Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 22.10.2005 вона зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому [INFO] народилася донька [PERSON] , яка проживає разом з нею. Через постійні сварки на грунті різних поглядів на шлюб та сім`ю у вересні 2014 року відповідач покинув її з дитиною та став проживати окремо. На протязі року після цього відповідач сплачував аліменти на утримання доньки, однак останні чотири роки допомагати будь-яким чином утримувати дитину чоловік не бажає. З цього часу останній жодним чином не давав про себе знати. Тобто, вже 5 років вони не живуть разом, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Розлучення вона бачить як єдиний вихід для себе побудувати нове життя. Вважаючи збереження сім`ї та примирення неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам їх дитини, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою судді від 05.07.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 29.07.2019 справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] , будучи двічі сповіщеним про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті Судової влади України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву на позов не подав. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22.10.2005 сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 326. У даному шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , яка проживає разом з позивачем. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з вересня 2014 року. Вказані обставини встановлені на підставі заяв позивача, свідоцтв про їх шлюб, про народження дитини (а.с.9, 10). Частиною 1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України встановлена основна засада, на якій ґрунтується шлюб, а саме: вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно з положеннями частин 3 і 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною четвертою ст.4 СК України закріплено та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався п`ять років тому, примирення та збереження сім`ї позивач вважає неможливим, наполягає на розірванні шлюбу, місце проживання дитини узгоджено, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім`ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. Щодо понесених судових витрат у виді сплати судового збору позивач просила покласти їх на неї. На підставі ст.ст.24, 55, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved