Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 липня 2014 року. Від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через різні характери та погляди на життя, внаслідок чого виникають непорозуміння та сварки. На даний час проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, сім'я існує лише формально, подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не зявилася, суду надана заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач\~ [PERSON] в підготовче засідання не зявився, суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відустності. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Частиною 3\~статті 200 ЦПК України\~визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 26 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №75, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ №088357 (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Встановлено також, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. Згідно вимог ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому частиною першою статті 142\~ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 704,80 грн. слід повернути безпосередньо позивачу з державного бюджету 352,40 грн., а ще 352,40 грн. - стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі\~ст.ст.55,\~56,\~104,\~105,\~110,\~112,\~113\~СК України,\~

Outcome: approved