Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 23 січня 2009 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 22, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що сімейне життя між ними поступово погіршувалося через відсутність взаєморозуміння, протилежність поглядів на сімейні відносити та обовязки з ведення спільного господарства, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та спільного проживання з 21.03.2016 року. Вважає, що шлюб із відповідачем носить формальний характер, особисті відносини між нею та відповідачем тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, просить строк на примирення не надавати. Крім того, зазначила, що від шлюбу спільних дітей не мають, однак відповідач відмовляється в добровільному порядку розірвати шлюб, що стало підставою для звернення її (позивача) з позовом до суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату час та місце розгляду справи за адресою місця проживання, зареєстрованому у встановленому Законом порядку, причини неявки суду невідомі, заяв, клопотань не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомити суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні правовідносини та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 23 січня 2009 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 22, та 23 січня 2009 року видано свідоцтво про шлюб серії 1-ОЛ № 035456, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Від шлюбу сторони малолітніх (неповнолітніх) дітей не мають. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, на які посилалася позивач і під час судового розгляду справи, серед яких позивач зазначила відсутність взаєморозуміння, протилежність поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, у звязку з чим, з відповідачем припинено шлюбні стосунки, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 88 ЦПК України та з урахуванням клопотання позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору, залишити по фактично понесеним позивачем. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved