Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми авансу, в обґрунтування якого вказала, що 15.11.2013 року відповідач отримала від неї в рахунок продажу їй належного [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2010 року житлового будинку № [ADDRESS] грошові кошти в сумі 50000 грн., про що була складена розписка. Отримавши аванс, відповідач надала їй ключі від будинку для проживання її та її сім'ї. 31.10.2014 року вона отримала від відповідача пропозицію від 23.09.2014 року, з якої вбачається, що у зв'язку із невиконанням сторонами взятих на себе зобов'язань щодо укладання договору купівлі-продажу зазначеного будинку, відповідач пропонує повернути їй аванс в розмірі 50000 грн., після чого вона має звільнити займаний нею будинок. 07.11.2014 року вона надала відповідь відповідачу, якою погоджувалася з пропозицією останньої, з проханням повернути їй аванс. Проте, станом на цей час відповідач не повертає їй грошові кошти, усно звертаючись до неї з вимогою звільнити будинок. На момент подання позову, вона майже вивезла всі свої речі з будинку та не проживає в ньому, але відповідач до теперішнього часу гроші не повернула. Остання не заперечує про своє зобов'язання повернути їй 50000 грн., але в добровільному порядку відмовляється це зробити у зв'язку із наявністю проблем матеріального характеру. Тому позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача грошові кошти в сумі наданого авансу 50000 грн. та судові витрати у розмірі 500 грн. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, письмово повідломила суд про розгляд справи у її відсутність за участю її представника. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному порядку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримавши пояснення свого представника. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у липні 2013 року [PERSON] домовилася із позивачем про продаж належного відповідачу будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], за 120000 грн., з цього часу позивач стала проживати в ньому. 13.11.2014 року відповідач дійсно отримала від позивача 50000 грн., як аванс в рахунок продажу даного будинку, про що відповідачем було складено розписку. Протягом року позивач обіцяла взяти кредит для оплати залишку вищевказаної суми для остаточного розрахунку за покупку будинку. У вересні 2014 року позивач повідомила, що в неї немає коштів, вона не бажає купувати будинок і просила повернути кошти в розмірі 50000 грн. Тому 23.09.2014 року відповідачем була надіслана позивачу пропозиція, за якою останній було запропоновано сповістити про повернення суми авансу та після підписання акту повернення авансу, звільнити вказаний будинок. Дану пропозицію позивачем було отримано 21.10.2014 року. Не дочекавшись відповіді від позивача, відповідач звернулася до Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області із заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за фактом незаконного заволодіння майном відповідача, де їй було запропоновано звернутися до суду. Позивач добровільно не бажає звільняти будинок відповідача, маючи у своєму користуванні іншу житлову плошу, тому [PERSON] 27.11.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Оскільки [PERSON] було порушено право відповідача на продаж будинку іншому добросовісному покупцю, який би купив в неї будинок ще рік тому, аванс в сумі 50000 грн. треба зарахувати в рахунок відшкодування відповідачеві майнової та моральної шкоди. Тому, просить суд відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримала частину грошових коштів від [PERSON] за будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], у розмірі 50000 грн., про що відповідачем власноруч була складена розписка від 15.11.2013 року (а.с. 14). Згідно технічному паспорту, виготовленому за станом на 18.11.2014 року, житловий будинок зі всіма надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], належить власнику [PERSON] 23.09.2014 року відповідачем на адресу позивача спрямована пропозиція до укладання договору купівлі-продажу вищевказаного будинку, відповідно до якої [PERSON] у звзяку із невиконанням взятих на себе зобов'язань щодо купівлі-продажу будинку запропонувала [PERSON] у строк до 10.10.2014 року сплатити їй залишок вартості будинку в розмірі 70000 грн. та посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу; у разі небажання укладати зазначений договір, відповідач пропонує сповістити її про повернення суми авансу та звільнити вказаний будинок (а.с. 11). 07.11.2014 року позивач [PERSON] надала відповідь на пропозицію, згідно якої вона погодилася з вказаними відповідачем умовами щодо повернення суми авансу у розмірі 50000 грн., після чого нею буде звільнено вказане житлове приміщення. Відповідь отримана відповідачем 08.11.2014 року, про що свідчить її особистий підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.12, 13). Згідно довідок, наданих квартальним комітетом № 8 Координаційного комітету самоорганізації населення від 10.12.2014 року позивач [PERSON] разом із сином [PERSON] та його дружиною [PERSON] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS]; до будівлі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], з 07.11.2014 року відношення не мають. За приписами ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, частина друга статті 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, якщо в правочині не визначено, що така сума є завдатком. Як встановлено у суді, грошова сума, яка була передана позивачем відповідачу, є авансом, що не заперечують і сторони. У розписці [PERSON] про отримання нею 50000 грн. пряме посилання на завдаток відсутнє. Тобто, між сторонами виникли правовідносини щодо авансу. За приписами ст.604 ЦК України зобовязання припиняються за домовленістю сторін. Згідно за ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Судом встановлено, що позивачем була надана грошова сума - аванс відповідачу в рахунок майбутнього платежу за придбання будинку. Будь-яких домовленостей, ані усних, ані письмових, з приводу строків укладання договору купівлі-продажу, щодо витрат та збитків між сторонами не досягалося. Надання відповідачем пропозиції про повернення суми авансу свідчить про втрату нею інтересу до позивача, як до покупця її будинку. Окрім того, аванс - це спосіб платежу, це грошова сума, яку боржник передає кредитору в рахунок майбутніх платежів. На відміну від завдатку аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Боржник, який видав аванс, має право витребувати його повернення у всіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору и не несе правові наслідки у вигляді відшкодування збитків у разі невиконання прийнятих на себе зобов'язань. А сторона, яка отримала аванс, не може бути зобов'язана до його повернення у більшому розмірі і до відшкодування збитків. Також на аванс не розповсюджується забезпечувальна функція, як при завдатку чи закладі, згідно за якою, якщо сторона уклоняється від виконання договору, вона втрачає кошти. З огляду на наведене суд не приймає до уваги заперечення відповідча про зарахування авансу в рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Оскільки сторони відмовилися від укладання основного договору, передані позивачем в рахунок оплати за основним договором грошові кошти, як аванс, підлягають поверненню особі, яка їх сплатила. Отже, позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 500 грн. (а.с.1). На підставі ст.ст.570, 604, 611, 614 ЦК України,

Outcome: approved