Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 50000 гривен, мотивуючи тим, що 30.10.2014 року відповідач [PERSON] взяв у неї в борг 50000 грн. до 30.11.2015 року, про що написав власноруч розписку, проте взяті на себе зобовязання не виконав. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, заперечень на позов не надав, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30.10.2014 року [PERSON] передала [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 50000 гривень, які останній зобов'язався повернути до 30.11.2015 року, про що надав позивачу власноручно написану розписку. Однак, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, у встановлений строк гроші не повернув. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми має при цьому реквізити договору позики, немає потреби визнавати договір дійсним в судовому порядку. Таким чином, судом достовірно встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений договір позики відповідно до ст.1046, 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого\~самого\~роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] всупереч укладеного з [PERSON] договору позики не виконав умови договору та не повернув вчасно грошові кошти у розмірі 50000 гривень. При вищевикладених обставинах, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі\~50 000 грн.

Outcome: approved