Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], станом на дату звернення до суду у розмірі 5063,16 грн. Вимоги обгрунтовує тим, що проживала разом [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу до 2005 р. 30.06.2004 р. у них народився син [PERSON]. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 03.10.2005 р. з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04.07.2005 р. Проте, з моменту призначення аліментів відповідач аліменти сплачує нерегулярно і не в повному обсязі, а останнім часом взагалі припинив їх сплачувати, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 01.02.2017 р. в розмірі 36421,17 грн. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 04.10.2007 р. відповідача позбавлено батьківських прав. Вона ніде не працює, має нестабільний заробіток, син [PERSON] є інвалідом, а тому лікування дитини потребує додаткових витрат на дорогі ліки та профілактичне оздоровлення, тому просить, відповідно до ст. 196 СК України, стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 5063,16 грн., що і змусило звернутись з позовом до суду. Позивач [PERSON], її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Представник третьої особи Печерський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Конотопського міськрайонного суду від 03.10.2005 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 заробітку, щомісячно, починаючи з 04.07.2005 р. до його повноліття (а.с. 10). Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 04.10.2007 р. [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом (а.с.11-13). З розрахунку Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві вбачається, що заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 01.02.2017 р. складає 36421,17 грн. (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно роз'яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ч. 7 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхнії процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, в також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] у своїй заяві про скасування заочного рішення зазначив, що розрахунки щодо заборгованості здійснені із суттєвими недоліками; позивач не надала належних доказів щодо його матеріального та сімейного становища; він був позбавлений можливості приєднати до матеріалів справи докази; відомості на спростування доводів позивача; вважав, що кошти відраховуються відділом бухгалтерії, тому не мав прямого умислу ухилятися від сплати аліментів; розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Однак згідно ст.81 ЦПК України відповідач же не надав жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, працює на посаді заступника директора навчально-наукового інституту, має постійний дохід (а.с.81-85), доказів щодо поважності причин з яких не сплачував аліменти не надав, тривалий час не вживав ефективних заходів щодо належного виконання рішення суду в частині сплати аліментів, питання про зменшення їх розміру перед судом також не ставив. Таким чином, є вина відповідача у виникненні заборгованості по аліментах, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], н., в розмірі 5063,16 грн. Крім цього з відповідача, на підставі ст.141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. на рахунок Державної судової адміністрації України.

Outcome: approved