Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що в шлюбі батьки пребували довгий час аж поки [INFO] не помер батько позивачки- [PERSON] . За час життя він заповіту не залишав, залишивши спадкове майно яке складалося з житлового будинку [ADDRESS] , земельної ділянки площею 1,9100га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 2121286800:04:004:0022;\~ 2121286800:07:005:0005, а також легковий автомобіль марки ВАЗ. Мати позивачки відповідачка [PERSON] не заперечує щодо прийняття позивачкою спадкового майна. В порядку цивільного законодавства позивачка, прийняла спадщину, звернувся до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за законом, однак нотаріусом у видачі свідоцтва було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засіданя не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засіданя не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленного до неї позову визнає повністю та не заперечує проти його задоволення Нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засіданя не з`явився. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Вирішуючи питання про спірні правовідносини, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства. Відповідно до положень ст. ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. в шлюбі\~ батьки пребували довгий час аж поки [INFO] не помер батько позивачки- [PERSON] . За час життя він заповіту не залишав, залишивши спадкове майно яке складалося з житлового будинку [ADDRESS] , земельної ділянки площею 1,9100 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 2121286800:04:004:0022; 2121286800:07:005:0005 та легковий автомобіль марки «ВАЗ». Мати позивачки відповідачка [PERSON] не заперечує щодо прийняття позивачкою спадкового майна. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач по справі прийняла спадщину, оскільки проживала і по теперішній час проживаю в спадковому будинку, доглядає за будинком, обробляє земельну ділянку, тобто позивачка прийняла спадкове майно і набула на нього права у відповідності до вимог чинного законодавства України. В порядку цивільного законодавства позивачка, прийняла спадщину, звернувся до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за законом, однак нотаріусом у видачі свідоцтва було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. У відповідності до ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно визначення поняття спадкування у ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), таким є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4). У п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. У той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 328, ст. 392 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що заявлений\~ позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved