Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею , [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на земельну ділянку розміром 3,9091 га , що розташована на території [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер : 7124383800:02:711, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 11.03.2002 року , серії ЧР № 15-19-146 ), яка залишилася після смерті [PERSON], яка померла 19 серпня 2008 року.м. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] не з?вилися , подали до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області, у судове засідання не з?явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України (Закон, ВР України, від 03.10.2017, № 2147-VIII) за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 206 ЦПК України (Закон, ВР України, від 03.10.2017, № 2147-VIII) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною бабусею позивача, що підтверджується рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.10.2016 року. Судове рішення набрало чинності 01.11.2016 року. Після набрання вказаного рішення суду законної сили , позивач знову звернулась до державної районної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом , однак у вчиненні цієї нотаріальної дії їй знову було відмовлено у зв?язку з пропуском строків прийняття спадщини , та у зв?язку з не можливістю отримати витяг з ДЗК про земельну ділянку. Таким чином , позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку реалізувати своє право на оформлення спадкових прав на вказане майно. [PERSON] померла 16 серпня 2008 року , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ- ДН № 510625, актовий запис № 830. [PERSON], [PERSON] - онуки [PERSON], [PERSON]- донька [PERSON], . згідно наданих на адресу письмових заяв не претендують на спадщину після смерті [PERSON] і вважають позивача , [PERSON] єдиною спадкоємницею по вказаній справі . У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - підлягають задоволенню.

Outcome: approved