Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], третя особаяка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а самеквартирою [ADDRESS].В обґрунтування позову зазначено, що 17.04.1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької ради народних депутатівпозивачу було видано обмінний ордер на жиле приміщення, розташоване за вище вказаною адресою. Позивач [PERSON] є наймачем цієї квартири, зареєстрована за вказаною адресою та проживає в квартирі, яка не є приватизованою. На теперішній час у квартирі окрім позивача значиться зареєстрованоюїї дочка відповідач [PERSON],яка фактично в ній проживає з 2013 року та не користується житловим приміщенням, її особистих речей в квартирі немає і вона не несе ніяких витрат щодо оплати комунальних послуг. Оскільки відповідач у спірній квартирі значиться зареєстрованою, але фактично в ній не проживає, у позивача виникають труднощі зі сплатою надмірних комунальних платежів, які відповідачем фактично не споживаються, але нараховуютьсяз урахуванням її реєстрації за вказаною адресою, чим обєктивно порушуються права позивача. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі більш ніж 6 місяців, не сплачує комунальні послуги та не несе ніяких витрат з утримання житла, вона відповідно до вимог ст. 71 ЖК України може бути визнанатакою, що втратила право користування цим жилим приміщенням, а тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зʼявилася. Про дату, час і місце судового засідання повідомлена своєчасно та в установленому законом порядку. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ЗП №79932 від 28.09.2018 року, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог надав суду пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та зазначив, що спірна квартира до теперішнього часу є неприватизованою, позивач є основним наймачем цієї квартири, на її імʼя відкрито особовий рахунок. Відповідач з 2013 року не проживає у квартирі без будь-яких поважних причин, оскільки забрала свої особисті речі та добровільно виїхала з квартири і до теперішнього часу до квартири не зявлялася, комунальні платежі не сплачує, її місцезнаходження невідоме. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявилася і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву вона не подала. Про дату, час і місцесудового засідання відповідач була повідомлена своєчасно та належним чином, вустановленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до наданої суду інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS], на яку й було надіслано судову повістку з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, оскільки відповідач не повідомила суду іншої адреси. Всіконверти було повернуто на адресу суду з проставленням у поштовому повідомленні відмітки «за закінчення терміну зберігання». Разом з тим, відповідач повідомлялася своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання у відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача [PERSON] було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади26.09.2018 року про явку в судове засідання, призначене на 10.10.2018 року(а.с.40), та 10.10.2018 року про явку в судове засідання, призначене на 30.10.2018 року(а.с.60). Але, незважаючи на всі передбачені законом заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, відповідач [PERSON] до суду повторно не з»явилася по невідомим причинам, відзиву на позовну заяву не подала, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала. Представник 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета споруДепартаменту реєстраційних послуг Запорізької міської радив судове засідання не зявився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином в установленому законом порядку, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки, що міститься в матеріалах справи(а.с.26,63).До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника 3-ої особи. Заперечень проти позову не мають(а.с.24,64). Суд, заслухавши пояснення представника позивача[PERSON] адвоката [PERSON], допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права,свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором(ч.1 статті 5 ЦПК України). Відповідно до ч.4,5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ордеру, оригінал якого було досліджено в судовому засідання,на житлове приміщення №291,виданого 17.04.1998 рокуВиконавчим комітетом Ради народних депутатів м. Запоріжжя на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради народних депутатів від 17 квітня 1998 року на імʼя[PERSON],сімя якої складається з 2-х осіб, надано право на зайняття житлового приміщення, яке складається з 1 ізольованої кімнатиу квартирі за адресою: [ADDRESS]. Склад сімї: дочка [PERSON](а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Заводським р/о РАЦС м. Запоріжжя, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками у свідоцтві вказані: батько [PERSON], матірʼю[PERSON](а.с.7). З копії паспорта громадянина України [PERSON] вбачається, що вона з 29.01.1999 року значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). На імʼя [PERSON] за адресою [ADDRESS] відкрито особові рахунки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] на оплату комунальних послуг(а.с.9,10,11). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] є основним наймачем спірного житла, є зареєстрованою та проживає за вище вказаною адресою, а тому має право звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та інтересів. Згідно інформації, наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання, відповідач [PERSON] з 05.05.1998 року до теперішнього часу значиться зареєстрованоюза адресою: [ADDRESS](а.с.16). Члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки(ст. 64 ЖК України).Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] є членом сімʼї основного наймача спірної квартири, як її дочка, і саме з цих підстав вона була зареєстрована в спірній квартирі. У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно акту від 20.07.2018 року, складеному комісією у складі членів обʼєднання співвласників багатоквартирного будинку за результатами обстеження квартири [ADDRESS], [PERSON] в даній квартирі не проживає з 2013 року(а.с.13). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є головою правління ОСББ «Радіаторна 48» та тривалий час знає позивача [PERSON], з якою спілкується. Її дочку відповідача [PERSON] вона також знає, але вже тривалий період часу її не бачила. Періодично вона буває у квартирі позивача, але відповідача там ніколи не бачила. Взагалі вона не бачила [PERSON] протягом останніх пяти років, оскільки вона в квартирі весь цей час не проживає. Зі слів позивача [PERSON] їй відомо, що у її дочки своє самостійне життя. За утримання житла сплачує лише позивач. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивача ще з дитячих років, так як вони разом навчалися у школі. Дочку позивача [PERSON] вона також знає з її дитинства, але вже давно її не бачила, оскільки [PERSON] не проживає у квартирі матері вже приблизно пять років і за весь цей час вона до квартири не поверталася, її особистих речей в квартирі немає. З квартири відповідач [PERSON] виїхала добровільно і за всі ці пять років вона про відповідача нічого не чула, лише може підтвердити, що у спірній квартирі вона тривалий період часу не проживає, ніяких витрат по утриманню житла не несе. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факт того, що вона без поважних причин не проживає в спірній квартиріпонад 6 місяців і тривалий період часу, а саме, з 2013 року.Втратила до цього житла будь-який інтерес, оскільки взагалі до квартири не приходить, житлово-комунальні послуги вона не сплачує. Матеріали справи не містять доказів створення позивачем перешкод відповідачу у проживанні в спірній квартирі, також як і не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що між позивачем і відповідачем виникали конфлікти внаслідок яких остання змушена була виселитися із спірного житла. Таким чином, всі вище зазначені дії відповідача свідчать про те, що вонавтратила інтерес до цього житлового приміщення і не ставиться до нього, як до свого постійного місця проживання, в звязку з чим вона може бути визнана такою, що втратила право користування ним. При цьому суд, при вирішенні спору по суті враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України,відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання зявилася, не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, не надала відзиву на позов та не надала суду жодних доказів, якщо у неї такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову щодо визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved