Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що вона з відповідачем знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 27.04.1974 року Дзержинським відділом ЗАГС, м. Кривий Ріг, актовий запис № 779. У спільному шлюбі у них з відповідачем є двоє повнолітніх дітей. Водночас зазначає, що наприкінці літа 1999 року сімейні відносини стали погіршуватися, виникали сварки та суперечки. Фактично з літа 1999 року спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Вказує, що збереження шлюбу неможливе, час на примирення просить не надавати. Майнових спорів немає. За таких обставин просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати залишити за нею. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.03.2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання надала заяву від 28.05.2020 року зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі, виходячи з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем проживання зареєстрованому у встановленому законом порядку, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.04.1974 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Дзержинському відділі РАЦС м. Кривий Ріг, актовий запис № 779, про що видано свідоцтво про укладення шлюбу від 27.04.1974 року серії [NUMBER] (а. с. 4). Від спільного шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося, намірів зберегти сім`ю у позивача немає, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За вказаних вище обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та достатніми, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved