Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради про визнання права власності на ? частину спадкового майна. Позивач посилається на те, що їй, її матері [PERSON], її сину [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], що складається з двох кімнат загальною площею 43,60 кв.м. 12.10.2015 року її мати [PERSON] померла та після її смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцем за законом є вона - [PERSON], як донька померлої, син померлої - [PERSON] та чоловік померлої [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини на ? частку спадкової квартири. Інших спадкоємців немає. Спадщину вона прийняла у визначений законом строк. Державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено позивачу [PERSON]\~у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], у звязку із тим, що не подано всі відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні в наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позовній заяві, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] міської ради, за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог позивача про визнання право на спадщину за законом - частку в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] не заперечував і просив їх задовольнити. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача - [PERSON] міської ради [PERSON], всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними доказами по справі, встановлено, що батьками позивача [PERSON] зазначено у свідоцтві про народження: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). У відповідності до паспорта серії КР №984395 виданого 10.02.2009 року Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області, місце проживання позивача [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO] (а.с.7). Із свідоцтва про право власності вбачається, що квартира [ADDRESS], що складається з двох кімнат загальною площею 43,60 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності позивачу, її матері [PERSON], її сину [PERSON] (а.с.11), що підтверджується також технічним паспортом (а.с.10). 12.10.2015 року мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі, Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою проведено реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] (а.с.12). Статтею 16 ч.2 п.1ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) визначено статтею 1216 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ч. 1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також ті особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини та згідно з статтею 1223 ч.1 та ч.2 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. [PERSON] норм ст. 1268 ч. 5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено статтею 1270 ч.1 ЦК України. Вимогами ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23) розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З матеріалів дослідженої спадкової справи № 227/2016 до майна померлого 12.10. 2015 року [PERSON] витребуваної судом (а.с. 33), вбачається що [PERSON] вчасно в установлений законом термін звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с. 34), додавши до заяви відповідні документи, які посвідчують її особу, приналежність до спадкодавця, (а.с. 35 38); згідно заяви [PERSON] наданої нотаріусу вбачається, що останній як батько позивача відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини 12.10. 2015 року [PERSON] за законом (а.с. 39 40); аналогічно судом установлено, що і інший спадкоємець [PERSON] (а.с. 42 43) також відмовився від прийняття спадщини за законом, в наданій нотаріусу письмовій заяві, що належала його матері [PERSON], яка померла 12. 10. 2015 року (а.с. 41). Разом з цим, прийняти спадщину за законом на частку в квартирі [ADDRESS] позивач не може, у звязку із тим, що не було встановлено частки у спільній сумісній власності. Державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено позивачу [PERSON]\~у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], у звязку із тим, що не подано усі відомості і документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, що підтверджується \~постановою \~№1022/02-31 від 23.05.2016 р. (а.с.13, 50). Матеріали спадкової справи також свідчать і про те, що за життя спірна квартира [PERSON] належала на підставі договору дарування від 07.07. 1999 року (а.с. 51-52) та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05. 2016 року було оформлено свідоцтво на ім.»я [PERSON] щодо прийняття спадщини яка складається з земельної ділянки площею 1,4640 га розташованої на території Хоньковецької сільської ради Могилів Подільського району Вінницької області (а.с. 75), про що також свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 76 78). Вимогами ст.1275 ЦК України передбачено, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. [PERSON] ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. [PERSON] положень ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним\~\~ є\~\~рішення,\~\~яким\~\~суд,\~\~виконавши\~\~вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону Обгрунтованим є\~\~рішення,\~\~ухвалене\~\~на\~\~основі\~\~повно, всебічно\~\~з'ясованих\~\~обставин,\~\~на\~\~які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,\~\~підтверджених\~\~тими\~\~доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved