overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~вимог зазначила,\~що з\~відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі з 07 жовтня 2017 року. Від шлюбу дітей не мають. В грудні 2018 року їх сімейні стосунки з відповідачем були припинені. Зазначаючи на тому, що сімя розпалась остаточно і сімейні стосунки відновленню не підлягають, позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. \~ \~ \~ \~Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких висловлена взаємна позиція щодо неможливості відновлення сімейних стосунків та збереження шлюбу. Зважаючи на зазначені обставини та відсутність підстав для обовязкової явки сторін, суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд без їх участі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 жовтня 2017 року Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області за актовим записом №250 (арк.спр.6). Як свідчить зміст позовної заяви, спільних дітей від шлюбу сторони не мають, їх шлюбно-сімейні стосунки припинені остаточно. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як свідчать позиції сторін, викладені в адресованих суду письмових заявах, жодна з них зберігати шлюб та відновлювати сімейні стосунки після їх припинення не бажає, що надає суду підстави вважати, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. З огляду на це позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому Краснопільською сільською радою Гайсинського району Вінницької області 21.11.1992 року, проте протягом останніх 15 років через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів вони з відповідачем разом не проживають і сімейних стосунків не підтримують. Зазначаючи на тому, що їх шлюб носить формальний характер, так як сім'я розпалася остаточно, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не прибули, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Як слідує зі змісту заяв, позивач підтримує свої вимоги про розірвання шлюбу, а відповідач визнає їх повністю. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Краснопільською сільською Радою Гайсинського району Вінницької області 21 листопада 1992 року за актовим записом № 13 (а.с. 6). Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Відповідно до ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Оскільки сторони тривалий час спільно не проживають і продовжувати сімейні стосунки не бажають, що випливає з їх заяв на адресу суду, це дає суду підстави для висновку про неможливість подальшого збереження шлюбу, з огляду на що позов підлягає задоволенню. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2005 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось, через відсутність між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач зловживає спиртними напоями, через що між ними постійно виникають сварки та скандали, свідком яких стає їхній малолітній син. Вказуючи на неможливість примирення, внаслідок втрати почуття взаємної поваги та любові, просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позов визнав. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи 30 липня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 206, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]., що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 3). Сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, що ніким не оспорюється. Судом встановлено, що сім'я фактично розпалась, сторони повністю припинили ведення спільного господарства, поновлення подружніх відносин між сторонами виключається, а тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що сімейні відносини не склалися, спільних інтересів з відповідачем не мають, сімейні стосунки не підтримують та проживають окремо. Просила суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти розірвання шлюбу. Просив суд надати можливість помиритися з дружиною та зберегти шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 лютого 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №28. Від подружнього життя мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони з серпня 2012 року проживають окремо, не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Позивач наміру поновлювати подружні стосунки та спільне сімейне життя не мають. Суд вжив заходів щодо збереження шлюбу встановивши строк на примирення подружжя, однак примирення не настало. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вони з відповідачем 10 травня 2008 року зареєстрували шлюб в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені з 2014 року, з чого часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Спору щодо місця проживання неповнолітнього сина та майнового спору на даний час вони не мають. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, від неї на адресу суду надійшла заява з проханням, слухати справу за її відсутності, на задоволені заявлених вимог наполягала. Представник позивача - адвокат Кисельова О.М., яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, у судове засідання не з'явилась, від неї на адресу суду надійшла заява з проханням, слухати справу за її відсутності, на задоволені заявлених вимог позивача [PERSON] наполягала та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області, 18 вересня 2015 року, актовий запис № 27. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 105, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2012 року. Під час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Сімейні відносини між ними не склалися у зв'язку з різними поглядами на вирішення побутових проблем, в наслідок чого між ними виникали сварки, які негативно впливали на психіку дитини. З 25 серпня 2013 року вони з відповідачем припинили сімейні стосунки. З вказаного часу разом не проживають, сімейних стосунків не підтримують, сумісного домашнього господарства не ведуть. Вважаючи, що відновлення та збереження шлюбу неможливе, просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач до судового засідання не з'явилася, про час і місце розгляду повідомлена належним чином. Від позивача на адресу суду надійшла письмова заява про те, що вона наполягає на позовних вимогах та просить суд про розгляд справи у її відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином. Від відповідача на адресу суду надійшла письмова заява про те, що він позовні вимоги визнає і просить суд про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 22 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 332 (а.с. 5). Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 6). Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати, що збереження шлюбу між ними можливо. Від строку на примирення сторони відмовились. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 жовтня 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Старосільській сільській раді Рокитнівського району Рівненської області. Від шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, зловживає спиртними напоями, між ними постійно виникають конфлікти, які часто переростають в бійки, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини не підтримують. Просить шлюб розірвати, прізвище залишити [PERSON] . Під час судового засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, шлюб розірвати, прізвище не змінювати. Спору щодо місця проживання дітей немає. Відповідач [PERSON] пояснив, що проживають окремо, діти проживають з позивачем. Так як мають різні погляди на життя, погоджується, що зберегти шлюб не можливо. Зазначив, що спору щодо місця проживання дітей немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони 01 жовтня 2009 року зареєстрували шлюб у Старосільській сільській раді Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис №23 (а.с. 6). Від шлюбу мають чотирьох неповнолітні дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.13,14,15,16). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи, що заявник наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з`ясовано, що на протязі спільного життя між сторонами виникали непорозуміння, різні погляди на життя, сторони зберігати сім`ю не бажають, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому враховуючи пояснення позивача у судовому засідання, прізвище позивачу суд залишає « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03 березня 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Томашгородській селищній раді Рокитнівського району Рівненської області. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З квітня 2016 року припинили фактичні шлюбні стосунки з відповідачем, більше разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя в якості подружжя неможливе. Спору щодо місця проживання дитини немає. Вважає, що сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Просить шлюб розірвати, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Осика Ю.П. не з`явились, до суду надійшли заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився по невідомій суду причині, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, просить не встановлювати строк для примирення, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони 03 березня 2006 року зареєстрували шлюб у Томашгородській селищній раді Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис №2 (а.с. 7). Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом з`ясовано, що на протязі спільного життя між сторонами виникали непорозуміння, різні погляди на життя, сторони зберігати сім`ю не бажають, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04 травня 1996 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАГСу Рокитнівського району Рівненської області. Від шлюбу дітей одну неповнолітню дитину. Спільне життя з відповідачем з часом почало погіршуватися, між ними виникали непорозуміння, так як мають різні характери та погляди на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільно не проживають, не цікавляться один одним, не мають спільного побуту, відсутні спільні інтереси. Вважає, що сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Під час судового засідання позивач позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, шлюб розірвати, прізвище залишити [PERSON] , судові витрати стягнути з відповідача. Спору відносно місця проживання дитини не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився по невідомій причині, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, не повідомив про причину неявки та не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони 04 травня 1996 року зареєстрували шлюб у відділі РАГСу Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис №11 (а.с. 8). Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до положень ст..51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом з`ясовано, що на протязі спільного життя між сторонами виникали непорозуміння, різні погляди на життя, позивач зберігати сім`ю не бажає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому враховуючи пояснення сторони, прізвище позивачу суд залишає « [PERSON] ».

Outcome: approved