Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на її користь заборгованість за договором позики та 3 % річних за прострочене зобов`язання у розмірі 12447 (дванадцять тисяч чотириста сорок сім) доларів США. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] були складені розписки про отримання в позику у неї грошових коштів у розмірі 9500 доларів США, які остання зобов`язувалася повернути у строк у визначений ними строк. Крім того, відповідно до цих розписок [PERSON] зобов`язалася здійснити оплату за користування грошима. Оскільки відповідач зобов`язання за даними договорами належним чином не виконала, то зобов`язана сплатити їй суму боргу, що становить 11440 доларів США, та 3 % річних від простроченої [PERSON] суми грошового зобов`язання у сумі 1007 доларів США. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 12447 доларів США. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову повністю у зв`язку із необґрунтованістю. Також зазначив, що позивачем не доведено факту передачі грошових коштів [PERSON] . Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що за період із 20.07.2017 по 20.05.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено п`ять договорів позики, за умовами яких остання отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 9500 доларів США, які зобов`язувалася повернути у строк у визначений сторонами строк, що підтверджується розписками про отримання грошових коштів. Крім того, [PERSON] зобов`язалася оплатити користування грошима (а.с. 11-15). Відповідач [PERSON] виконувала умови укладених вище договорів позики не належним чином, тому остання складала нові боргові розписки із зазначенням суми її грошового боргу на дату складання розписок, строку їх повернення та розміру і порядку оплати за користування грошима. Такі дії відповідача відбувалося неодноразово і нові договори позики переоформлялися відповідачем розписками по вище вказаних договорах позики декілька разів, а саме: - 27.03.2018 по договору позики 3 (на 2000 доларів США згідно розписки відповідача від 25.02.2018 - доказ № 3 (а.с. 13) відповідачем було вчинено нову боргову розписку, за якою [PERSON] зобов`язалася повернути [PERSON] до 26 квітня 2018 року протягом 30 днів, і зобов`язалася повернути борг 2000 доларів США та оплату за користування коштами - доказ № 6 (а.с. 16). - 08.05.2018 по договору позики 3 (на 2000 доларів США згідно розписки відповідача від 25.02.2018 - доказ № 3 (а.с. 13) та новації договору позики 3 у формі розписки відповідача на 2000 доларів США від 27.03.2018 - доказ № 6 (а.с. 16) відповідачем знову було вчинено нову боргову розписку, за якою [PERSON] зобов`язалася повернути [PERSON] залишок оплати по боргу у сумі 1440 доларів США протягом 3 місяців - доказ № 7 (а.с. 17); - 14.06.2018 по договору позики 1 (на 2000 доларів США згідно розписки відповідача від 20.07.2017 - доказ № 1 (а.с. 11) [PERSON] було вчинено нову боргову розписку, за якою остання зобов`язалася повернути [PERSON] до 08 грудня 2018 року отримані від позивача 2000 доларів США боргу та плату за користування грошима - доказ № 8 (а.с. 18); - 14.06.2018 по договору позики 2 (на 1000 доларів США згідно розписки відповідача від 15.02.2018 - доказ № 2 (а.с. 12) відповідачем було вчинено нову боргову розписку, за якою [PERSON] зобов`язалася повернути 08 грудня 2018 року борг у сумі 1000 доларів США та плату за користування грошима - доказ № 9 (а.с. 19); - 14.06.2018 по договору позики 4 (на 2000 доларів США згідно розписки відповідача від 18.05.2018 - доказ № 4 (а.с. 14) [PERSON] було вчинено нову боргову розписку, за якою остання знову зобов`язалася повернути до 20 червня 2019 року борг у сумі 2000 доларів США та плату за користування грошима у розмірі 400 доларів США - доказ № 10 (а.с. 20); - 14.06.2018 по договору позики 5 (на 2500 доларів США згідно розписки відповідача від 10.05.2018 - доказ № 5 (а.с. 15) відповідачем було вчинено нову боргову розписку, за якою [PERSON] зобов`язалася повернути до 20 червня 2019 року борг у сумі 2000 доларів США, та плату за користування грошима - доказ № 11 (а.с 21); - 26.09.2018 по договору позики 3 (на 2000 доларів США згідно розписки відповідача від 25.02.2018 - доказ № 3 (а.с. 13), новації договору позики 3 у формі розписки відповідача на 2000 доларів США від 27.03.2018 - доказ № 6 (а.с. 16) та новації договору позики 3 у формі розписки відповідача на 1440 доларів США від 08.05.2018 - доказ № 7 (а.с. 17) [PERSON] було вчинено нову боргову розписку, за якою остання зобов`язалася повернути [PERSON] залишок оплати по боргу в сумі 1440 доларів США у строк до 25 грудня 2018 року - доказ № 12 (а.с. 22); - 26.09.2018 по договору позики (розписка відповідача від 20.07.2017 - доказ № 1 (а.с. 11) та новації договору позики 1 у формі розписки відповідача на 2000 доларів США від 14.06.2018 - доказ № 8 (а.с. 18) та по договору позики 2 (розписка відповідача від 08.02.2018 - доказ № 2 (а.с. 12) та новації договору позики 2 у формі розписки відповідача на 1000 доларів США від 14.06.2018 - доказ № 9 (а. с. 19) [PERSON] було вчинено нову боргову розписку, за якою відповідач зобов`язалася повернути [PERSON] борг в сумі 4200 доларів США , що включає 3000 доларів США - суму боргу за вказаними договорами позиками (договір позики 1 і договір позики 2) і залишок оплати за користування грошима за вказаними договорами позики (договір позики 1 і договір позики 2) в сумі 1200 доларів США у строк до 25 березня 2019 року - доказ № 13 (а.с. 23). - 26.09.2018 по договору позики 4 (розписка відповідача від 08.05.2018 - доказ № 4 (а.с. 14) та новації договору позики 4 у формі розписки відповідача на 2000 доларів США від 14.06.2018 - доказ №10 (а.с. 20) і договору позики 5 (розписка відповідача від 20.05.2018 - доказ № 5 (а.с. 15) та новації договору позики 5 у формі розписки [PERSON] на 2500 доларів США від 14.06.2018 - доказ № 11 (а.с. 21) останньою було вчинено нову боргову розписку від 26 вересня 2018 року, за якою відповідач зобов`язалася повернути [PERSON] борг у сумі 6300 доларів США , що включає 4500 доларів США - суму боргу за вказаними договорами позики (договір позики 4 і договір позики 5) і залишок оплати за користування коштами за вказаними договорами позики (договір позики 4 і договір позики 5) в сумі 1800 доларів у строк до 25 червня 2019 року - доказ № 14 (а.с. 24). Таким чином письмовими розписками [PERSON] було підтверджено наявну грошову заборгованість за вказаними договорами позики в сумі 11940 доларів США. Однак, як вбачається із матеріалів справи 16.11.2018 [PERSON] повернула [PERSON] 500 доларів США шляхом перерахунку грошей у національній валюті на картковий рахунок в установі банку позивача (а.с. 40). А тому загальна заборгованість [PERSON] за вказаними договорами новації боргу за вказаними договорами позики становить 11440 доларів США. Свідок [PERSON] , який є чоловіком позивача [PERSON] , у судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] взяла у його дружини у борг грошові кошти під відсотки, які обіцяла повернути, однак так і не повернула. На даний час відповідач борг позивачу не повернула. Доказів на спростування доводів та обставин, викладених у позові, стороною відповідача не надано. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, в даному випадку грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позику з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, укладений у письмовій формі договір позики, за яким сторони домовилися про всі істотні умови позики та розписки, які є також договором позики, укладеним у простій письмовій формі, відповідають змісту ст. 1047 ЦК України. Отже [PERSON] , як позичальник зобов`язана повернути позикодавцеві [PERSON] позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані їй позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак [PERSON] цього обов`язку не виконала. Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Отже, на підтвердження вимог вказаного закону відповідачем надані позивачу розписки про позичені гроші. Згідно з вимогами статті 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами були укладені договори позики, а тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми боргу за розписками у сумі 11440 доларів США є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Відповідно до Постанови ВС від 25.01.2019 року, згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Отже, розмір трьох відсотків річних - штрафні санкції за законом від простроченої відповідачем суми грошового зобов`язання в сумі 11440 доларів США за час прострочення виконання грошового зобов`язання починаючи від 26 вересня 2018 року станом на 01 вересня 2021 року становить 1007 доларів США (11440 доларів США (сума боргу) * 3 % * 1072 днів (період прострочення) / 365 / 100 =1007 доларів США. Таким чином загальна сума грошового зобов`язання відповідача становить 12447 доларів США (11440 доларів США (сума боргу) + 1 007 доларів США (3 % річних) = 12 447 доларів США. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити повністю позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. Оскільки ухвалою суду від 29.10.2021 позивача [PERSON] було звільнено від сплати судового збору, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір у сумі 3355,71 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved