Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання договору недійсним. Свої вимоги обґрунтовує наступним. Між Закритим акціонерним товариством « АІСЕ Україна» ( ТОВ « Авто Просто») через його регіональне представництво в м. Донецьку та позивачкою [PERSON], 19.09.2006 року був укладений договір № 141788 про надання послуг системи « Авто План» з метою подальшого придбання легкового автомобіля. Відповідно до Договору № 141788 позивачка (Замовник) зобов'язалася вносити на банківський рахунок ТОВ «Авто Просто» (ЗАТ «АІСЕ Україна») платежі протягом 84 календарних місяців, а ТОВ «Авто Просто» ( Виконавець) зобов'язалося в невизначений договором термін надати послуги з придбання автомобіля «ЗАЗ Sens» загальною вартістю 40 835, 00 гривень. З боку ТОВ « Авто Просто» договір № 141788 від 19.09.2006 року підписав продавець-консультант [PERSON] на підставі виданої їй довіреності. Строк дії договору № 141788 від 19.09.2006 року складає 7 років та діє до 19.09.2013 року включно. На виконання зобов'язань за Договором, позивачка перерахувала ТОВ «Авто Просто» платежі на загальну суму 25 916, 54 гривень. Однак до теперішнього часу автомобіль від ТОВ «Авто Просто» позивачкою не отриманий. Після сплати останнього платежу позивачка звернулася до регіонального представництва відповідача в м. Донецьку з проханням роз'яснити ситуацію, яка склалася з неотриманням автомобіля. Представник завірив позивачку в тому, що для швидкого отримання автомобіля позивачка повинна і в подальшому вносити платежі. Позивачка вважає, що зміст договору № 141788 від 19.09.2006 року про надання послуг системи « Авто План» суперечить законодавству, а тому договір підлягає визнанню недійсним з наступних підстав. Відповідно до договору вбачається, що послуги Виконавця надаються шляхом формування Об'єднання Замовників, метою яких є придбання товару, указаного в Додатку № 1 до договору. Кількість Замовників, яким щомісячно надається право на отримання Товару, відповідає кількості Товару, який може бути придбаний за рахунок коштів Фонду Об'єднання Замовників. Щомісячно Виконавець повинен визначати Замовника, який має право на придбання Товару. Переможцем є Замовник, який більше, ніж інші учасники, здійснив платежі виконавцю. Виконавець організовує передачу Товару у власність Замовника та проводить оплату Товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця. Після отримання Товару Замовник продовжує вносити на рахунок Виконавця передбачені Графіком платежі до повного виконання договору. Таким чином, відповідач не приймає фінансової участі у формуванні фонду для викупу автомобіля, а залучає для цього кошти інших споживачів-учасників групи. Таким чином, отримання автомобіля учасником є можливим виключно за рахунок залучення коштів споживачів. Таким чином, має місце створення відповідачем та експлуатація пірамідальної схеми, що прямо заборонено п. 3 ст. 7 ч. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки при укладенні договору відповідач ввів позивача в оману та використовує пірамідальну схему видачі автомобіля, позивач вважає, що договір є недійсним. За таких обставин, позивач просить суд визнати Договір № 141788 від 19.09.2006 року, укладений між ЗАТ « АІСЕ Україна» ( ТОВ « Авто Просто») та [PERSON], недійсним, а також стягнути з ЗАТ « АІСЕ Україна « ( ТОВ « Авто Просто») на її користь грошові кошти в розмірі 25 916,54 гривень, сплачених за договором № 141788 від 19.09.2006 року. Позивачка в судове засідання з'явилася, свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі доказів, які є в матеріалах справи, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, встановив наступне. 19 вересня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна» та [PERSON] укладено угоду № 141788 про надання системи послуг « Авто План» з метою подальшого придбання Товару ( легкового автомобіля). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації Кіровського районного управління юстиції в м. Донецьку, 26.09.2012 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після чого позивачці присвоєно прізвище - [PERSON]. Відповідно до статті 2 Угоди, Фірма зобов'язується надавати Учаснику системи наступні послуги: - Формування груп Учасників ; - Організацію і проведення Асигнаційних актів щодо надання Права на отримання автомобіля; - Організацію та створення умов для придбання автомобілів Учасниками системи; - Здійснення оплати Автомобіля, зазначеного в Додатку № 1 до цієї Угоди, та забезпечення отримання Автомобіля Учасником згідно з Правилами діяльності Автоплану; - Приймання та перерахування страхових платежів; - Інші послуги, зазначені в Правилах діяльності Автоплану. Стаття 4 даної Угоди передбачає, що Учасник системи зобов'язується одноразово сплатити вступний внесок, плату за право на отримання Автомобіля для покриття витрат Фірми, щомісячно сплачувати чисті , адміністративні та страхові внески. Строк дії договору № 141788 від 19.09.2006 року складає 7 років та діє до 19.09.2013 року включно. Як вбачається з копії платіжних доручень, позивачка перерахувала на рахунок відповідача внески на загальну суму 25 916,54 гривень. До теперішнього часу автомобіль від ТОВ « Авто Просто» позивачкою не отриманий. Відповідно до листа ЗАТ « АІСЕ Україна», надісланого позивачці 06.08.2009 року , з серпня 2009 року на ринок вийшло ТОВ « Авто Просто», яке є новим проектом ЗАТ « АІСЕ Україна», яке буде адмініструвати систему придбання в групах « Авто Так». Таким чином, відповідач не приймає фінансової участі у формуванні фонду для викупу автомобіля, а залучає для цього кошти інших споживачів-учасників групи. Таким чином, отримання автомобіля учасником є можливим виключно за рахунок залучення коштів споживачів. Таким чином, має місце створення відповідачем та експлуатація пірамідальної схеми, що прямо заборонено п. 3 ст. 7 ч. 19 Закону України « Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Відповідно до ст.. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За положеннями ч. І, п. 7 ч. З, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Оскільки, розподіл цільового фінансового ресурсу проходить по пірамідальній схемі, суд вбачає у діяльності відповідача ознаки нечесної підприємницької діяльності та порушення Закону України «Про захист прав споживачів» . Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити, визнати недійсним договір № 141788 від 19.09.2006 року, а також стягнути з відповідача на користь позивачки грошові кошти в розмірі 25 916,54 гривень, сплачених нею за даним Договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved