Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1\\4 частини усіх видів його доходу щомісячно, до закінчення нею навчання в навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від її утримання, як доньки, добровільно не надає допомоги на її утримання, а вона потребує допомоги так як навчається на денній формі та не має інших доходів. Позивач [PERSON] у судове засідання зявилася, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково, просив стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, оскільки просить суд врахувати перебування на його утриманні непрацездатної сестри та матері - пенсіонерки. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON], [INFO], котра виховується в сімї власної бабусі та перебуває на її утриманні в с. Ігровиця по вул. Гагаріна, 147 Тернопільського району Тернопільської області. При цьому, згідно довідки за № 214 від 29.10.2015 року, виданої Теребовлянським вищим училищем культури, [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання за спеціальністю «Народна художня творчість» спеціалізації «Народне пісенне мистецтво» з терміном навчання до 30 червня 2017 року. Натомість судом встановлено, що відповідач проживає разом з матірю та сестрою в с. Ігоровиця Тернопільського району Тернопільської області по вул.. Шевченка, 17, та працює у 1 державному пожежно рятувальному загоні управління ДСНС у Тернопільській області , і має постійний дохід, що стверджується довідкою про доходи від 07.12.2015 року за №56. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України та ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що станом на дату звернення позивачки до суду, відповідач на постійній основі добровільно не бере участі в її утриманні, матеріальної допомоги на постійній основі не надає, хоча за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, може виконувати свої обовязки по утриманню дитини. За таких обставин, суд враховуючи вимоги статті 199 Сімейного кодексу України, , з урахуванням стану здоровя, матеріального становища дитини і платника аліментів, інших обставин, що мають істотне значення, вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення із відповідача в користь позивачки аліментів у 1\\4 частини усіх видів його доходу щомісячно на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку в починаючи з дати звернення позивачкою до суду. При стягненні розміру стягуваних аліментів судом враховано проживання з відповідачем матері пенсійного віку та сестри, з особливими потребами, котрим за законом підлягає до виплати пенсія та державна допомога за рахунок бюджетних коштів. При цьому судом критично оцінюються доводи відповідача про можливість стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, оскільки за правилами ст. 184 Сімейного кодексу України, тверда сума аліментів стягується лише в разі отримання платником мінливого, непостійного доходу, що відсутнє в даному випадку.

Outcome: approved