Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким ,що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу реєстровий .№ 3371 позивачці на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач є сином позивачки, та був зареєстрований в квартирі з дня її придбання, однак в квартирі ніколи не оселявся та не мешкав, квартирою не цікавиться, ніякої участі в оплаті за квартиру та за комунальні послуги не приймав і не приймає, його реєстрація у житловому приміщенні носить формальний характер, у зв`язку з чим позивач просить визнати [PERSON] таким ,що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Позивач в судовому засіданні позов підтримала , просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився , про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу р.№3371 належить на праві приватної власності [PERSON] . В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні від 27.11.2018 року. Відповідач [PERSON] , [INFO] в квартирі [ADDRESS] не проживає , квартирою не цікавиться , ніякої участі в оплаті за квартиру та оплаті комунальних послуг не приймав і не приймає. Відповідно довідки Московського ВП ГУНП в Харківській області від 13.12.2018 року вих.. № 314а/з-119-67-01 [PERSON] , [INFO] з заявами щодо порушення його права на проживання в квартирі [ADDRESS] не звертався . Факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтвердив свідок [PERSON] . Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідності зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Реєстрація відповідача у спірній квартирі позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися належним нерухомим майном, тягне за собою збільшення вартості комунальних платежів. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що місце проживання - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, дачний будинок тощо), у відповідному населеному пункті або за його межами на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, де особа проживає строком понад шість місяців на рік. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, суд вважає, що в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved