Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 19.04.2008 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Пролетарським районним управлінням юстиції міста Донецька, актовий запис №77, від якого 08.05.2009 року народилася дочка [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарським районним управлінням юстиції міста Донецька, було зроблено актовий запис № 337. Одруження позивача з відповідачем виявилося невдалим, хоча вони і проживають разом, спільне господарство не ведеться з тієї причини, що між ними немає порозуміння, різні погляди на спільне життя, на подальше життя та побут. Примирення позивача з відповідачем неможливе. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач не зявилася, про день та час слухання повідомлена належним чином, надала суду заяву, де просить розглядати справу без її участі. В судове засідання відповідач не зявився, про день та час слухання повідомлений належним чином, надав суду заяву, де просить розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 19.04.2008 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Пролетарським районним управлінням юстиції міста Донецька, актовий запис №77, (а.с.14) від якого 08.05.2009 року народилася дочка [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарським районним управлінням юстиції міста Донецька, було зроблено актовий запис № 3376. (а.с. 13). Шлюб сторін виявився невдалим, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться. З вини сторін сумісне життя та збереження сімї стало неможливим, так як між ними не було порозуміння, різні погляди на спільне життя та побут, внаслідок чого виникали непорозуміння, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач з цим згодний, примирення не бажає. Примирення позивача з відповідачем неможливе. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved