Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], визначивши третьою особою, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Управління реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 66 у будинку № 241 по вул. Європейська в м. Полтава. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що на підставі договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу [PERSON] 09 листопада 2007 року, їй належить квартира № [ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстроване у ПП ПБТІ «Інвентаризатор» 05 грудня 2007 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05 грудня 2007 року. Відповідач [PERSON], який є її братом, зареєстрований у [INFO] з 17 серпня 2010 року, як наймач житлового приміщення. Оскільки відповідач з моменту реєстрації у даному житлі жодного дня не проживав і майже відразу виїхав до м. Пушкіно Московської області Російської Федерації. Відповідач не проживає в квартирі, не приймає участі у її утриманні, вона несе надмірні витати по оплаті комунальних послуг через реєстрацію відповідача, та її права, як власника квартири порушено, тому вирішила звернутися до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням, так як збереження реєстрації є недоцільним. В судове засідання позивач не з'явилася, від її представника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують, прохали їх задовольнити (а.с.32). Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, про причини своєї неявки суд не повідомив (а.с.34,37). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради повторно у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, про причини своєї неявки суд не повідомив (а.с.31,39). Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з»явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу серії ВКВ № 126983 від 09 листопада 2007 року, посвідченого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON]А, [PERSON] продала квартиру № [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 8) Даний правочин зареєстрований в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 4928150 від 09 листопада 2007 року (а.с. 9) Відповідно до [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16928819 від 05 грудня 2007 року виданого ПП ПБТІ «Інвентаризатор» власником квартири № [ADDRESS] є [PERSON], право приватної власності зареєстровано за № 20769469 , номер запису 16641 в книзі 122, підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу серії ВКВ № 126983 від 09 листопада 2007 року (а.с.9). Згідно технічного паспорту виданого ПП ПБТІ «Інвентаризатор» власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 10-11) Відповідно довідки № 97 від 11 травня 2016 року виданої КП «Житлово-експлуатаційною організацією № 2» Полтавської міської ради за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], - власник, [PERSON], [INFO], - квартирант (а.с.14). Відповідно довідки № 758 від 22 лютого 2018 року виданої КП «Житлово-експлуатаційною організацією № 2» Полтавської міської ради власником квартири № 66 за адресою м. Полтава, вул. Європейська,241, є [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Згідно заяви від 28 лютого 2018 року, яку підписали сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON], у квартирі № [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON]. За даною адресою зареєстрований, але не проживає [PERSON], який виїхав в Росію та за даною адресою не проживав жодного дня (а.с. 16). Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що слідує зі змісту ст. 391 ЦК України. Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Конституцією України у ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника, місце його реєстрації та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Оскільки [PERSON] за місцем реєстрації у квартирі № [ADDRESS] не проживає, та з моменту реєстрації за даною адресою 17.08.2010 року там не проживав, що підтверджено зібраними по справі доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 66 у будинку № 241 по вул. Європейська в м. Полтава, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. (а.с.1).

Outcome: approved