Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить здійснити поділ квартири за [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що з 05.08.1998року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Так як спільне життя у них не склалося, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 31.03.2020 року, шлюб між ними було розірвано. Проживаючи однією сім`єю, вони вели спільний бюджет, вели спільне господарство та набули, згідно договору купівлі-продажу квартири серії АЕР номер 724611 від 25.03.2002р., квартиру [ADDRESS] . Проте квартиру зареєстрували на відповідача. Зазначає, що вищевказане майно ними спільно набуто під час шлюбу, тому воно є їхньою сумісною власністю і підлягає поділу. Просить позов задовольнити. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 13.05.2021 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.06.2021 року. 22.06.2021р. представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та підтвердив, що спірну квартиру придбали у шлюбі. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 31.08.2020року шлюб між сторонами, який зареєстрований 05.08.1998року, актовий запис 252 - розірвано (а. с. 7). Згідно договору купівлі-продажу квартири серії АЕР номер 724611 від 25.03.2002р., відповідач [PERSON] купив у [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а. с. 8). На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу 26.03.2002р. ДКП Червоноградським БТІ було видано реєстраційне посвідчення на квартиру за вищезазначеною адресою (а. с. 9). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу та об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Outcome: approved