Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФГ «Агаджанян Нвер Ваганович» про розірвання договору оренди землі від 02.03.2009 року та стягнення заборгованості за вказаним договором за 2012-2013 р.р. в сумі 3 033,39 грн. Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що 02 березня 2009 року між нею (надалі - Орендодавець) та СФГ «Агаджанян Нвер Ваганович» (надалі - Орендар) було укладено Договір оренди землі (надалі -Договір), реєстраційний номер 040913401298, який вона не підписувала (підпис підроблено) та отримала поштою у серпні 2013 року, відповідно до якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва (під вирощування сільськогосподарських культур), яка знаходиться на території Чумаківської ради Томаківського району Дніпропетровської області. 24 січня 2014 року вона письмово звернулася до Орендаря про приведення у правове русло договірних стосунків та зазначала наступне. «Відповідно до п.9 Договору орендна плата вноситься Орендарем щорічно у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Розмір орендної плати складає: грошова форма оплати 1205 грн. Відповідно до п.14 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, кожний день прострочення. Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 02.02.2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», зі змінами внесеними Указом Президента України № 725/2008 від 19.08.2008 року розмір ставки орендної плати за землі сільськогосподарського призначення повинен бути не менше 3-х відсотків від вартості земельної ділянки. Відповідно до п.13 Договору розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. У 2012 році та станом на 01.01.2013 р. нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки складає 149 285 грн. Укладення договору на визначених умовах порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє її, як зацікавлену сторону того, на що вона розраховувала при укладенні вказаного договору. Вважає, що відновити співвідношення майнових інтересів сторін Договору можливо не інакше як шляхом зміни умов самого зобов'язання. У зв'язку з наведеним, пропонувала викласти п.5 Договору у наступній редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 149 285 грн.». Пункт 9 Договору пропонувала викласти у наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем щорічно у розмірі 4,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній та відробітковій формі у розмірі, що становить 6 718 грн., в тому числі податок з доходів фізичних осіб». А пункт 14 Договору викласти наступним чином: «У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,05% несплаченої суми за кожний день прострочення. Враховуючи викладене, направляю Вам для ознайомлення додаткову угоду №1 до даного Договору, прошу її підписати та направити мій примірник за вищевказаною адресою. У разі відмови спір буде передано на вирішення суду». Станом на 25 березня 2014 року від Орендаря вона так і не отримала відповіді. Позивач у судовому засіданні зменшила позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості зі сплати орендної плати, а саме просить стягнути суму заборгованості в розмірі 1560 грн., з урахуванням різниці прибуткового податку на доходи, який сплачувався згідно діючого законодавства відповідачем. Представник відповідача проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому суду пояснив, що вищевказаний договір укладений 02 березня 2009 року на 10 років до 01.11.2019 року, який зареєстровано в Томаківському відділі ДРФ УДЗК 27.07.2009 року за № 040913401298. Станом на 02.03.2009 року нормативно-грошова оцінка земельної ділянки складала - 80 285 грн., згідно договору землі віл 02.03.2009 р. розмір орендної плати від грошової оцінки - 1,5% складає 1205,00 грн. З урахуванням індексів інфляції орендна плата за користування земельною ділянкою в 2012 році складала 2239,00 грн. Згідно з даним договором орендна плата за 2012 р. орендодавцю виплачена своєчасно та в повному обсязі, про що свідчить електронний переказ від 23.11.2012 року на ім'я [PERSON] в сумі 3000 грн. Орендна плата за 2013 рік орендодавцю виплачена своєчасно та повному обсязі 20.07.2013 року, про що свідчить фіскальний чек. Представник відповідача також, посилаючись на пункти 36,37,39 статті 23 Закону України «Про оренду землі», суду пояснив, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Збільшення в односторонньому порядку з боку позивача орендної плати договором не передбачено, а тому його посилання на ту обставину, що у 2012-2013 році збільшилася нормативно грошова оцінка земельної ділянки до 149285,00 грн., що автоматично веде до збільшення орендної плати, не заслуговує на увагу, суперечить умовам договору та діючому законодавству. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Позивачці, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 167243, виданого на ім'я [PERSON] 10.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1713, належить земельна ділянка площею 7,660 га. 02 березня 2009 року між [PERSON] та ФГ «Агаджанян Нвер Ваганович» терміном на 10 років було укладено договір оренди землі (надалі - Договір 1), придатної для вирощування сільськогосподарських культур, площею 7,660 га, зареєстрованого у Томаківському відділі ДРФ УДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040913401298 від 27.07.2009 року. Посилання позивачки на ту обставину, що даний договір підписувався не нею, а підпис підроблено, суд не може брати до уваги, так як жодних доказів, що підтверджували б дану обставину позивачка суду не надала. В судовому засіданні позивачка пояснила суду, що починаючи з 2009 року вона постійно отримувала орендну плату від відповідача, тобто і позивач і відповідач вважали, що даний договір укладений належним чином і сторони несуть і виконують свої зобов?язання відповідно договору. На підставі пункту 11 Договору розрахунки по орендній платі відповідач повинен здійснювати не пізніше 1 грудня поточного року. У судовому засіданні встановлено, що за користування земельною ділянкою, власником якої являється позивач, відповідачем орендна плата останній вносилась своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується доданими відповідачем до матеріалів справи копіями фіскальних чеків № 8486 від 12.11.2012 р. на суму 3000 грн., № 4699 від 27.12.2013 р. на суму 3800,00 грн. Відповідно до статті 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. З довідки, виданої 20.07.2013 р. за вих. № 18 головою СФГ «Н.В.Агаджанян», вбачається, що згідно Договору оренди земельної ділянки від 02.03.2009 р. орендна плата в 2012 р. складає 2239,28 грн. З довідки, виданої 22.04.2014 р. за вих. № 342 виконкомом Чумаківської сільської ради Томаківського району, вбачається, що в 2013 році орендна плата за землю, здану в оренду ФГ «Агаджанян Н.В.» по Чумаківській сільській раді Томаківського району, склала 4478,56 грн. (в т.ч. прибутковий податок 671,78 грн.). Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 21 Закону України « Про оренду землі» ( в редакції чинній на час укладення договору) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди . Відповідно до ст. ст. 22, 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати у грошовій формі та розірвати укладений з відповідачем Договір. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування є в т.ч. систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до ст. 32 Закону країни «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору. Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору. Пунктом 3 ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків і порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до п.10 Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. На підставі вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. ст. 24, 32 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Судом також встановлено, що на протязі дії вказаного Договору оренди землі від 02.03.2009 р. сторонами залишилось не вирішено питання про зміну умов сплати орендної плати. Тобто направлена позивачем на адресу відповідача Додаткова угода № 1 про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 02.03.2009 року залишена не підписаною, оскільки з моменту укладення вказаного Договору оренди землі позивач щорічно отримувала своєчасно та в повному обсязі орендну плату за землю, в т.ч. за 2012-2013 р.р., при цьому плата була більшою майже у 2 рази, ніж передбачено Договором. Крім того, позивач не заперечує, що отримувала від відповідача орендну плату за користування землею. Таким чином, суд вважає, що право позивача не порушено, а посилання його на обов'язок відповідача сплачувати орендну плату у розмірі 3% від розміру грошової оцінки земельної ділянки є безпідставним, оскільки п.1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 2 лютого 2002 року №92 (у редакції Указу від 19 серпня 2008 року №725 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» визнано одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Виходячи з аналізу ст.13 Закону України Про оренду землі та п.1 Указу Президента України від 2 лютого 2002 року № 92 (у редакції Указу від 19 серпня 2008 року №725) останній має рекомендаційний характер і не може бути обов'язковою підставою для зміни умов договору оренди, за яким сторони досягли домовленості під час його укладення. З огляду на вищевикладене, суд вважає недоведеними позовні вимоги позивача щодо невиконання відповідачем своїх обов'язків, а тому вони не підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed