Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] , проживає в будинку та зареєстрована в ньому. У будинку також зареєстровані: її чоловік [PERSON] , 1973 року народження, донька [PERSON] , 2004 року народження, син [PERSON] , 1989 року народження. Відповідач [PERSON] у будинку зареєстрований, але фактично не проживає. Він не проживає у будинку з 2015 року, забрав з будинку усі свої речі, не сплачує за комунальні послуги, не бере участі в утриманні житла. Проживає у її матері за адресою: [ADDRESS] . Перешкод у користуванні будинком ні вона, ні члени її родини відповідачу не чинили. Таким чином [PERSON] більше 4 років без поважних причин не проживає у будинку [ADDRESS] , тобто втратив право користуванням цим житлом. В добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає, тому вимушена була звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує (а.с. 17). Третя особа: центр надання адміністративних послуг Конотопської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу без участі її представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду ( а.с. 13). Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.07.1999 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 8). Відповідно довідки виконавчого комітету Конотопської міської ради від 21.05.2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1969 р.н., її чоловік [PERSON] , 1973 року народження, донька [PERSON] , 2004 року народження, син [PERSON] , 1989 року народження. [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає більше року (а.с. 9). Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, пояснила, що подруги з позивачем, знає її тривалий час. Дійсно її син [PERSON] в будинку матері не проживає більше одного року, особистих речей його там немає, проживає у бабусі за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, надала аналогічні пояснення. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні та показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами. Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд вважає, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, що відповідач не проживає в будинку понад один рік. Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в будинку, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, судом встановлений факт не проживання відповідача в спірному приміщенні більше року без поважних причин. Оскільки вказаний житловий будинок відноситься до приватного житлового фонду, то спірні правовідносини регулюються главою 6 ЖК України та главами 28, 32 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. Вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, законні та обґрунтовані і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved