Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбних відносинах з травня 1997 року по грудень місяць 2014 року. Шлюб між ними розірвано рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.12.2014 року. Від шлюбу з відповідачем мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], 17.07.2001р.н., свідоцтво про народження І-СР № 089292, видане 19.08.2001р. виконавчим комітетом Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, актовий запис №5 та спільного неповнолітнього сина [PERSON], 31.08.2013р.н., свідоцтво про народження І-СР № 176630, видане 04.09.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 590. Фактично сімейні відносини припинено в звязку з різними поглядами на життя, при яких продовження сімейних відносин є неможливим. У звязку з цим вже тривалий час вона разом з дітьми вимушена знімати житло та проживати окремо від відповідача. Весь цей час вона самостійно дбає про матеріальне забезпечення дітей та їх виховання. При всій її заощадливості, її заробітної платні не вистачає на достойне матеріальне утримання двох неповнолітніх дітей. В свою чергу, відповідач [PERSON] проживає в трьохкімнатній квартирі, в якій вона разом з дітьми зареєстрована та має достатньо коштів для безбідного життя. Відповідно зі т. 180 СК України, - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому на батька [PERSON] також, як і на неї покладені обовязки з утримання та виховання неповнолітніх дітей. Але [PERSON] самоусунувся від покладених на нього законом обовязків та ухиляється від надання коштів для життя та проживання неповнолітніх дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що синові [PERSON] три роки, а дочці [PERSON] пятнадцять років, то позивач мав би щомісяця надавати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів своїх доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного вона змушена, як мати звернутись до суду за захистом прав та інтересів своїх неповнолітніх дітей, оскільки відповідач не бажає самостійно виконувати свої обовязки по утриманню власних дітей. Просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] (ідент.код [NUMBER]) на її користь, [PERSON] (ідент.код [NUMBER]) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], 17.07.2001р.н. та сина [PERSON], 31.08.2013р.н., в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] 02.08.2017 року подала заяву про уточнення позовних вимог, а саме просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів [PERSON], але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В подальшому подала до суду заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, заяву про уточнення позовних вимог підтримує в повному обємі та просить суд її задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, заяву про уточнення позовних вимог визнає та не заперечує проти її задоволення. Дослідивши позовну заяву, заяву про уточнення позовних вимог та заяви осіб, які беруть участь у розгляді справи, враховуючи викладені в позовній заяві фактичні обставини, на підтвердження яких надані письмові докази та які відповідачем не були заперечені, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у звязку з визнанням відповідачем позову без подальшого зясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved