Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], де просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]; витрати на сплату судового збору у сумі 243,60 грн. стягнути з відповідача. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що вона є власником будинку [ADDRESS]. На даний час у будинку зареєстровані три особи: позивачка, її син та колишній чоловік - відповідач у справі [PERSON],який був зареєстрований за вказаною адресою як член її родини. Шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано 27.04.2010 року. Відповідач у будинку за адресою: [ADDRESS], не проживає з 2008 року, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляється. Оскільки відповідач не проживає у будинку без поважних причин більше 7 років, це створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, тому позивні вимоги просить задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON]. в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Представник третьої особи - Управління ДМС України в Полтавській області Твердоступ О. Є. до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву, в якій просить судове засідання провести без її участі, проти задоволення позовних вимог в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням не заперечувала. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує представник позивача. Вислухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. 41 Конституції України, ст. 317 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. В силу статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст..405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно роз'яснень, наданих у п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Пунктом 39 постанови визначено, що оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О. Е., [PERSON] належить на праві власності будинок [ADDRESS], що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. 04.04.2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. 27.04.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Згідно довідки, виданої ТОВ «Добробит» № 2176/32 від 24.07.2015 року у будинку [ADDRESS], окрім позивача та її сина - [PERSON], зареєстрований також [PERSON] Актом про не проживання від 24.07.2015 року підтверджується, що [PERSON] фактично за даною адресою не проживає з 2008 року. Доказів того, що відповідач не проживає у вказаному приміщенні з поважних причин, суду не надано. Приймаючи до уваги, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], де як член сім'ї власника зареєстрований відповідач [PERSON], який не проживає у квартирі понад один рік без поважних причин, суд приходить до висновку, що діями відповідача порушується право власності позивача [PERSON], тому позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved