Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним уточненим позовом, в якому свої вимоги обґрунтувала тим, що в період шлюбу з відповідачем [PERSON] набула право спільної сумісної власності на автомобіль MITSUBISHI ASX, легковий універсал-В, білого кольору, реєстраційний № [NUMBER], 2012 року випуску. Вона зазначила, що в період шлюбу відповідач [PERSON] без її згоди здійснив відчуження цього автомобіля на користь своєї двоюрідної сестри відповідача [PERSON] на підставі довідки-рахунку ААЕ 072223, виданої ПП «Лідер-К» 29.04.2015, і ця угода укладена з порушенням вимог ст.ст.60,61,65 Сімейного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». В подальшому на підставі зазначеної довідки-рахунку [PERSON] отримала в Центрі ДАІ 5102 свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу СХТ 054\~744 від 29.04.2015, яке позивач [PERSON] вважає таким, що порушує її право спільної сумісної власності на спірний автомобіль, і з підстав, передбачених ст.ст.21, 293 ЦК України, просить визнати його недійсним. Також позивач [PERSON] зазначає, що в той же день, тобто 29.04.2015 відповідач [PERSON] видала на імя відповідача [PERSON] довіреність (реєстровий № 719) на право розпорядження та керування спірним автомобілем, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідач [PERSON] скористався цією довіреністю та на підставі довідки-рахунку ААЕ 207801 від 13.08.2015, виданої ТОВ «Нік Тренд», здійснив відчуження спірного автомобіля [PERSON], яка отримала свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу СХТ 218\~676 від 13.08.2015. Посилаючись на зазначені обставини та ст.388 ЦК України, просить витребувати спірний автомобіль у відповідача [PERSON], а також визнати недійсним отримане нею свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та зазначив, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачка не заявляє позову про визнання права власності, та вважає, що цей спір повинен розглядатися разом із позовом про поділ майна подружжя, який знаходиться у провадженні іншого судді Приморського районного суду м. Одеси. Відповідач [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином, у судові засідання не зявлялася, про поважність причин неприбуття у судові засідання не повідомляла, заперечення та докази на спростування позову не надала. Представник відповідача [PERSON] сервісного центру 5142 регіонального сервісного центру ГУНП в Одеській області про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, у судові засідання не зявився, але регіональний сервісний центр МВС в Одеській області надав до суду письмові заперечення № 31-15-2325 від 28.06.2016 № 31/15-3107 від 19.08.2016, в яких зазначив, що територіальний сервісний центр 5142 є лише структурним підрозділом регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, який є юридичною особою відповідно до наказу МВС України № 1415 і відповідно до ст.30 ЦПК України може бути відповідачем у справі. У звязку із цією обставиною просив здійснити заміну ТСЦ 5142 на регіональний сервісний центр МВС в Одеській області. Також зазначив, що до правовідносин, що виникли між сторонами по справі, необхідно застосовувати Постанову КМУ № 138 від 07.09.1998, і просив прийняти до уваги правову позицію, викладену у цих запереченнях. Відповідач [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином, у судові засідання не зявилася, але її представник адвокат [PERSON] надіслав до суду письмові заперечення на позовну заяву від 14.09.2016, які надійшли до суду 21.09.2016 та в яких зазначив, що спір із субєктом власних повноважень, яким є орган державної влади ТСЦ МВС в Одеській області, повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем і підстави для витребування у неї спірного автомобіля відсутні, позивачкою не доведений факт вибуття із її володіння спірного автомобіля не з її волі іншим шляхом та не доведено, що [PERSON] було достовірно відомо про те, що [PERSON] не отримав згоди від позивачки [PERSON] на відчуження спірного автомобіля. Посилаючись на ці обставини, просив відмовити у задоволені позову з підстав, зазначених у запереченнях. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, які не зявилися, на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, які зявилися у судове засідання, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. При цьому суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини, що виникли між сторонами по справі. 18 липня 1997 року [PERSON], уклала із [PERSON] шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений актовий запис № 686 та який станом на час звернення до суду між ними не був розірваний. Згідно положень\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] придбали спірний автомобіль MITSUBISHI ASX, білого кольору, реєстраційний № [NUMBER], що підтверджується довідкою-рахунком серії ААЕ № 007421, виданою [PERSON] ТОВ «БМ «ГРУПП» 06.02.2015, та свідоцтвом про реєстрацію автотранспортного засобу СХХ512540 від 25.12.2014, відомості про видачу якого викладені в реєстраційній картці ТЗ. Відтак, зазначений автомобіль є їх спільною сумісною власністю. Ст.203 ч.1 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Ст.215 ч.1 ЦК України встановлює, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Ст.65 Сімейного кодексу України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Порядок відчуження автотранспортних засобів на час виникнення спірних правовідносин регулювався Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» від 7 вересня 1998 року № 1388. Довідка-рахунок\~-\~це\~документ встановленого зразка, що підтверджує\~ придбання транспортного засобу, форма якої\~затверджена зазначеною \~постановою (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Пункти 6,8 цієї Постанови передбачають, що транспортні засоби реєструються за фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції. Транспортні засоби, що належать декільком фізичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально. Таким чином, спірний автомобіль підлягає державній реєстрації, а тому згода на його придбання (відчуження) потребує письмової згоди іншого співвласника, зокрема другого з подружжя. Судом встановлено, що в період шлюбу відповідач [PERSON] здійснив відчуження належного подружжю автомобіля на користь своєї двоюрідної сестри [PERSON], що підтверджується заявою № 62600031 від 29.04.2015 та довідкою-рахунком № ААЕ 072223, оформленою ПП «Лідер-К» 29.04.2015 на імя [PERSON] Зазначена довідка-рахунок є документом встановленої форми та доказом, який підтверджує факт укладення відповідачем [PERSON] з [PERSON] договору купівлі-продажу спірного автомобіля і є підставою для його державної реєстрації. Оцінюючи законність укладення відповідачами [PERSON] та [PERSON] угоди стосовно спірного автомобіля, суд виходить з того, що вона укладена без нотаріально посвідченої згоди позивачки [PERSON] та виходить за межі дрібної побутової угоди, що підтверджується вартістю цього автомобіля, зазначеною у довідці-рахунку. Також судом встановлено, що 29.04.2015 відповідач [PERSON] видала на імя відповідача [PERSON] довіреність (реєстровий № 719) на право розпорядження та керування спірним автомобілем, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Відчуження спірного автомобіля та видача довіреності вчинені відповідачами [PERSON] та [PERSON] в один день 29.04.2015, що на думку суду свідчить про відсутність у відповідачів наміру на фактичну зміну власника. При цьому, суд враховує правові позиції Верховного Суду України відповідно до яких укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя (справи № 6-533цс16; 6-1587цс16; № 6-1622цс15; №6-727цс16; № 6-88цс12). Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що укладаючи угоду між собою відповідач [PERSON], доводиться двоюрідною сестрою відповідачу [PERSON], діяли недобросовісно, оскільки [PERSON] була обізнана в тому, що [PERSON] є дружиною [PERSON], а спірний автомобіль є власністю подружжя. Представник відповідача [PERSON] зазначену обставину не заперечував та не спростував. Зазначені обставини є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу відчуженого відповідачем [PERSON] на користь відповідача [PERSON] спірного автомобіля з підстав, передбачених ст.65 ч.2 Сімейного кодексу України та ст.216 ЦК України. Ст.21 ч.1 ЦК України передбачає, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Ст.393 ч.1 ЦК України передбачає, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Оцінюючи законність видачі Центром ДАІ відповідачці [PERSON] свідоцтва про реєстрацію ТЗ СХТ 054\~744 від 29.04.2015 з новим реєстраційним номером ВН 4151 ЕХ на підставі зазначеної довідки-рахунку, суд встановив, що зазначений орган мав відомості про [PERSON] як дружину відповідача [PERSON], що підтверджується реєстраційною карткою ТЗ, яка зберігається в Центрі ДАІ та була надана до суду. Таким чином, зазначений орган порушив ст.65 ч.4 Сімейного кодексу України, пункти 6,8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» від 7 вересня 1998 року № 1388 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), здійснивши державну реєстрацію автомобіля на нового власника без нотаріально посвідченої угоди іншого подружжя. Зазначена обставина є підставою для визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію ТЗ СХТ 054\~744 від 29.04.2015 з новим реєстраційним номером ВН 4151 ЕХ, виданого Центром ДАІ відповідачці [PERSON] При цьому суд зазначає, що спір про визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки між сторонами наявний спір про право, а тому юрисдикція адміністративних судів не поширюється на зазначені правовідносини. 13.08.2016 відповідач [PERSON], діючи на підставі довіреності від імені [PERSON], на підставі довідки-рахунку ААЕ 207801 від 13.08.2015 здійснив відчуження спірного автомобіля на користь відповідачки [PERSON], яка на її підставі отримала в Центрі ДАІ 5102 свідоцтво про реєстрацію ТЗ СХТ 318\~676 від 13.08.2015. Зазначена обставина підтверджується листом ТСЦ 5142 № 31/15/5142-1597 від 05.07.2016, та відомостями про довіреність, зазначеними на звороті цього листа. Ст.388 ч.1 п.3 ЦК України передбачає, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Обставини, встановлені судом, підтверджують, що спірний автомобіль вибув із власності [PERSON] без її волі як співвласника, а тому позовні вимоги в частині його витребування у добросовісного набувача [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст.ст.21 ч.1, 393 ч.1 ЦК України витребування цього автомобіля у [PERSON] є підставою для визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію ТЗ СХТ 318\~676 від 13.08.2015, виданого їй Центром ДАІ 5102.

Outcome: approved