Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з[PERSON] , вказуючи, що 26 червня 2004 року між ними було укладено шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблено актовий запис №493. У них є неповнолітні діти - син [PERSON] , 2006 р.н., та донька [PERSON] , 2011 р.н. На перших порах спільного життя у сторін були хороші сімейні взаємини, вони жили і працювали в м.Києві. Поступово їхні гарні стосунки переросли в конфлікти і сварки. Вони повернулися проживати в батьківську квартиру чоловіка в м.Трускавець, діти пішли тут в школу, але спільне життя не налагоджувалося. Чоловік їздив на заробітки в Польщу, після приїзду конфлікти та сварки продовжувалися, свідком чого були діти. У зв`язку з цим позивач з дочкою переїхала проживати в належну їй квартиру в м.Бориславі, син залишився з батьком у м.Трускавці. Сторони не знаходять точок дотику в жодному питанні, у них різні цінності і життєві пріоритети. Напружені відносини важко позначились на фізичному і психологічному стані позивача. Вони припинили шлюбні стосунки з відповідачем і перестали вести спільне господарство. Позивач впевнена, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. Вони зрозуміли, що не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, у них нема. За домовленістю з відповідачем, неповнолітня донька [PERSON] проживатиме з позивачкою. Ухвалою судді від 09 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов про розірвання шлюбу підтримала, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, та пояснила, що з березня 2018 року вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків. З 01 квітня 2020 року вона з донькою проживає в м.Бориславі, син на цей час проживає у свого діда в м.Трускавці. Відповідач[PERSON] у судове засідання не прибув, правом на подання відзиву не скористався, надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить прийняти рішення згідно з ЦПК України, оскільки вважає, що справа про розірвання шлюбу повинна розглядатися в Солом?янському районному суді м.Києва. Зі змісту клопотання випливає, що відповідач [PERSON] 20 липня 2020 року звернувся до Солом?янського районного суду м.Києва з позовом про розірвання шлюбу. 09 вересня 2020 року постановлена ухвала про відкриття провадження у справі за його позовною заявою про розірвання шлюбу, при цьому відповідно до інформації, отриманої судом, зареєстрованою адресою проживання [PERSON] станом на 27 липня 2020 року є м.Київ. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26 червня 2004 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 493, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї. Подружжя має сина [PERSON] , 2006 р.н., та доньку [PERSON] , 2011 р.н. Суд встановив, що сім`я між сторонами розпалася, перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Тривалий час сторони не проживають однією сім?єю, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. У них виявилися різні погляди на вирішення сімейних проблем, відсутнє порозуміння, між ними постійно виникали сварки, стали напруженими стосунки. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, та її збереження за таких обставин суперечило б інтересам сторін та їхніх дітей. Відповідач у надісланому до суду письмовому клопотанні не висловився безпосередньо щодо ставлення його до позову [PERSON] про розірвання шлюбу, відзиву до суду не подав. Проте зі змісту вказаного клопотання випливає, що він погоджується на розірвання шлюбу, оскільки подав аналогічний позов про розірвання шлюбу. Суд розцінює таку позицію відповідача як визнання ним позовних вимог [PERSON] щодо розірвання шлюбу. Суд враховує ту обставину, що в сторін є неповнолітні діти, проте з огляду на вищенаведене обставини справи, розцінює як таку, що не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу. Щодо посилання відповідача на те, що вказана цивільна справа повинна розглядатися в іншому суді (в м.Києві) суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача (ч.2 ст.28 ЦПК України). Позивач [PERSON] звернулася до Бориславського міського суду Львівської області з вказаним позовом 04 вересня 2020 року. З долучених до позовної заяви документів, зокрема, копії паспорта позивача вбачалося, що з 17 липня 2020 року зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є саме м.Борислав Львівської області. Відтак, оскільки з позивачем проживає донька [PERSON] , - справа підсудна Бориславському міському суду Львівської області. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне на підставі ст.113Сімейного кодексу України з`ясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Позивач заявила клопотання про залишення їй прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. При зверненні до суду з позовом позивачем [PERSON] було оплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Outcome: approved