Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 14.08.2017 року, в якому просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 13.02.2015 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 43. В обґрунтування предявлених вимог вказала, що в період перебування сторін в шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який після припинення між сторонами шлюбно-сімейних стосунків з січня 2017 року залишився проживати з нею та перебуває на її утриманні. Сімейне життя між сторонами не склалось, стосунків вони не підтримують. На даний момент [PERSON] знаходиться в зоні АТО та бере участь в проведенні антитерористичної операції, наміру зберегти сімю не має. Будучи переконаною, що подальше спільне життя та збереження сімї на майбутнє неможливі, позивач просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, згідно заяви просила справу розглянути за її відсутності, предявлені вимоги підтримала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Шувалова». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно заяви просив справу розглянути за його відсутності у звязку з несенням служби в зона проведення АТО, предявлені вимоги визнав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи позицію сторін та визнання відповідачем позову, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.02.2015 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 43 (а.с.3). Від шлюбних стосунків сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії І-КИ № 540570 від 12.06.2015 року (а.с.4). Як вказувала позивач, що не оспорювалось відповідачем, після припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами, з січня 2017 року син залишився проживати з матірю [PERSON], спір про визначення його місця проживання між сторонами відсутній. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.2 ст.112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 300511 від 13.02.2015 року (а.с.3) слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Кочеткова» на «Шувалова», яке після розірвання шлюбу просить залишити без змін згідно поданої заяви. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 13.02.2015 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 43 розірвати, та після розірвання шлюбу залишити без змін позивачеві прізвище «Шувалова», яке вона змінила під час державної реєстрації шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.88 ЦПК України, з урахуванням ухвалення судом рішення на користь позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 640 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved