Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що вона (позивач) проживає в будинку, який знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Чернишевського, 15/2, та належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування № 3574 від 03.07.2004 року. В жовтні, 2008 року на прохання її (позивача) племінниці [PERSON] вона (позивач) дозволила зареєструватися [PERSON] у вказаному вище будинку разом зі своїми дітьми, а саме: [PERSON] та [PERSON], при цьому, така реєстрації необхідна була останнім для працевлаштування, а також оформлення дітей у дитячий садочок та школу. Крім того, зазначила, що фактично відповідач [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] жодного дня в зазначеному будинку не проживали та своїх речей у ньому не мають. Разом з тим, позивач зазначила, що відповідач [PERSON] обіцяла самостійно виписатися з належного їй (позивачу) будинку через 5-6 місяців, після закінчення оформлення документів, повязаних з влаштуванням дітей до школи та дитячого садочка, однак до теперішнього часу відповідач цього не зробила. Також позивач зазначила, що їй відомо, що відповідач [PERSON] на даний час утворила нову сімю та разом із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають у Харківській області та фактично з лютого, 2009 року у належному їй (позивачу) будинку не проживали та не зявлялися, матеріальної допомоги на утримання будинку, в т.ч. на оплату комунальних послуг не надавали, самостійно ніяких платежів також не здійснювали. Вказала, що факт реєстрації відповідачів за зазначеною вище адресою не дозволяє їй (позивачу), як власнику будинку, в повній мірі розпоряджатися своєю власністю, зокрема, не може відчужити майно. З огляду на зазначене, позивач просила визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: м. Кропивницький (м. Кіровоград), вул. Чернишевського, 15/2. Ухвалою суду від 13.09.2017 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в частині позовних вимог про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - залишено без розгляду. Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності на ведення справи у суді від 20 червня 2017 року, в судове засідання надав заяву від 13.09.2017 року за вх. № 20910 про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася судом в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, клопотань, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, у зв'язку з чим підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування частини житлового будинку від 03 липня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3574, належить на праві приватної власності 16/25 частини житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Чернишевського, будинок 15/2. Крім того, встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4269773 від 27.07.2004 року, виданого ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації», 16/25 частини будинку, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Кіровоград, вул. Чернишевського, буд. 15/2, належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування від 03.07.2004 року, зареєстрованого за № 3574, посвідченого Приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], номер запису 13405, в книзі 65. Відповідно до довідки квартального комітету № 10 Подільського району м. Кропивницький від 19 квітня 2017 року № 127 [PERSON] дійсно проживає і зареєстрована за адресою: [INFO], при цьому, в будинку за зазначеною адресою зареєстровано також місце проживання доньки [PERSON], онуки [PERSON], доньки [PERSON], онука [PERSON], при цьому, племінниця [PERSON], за вказаною адресою зареєстрована, однак не проживає з лютого, 2009 року. Факт непроживання [PERSON], з доньками [PERSON] та [PERSON] за адресою зареєстрованого місця проживання [INFO] з 2008 року, підтвердили в письмових поясненнях сусіди [PERSON], проживає за адресою [INFO], [PERSON], проживає за адресою [INFO], [PERSON], проживає за адресою [INFO], пояснення яких були посвідчені головою квартального комітету № 10 Подільського району у м. Кропивницький [PERSON] Згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 27.04.2017 року, місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстровано з 18.10.2008 року за адресою м. Кропивницький (м. Кіровоград), вул. Чернишевського, 15/2. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника житла набувають речових прав, а саме сервітутних (особистий сервітут) на право користування житлом, належним власнику, сутність яких полягає в тому, що суб'єкт даного права має змогу користуватися чужою річчю. Відповідно до ст.395 ЦК України, речовими правами на чуже майно, серед іншого, визнається право користування (сервітут). Крім того, ч. 1 ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Більш того, у разі втрати особою статусу члена сім'ї, сервітут не припиняється, однак за відсутності згоди про безоплатне користування житлом колишній член сім'ї повинен вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України. При цьому, суд також відзначає, що наявність у члена сім'ї власника житла іншої можливості задоволення своїх потреб у житлі не може бути підставою для припинення права члена сім'ї на користування цим житлом, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України, за якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе з підстав, передбачених законом. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач [PERSON] як власник 16/25 частини житлового будинку з надвірними будівлями № 15/2 по вул. Чернишевського у м. Кропивницькому (м. Кіровоград) має право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, у т.ч., шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON], яка набула права користування житловим приміщенням - будинком № 15/2 по вул. Чернишевського у м. Кропивницький (м. Кіровограді), не проживає в зазначеному вище будинку понад один рік, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендувала на користування зазначеним будинком, або ж намагалася вселитися в будинок, як не встановлено і тих обставин, що відповідач набула речових прав на зазначений обєкт нерухомого майна, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 15/2 по вул. Чернишевського у м. Кропивницький, при цьому, судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Крім того, згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору, стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 41, 47 Конституції України,\~ ст.ст. 15, 16, 321, 391, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України,

Outcome: approved