Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок ДТП, що відбулася 21.04.2016 року о 22 год. 50 хв. по вул. Набережне шосе в м. Києві, було пошкоджено автомобіль марки Ауді 80, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до Постанови Печерського районного суду міста Києва (від 07.06.2016 року по справі № 757/20419/16-п) винною особою у вищезазначеній ДТП визнано [PERSON] . Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 38 762,52грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору в розмірі 768,40 грн. Ухвалою від 23 серпня 2019 року суд відкрив провадження у справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 та п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Відповідач у встановлений судом строк, а саме 25.11.2019 подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги заперечує та стверджує, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Скайд» на підставі полісу серії АЕ № 6689994 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів строком з 02.12.2015 року по 01.12.2016 року. Відтак обов`язок відшкодування шкоди покладається на страховика. Відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, виникає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. В такому випадку особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в результаті ДТП, яка відбулася 21.04.2016 року о 22 год. 50 хв. по Набережному шосе в м. Києві, за участю автомобілів марки Ауді 80, д.н.з. [NUMBER] та автомобіля марки Нісан, д.н.з. [NUMBER] , автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2016 року вина [PERSON] у вчиненні зазначеного ДТП підтверджується зібраними доказами в матеріалах справи. На думку позивача, відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану наслідок ДТП та надає суду звіт про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 10.04.2017 № 802. Відповідно до цього звіту розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля внаслідок ДТП становить 50 762,52 грн. Позивач вважає, що вартість відновлювального ремонту є економічно необґрунтованою, а розмір матеріальн6ого збитку, відшкодовується відповідачем в повному обсязі. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Скайд» на підставі полісу серії АЕ № 6689994 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів строком з 02.12.2015 року по 01.12.2016 року. Так позивач вказав, що звернувся до страхової компанії із заявою про виплату йому страхового відшкодування, але зазначена компанія припинила свою діяльність. У зв`язку з цим позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке здійснило виплату частини страхового відшкодування в розмірі 14 000,00 грн. Отже вимога позивача щодо відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП становить 38 762,52 грн. Жодних документальних підтверджень щодо виплати в розмірі 14 000,00 грн. позивачем для суду не надано. Відповідач стверджує, що ПрАТ «Страхова компанія «Скайд» на сьогодні є діючою компанією, в установленому законом порядку банкрутом не визнана, у стані припинення не перебуває, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданим в матеріалах справи. Відтак обов`язок відшкодування шкоди покладається на страховика. Відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, виникає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. В такому випадку особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про настання страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Положеннями ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так ч. 1 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачем в порушення зазначених вимог Закону, не надано суду належних доказів на підтвердження своїх заявлених позовних вимог. З огляду на викладене, суд вбачає можливим, в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed