Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати дійсним укладений 17 січня 2015 року між нею та [PERSON] договір купівлі-продажу 1/2 частки магазину-бару, загальною площею 839,3 кв.м, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS]; визнати за нею право власності на 1/2 частку магазину-бару, загальною площею 839,3 кв.м, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS]; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 19 червня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. 17 січня 2015 року вона, за власні кошти, уклала з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 1/2 частини магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], які належали останній на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 квітня 2011 року по справі № 2-609/2011 р. На виконання цього договору вона передала відповідачу [PERSON] повну вартість об'єкту нерухомого майна, тобто була здійснена попередня оплата, а відповідач [PERSON] підписала основний договір та акт приймання-передачі. Ця обставина, а також факт повної оплати вартості об'єкта нерухомого майна у момент підписання договору, свідчить про те, що укладений 17 січня 2015 року договір був спрямований на безповоротне відчуження відповідачем [PERSON] майна і перехід його у її власність. З невідомих їй причин відповідач [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного майна. Однак вона вважає, що договір від 17 січня 2015 року є дійсним та до неї перейшло право власності на 1/2 частину магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Оскільки дане майно було придбане нею за її особисті кошти, то воно є її особистою власністю і розподілу між подружжям не підлягає. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та пояснив, що [PERSON] дійсно продала позивачу 1/2 частину магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], за 200000 грн., які отримала від позивача до підписання договору купівлі-продажу, й передала останній зазначене нерухоме майно та документи на нього. Вона ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та його реєстрації через стан здоров'я, а також браку коштів та часу. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що їй відомо, що позивач придбала майно за власні кошти, які їй дав батько. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що 17 січня 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 1/2 частини магазину-бару, загальною площею 839,3 кв.м, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], які належали відповідачу [PERSON] на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 квітня 2011 року. На виконання вказаного договору відповідач [PERSON] передала позивачу нерухоме майно: 1/2 частини магазину-бару, загальною площею 839,3 кв.м, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 квітня 2011 року у справі № 2-609/2011 р., витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 30794213 від 29 липня 2011 року, технічний паспорт на нежитлові приміщення, державний акт на право постійного користування землею № 003475, технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку, а позивач передала відповідачу [PERSON] 200000 грн. в рахунок вартості зазначеного нерухомого майна. Ці обставини підтверджуються договором купівлі-продажу від 17 січня 2015 року, актом прийому-передачі нерухомого майна від 17 січня 2015 року, витягом про державну реєстрацію прав № 30794213 від 29 липня 2011 року, технічним паспортом від 03 квітня 2006 року, технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості), кадастровий номер [NUMBER], державним актом на право постійного користування землею. Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] досягли згоди з усіх істотних умов договору, а саме: відповідач [PERSON] передала позивачу 1/2 частину магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], а позивач передала їй 200000 грн. в рахунок вартості вказаного нерухомого майна та прийняла його у власність, проте відповідач [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі-продажу, що також підтвердив в судовому засіданні її представник [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України чітко визначено, що право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважаються набутими правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що позивач та відповідач [PERSON] досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, він був виконаний ними у повному обсязі, про що свідчить передача позивачу відповідачем [PERSON] нерухомого майна: 1/2 частини магазину-бару, загальною площею 839,3 кв.м, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], і правовстановлюючих документів на це майно та передача позивачем відповідачу [PERSON] 200000 грн. в рахунок вартості зазначеного нерухомого майна; відповідач [PERSON] ухиляється від належного оформлення договору, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved