Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості по несплаті аліментів та пені за невиконання умов договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 06.01.2015 року в сумі 156 200,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила наступне. 06.01.2015 р між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини. Відповідно до п. 3 Договору відповідач повинен щомісячно сплачувати аліменти на утримання двох наших дітей у розмірі 20 000,00 грн. Також п. 8 Договору передбачено, що відповідач зобов'язується виплатити аліменти, а також інші платежі передбачені Договором. Також п. 14 Договору визначено, що у разі прострочення виплати Платник сплачує пеню в розмірі 1 (одного) відсотка від несплаченої суми за кожен день прострочення. На момент подачі цієї заяви відповідач [PERSON] не виконує свої зобов'язання за Договором від 06.01.15 р в наслідок чого порушені права дітей на утримання за рахунок сплати аліментів та права позивача, як одержувача аліментних коштів і сторони Договору. Зокрема утворилася заборгованість по сплаті аліментів та пені за невиконання умов Договору від 06.01.15 р: Січень 2015 р: 20 000 грн. борг по аліментам, 31 день * 200 грн. = 6200 грн. пені; Лютий 2015 р: 20 000 грн. борг по аліментам, 28 днів * 200 грн. = 5600 грн. пені; Березень 2015 р: 20 000 грн. борг по аліментам, 31 день * 200 грн. = 6200 грн. пені; Квітень 2015 р: 20 000 грн. борг по аліментам, 30 днів * 200 грн. = 6000 грн. пені; Травень 2015 р: 20 000 грн. борг по аліментам, 31 день * 200 грн. = 6200 грн. пені; Червень 2015 р: 20 000 грн. борг по аліментам, 30 днів * 200 грн. = 6000 грн. пені; Таким чином загальний розмір заборгованості станом на 24 липня 2015 р становить 156 200,00 грн. загального боргу, який і просить стягнути позивач на свою користь. Позивач у судове засідання не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом належним чином повідомлена, проте надала суду заяву від 16.02.2016 року про розгляд справи за її відсутності. . Відповідач у судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений, причини неприбуття суду не повідомив. Проте надав суду заяви від 01.03.2016 року та від 09.03.2016 року, за якими просить суд відмовити у задоволенні позову та зазначив що позовні вимоги не визнає. Як зазначено у ч. 2 ст. 197 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 06.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, посвідчений нотаріально. За умовами п. 3 цього договору відповідач зобов'язався сплачувати на користь позивача аліменти у вигляді твердої грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін встановлений у загальному розмірі 20 000,00 грн., тобто по 10 000,00 грн. на кожну дитину. Виплата аліментів повинна відповідно до п. 5 договору здійснюватися відповідачем банківським перерахуванням на поточний (картковий рахунок) позивача, або шляхом передачі готівки з отриманням письмової розписки від позивача. В разі прострочення виплати відповідач зобов'язався сплачувати пеню в розмірі 1% несплаченої суми за кожен день прострочення (п. 14 договору). Відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов'язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Як зазначено у п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2015 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Згідно з ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір'ю) свого обов'язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. Як зазначено у ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 p., якщо передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати. Якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена ст. 196 СК санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це в договорі. Як зазначено у правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем належними і допустимим доказами не доведено наявність заборгованості у сумі 120 000,00 грн., як це передбачено п. 5 договору, тобто не надано виписки з банківського рахунку за відповідний період або інших доказів. Оскільки відповідач жодного разу не прибув у судове засідання, а позивачем вищезазначені докази суду не надані, суд позбавлений можливості достовірно встановити наявність заборгованості із сплати аліментів, встановити періоди нарахування пені та, відповідно, розмір пені також не може бути перевірений судом, крім того, суд за відсутності відповідача позбавлений можливості встановити чи є причини утворення заборгованості поважними і його матеріальний та сімейний стан, а рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, відтак у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed