Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на квартиру, в обгрунтування якого вказала, що вона придбала у відповідача за договором купівлі-продажу однокімнатну квартиру загальною площею 29,8 кв.м, в тому числі житловою 14,8 кв.м, розташовану за адресою: м.Димитров Донецької області, мікрорайон «Західний»[ADDRESS], яка належала відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на житло, за яку сплатила 300 грн. Даний договір було оформлено регіональною товарною біржею «Юго-Восток» 15.02.2001 року, реєстраційний номер 755. На даний час у неї виникла необхідність розпорядитися вказаною квартирою, але договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі, не визнається нотаріусом, оскільки, як правовстановлюючий документ, не відповідає вимогам закону. Відповідач обіцяла нотаріально посвідчити укладений між ними договір, однак згодом відмовилась це робити. Оскільки обидві сторони договору виконали усі його умови, при цьому права жодної із сторін порушені не були, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири, укладений між нею та відповідачем дійсним та визнати за нею право власності на придбану за цим договором квартиру. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність та про наполяганні на позовних вимогах. Відповідач [PERSON] до суду також не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена відповідно до цивільно-процесуального законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 15.02.2001 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого відповідач [PERSON] продала, а позивач [PERSON] придбала квартиру, що складається з однієї жилої кімнати, загальною площею 29,3 кв.м, в тому числі житловою 14,8 кв.м, розташовану за адресою: м.Димитров Донецької області, мікрорайон «Західний»[ADDRESS], за триста гривень. Дана угода була оформлена і зареєстрована на регіональній товарній биржі «Юго-Восток» 15.02.2001 року за реєстраційним № 755, що підтверджується копіями договору, технічного паспорту на квартиру (а.с.4, 6-7). ? частина цієї квартири належала відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 08.02.2001 року державним нотаріусом Димитровської державної контори Донецької області [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за № 265, спадкова справа № 61/2001, зареєстрованого в БТІ м.Димитров у реєстровій книзі № 10 за реєстровим № 64, стор.232 від 09.02.2001 року, а друга ? частина вказаної квартири належала відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на житло № 3/9-281, виданого 18.05.1995 року виробничим обєднанням «Красноармійськвугілля», зареєстрованого у БТІ м.Димитров в реєстровій книзі № 10 за реєстровим № 64, стор.224 від 03.07.1995 року (а.с.4). 23.02.2001 року право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем [PERSON] у Димитровському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 10 за реєстровим № 64 стор. 232, про що свідчить відповідне реєстраційне посвідчення (а.с.5). З угоди вбачається, що до її підписання сторони дійшли згоди з усіх суттєвих питань купівлі-продажу квартири, про що свідчать їх підписи у договорі (а.с.4). Згідно довідки приватного підприємства «Домінант-Сервіс» від 22.05.2015 року відповідач [PERSON] з 03.07.1970 року була зареєстрована за адресою: [INFO]. 20.02.2001 року знята з реєстраційного обліку до Дніпропетровської області (а.с.30). Правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Відповідно до ст.153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до статті 227 ЦК Української РСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи вищенаведене та те, що угода купівлі-продажу вищевказаного житла не була нотаріально посвідчена через реєстрацію її на товарній біржі, що є порушення зазначеної норми закону, та те, що ця угода була фактично здійснена, сторонами угоди були виконані вимоги ст.ст.153, 224 ЦК України 1963 року, досягнута згода за всіма істотними умовами договору, нотаріальному посвідченню правочину перешкоджає обставина, яка не залежить від волі позивача, оскільки відповідач відмовилася від вчинення цієї дії, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.47, 71, 153, 203, 224, 227 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved