Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому прохала стягнути заборгованість по заробітній платі із відповідача за період з 01 травня 2013 року по 26 листопада 2013 року в сумі 1 700 грн., а також стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку заробітної плати по день винесення судового рішення посилаючись на те, що вона працювала на підприємстві ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання». Відповідачем вчасно заробітна плата не виплачувалась та станом на 26.11.2013 року підприємство заборгувало їй заробітну плату в сумі 1 700 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов уточнила та прохала стягнути заборгованість по заробітній платі із відповідача в сумі 1 584 грн., а також стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку заробітної плати по день винесення судового рішення в розмірі 3733 грн. 72 коп., оскільки після звільнення з підприємства відповідачем заборгованість не виплачена. Також пояснила, що в середньому в місяць вона працювала на підприємстві 14 днів. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але направив заперечення на позов позивача, а також надав довідку про суму заборгованості по заробітній платі, а також прохав проводити розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до наказу про прийняття на роботу № 100 від 17.09.2005 року та наказу про звільнення з роботи № 179-П від 26.11.2013 року працювала прибиральницею виробничих приміщень на підприємстві ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання», що підтверджується записами в трудовій книжці ( а.с. 4). Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникові не рідше 2 разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, а відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Згідно до довідки про заборгованість по заробітній платі вбачається, що станом на 27.01.2014 року підприємство ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» заборгувало позивачу заробітну плату в сумі 1 584 грн. 00 коп., середньомісячна заробітна плата позивача становить 681 грн. 10 коп. Отже, суд вважає, що уточнююча позовна вимога позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 1 584 грн. підлягає до задоволенню, оскільки відповідач в порушення норм трудового законодавства своєчасно не сплачував нараховану заробітну плату позивачу, а також в порушення норм трудового законодавства при звільненні позивача з підприємства не виплатив в повному обсязі заборгованість, що є грубим порушенням прав позивача на отримання заробітної плати за виконану роботу. Відповідно до ст. 117 КЗпП вбачається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що уточнююча позовна вимога позивача про стягнення з відповідача середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку заробітної плати по день винесення судового рішення підлягає до часткового задоволенню в розмірі ( 33 робочих днів ( з 26.11.2013 року по 04.02.2014 року включно) х 48 грн. 65 коп. (681 грн.10 коп. : 14 середня кількість робочих днів)) = 1605 грн. 45 коп., оскільки відповідачем в порушення норм трудового законодавства при звільненні позивача з підприємства не виплачено в повному обсязі на час розгляду справи заборгованість по заробітній платі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. за розгляд позовних вимог про стягнення заборгованості та середньомісячного заробітку. На підставі викладеного та

Outcome: partial