Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ФОП [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В якому прохала: сягнути Дем»янікової Ю.О. на користь [PERSON] кошти у розмірі 2 000 гривень, моральну шкоду у розмірі 1 000 гривень, послуги адвоката згідно квитанції. В обґрунтування позову зазначила, що 19 листопада 2015 року між нею та ФОП Дем»яніковою Ю.О. було укладено договір про надання послуг у сфері права. Відповідно до договору про надання послуг у сфері права, відповідачка взяла на себе зобовязання надати їй послуги у сфері права з питань усунення перешкод в користуванні майном за адресою - с.Гора, вулиця Жовтнева, 20, Полтавського району, Полтавської області, щодо нанесення тілесних ушкоджень. Вона, як замовник надала відповідачці всі необхідні документи для виконання договору та оплатила роботу 19 листопада 2014 року у розмірі 2000 гривень. На протязі з листопада 2014 року будь-яка робота щодо надання послуг у сфері права відповідачкою не велася. Вона [PERSON] неодноразово зверталася та прохала розпочати роботу, надати їй документи у підтвердження виконання умов договору, але відповідачка умови договору не виконала, чим завдала матеріальної та моральної шкоди, тому вона і звертається до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, прохали його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач ФОП Дем»янікова Ю.О., до суду 20 листопада та 23 грудня 2015 року не з»явилася, повідомлена на останню відому судові адресу, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що 19 листопада 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір про надання послуг у сфері права (а.с.4). Відповідно до п.1.1 договору, замовник доручає а виконавець зобовязується надати йому послуги у сфері права з питань: усунення перешкод в користуванні нерухомим майном за адресою: Полтавський район, с.Гора, вулиця Жовтнева, 20; нанесення тілесних ушкоджень на умовах цього договору, а замовник зобовязується прийняти послуги і оплатити. Відповідно до п.1.2 договору, замовник сплачує виконавцеві за послуги вказані в договорі суму в розмірі: 2 000 гривень; Відповідно до п.1.3 договору, оплата проводиться за домовленістю сторін при підписанні цього договору 160 гривень та до 1 840 гривень до 22 листопада 2014 року. Відповідно до 2.1, договору, виконавець зобов'язаний надати замовнику послуги згідно умов цього договору. [PERSON]. оплатила послуги ФОП [PERSON] у розмірі 160 гривень та 1840 гривень, що підтверджується договором про надання послуг у сфері права. (а.с.4) Таким чином, [PERSON], як сторона договору, сплативши ФОП [PERSON] грошові кошти на загальну суму 2000 грн. свої зобовязання за договором виконала в повному обсязі. Згідно ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов»язється оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведене, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.610 ст.611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ЗУ «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, яків виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємства. Згідно ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Як встановлено у судовому засіданні із пояснень позивача та свідка, ФОП [PERSON] не приступила до виконання зобов»язань за договором. Таким чином, внесені [PERSON] кошти мають бути повернуті ФОП [PERSON] в розмірі 2 000 грн. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.5 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди крім інших вимог, передбачених ст.137 ЦПК України, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В судовому засіданні встановлено, що в результаті зазначених дій відповідача позивачу спричинено значний фізичний біль та страждання, зокрема здоров»ю, зважаючи на вік позивача, приходжу до висновку про стягнення моральної шкоди у розмірі 1\~000 грн. [PERSON] інвалід другої групи, тому згідно ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору (а.с.5, 6).

Outcome: approved