] - відповідач по справі. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.03.1996 року №40710, виданого Державним підприємством по ремонту та експлуатації жилого фонду «ОП ЖКГ» м.Маріуполя, право власності на квартиру №6 в будинку №303 по бул.Шевченка в м.Маріуполі в рівних частинах по 1/5 визнане за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с.10) На підставі договору дарування від 26.12.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №4121 [PERSON] подарувала мужу позивачки [PERSON] 1/5 частину квартири №6 в будинку №303 по бул.Шевченка в м.Маріуполі, про що свідчать, як сам договір так і витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с.13-14) 19.06.2008 року батько позивачки [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 20.06.2008 року серія І-НО №305453. (а.с.9) На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.07.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №8-2437, [PERSON] - мати позивачки отримала право власності на ? спадкового майна, що відкрилося після смерті [PERSON] (а.с.12) На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.07.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №8-2433, позивачка, [PERSON] отримала право власності на ? спадкового майна, що відкрилося після смерті батька [PERSON] (а.с.11) 22.02.2011 року мати позивачки, [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть від 23.02.2011 року серія І-НО №521357. (а.с.8) [PERSON] починаючи з 1977 року зареєстрована та проживає у квартирі №6 будинку №303 по бул.Шевченка в м.Маріуполі, що підтверджується обліковим рахунком ККП «КК Західна» №7306. (а.с.18) На час смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] позивачка постійно проживала разом з ними, допомагала їм. Вважає, що спадкове майно у вигляді 1/5 частини квартири №6 в будинку №303 по бул.Шевченка в м.Маріуполі, що відкрилася після смерті батька [PERSON] та у вигляді 1/5 частини цієї же квартири, що відкрилася після смерті матері [PERSON] вже нею прийнято та є її власністю. Вказане твердження позивачки, підтверджене наданими документами, ніким не спростоване, тому суд погоджується з ним. У червні 2015 року, для оформлення права власності на спадкове майно у вигляді 1/5 частини вказаної квартири, що відкрилася після смерті матері [PERSON] позивач звернулась до Першої маріупольської державної нотаріальної контори м.Маріуполя, але постановою нотаріуса [PERSON] від 16.06.2015 року №1240/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво про право власності на житло від 14.03.1996 року №40710 та свідоцтво на право про спадщину за законом видане Першою маріупольською державною нотаріальною конторою 31.07.2009 року, не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме не зареєстровано органом, який здійснював державну реєстрацію прав власності на нерухомість. За наведеними обставинами щодо свідоцтва про право власності на житло від 14.03.1996 року №4071 та свідоцтво на право про спадщину за законом видане Першою маріупольською державною нотаріальною конторою 31.07.2009 року позивач не може оформити право власності на спадщину батька. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 вказаного вище Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене у передбаченому законом порядку до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщин. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У даному випадку таким правом скористалась позивач, звернувшись до суду з позовною заявою. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня її відкриття, він не заявив про відмову від неї. Оскільки [PERSON] постійно проживала разом з батьком [PERSON] та матірю [PERSON], у тому числі і на час відкриття спадщини, не відмовились від спадщини, суд вважає, що вона прийняла спадщину, яка залишилась від батьків, а за ч.5 ст.1268 ЦК України вона належить їй з часу відкриття спадщини, у тому числі по 1/5 частки кожного спадкодавця відносно спірної квартири.

Outcome: approved