Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина, який продовжує навчання. Вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак з 2017 року спільно не проживають. За час проживання у шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час син проживає разом із нею та перебуває на повному її утриманні. Так відповідач не бажав добровільно приймати участь в утриманні їх двох неповнолітніх дітей, тому вона була змушена звернутися до суду. На підставі судового наказу № 153/1086/18 від 03 жовтня 2018 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей стягувались аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 26 липня 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. По досягненню найстаршою дитиною повноліття, вона повторно звернулась до суду. Ямпільським районним судом Вінницької області було винесено рішення про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, де з відповідача на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання стягувались аліменти у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку (доходів, починаючи 23 травня 2019 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року включно. У серпні 2018 року [PERSON] вступив до Чернівецького НУ імені Юрія Федьковича на контрактну форму навчання. Плата за другий рік навчання склала 23380 гривень. Крім цього, син проживає у гуртожитку і вартість проживання за один місяць становить 520 гривень, а за десять місяців проживання сина у гуртожитку позивач сплатила 5200 гривень. У червні 2019 року [PERSON] вступив на кафедру військової підготовки Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича та плата за перший рік навчання на кафедрі склала 12 300 грн. Позивач вважає, що дані витрати були необхідними, адже дитина потребує здобуття вищої освіти відповідно до своїх збірностей і нахилів. Оскільки на період навчання повнолітній син не має самостійного заробітку, тому потребує матеріальної допомоги з боку батьків. В цілому позивач понесла матеріальні витрати на утримання повнолітньої дитини у сумі 40 880 грн. Посилаючись на те, що аліменти в розмірі ј частини від заробітку, які сплачує відповідач є недостатніми, вважає за необхідне розділити суму вартості понесених матеріальних витрат, пов`язаних з навчанням, проживанням в гуртожитку та наданням освітніх послуг з військової підготовки студента, порівну між нею та відповідачем, тобто по 20 440 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь половину вартості матеріальних витрат в сумі 20440 грн., які були нею понесені на утримання повнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував щодо їх задоволення. Вказав, що він неодноразово надав фінансову допомогу сину у період його навчання, про що надав суду квитанції про поповнення рахунку [PERSON] . Процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, про що постановлено ухвалу. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 25.04.2017 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Із копії судового наказу, виданого 03.10.2018 Ямпільським районним судом Вінницької області, справа №153/1086/18, встановлено, що із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третьої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 26.07.2018 до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.6). З копії ухвали Ямпільського районного суду Віннциької області від 30 травня 2019 року втсноалвено, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання (а.с.7). Із копії договору №09-138 від 14.08.2018 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою встановлено, що за рахунок коштів [PERSON] здійснюється надання освітніх послуг [PERSON] у Чернівецькому національному університеті імені Ю.Федьковича, денна форма навчання, строк навчання 4 роки. Вартість освітньої послуги за весь строк навчання - 86600 гривень, розмір плати за один рік становить 21650 гривен (а.с.8). З копії додаткової угоди №1/09-073 до договору №09-138 від 14.08.2018 про платне навчання в Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича від 30 серпня 2019 року встановлено, що за рахунок коштів [PERSON] здійснюється надання освітніх послуг [PERSON] у Чернівецькому національному університеті імені Ю.Федьковича, денна форма навчання, строк навчання 4 роки. Розмір плати за один рік становить 23380 гривен (а.с.9). З копії дубліката квитанції №0.0.1429356498.1 від 07 серпня 2019 року встановлено, [PERSON] сплатила кошти за навчання [PERSON] у Чернівецькому національному університеті імені Ю.Федьковича у сумі 11 690 гривень (а.с.10). З копії квитанції №1842-5584-7406-5295 від 17 січня 2020 року встановлено, [PERSON] сплатила кошти за навчання [PERSON] у Чернівецькому національному університеті імені Ю.Федьковича у сумі 11690 гривень (а.с.11). Із копії договору №80 від 01.09.2018 року на тимчасове проживання у гуртожитку №2 студмістечка Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича встановлено, що [PERSON] проживає у гуртожитку [ADDRESS] . Із копій квитанції №1701-5407-1387-4422 від 29 серпня 2019 року та квитанції № 1859-5217-6714-9803 від 03 лютого 2020 року встановлено, що за проживання [PERSON] у гуртожитку Чернівецького національного університету імені Ю.Федьковича сплачені кошти на загальну суму 5200 гривень. З копії контракту №11 про військову підготовку громадянина [PERSON] на кафедрі військової підготовки Чернівецького національного університету ім.Ю.Федьковича від 21 червня 2019 року, копій дубліката квитанції №0.0.1389265202.1 від 21 червня 2019 року та копії дубліката квитанції №0.0.1581663956.1 від 15 січня 2020 року встановлено, що [PERSON] за надання послуг у галузі вищої освіти, яка пов`язання з військовою підготовкою за програмою підготовки офіцерів запасу на кафедрі військової підготовки Закладу сплачено кошти у загальній сумі 12300 гривень за один рік навчання (а.с.15-17). З копій квитанцій від 12.11.2019 року, 15.10.2019 року,10.09.2019 року17.08.2019 року встановлено, що [PERSON] здійснював перерахунок коштів на ім`я сина [PERSON] . Квитанцію від 28 серпня 2019 року та фіскальний чек від 13 березня 2020 року, суд вважає неналежними доказами, оскільки вони не містить інформацію щодо особи, яка здійснила переказ коштів та особи, яка отримала грошовий переказ та лікарські засоби. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.9 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд постановою у справі № 622/373/16-ц від 29.01.2018 року роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто самі батьки мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Зазначене кореспондується із положеннями п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Проте, зазначена норма закону регулює правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, лише у спосіб сплати аліментів, в розмір яких має включатися і вартість навчання та інших освітніх послуг. Стягнення додаткових витрат на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, без стягнення аліментів, стаття 199 СК України не передбачає. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що судом 29 травня 2019 року по справі № 153/540/19 було вирішено питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,в розмір яких враховано вартість навчання та інших освітніх послуг. Суд приходить до переконання, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача додаткових витрат пов`язаних з оплатою навчання повнолітнього сина. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. Судовий збір за заявлену позовну вимогу про стягнення додаткових витрат необхідно компенсувати за рахунок держави. Доказів понесення відповідачем по справі судових витрат суду не надано.

Outcome: dismissed