Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Бзівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно. Свою заяву обґрунтовує тим, що 01 жовтня 2016 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 5,4221 га, яка складається з двох частин: ділянка №1 площею 3,7209 га та ділянка №2 площею 1,7011 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Бзівської сільської ради Баришівського району Київської області. За життя [PERSON] стосовно свого спадкового майна ніякого розпорядження (заповіту) не склала. Після її смерті виявилось, що оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку був втрачений. В передбачений законодавством шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не зверталася. В той же час [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, вона не заявила про відмову від неї. Таким чином, вважає, що прийняла спадщину після смерті своєї матері. Позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 5,4221 га, яка складається з двох частин: ділянка №1 площею 3,7209 га та ділянка №2 площею 1,7011 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 3220280400:13:028:0145), що розташовані на території Бзівської сільської ради Баришівського району Київської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №079490 від 2003 року, як на спадкове майно після смерті померлої 01 жовтня 2016 року [PERSON]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача - Бзівської сільської ради Баришівського району Київської області у судове засідання на розгляд справи не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Від сільського голови на адресу суду надійшов лист про те, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Просять суд справу розглядати за відсутності представника сільської ради. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Частиною 1\~статті 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом та заповітом відповідно до\~статті 1217 ЦК України. Судом встановлено, що 01 жовтня 2016 року у віці 73 роки померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, ксерокопія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 5,4221 га, яка складається з двох частин: ділянка №1 площею 3,7209 га та ділянка №2 площею 1,7011 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Бзівської сільської ради Баришівського району Київської області, та належали померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №079490 від 2003 року (а.с. 9). [PERSON]ніякого розпорядження (заповіту) стосовно свого спадкового майна за життя не зробила. Отже, після її смерті спадкоємницею першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України є її дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АГ №497331 від 03 березня 1967 року, із якого вбачається, що спадкодавець є матірю [PERSON] (а.с. 6). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28 березня 2017 року, вбачається, що [PERSON] після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), яка видана Баришівською районною державною нотаріальною конторою 30.05.2017 року, вбачається, що у Спадковому реєстрі інформація відносно померлої 01 жовтня 2016 року [PERSON]відсутня. Спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON]не заводилась. Таким чином заяву про відмову від прийняття спадщини [PERSON] не подавала. Згідно із довідкою, виданою виконкомом Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області, померла 01 жовтня 2016 року [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала в [INFO], який належить [PERSON]. Крім неї в будинку на момент її смерті проживали [PERSON] (онук) та [PERSON] (дочка). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи вбачається, що на час смерті [PERSON] позивач по даній справі [PERSON] проживала спільно із спадкодавцем за однією адресою, відповідно є такою, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. За правилами статті 131 Земельного кодексу України вбачається, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади, та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Підсумовуючи викладене, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити. Встановлене судом підтверджується: - ксерокопією паспорта [PERSON], серії СТ №013814 від 14 лютого 2008 року; - ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON], серії І-АГ №497331 від 03 березня 1967 року; - ксерокопією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00017838846 від 28 березня 2017 року; - ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON], серії І-ОК №393244 від 28 березня 2017 року; - ксерокопією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №079490 від 2003 року; - інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47907767 від 30.05.2017 року; - іншими матеріалами справи.

Outcome: approved