Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання спільними боргових зобов'язань , розділ боргових зобов'язань між подружжям та стягнення частки виконаних боргових зобов'язань мотивуючи свої вимоги тим, що 21.08.1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району міста Києва між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.03.2014 року шлюб між сторонами було розірвано . За час перебування у шлюбі [PERSON] в інтересах сім'ї та за письмовою згодою відповідача уклала з [PERSON] ряд договорів , а саме: -договір позики від 18.05.2005 року на суму 36050 грн., посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т. та зареєстрований в реєстрі за № 1448. -договір позики від 21.07.2005 року на суму 50 000 грн. , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т. та зареєстрований в реєстрі за № 2132. -договір позики від 07.02.2006 року на суму 47900 грн. , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бардичевою Ж.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2452. -договір позики від 20.02.2006 року на суму 7500 грн., посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 863. -договір позики від 29.06.2006 року на суму 50 000 грн. , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т. та зареєстрований в реєстрі за № 1786. -договір позики від 07.06.2005 року на суму 50500 грн., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івашко Н.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3498. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 07.06.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки. Згідно якого позивач передала в іпотеку належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.02.2013 року було встановлено, що [PERSON] виплатила позичальнику [PERSON] суму позики по договору від 07.06.2005 року у розмірі 50500 грн. Крім того позикодавцю [PERSON] було сплачено ще 4000 грн. боргу по вказаних договорах позики . Під час укладання договорів позики, відповідач у своїх заявах надав згоду на отримання в позику грошових сум вказаних у договорах. Кошти передавалися відповідачу з метою започаткування сімейного бізнесу, однак відповідач витратив кошти на власний розсуд. Відповідач не бажає нести відповідальність по спільним боргам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.08.1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району міста Києва між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі [PERSON] в інтересах сім'ї та за письмовою згодою відповідача уклала з [PERSON] ряд договорів , а саме: договір позики від 18.05.2005 року на суму 36050 грн., посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т. та зареєстрований в реєстрі за № 1448; договір позики від 21.07.2005 року на суму 50 000 грн. , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т. та зареєстрований в реєстрі за № 2132; договір позики від 07.02.2006 року на суму 47900 грн. , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бардичевою Ж.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2452; договір позики від 20.02.2006 року на суму 7500 грн., посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 863; договір позики від 29.06.2006 року на суму 50 000 грн. , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т. та зареєстрований в реєстрі за № 1786; договір позики від 07.06.2005 року на суму 50500 грн., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івашко Н.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3498. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 07.06.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки. Згідно якого позивач передала в іпотеку належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.02.2013 року у позові [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено, оскільки відповідач виплатила позичальнику [PERSON] суму позики по договору від 07.06.2005 року у розмірі 50500 грн. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того позикодавцю [PERSON] в 2010 році позичальником [PERSON] було сплачено 4000 грн. боргу по вказаних договорах позики, що підтверджується копіями квитанцій про сплату. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано . При вирішенні спору позивач просить врахувати ту обставину, що з 2013 року її стан здоров'я суттєво погіршився, було встановлено діагноз важкого захворювання. Лікування потребувало і потребує великих матеріальних затрат. З 07.11.2016 року їй надано другу групу інвалідності . Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. За приписами ст.ст.60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч. 4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно , одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. Відповідної правової позиції відносно того, що договір укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використане на задоволення потреб сім'ї, дотримується Верховний Суд України в своїй постанові від 19.06.2013 р. у справі №6-55ц13. Оскільки позивачкою за час перебування у шлюбі в інтересах сім'ї було укладено договори позики та іпотечний договір вказані договори створили однакові обов'язки щодо повернення позики для позивача та відповідача. Статтею 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно зі ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до абз.1 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за забов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Так як, Договори позики та договір Іпотеки було укладено в інтересах сім'ї та за згодою відповідача про, що прямо вказано у вищезазначених договорах то сторони повинні нести солідарний обов'язок по виконанню його умов. Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Один із подружжя який виконав зобов'язання, що виникло з Іпотечного договору та договорів позики, має право пред'явити до іншого вимогу про відшкодування 1/2 частини сплачених коштів. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку про визнання спільними, розподіл в рівних частках між сторонами боргових зобов'язань та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації 1/2 частки спільних боргових зобов'язань подружжя в сумі 27250 грн. з яких: 25 250 грн. за договором іпотеки від 07.06.2005 року та 2000 грн. за частину виконаних боргових зобов'язань за договорами позики. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved