Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/6 частини земельної ділянки, яка розташована на території Кулишівської сільської ради Недригайлівського району Сумсьокої області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті матері звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як була пенсіонером за віком, тобто мала право на обовязкову частку у спадщині. На даний момент не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на частину земельної ділянки, так як державний акт на право приватної власності на землю втрачений. Крім того, її сестра [PERSON] зверталася до суду з позовом про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування, яка була нею успадкована на підстав заповіту матері [PERSON], тому обставини справи встановлені рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 17 березня 2015 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 36). Представник відповідача, Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не має заперечень на вимоги заявлені [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 38). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 березня 2012 року в м. Чернігів, Чірнігівської області померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). За життя, 29 березня 2011 року [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла відповідачу [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої також входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,27 га, що розташована на території Кулішівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області та належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 014576 (а.с. 9). Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 17 березня 2015 року (а.с. 27-28) за [PERSON], [INFO], жителькою [ADDRESS], визнано право власності на 5/6 частин земельної ділянки загальною площею 2,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кулішівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, яка належала на підставі державного акту серії І-СМ №014576 [PERSON], яка померла 30 березня 2012 року в м. Чернігів Чернігівської області. В даному рішенні суду встановлені наступні обставини, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] за заповітом, так як подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Але оскільки рідна сестра [PERSON], [PERSON], [INFO] на час смерті матері [PERSON] 30 березня 2012 року була пенсіонером за віком та подала заяву про прийняття спадщини, то вона спадкує не залежно від змісту заповіту половину частки, яка належала б кожному з спадкоємців у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] мала трьох дітей, які звернулися з заявами про прийняття спадщини, частка [PERSON] у спадщині матері становить 1/6. Таким чином, з урахуванням обов'язкової частки сестри [PERSON], [PERSON] є власником 5\\6 частин спадщини, у тому числі і 5/6 частини земельної ділянки, що належала її матері на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-СМ № 014576. Оскільки оригінал державного акту на право приватної власності на землю на імя матері позивача втрачений, а отримати державний акт на даний час неможливо в зв'язку зі смертю [PERSON], позивач не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на частину земельної ділянки після смерті спадкодавця [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, у позивача збереглася лише копія зазначеного державного акту (а.с. 9), з якого вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,27 га, що розташована на території Кулішівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже, позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті своє матері, так як відповідно до ст. 1269 ЦК України вчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка була приєднана до матеріалів заведеної спадкової справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статей 1225 ЦК України і 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності. Таким чином, позов [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/6 частини земельної ділянки підлягає задоволенню, так як рішення суду буде підставою для належного оформлення права власності на частину земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved