Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Дроздова О.П., в якому просила встановити факт проживання її (позивача) однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з 28.02.2017 року по день смерті [PERSON] , а саме [INFO] ; визнати за нею (позивачем) право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, а саме на 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель під номером [ADDRESS] , за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] та виключити його зі складу спадкового майна. В обгрунтування позову зазначила, що 24 вересня 1994 року між нею (позивачем) та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Костомарівською сільською радою, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , після укладення якого вона ( позивач) змінила прізвище на « [PERSON] ». Під час шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.02.2017 року шлюб, укладений між нею (позивачем) та [PERSON] , зареєстрований 24.09.1994 року Костомарівською сільською радою, актовий запис №3, було розірвано. Проте, після розірвання шлюбу, вона (позивач) з [PERSON] відновили свої шлюбні відносини, проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, робили ремонт, купували меблі, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але шлюб повторно не реєстрували. Вказала, що під час спільного проживання та за спільний бюджет вона разом з [PERSON] придбали 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, під номером [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу від 31.07.2018 року, право власності на який було зареєстровано на [PERSON] . З моменту придбання будинку та по даний час вона (позивач) разом з дітьми проживає в зазначеному вище будинку. Позивач також зазначила, що [INFO] [PERSON] загинув в автокатастрофі, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . В свою чергу, вона (позивач) як спадкоємець першої черги на час відкриття спадщини,- звернулася до державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Дроздової О.П. для оформлення спадщини, разом з тим їй було відмовлено в усній формі, через відсутність доказів факту проживання разом зі спадкодавцем. З огляду на зазначене, та враховуючи, що 1/2 частка житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель під номером [ADDRESS] була набута ними (позивачем [PERSON] та [PERSON] ) в період проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства, виконання взаємних прав та обов`язків, тобто в той час, коли вона (позивач) з відповідачем перебували у фактичних шлюбних стосунках, то вважає, що зазначена частка житлового будинку є спільною сумісною власністю подружжя. Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07 лютого 2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , [INFO] , законним представником якого є [PERSON] . Ухвалою суду від 05 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Коваленко Н.О. (діє на підставі ордеру серії КР №106451 від 10.12.2019 року) під час судового розгляду справи по суті позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги залишила на розгляд суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, до суду подали заяви, зареєстровані судом 07.02.2020 року за вх. № 3447 та 04.03.2020 року за вх. № 5750, про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Дроздова О.П. в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, зареєстровану судом 25.11.2019 року за вх. №28611 про розгляд справи без участі третьої особи - Бобринецької державної нотарільної контори Кіровоградської області. Заслухавши позивача [PERSON] та в її інтересах представника адвоката Коваленко Н.О., відповідача [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2017 року, яке набрало законної сили 22.03.2017 року, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24 вересня 1994 року Костомарівською сільською радою, актовий запис №3,- розірвано. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 27 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №8, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 15 лютого 2019 року Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №2, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 02 квітня 2009 року Виконкомом Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №1. Судом також встановлено, що 31 липня 2018 року між [PERSON] , [PERSON] , яка діє особисто від себе від імені [PERSON] , як «Продавцями та представником продавця», та [PERSON] , як «Покупцем», було укладено договір купівлі-продажу частки житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П., зареєстровано в реєстрі за №2203, за яким Продавці та представник продавця продають, а Покупець купує 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, під номером [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 березня 2019 року виконавчим комітетом Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №3. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому за життя майно. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Також судом встановлено, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] Бобринецькою державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 28.03.2019 року заведено спадкову справу №58-2019, при цьому, з заявами про прийняття спадщини за законом звернулися: мати померлого [PERSON] , [INFO] (заява від 28.03.2019 року, зареєстрована за №133), донька померлого [PERSON] , [INFO] (заява від 13.05.2019 року, зареєстрована за №194), [PERSON] , [INFO] , яка діє як законний представник малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (заява від 13.05.2019 року, зареєстрована за №195), син померлого [PERSON] , [INFO] (заява від 22.07.2019 року, зареєстрована за №329), а також дружина померлого, позивач по справі [PERSON] , [INFO] (заява від 22.07.2019 року, зареєстрована за №330). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №836/02-31 від 10.12.2019 року державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Дроздовою О.П. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з належною часткою господарсько-побутових будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Постанова мотивована тим, що 1/2 частку житлового будинку з належною часткою господарсько-побутових будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] померлий [PERSON] придбав за договором купівлі-продажу, посвідченим Зубко О.П., приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу, 31 липня 2018 року за реєстровим №2203, в якому зазначено, що придбаває майно за особисті кошти, у зареєстрованому шлюбі чи фактичних шлюбних стосунках не перебуваючи. Заповіту померлий [PERSON] не складав. Оскільки рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області, винесеним 28 лютого 2017 року по справі №383/8/17, яке набрало законної сили 22 березня 2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, [PERSON] не належить до кола осіб, які мають право на спадкування за законом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. За приписами ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст.60 Глави 8 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст.61 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Тим самим, норма ст.74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази того, що сторони не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах та для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. При цьому, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному вище визначенню. Крім того, згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11 при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в Постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17. Так, з довідки квартального комітету №17 Подільського району м.Кропивницький від 19.08.2019 року №447 вбачається, що [PERSON] , 1974 року народження дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] з 10.08.2018 року по день смерті [INFO] без реєстрації, разом з ним проживала його дружина [PERSON] , 1975 року народження та діти: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , 2000 року народження, які і на даний час проживають за даною адресою. Факт спільного проживання [PERSON] разом з дітьми та позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] після розлучення між [PERSON] та [PERSON] підтвердила під час судового розгляду справи і відповідач [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , яка також зазначила, що після придбання будинку і до смерті її сина [PERSON] , вона ( [PERSON] ) також проживала разом з ними за вказаною адресою, та після смерті сина виїхала з будинку, в якому залишилась проживати позивач з дітьми. Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача [PERSON] свідки [PERSON] та [PERSON] надали пояснення, за якими, свідки підтвердили факт проживання однією сім`єю [PERSON] як жінки та [PERSON] як чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 28.02.2017 року і по день смерті [PERSON] , а саме 03.03.2019 року. Зокрема, свідок [PERSON] суду пояснив, що вони з позивачем [PERSON] знайомі близько 25-ти років, є кумами, роки два назад [PERSON] разом з [PERSON] купили у м. Кропивницькому будинок, позивач з [PERSON] весь час проживали разом, і в м. Кропивницькому також, бачив їх разом, навіть і не знав, що позивач з [PERSON] офіційно розлучилися. Свідок [PERSON] пояснила суду, що являється сусідкою позивача [PERSON] , проживає навпроти, вказала, що після того як позивач [PERSON] та [PERSON] купили будинок, вони робили в ньому ремонт, проживали як одна сім`я разом з дітьми, з ними також місяців п`ять проживала мама [PERSON] , та після того як її син загинув, вона (мама) виїхала. Крім того, під час дослідження у справі обставин щодо наявності спільного побуту, ведення спільного господарства, було підтверджено поданими та долученими до справи доказами, оригінали, яких зберігаються у позивача, а саме фотознімками, зробленими в період з 11.06.2018 по 26.01.2019, на яких зображені [PERSON] та [PERSON] , в тому числі, разом зі спільними дітьми, довідками про придбання в період вересня-грудня 2018 року меблів, квитанціями на оплату послуг газопостачання, водопостачання, електропостачання та за вивезення побутових відходів за період 2018-2019 років. З огляду на зазначене, встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач дійсно з 28.02.2017 року по 03.03.2019 року проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, при цьому з наявних у справі доказів не встановлено перебування когось із них в іншому шлюбі, 1/2 частку житлового будинку по [ADDRESS] було придбано в період спільного проживання і ведення спільного господарства, як сім`ї, при цьому, з моменту придбання вказаного будинку увесь цей час користувались ним спільно, проживали разом з дітьми в будинку та спільно несли витрати на його утримання, та інших письмових домовленостей щодо цього житла між ними не укладалось. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, з огляду на те, що придбана 31.07.2018 року в період проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] 1/2 частка житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель під номером [ADDRESS] , є їх спільною сумісною власністю, та відповідно до положень Закону їх частки є рівними, при цьому, судом, з наявних у справі доказів іншого не встановлено, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] , які не перебували у шлюбі між собою, в період з 28 лютого 2017 року по день смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , та визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину від 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель під номером [ADDRESS] , оскільки до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] входить в тому числі, і право спільної сумісної власності на 1/4 частку, що становить половину від 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , що належала спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід залишити по фактично понесеним позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial