Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], який діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстрована її неповнолітня донька [PERSON], яка фактично з 27 березня 2007 року проживає разом з батьком [PERSON] за іншою адресою, тому позивач просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації в належній їй квартирі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, не наполягали на стягненні судового збору з відповідача. В судовому засіданні законний представник неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] визнав пред'явлені позовні вимоги і пояснив, що дійсно він перебував в шлюбу з позивачем, шлюб між ними розірваний та вони проживають окремо. Від шлюбу мають доньку [PERSON], яка з березня 2007 року постійно проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS], не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2007 року є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрована неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Згідно довідок від 07.07.2014 року, виданих квартальною №10 [PERSON], та посвідченою депутатом Василівської міської ради, неповнолітня [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але не проживає з 27 березня 2007 року, а фактично проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Зазначені обставини також підтверджуються рішенням Василівського районного суду від 25.02.2014 року, яким зі [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частина друга статті 64 Житлового кодексу передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] обрала місце проживання з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Поважних причин відсутності її за адресою реєстрації понад один рік судом не встановлено. Відповідач не вживає заходів для того щоб знятися з реєстрації з попереднього місця проживання, чим порушує права власника житлового приміщення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання неповнолітню [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: partial