Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку з погосподарськими будівлями по [ADDRESS] , що підтверджено витягом про реєстрацію права власності 7263711 від 17.05.2005 р. та свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВСА №998459/376 від 22.04.2005 р. У зазначеному вище житловому будинку зареєстроване місце проживання відповідача по справі - [PERSON] . Позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом, оскільки відповідач з 2015 року в будинку не проживає. Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12.06.2020 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 02.07.2020 р., яке відкладалося у зв`язку із неявкою відповідача, з якого справу призначено до розгляду по суті на 06.10.2020 року. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явилися, в заяві поданій до суду просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити. У разі неявки відповідача, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Виходячи з вимог статті 280 ЦПК України суд знаходить можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів та визнає причину неявки позивача поважною. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником житлового будинку з погосподарськими будівлями по [ADDRESS] , що підтверджено витягом про реєстрацію права власності 7263711 від 17.05.2005 р. та свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВСА №998459/376 від 22.04.2005 р. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Власник майна згідно до ст.391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Громадяни, які мають у приватній власності квартиру, мають право користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд, що закріплено у ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] у вказаному будинку не проживає. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 64, 150 ЖК України, ст.ст.316-321, 391 ЦК України ст.ст. 4, 81, 83, 223, 263-265, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved