Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі уклала шлюб 10 вересня 2005 року, який зареєстровано у Керченському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, актовий запис № 623. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], батьком якої, в свідоцтві про народження №106337 від 16.02.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси, записаний відповідач. Внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, між ними відбувалися суперечки, що призвело до втрати почуттів, любові та поваги один до одного. Спроби примирення результатів не дали. За таких обставин, вважає, що шлюб розпався остаточно і поновлений бути не може, носить формальний характер, тому що з 20.06.2014 року вони однією сім’єю не проживають. Незгоди з питань виховання дитини немає, оскільки дочка проживає з позивачкою. На даний момент відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Для фіксування розміру, стабільності і впевненості в наданні постійної матеріальної допомоги на дитину, вона бажає на утримання доньки стягнути з відповідача аліменти. Ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини ставить її в скрутне матеріальне становище. Стан здоров’я відповідача та матеріальне становище дозволяє йому надавати допомогу на дитину. Договору про сплату аліментів вона з відповідачем не укладала. Аліменти Відповідач нікому не платить. На примирення позивачка не згодна. Майнового спору немає. На підставі викладеного, просить суд, розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки, [PERSON], 02.02.2010р. н., у розмірі 50% частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30%, починаючи стягувати від дня пред’явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття, а також стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та пояснила, що з відповідачем разом не проживають з кінця червня 2014 року. Вона з дочкою проживають окремо від чоловіка. Спільного господарства та спільного бюджету не ведуть і не мають. Батьком дитини є дійсно відповідач, він приймає участь у вихованні дитини. З червня 2014 року [PERSON] перерахував для дитини 400 грн., які і були витрачені на утримання дочки. На даний час вона неофіційно працює та отримує заробітну плату у розмірі – 2000 грн. Цих коштів не достатньо, дитину потрібно годувати, одягати, сплачувати кошти з дитячий садок, різноманітні гуртки, походи до табору та інше, тому і просить стягувати з відповідача аліменти. При розірванні шлюбу - строк для примирення просить не надавати. Остаточно просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, а також стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі не 50%, а у розмірі 30% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % встановленого законом мінімуму, починаючи з моменту подачі позову до суду та продовжувати до повнолітня дитини. Судові витрати пов’язані з розірванням шлюбу залишає за собою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Строк для примирення просив не надавати. Зазначив, що дитина дійсно його та сплачувати аліменти на її утримання погодився у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі їх повного, об’єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до висновку про необхідність задоволення уточнених позовних вимог, виходячи із наступного: згідно свідоцтва про шлюб ([PERSON] 1-АП № 006218), - сторони зареєстрували шлюб 10 вересня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 623. Згідно свідоцтва про народження (1-СР №106337) сторони мають дочку – [PERSON], [INFO], батьком дитини записаний відповідач. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом із матір’ю і потребує достатнього матеріального утримання. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач є працездатним, працює і, відповідно має доходи; не являється інвалідом; за станом здоров’я і за своїми матеріальними статками спроможний надавати позивачеві аліменти на утримання їхньої спільної дитини. Також, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], який в судовому засіданні повністю погодився із заявленими уточненими позовними вимогами. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов’язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Аліменти – це обов’язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім’ї інших, які потребують цього. Статтею 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 ч.1 СК України). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 ч.1 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. При визначені розміру аліментів ураховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 “Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб”. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують тривалий час. Примирення між сторонами неможливе та подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, суд не вбачає. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити уточнені позовні вимоги та розірвати між ними шлюб, а також стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 30% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % встановленого законом мінімуму, починаючи з 11.08.2014року та продовжувати до повнолітня дитини. Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання (ст. 367 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України “Про судовий збір” з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved