Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила наступне. 25 жовтня 2004 року між позивачкою та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано Ужгородським міським відділом РАЦС, актовий запис № 765. Від цього шлюбу вони мають двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачкою і перебувають на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженню поглядів на сімейні відносини та розходженню поглядів на сімейні обов'язки з ведення господарства та виховання дітей. Збереження сім'ї неможливе і суперечить їх інтересам. Позивач бажає створити нову сім'ю. Шлюб розривається вперше. Суперечок щодо місця проживання дитини і розподілу майна немає. Позивач - [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте нею на адресу суду була подана заява, в якій вона зазначає, що позов підтримує в повному обсязі, та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, проте подав до суду заяву, у якій позов визнав повністю, та просив справу розглянути без його участі. Як зазначено у ч. 2 ст. 197 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 25 грудня 2004 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області під актовим записом № 765, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 25 грудня 2004 року. Від цього шлюбу у них народилося двоє доньок: [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області виданого 20 червня 2013 року, актовий запис № 707, свідоцтво про народження серії [NUMBER] та [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області виданого 23 лютого 2005 року, актовий запис № 211, свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Як зазначено у ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Оскільки, спір між сторонами про місце проживання дітей відсутній, обидва просять залишити проживати дітей із матір'ю, суд вважає за можливе визначити місце проживання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - місце проживання їх матері - [PERSON]. Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved