Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і стягнення аліментів на утримання дружини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 06 березня 2015 року позивач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]; шлюб був зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 115. Позивач від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Також, позивач зазначила, що на її утриманні , окрім сина, перебуває ще і донька від іншого шлюбу [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що догляд за дитиною, її харчування та лікування потребує значних матеріальних коштів, а позивачка не працює, так як доглядає двох дітей, грошей на утримання не вистачає. Відповідач не надає матеріальні кошти на утримання малолітнього сина, хоча є працездатним, працює помічником машиніста електропотяга на Придніпровській залізниці і може надавати таку допомогу. Належної участі у догляді за дитиною відповідач зараз не приймає, тому вона вимушена робити це сама, у звязку з цим до досягнення сином [PERSON] трьох років не має можливості ніде працювати. Фактично відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків. На підставі вищевикладеного позивач просила стягнути з відповідача, аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. Позивач під час судового засідання позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що в липні 2015 року вона припинила подружні стосунки з відповідачем. Підставою стало те, що виник конфлікт між нею і відповідачем з приводу того, що старша донька захворіла і позивачка використала гроші на придбання ліків для дитини. Вона зібрала носильні речі і тимчасово мешкала у своєї сестри, а потім переїхала до своїх батьків в с. Раївка, вул. Калініна,34 Синельниківського району Дніпропетровської області, де мешкає і по цей час. За заявою відповідача позивачку позбавили соціальної допомоги. Тобто, з серпня 2015 року вона не отримує ніяких грошей на утримання сина. З вересня місяця відповідач почав відвідувати її та сина, привозив памперси і давав деякі гроші, близько 100 грн. на дитину. Позивачку та її дітей повністю утримують її батьки. На цей витрати на годування дитини складають близько 2000 грн. щомісячно, оскільки хлопчик знаходиться на штучному годуванні, кожна банка дитячого харчування вартує близько 300 грн. Крім того, син [PERSON] народився з патологією, тому дитині вимагається постійне обстеження і лікарський нагляд . Представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги своєї довірительки на підставах, які викладені в позовній заяві і просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що він згоден надавати кошти на утримання сина [PERSON], [INFO] у сумі ? частки з усіх видів заробітку . Заперечував проти стягнення з нього коштів на утримання дружини до виповнення дитині трьох років, оскільки вважає, що у позивачки є постійний додатковий дохід, вона неофіційно працевлаштована і отримує заробітну платню, крім того, позивачка отримує аліменти на утримання старшої доньки. Він ніколи не відмовлявся надавати аліменти на сина, неодноразово пропонував позивачці відкрити банківську картку для того, щоб у нього була можливість перераховувати гроші добровільно. Також, він декілька разів приїжджав до батьків дружини, де вона на цей час мешкає разом з сином , привозив памперси і пропонував гроші, але як батьки позивачки, так і вона відмовлялись брати гроші. Дитина не хворіє тяжкою хворобою і не перебуває на диспансерному обліку. Крім того, відповідач пропонував позивачці щоб дитина безкоштовно пройшла обстеження в залізнодорожній лікарні , але позивачка, відмовилась і від цього. Він дійсно звертався з заявами до соціальних служб і до служби у справах дітей, але це було повязано зі зникненням позивачки в липні 2015 року. В своїй заяві до соціальної служби він не просив позбавити позивачку соціальної допомоги на утримання сина, а просив перевірити цільове використання грошей. Між ним та позивачкою є спір щодо участі відповідача у вихованні дитини і він намагається розвязати цей спір. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка [PERSON]- її рідна донька. В квітні 2015 року донька народила дитину- сина [PERSON]. Влітку 2015 року, в серпні місяця [PERSON] разом з дітьми переїхала жити до них в с. Раївка Синельниківського району Дніпропетровської області. З цього часу постійно , разом з дітьми, проживає зі свідком і її чоловіком за адресою вул. Калініна,34 в с. Раївка Синельниківського району Дніпропетровської області і знаходиться на утриманні свідка та її чоловіка. На цей час онук [PERSON] перебуває на штучному годуванні, це дуже дорого коштує , близько 2000 грн. щомісяця , , не враховуючи медикаментів, ліків, одягу. Відповідач декілька разів, з вересня 2015 року приїжджав до них в с. Раївка, привозив якісь речі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача [PERSON] в липні 2015 року сестра разом з дітьми прийшла до неї і попросилася пожити у свідка. Пояснила, що виник конфлікт з відповідачем. При ній були тільки особисті речі, ані коляски, ані дитячого ліжка - нічого не було. Через якійсь проміжок часу свідок разом з сестрою їздили до відповідача і просили віддати речі, але він нічого не віддав, тому все купляли заново. На цей час [PERSON] разом з дітьми мешкають у батьків в с. Раївка, їх утримують батьки, свідок, також, надає матеріальну допомогу [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач [PERSON] її рідний син. Він перебуває у шлюбі з позивачкою [PERSON], вони мають сина [PERSON]. Свідок мешкала окремо від сина, але в липні 2015 року [PERSON] зникла із дому разом з дітьми. Свідок разом з [PERSON] розшукувала невістку, зверталися у різні служби. [PERSON] ніколи не відмовлялвся надавати аліменти на утримання сина [PERSON]. Вона разом з сином приїжджала до батьків позивачки, за місцем її проживання в с. Раївка, і відповідач пропонував матеріальну допомогу і гроші на утримання сина, привозив речі, в т.ч. памперси. Намагався передати позивачці гроші -100-200 грн. Заслухавши сторін, свідків, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Копія свідоцтва про народження серії І-КИ № 549382, виданого 15 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, доводить факт походження дитини [PERSON], [INFO] відповідно від батьків, які є сторонами у справі (а.с. 5). Згідно з довідкою Синельниківського міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-1» № 1313 від 10.08.2015 року, [PERSON] [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] А, кв.20, разом з нею проживають та перебувають на її утриманні донька [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO]. (а.с. 7). Із виписки з історії хвороби № 2655(а.с.30,31), та витягу з історії хвороби № 2655 від 20.04.2015 року (а.с. 32), вбачається, що у дитини [PERSON], [INFO] встановлений діагноз: респіраторний дистрес синдром. Дихальна недостатність 2 ст.. недоношеність 34 тижні. Ризик маніфестації ВУІ. Відповідно до довідки- характеристики №1711 , яка була видана виконавчим комітетом Раївської сільської ради на [PERSON] Павлівну- вона має двох дітей, які проживають разом з нею ( а.с.34). Згідно з довідкою про доходи № 15 від 15 грудня 2015 року виданої Структурним підрозділом «Дніпропетровське моторвагонне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», [PERSON] отримав загальну суму доходу за період з грудня 2014 року по листопад 2015 року у сумі 81623 гривні 79 копійок. (а.с. 51,52). Таким чином, суд встановив, що [PERSON] народився 18.04.2015 року, батьком дитини зазначений [PERSON]; на момент розгляду справи позивач не працює ; має другу малолітню дитину. Суд враховує положення статей 10,11 ЦПК України. Згідно зі ст.10 ЦПК України - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до частини 1 ст.11 ЦПК України: суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доводи відповідача про те, що позивачка має інше постійне джерело доходів не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки суду не були надані належні та допустимі докази цих обставин. Разом з тим, судом встановлено, що з 9 липня 2015 року позивач [PERSON] не отримує державної допомоги при народженні дитини. Ця обставина підтверджується: копією акту №296 від 24.07.2015 року , затвердженого директором ЦСССДМ; копією заяви від 24.07.2015 року [PERSON] до Ленінського у м. Дніпропетровську ЦСССДМ з вимогою провести перевірку використання коштів державної допомоги ( а.с.68); випискою по рахунку Банку « Кредит Дніпро» за період з 01.06.2015 року по 10.11.2015 року ( а.с.58-65). Суд враховує положення\~\~ч. 1\~\~ст. 3\~\~Конвенції\~\~про\~\~права\~\~дитини, ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~про те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Суд приймає до уваги те, що згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998, та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України\~встановлюють обов'язок батьків\~\~утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( ч.2 ст. 182 СК України). Суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позовних вимог у звязку з тим, що він придбав одяг, дитяче харчування , памперси для сина. Надання цих речей не може розглядатися судом як сплата аліментів, оскільки законом передбачено саме надання грошового утримання, а крім того, аліменти повинні мати регулярний, а не епізодичний характер. Це забезпечує матеріальні умови життя, необхідні для розвитку дитини ; потреби дитини, повязані з її зростанням. В частині позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до виповнення сину [PERSON] трьох років, тобто до 18.04.2015 року суд враховує наступне: Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 2 ст. 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно з ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку відповідача до виповнення дитині трьох років підлягають задоволенню, оскільки обґрунтовані на законі, підтверджені належними доказами. Відповідач є працездатним, інших дітей або непрацездатних батьків не має, суду не надані документи, які б визначали стан здоровя відповідача, як такого, що не здатен виплачувати аліменти на утримання дружини; [PERSON] регулярно отримує заробітну плату, яка є достатньою для утримання дружини до досягнення сином трьох років. З урахуванням встановлених судом обставин та наданих суду доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. Так позивачем було заявлено дві позовні вимоги про стягнення аліментів, які судом було задоволено. На підставі викладеного,

Outcome: approved