Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить встановити факт належності спадкового майна - житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] спадкодавцю [PERSON] та визнати за ним право власності на зазначене спадкове майно . В підтвердження своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . При житті вона склала заповіт на ім'я позивачки. Після її смерті позивачка належним чином прийняла спадщину за заповаітом, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Нотаріус позбавлений можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, так як відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на даний будинок. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надіслала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач Каленська сільська рада в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами . Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги повністю , виходячи з таких підстав. Як встановлено судом позивач [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , котра фактично користувалась житловим будинком з господарськими будівлями [ADDRESS] . [INFO] у віці 97 років в селі Грозине Коростенського району вона померла, про що виконкомом Каленської сільської ради Коростенського району Житомирської області складено відповідний запис за № 15 в Книзі реєстрації смертей. Ще при житті 10 вересня 2015 року покійна [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все її майно [PERSON]. Даний заповіт посвідчений головою Каленської сільської ради Коростенського району Житомирської області Куцепіним М.М., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 18, на день смерті спадкодавця ніким не скасований і не змінений. Після смерті матері позивачка належним чином прийняла спадщину, звернувшись до Коростенської районної державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу №35/2016. На час набуття права власності спадкодавцем на спірний будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, регулювалася підзаконними нормативними актами,зокрема такими як Інструкція про прядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, а підстави набуття права власності на таке майно визначались ст.ст.100,101 ЦК УРСР. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 04.01.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину , мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до вимог ст.ст.100,101 Цивільного Кодексу України ( в редакції 1963 року) громадянин мав право мати на праві власності один житловий будинок, який використовувався ним для власного проживання та проживання своєї сім'ї. При цьому виникнення прва власності не пов'язувалось з поняттям державної реєстрації права власності. Згідно вимог ст.256ч.2 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. За даних обставин суд приходить до висновку, що підлягає задоволенню вимога про встановлення факту належності житлового будинку спадкодавцю [PERSON]. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності є такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа,який засвідчує право власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved