Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частки всіх доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що з 03.03.2007 року по 14.10.2012 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від витрат на утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча являється працездатним, має постійний дохід. Сторони у судове засідання не з'явилися, позивач надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, відповідач надіслав на адресу суду заяву, в якій визнав позов повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи без його участі та ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що 03.03.2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Кам'янобрідському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Луганська /а.с. 4/. [INFO] року від цього шлюбу народилася дитина - [PERSON] /а.с. 8/. Рішенням Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 14 серпня 2012 року по справі № 2-852/2012 шлюб між сторонами розірвано /а.с. 4/. З довідки виконкому Шевченківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 21.08.2014 року № 614 вбачається, що позивач разом з сином приїхали з міста Луганська і на даний час тимчасово проживають в с. Шамраївка Решетилівського району Полтавської області. Таким чином судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі наведеного суд дійшов висновку про те, що визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже наявні підстави для задоволення позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, судовий збір у сумі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved