Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому вказала, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №2181185 від 17.11.2003 року. Вона є єдиним власником квар\-тири. В квартирі зареєстрована також [PERSON]- син, та [PERSON] відповідач по справі. [PERSON] з лютого 2017 року в квартирі не проживає, особисті речі, що належать йому у квартирі відсутні. Відповідач по справі є колишній чоловіком позивачки. У звязку з тим, що відповідач зареєстрований у квартирі, на неї нараховуються комунальні платежі, які позивач сплачує самостійно, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Просить суд визнати відповідача такими, що втратив право користу\-вання житловим приміщенням, а саме квартирою №175, в будинку №29 по пр.. Інженера Преображенського, в м. Запоріжжі. Ухвалою від 26.07.2018 року було відкрито провадження по справі і визначена форма розгляду справи: за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений ухвалою від 26.07.2018 року строк відповідачу на подання відзиву, від відповідача [PERSON] відзив не надійшов. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 130 ч. 10 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відзив на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не зявившись до органів пошти за її отриманням, хоча 03.10.2018 року на офіційному веб-порталі суду було розміщено оголошення про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивачки надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Третя особа надала заяву про розгляд справи без її участі, не має заперечень проти заяви. Судом були використані можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 22 серпня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого у реєстрі за №2125, належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Право власності на квартиру підтверджене відомостями витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (індексний номер витягу 2016080 від 17.11.2003). Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], рішення набрало законної сили 08.01.2014 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: м. Запоріжжя, пр.. Інженера Преображенського[ADDRESS]. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі, крім тверджень позивача, підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] наданими до суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником спірної квартири, відповідач [PERSON], не будучи власником вказаної квартири, зареєстрований в ній, на момент розгляду справи понад один рік у квартирі не проживає. Положення ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, регулюють права і обов'язки членів сім'ї власника квартири. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача законні обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved