Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи який, вказала таке. Вона з 2008 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем - [PERSON] . Від цих фактичних шлюбних відносин, [INFO] у них народилася дитина - донька [PERSON] . Однак, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та місту Брянка Головного територіального управління юстиції у Луганській області при реєстрації народження доньки зазначив в графі «батько дитини» - прізвище позивача - « [PERSON] », а ім`я та по-батькові - відповідача « [PERSON] ». А тому, оскільки відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , про що він сам не заперечує, позивач просить визнати відповідача - [PERSON] , батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та зобов`язати третю особу внести зміни до актового запису про народження цієї дитини, вказавши батьком дитини [PERSON] , [INFO] відповідача - [PERSON] . Позивач у своїй позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач - [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву в якій позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, не заперечував проти того, що саме він є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та місту Брянка Головного територіального управління юстиції у Луганській області в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заперечення проти задоволення позову, оскільки з позовної заяви та доданих документів до неї не вбачається, що відповідач [PERSON] визнає батьківство дитини - [PERSON] , [INFO] . Та, крім того, наполягає, що відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного Кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану, що, в свою чергу, не було зроблено сторонами. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову посилаючись на наступне. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданих відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у відповідності з ЦПК України випадках. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, щодо малолітньої [PERSON] , вбачається що у графі відомості про батька вказано - « [PERSON] [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 2.13.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актовому записі цивільного стану, зокрема, є заява про визнання батьківства. З матеріалів справи вбачається, що до органу державної реєстрації актів цивільного стану сторони взагалі не зверталися, відмову не отримували, а тому суд вважає, що позивач передчасно звернулася до суду за захистом своїх прав, які взагалі ще не були ніким порушені, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлено, що права, свободи чи законні інтереси ані позивача, ані відповідача в даній справі не порушуються, не невизнаються та не оспорюються будь-ким, то суд вважає заяву про визнання відповідачем позову такою , що суперечить закону та відмовляє у її прийнятті. Крім того, що стосується позовної вимоги позивача щодо зобов`язання третьої особи внести зміни до актового запису про народження дитини, то суд приходить до висновку, що ця вимога взагалі не обґрунтована та пред`явлена не до відповідача, а до третьої особи, що суперечить нормам Цивільно-процесуального законодавства, а тому в задоволенні цієї вимоги також слід відмовити. Отже, на підставі викладеного, враховуючи, що сторони, всупереч вимогам ст. 126 Сімейного кодексу України, не зверталися до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення походження своєї малолітньої дитини, тобто жодні права сторін не порушенні, а друга вимога взагалі пред`явлена до третьої особи, суд,

Outcome: dismissed