Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом до відповідача [PERSON], вказуючи, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] Шлюб між сторонами 13 липня 2010 року було розірвано, син залишився проживати разом із позивачкою. Відповідач [PERSON] за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2015 року був зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього [PERSON] до досягнення останнім повноліття, щомісячно по 516 грн. Оскільки відповідач є працездатною особою, батьком малолітньої дитини, який має обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, офіційно не працевлаштований але працює, матеріально забезпечений, та враховуючи значне подорожчання продуктів харчування, одягу, ліків, вартості комунальних послуг та навчання, а також внесення змін до законодавчих актів щодо зміни мінімального розміру аліментів на одну дитину, котрий не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просила збільшити розмір аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], до 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, а також відкликати з виконання виконавчий лист, виданий Костянтинівського міськрайонного суду від 24 липня 2015 р. (справа № 233/3600/15-ц). Позивачка [PERSON], представник позивача [PERSON] у підготовче судове засідання не з*явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали (а.с. 16, 32). Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 33). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання, за умови визнання позову відповідачем в порядку, встановленому ст.200 ЦПК України. Суд, з*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка - [PERSON] (а.с. 5-7) народилась [INFO] у м. Костянтинівка Донецької області, є громадянкою України та зареєстрована у [ADDRESS] (а.с. 6), з 16 серпня 2008 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (а.с.34), [INFO] у м. Костянтинівка Донецької області, зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27, 34 зворот); шлюб було зареєстровано у відділі РАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МУЮ Донецької області, актовий запис № 271 від 16 серпня 2008 року (а.с. 9), Шлюб між сторонами розірвано, про що відділом РАЦС по Костянтинівському районі Костянтинівського МРУЮ Донецької області видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13 липня 2010 року, актовий запис № 31 (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 11 березня 2009 року відділом РАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ Донецької області серія [NUMBER] (а.с. 10), сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2015 року стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі, починаючи з 19 червня 2015 року, на утримання сина - [PERSON], [INFO], що місячно по 516 грн. і до його повноліття, тобто [INFO] (а.с.12). Згідно довідки Костянтинівського міського центру зайнятості за вих. № 08/4833 від 08 грудня 2017 року (а.с.23) [PERSON] зареєстрована як безробітна в Костянтинівському МЦЗ з 05 квітня 2017 р. Загальна сума доходу за період з червня 2017 р. по листопада 2017 р. без урахування аліментів становить 3264,01 грн., що вбачається з довідки про доходи Костянтинівського міського центру зайнятості за вих. № 08/4834 від 08 грудня 2017 р. (а.с.22). Як вбачається з відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків за вих. № 45/10/05-14-08-01-14-20 від 12 грудня 2017 р. (а.с.24) [PERSON] в період з 01 квітня 2017 р. по 30 вересня 2017 р. отримала доходи з таких джерел: 2017-2: МЦЗ у розмірі 1341,87 грн.; УПСЗН КРДА у розмірі 4436,98 грн.; ТОВ «Шкіркон» у розмірі 80,50 грн.; 2017-3: МЦЗ у розмірі 1505,07 грн., УПСЗН КРДА у розмірі 4510,14 грн. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.35) відповідач - [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] У відповідності до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров*я когось із них. При цьому у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року. Стаття 18 Конвенції встановлює загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням та застосуванню у спірних правовідносинах підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей, тощо. В силу ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного, суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, а також приймаючи до уваги позицію відповідача, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON], змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Виконавчий лист за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду № 233/3600/15-ц від 24 липня 2015 року про стягнення з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі, починаючи з 19 червня 2015 р. на утримання сина - [PERSON], [INFO], щомісячно по 516 грн. і до його повноліття, тобто до [INFO], слід відкликати. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved