Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про повернення безпідставно отриманих коштів. В позові посилається на те, що відповідачка увійшовши в довіру до позивача, пообіцявши останній укласти з нею договір довічного утримання, почала просити в неї кошти на оплату заборгованості за житлово-комунальні послуги по будинковолодінню, на лікування, проведення ремонту та власні потреби. Позивачка, в свою чергу, повіривши обіцянкам відповідача надавала останній кошти. Однак [PERSON] свою обіцянку не виконала, щодо укладення договору довічного утримання, та пояснила що буде повертати надані їй кошти, та будь-яких коштів не повернула. Вказує також в позові на те, що запропонувала відповідачці надати їй розписки стосовно отриманих нею коштів, на що остання надала згоду. Так згідно розписки від 11.01.2013 року відповідачка отримала від позивача гроші в сумі 10550,00 грн. Згідно розписки від 09.11.2014 року отримала 35000,00 доларів США, що еквівалентно 889397,77 грн. Крім цього згідно розписки від 08.07.2015 року відповідачка отримала 4000,00 доларів США, що еквівалентно 101645,46 грн. а також згідно розписки від цього ж дня за кошти позивача в сумі 4000,00 доларів США, що еквівалентно 101645,46 грн. на користь відповідачки були придбані меблі, а всього відповідачка отримала від позивачки коштів в сумі 1103328,60 грн., однак кошти не повернула. Просить стягнути з відповідачки на її користь безпідставно набуте майно, а саме грошові кошти в сумі 1103328,60 грн. та судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився та подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить позов задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, не повідомила суд про причини своєї неявки та не подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищевказаних осіб відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 14.04.2016 року ухваленого по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним правочину (договору позики) вчиненого під впливом насильства в задоволенні первісного та зустрічного позову було відмовлено. Крім того в вище вказаному рішенні встановлено, що позивачка [PERSON] в суді апеляційної інстанції стверджувала, що домовленості між нею та відповідачкою про повернення коштів не було, так як остання зобовязувалась після отримання коштів укласти з нею договір довічного утримання. Такі пояснення позивачки підтверджуються обєктивно встановленими судом обставинами. Судом встановлено, що відповідачка, в період часу з 2012 року по 2014 рік, отримувала від позивача кошти на лікування, проведення ремонту та власні потреби на загальну суму 1103328,60 грн. на підтвердження чого [PERSON] надала позивачці розписки. Також встановлено, що відповідачка договір довічного утримання з позивачем не укладала. Зобов'язання, згідно ст.526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно ст.1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Враховуючи наведені норми закону, суд приходить до наступних висновків. Відповідачка, в період часу з 2012 по 2014 роки, отримала від позивачки гроші в сумі 1103328,60 грн. на власні потреби за умови, що вона укладе договір довічного утримання. Однак такий договір між сторонами не укладено. Тому суд вважає, що відповідачка безпідставно отримала від позивача вказану суму, а тому позов підлягає задоволенню. Слід стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуте майно гроші в сумі 1103328,60 грн. Крім того, у відшкодування судових витрат з сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути відповідача на користь позивача 6890,00 грн.

Outcome: approved