Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з 26 листопада 2009 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції у Рівненській області. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач про матеріальне становище дітей не дбає. Усім необхідним позивача змушена забезпечувати дітей самостійно, однак її коштів на все не вистачає. До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився. Про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.15, 19). Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони із 26 листопада 2009 року, перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено актовий запис №100 (а.с.6). Від даного шлюбу, сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ГЮ №119811 від 14.06.2010 року) (а.с.5) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ГЮ 211068 від 12.06.2014 року (а.с.5). Згідно довідки про склад сім'ї №720/02-23 від 21.11.2017 року, виданої Лютинською сільською радою Дубровицького району Рівненської області на утриманні [PERSON], що проживає в [INFO], знаходяться її діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Проте, суду не надано відповідачем доказів того, що він є непрацездатним, а також не надано підтвердження того, що на своєму утриманні має інших непрацездатних осіб. Тому, виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти позивача проживають разом із нею та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини правомірними. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку в розмірі по 1\\3 частині всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 п.3 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача на користь держави повинні бути стягнуті судові витрати, пов'язані з розглядом справи в розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved