Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою в обґрунтування вимог якої зазначила, що 04 жовтня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики. З метою забезпечення виконання позичальника, між ними також було укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,12 га, кадастровий номер 3221482804:05:003:0061, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Інформацію про вказану іпотеку було внесено у відповідний Державний реєстр обтяжень за № 10319297. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконав взяті на себе за договором позики зобов'язання, позивач мала намір здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, не змогла реалізувати свої права на зазначене майно, оскільки на нього накладено арешти виконавчою службою. Позивач вважає, що саме їй належить першочергове та пріоритетне право на задоволення своїх вимог через іпотеку, а тому, просить зняти арешти із вказаної земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов та не заперечив щодо його задоволення. Представник відповідача ПАТ «КБ «Євробанк» в судовому засіданні заперечив щодо вимог позову та зазначав, що [PERSON], маючи в іпотеці вказане нерухоме майно, не скористалася своїм правом щодо його реалізації в рахунок погашення позики. Вказаний позов є перешкодою у задоволені вимог інших кредиторів. Також, позивачем не доведено реальність наміру звернення стягнення на предмет іпотеки та безспірність заборгованості. Пояснив, що [PERSON] має зобов'язання перед ПАТ «КБ «Євробанк» за кредитним договором. Державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень та в подальшому накладено арешти на все майно в межах суми боргу, що належить [PERSON], в тому числі і на спірну земельну ділянку. Зазначив, що арешти з неї не може бути знято без з'ясування суми заборгованості [PERSON] перед [PERSON] та її залишку. Відповідачі ПАТ КБ «Хрещатик» і ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві надали суду заяви у яких просили проводити розгляд справи у відсутності їх представників. Проти задоволення позову не заперечили. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. 04 жовтня 2010 року між [PERSON] і [PERSON] укладено договір позики (а.с. 11 - 12). Того ж дня, з метою забезпечення в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань за вказаним договором позики, [PERSON] за договором із [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,12 га, кадастровий номер 3221482804:05:003:0061, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14 - 15). У той же день, приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] накладено заборону відчуження зазначеної земельної ділянки (а.с. 16). Даними інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.08.2014 року підтверджується, що спірна земельна ділянка перебуває в іпотеці на підставі договору іпотеки від 04.10.2010 року (а.с. 7 - 10). У зв'язку з невиконанням своїх грошових зобов'язань за договором позики, [PERSON] 01.07.2014 року направив [PERSON] письмове повідомлення з пропозицією укласти договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передання земельної ділянки, що є предметом іпотеки, в рахунок виконання зобов'язань іпотекодавця за договором позики від 04.10.2010 року (а.с. 22). На вказане повідомлення, 06 липня 2014 року [PERSON] дала письмову згоду (а.с. 23). У той же час, ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві постановою від 10.08.2011 року відкрито виконавче провадження № 28018851, постановою від 17.07.2012 року відкрито виконавче провадження № 33305608 та постановою від 18.10.2012 року відкрито виконавче провадження № 34745514, за якими здійснюється стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Євробанк» і ПАТ КБ «Хрещатик». У зв'язку з цим, ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві вказаними постановами накладено арешт на все майно [PERSON], у тому числі і на земельну ділянку, площею 0,12 га, кадастровий номер 3221482804:05:003:0061, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33, 51, 64). Так, витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна містить відповідні записи про обтяження реєстраційний номер № 11508597 від 17.08.2011 року, реєстраційний номер № 12720211 від 10.07.2012 року та реєстраційний номер № 13207609 від 05.11.2012 року (а.с. 68 - 69). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами. Згідно із статтею 3 Закону України «Про іпотеку», взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Стаття 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержаталь має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», раніше зареєстроване обтяження має вищий пріоритет для задоволення вимог за рахунок реалізації предмета обтяження перед іншими кредиторами з нижчим пріоритетом. Норма статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна - арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Отже, із встановленого судом змісту правовідносин, що склалися між сторонами, встановлено, що існування арештів на нерухоме майно, що були накладені після його передачі в іпотеку, унеможливлює задоволення вимог іпотекодержателя. Станом на дату укладання договору іпотеки від 04.10.2010 року, будь-яких обтяжень на предмет іпотеки не існувало. Враховуючи, що договір іпотеки було укладено і відповідно зареєстровано в Державному реєстрі іпотек 04.10.2010 року, тобто значно раніше накладення арештів на майно, що належить іпотекодавцю, слід зробити висновок, що [PERSON] має пріоритетне право вимоги на предмет іпотеки. Таким чином, накладення арешту на земельну ділянку, яку відповідачем [PERSON] передано в іпотеку, порушує права позивача по реальному забезпеченню своїх майнових вимог щодо останнього у порядку передбаченому Законом України «Про іпотеку». Розмір та інші обставини існування заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем за договором позики, на необхідності з'ясування яких в судовому засіданні наполягав представник відповідача ПАТ «КБ «Євробанк», на думку суду не є такими, що є визначальними при вирішенні позову по суті та впливають на майнові права позивача як іпотекодержателя. За таких обставин, права позивача слід захистити, а тому, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із частиною першою статті 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved