Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спадкового майна та визнання права власності на майно. Представник позивача обґрунтовує вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON], яка доводилася позивачу та відповідачу матір'ю. Проте у позивача, після смерті матері, відсутній правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок і місцезнаходження його їй невідоме. У зв'язку з чим приватний нотаріус, листом від 28.03.2018 року за № 180/01-16, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно і запропонував звернутися до суду для вирішення цього питання. Відповідно до довідки, наданої Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області від 30.03.2018 року за вихідним № 02-09/450-ПР, згідно з записами погосподарських книг, власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], до дня смерті була [PERSON]. Утримувачем домоволодіння та земельних ділянок, після смерті спадкодавця, фактично являється один позивач по справі. Про порядок поділу майна з відповідачем домовитися не може, також останній відмовляється брати участь в утриманні зазначеного нерухомого майна та оформленні своїх спадкових прав на нього, тому спільне володіння зазначеними об'єктами окремо в частках (у спільній частковій власності) є недоцільним. На сьогоднішній день він не може дійти згоди з відповідачем щодо порядку поділу всього спадкового майна в натурі, тому спір може бути вирішений судом. Позивач, вважає, що розподіл спільного спадкового майна частками неможливий, то його можливо розділити неподільно визнавши право власності за ним, так як відповідач своїми діями фактично відмовився від прийняття зазначеного спадкового майна у володіння та утримання, про що надав нотаріусу відповідну заяву. Позивачем не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач подала до суду також письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому зазначила, що проти позовних вимог не заперечує та визнає позов в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON], яка доводиться сторонам у справі матір'ю. Зазначені обставини підтверджуються доданими до матеріалів справи копіями документів: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] спадкодавця, де вона записана на прізвище «[PERSON]»; далі її свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], де вона розірвала шлюб з [PERSON] і залишила прізвище «[PERSON]»; далі її свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], де вона змінила прізвище на «[PERSON]»; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] позивача, де вона мала прізвище «[PERSON]»; Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00017182884 від 06.10.2016 року, де позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]»; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] позивача; свідоцтвом про одруження позивача серії [NUMBER], де вона змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]»; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] відповідача, де вона мала прізвище «[PERSON]»; Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00018378117 від 18.07.2017 року, де відповідач після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]»; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] відповідача; свідоцтвом про шлюб відповідача серії [NUMBER], де вона змінила на «[PERSON]». Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 51,10 кв.м., житловою площею 22,30 кв. м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначений житловий будинок, що підтверджується листом від 28.03.2018 року за № 180/01-16. Відповідно до довідки, наданої Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області від 30.03.2018 року за вихідним № 02-09/450-ПР, згідно з записами погосподарських книг, власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], до дня смерті була [PERSON]. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за вихідним № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Із технічного паспорту на будинок, виготовленого ТОВ «Томаківське МБТІ» 10.04.2018 року, вбачається, що [PERSON], згідно експлікації до плану будинку, фактично являлася власником житлового будинку загальною площею 51,10 кв. м.; житловою площею 22,30 кв. м. та господарськими будівлями. Будинок та інші господарські будівлі 1956 та 1957 років побудови, не є аварійними та придатні до користування. Згідно довідки від 10.04.2018 року, наданої ТОВ «Томаківське БТІ», власником житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу 1985 року є [PERSON]. Згідно з висновком ТОВ «Грандторгстрой» дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями станом на 12.04.2018 року складає 35 100,00 гривень. Будинок та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до користування. Володіння спадкодавцем, а потім і позивачем зазначеним домоволодінням не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Утримувачем домоволодіння та земельних ділянок, після смерті спадкодавця, фактично являється один позивач по справі. Як зазначає позивач, про порядок поділу майна з відповідачем домовитися не може, також останній відмовляється брати участь в утриманні зазначеного нерухомого майна та оформленні своїх спадкових прав на нього, тому спільне володіння зазначеними об'єктами окремо в частках (у спільній частковій власності) є недоцільним. Позивач, вважає, що розподіл спільного спадкового майна частками неможливий, то його можливо розділити неподільно визнавши право власності за ним, так як відповідач своїми діями фактично відмовився від прийняття зазначеного спадкового майна у володіння та утримання, про що надав нотаріусу відповідну заяву. З повідомлення приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Корнієнка Ю.В. № 253/01-16 від 07.05.2018 р. та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 51816063 вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 79/2016, копію якої направлено на запит суду та додано до матеріалів справи, з якої суд вбачає, що окрім позивача та відповідача інші спадкоємці відсутні. З копії спадкової справи суд вбачає, що сторони у справі прийняли частину спадщини, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 30.09.2017 р., зареєстрованих в реєстрі за № 599, № 600. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ст. 365 ЦК України право на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду, якщо спільне володіння і користування майном неможливе. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із наведених вище обставин вбачається, що в наявності є належні та достатні правові підстави для задоволення позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить судовий збір зарахувати до держави, звільнивши відповідача від сплати на його користь, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved