Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради «Кременчуцька центральна районна лікарня», код ЄДРПОУ 01999342, треті особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області, Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправним та скасування акту розслідування гострого професійного захворювання (ф.Н-І/НП) від 08.09.2020 року, що сталося 28 квітня 2020 року в Комунальному некомерційному підприємстві Кременчуцької районної ради «Кременчуцька центральна районна лікарня»; визнання захворювання лікаря [PERSON] на covid-19 таким, що пов`язане з виконанням професійних трудових обов`язків; зобов`язанням Комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради «Кременчуцька центральна районна лікарня», призначити комісію та провести повторне розслідування гострого професійного захворювання з лікарем [PERSON] та скласти відповідний акт з урахуванням висновків суду. Рішенням Кременчуцького районного суду по справі № 536/1770/20 позов задоволено частково:визнано протиправним та скасувано акт розслідування гострого професійного захворювання (ф.Н-І/НП) від 08.09.2020 року, що сталося 28 квітня 2020 року в Комунальному некомерційному підприємстві Кременчуцької районної ради «Кременчуцька центральна районна лікарня»; Зобов`язано Комунальне некомерційне медичне підприємство «Кременчуцька центральна районна лікарня» (КНМП «Кременчуцька ЦРЛ»), 39627, м. Кременчук, пр..Полтавський буд.40, Код ЄДРПОУ 01999342, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, призначити комісію та провести повторне розслідування гострого професійного захворювання з лікарем [PERSON] та скласти відповідний акт з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог позивача - відмовлено. 28 вересня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, де зазначала, що суд розглядав, а позивач доводив вимогу про визнання захворювання лікаря [PERSON] - гостра респіраторна хвороба COVID-19, спричинена коронавірусом SARS-CoV-2 таким, що сталося на виробництві та пов`язане з виконанням трудових відносин,оскільки лише такий спосіб відновить порушене право позивача. В судове засіданні представник позивача адвокат Гольдінова О.В. не зявилася, проте направила заяву про розгляд заяви позивача по ухвалення додаткового рішення по справі у її відсутності, просила заяву задовольнити.в повному обсязі. Представник відповідача, Комунального некомерційного медичного підприємства «Кременчуцька центральна районна лікарня» (КНМП «Кременчуцька ЦР в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності. У відзиві на вказану заяву вказали, що визнання нещасного випадку або професійного захворювання як такого, що пов`язаний з виробництвом, віднесено до компетенції комісії спеціального розслідування. Представники третіх осібУправління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області та Управління Держпраці у Полтавській області про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить такого висновку. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Даний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні Суд не може погодитися з запереченнями відповідача щодо дискреційних повноважень, з огляду на таке. У постанові ВС по справі № 825/2228/18 від 02.07.2020 року ваказано таке: «33.відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. 34. Зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи. Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання ухвалити рішення. 35. Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача ухвалити рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.». З аналізу вищевказаного вбачається, що в разі достатності підстав суд застосовує інший спосіб захисту, визначений безпосередньо позивачем, тому дискреційні повноваження відіграють роль в інших випадках, коли однозначних підстав для задоволення позову судом не встановлено. Так, судом досліджувалося і встановлено, про що зазначено в мотивувальній частині рішення, що суд вважає доведеним, що на позивачку [PERSON] 8 та 9 квітня 2020 року мали вплив шкідливі фактори біологічного характеру (інфекційні), викликані проведенням ультразвукового дослідження пацієнтам, хворим на коронавірусну інфекцію на протязі однієї години кожному. Крім того, суд прийшов до висновку, що вірогідність захворювання [PERSON] на роботі, становить в 1000 разів більше, ніж в побуті; хоча [PERSON] використовувала всі надані адміністрацією засоби захисту в повному обсязі, добросовісно, проте їх було явно недостатньо для безпечної роботи з короновірусними хворими по незалежним від позивачки причинам. З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відповідач, всупереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не надав суду безперечних доказів на підтвердження того, що гостре інфекційне захворювання позивач отримала не під час виконання своїх трудових обов`язків. Отже, в мотивувальній частині рішення суду надано оцінку доводам позивача, викладеним в позові, стосовно вимоги про визнання захворювання лікаря [PERSON] «гостра респіраторна хвороба COVID-19, спричинена коронавірусом SARS-CoV-2» таким, що сталося на виробництві, та доказам в їх обґрунтування, але в резолютивній частині рішення про вирішення цієї вимоги не зазначено. Крім цього, зобов`язання Комунальне некомерційне медичне підприємство «Кременчуцька центральна районна лікарня» (КНМП «Кременчуцька ЦРЛ») призначити експертизу та провести повторне розслідування, жодним чином не замінює собою встановлені обставини справи і доведення позивачем отримання захворювання на роботі, а є лише встановленою процедурою документації захворювання, та яку відповідно слід провести відповідачу з урахуванням висновків суду, тобто скласти відповідний акт.

Outcome: approved