Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон та надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей за кордон. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 12.02.2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Від цього шлюбу мають дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З липня 2018 року вони з відповідачем почали жити окремо та діти проживають з позивачем. Відповідач з дітьми майже не спілкується, участі у вихованні і утриманні дітей не приймає. Після початку військових дій на території міста Донецька вона разом з дітьми вимушена була переїхати до своїх родичів в м. Курахове. Відповідач фактично проживає в м. Мар'їнка, на зв'язок не виходить, позивач самостійно матеріально утримує дитину та належним чином піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Вона має близьких родичів, які проживають на окупованій території, однак діти позбавлені можливості виїхати з нею для підтримання сімейних відносин з родиною. Також вона має можливість оздоровити дітей на курортах за кордонах, однак, відповідач безпідставно відмовляється надати нотаріальну згоду на тимчасовий виїзд дітей за межі України, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату і час судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов, як то передбачає ст. 280 ЦПК України, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. На підставі ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Так, з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] народилася [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON]. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 ро №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Прав перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами). У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяс 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно Правил. Оформлення паспорта здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Оскільки батько життям дітей не цікавиться, не приймає участі в їх вихованні, діти перебувають на утримання матері, суд вважає можливим надати дозвіл на вивезення неповнолітніх дітей за кордон та виготовити проїзний документ дитини для виїзду за кордон без згоди їх батька.

Outcome: approved