Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків), відповідно до якої просить: зняти арешт з 1/2 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , накладеного на підставі повідомлення ВДВС Київського району м. Харкова № 2457 від 15.02.2005, яке було зареєстровано 25.02.2005 за № 1717660 Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим вона 06.05.2020 звернулася до нотаріуса з заявою по видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, проте державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва, мотивуючи це тим, що на майно, яке [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , [INFO] , накладено арешт на підставі повідомлення Київського району м. Харкова, державний виконавець Брусенцова Я.В. за № 2457 від 15.02.2005. Згідно відповіді Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) від 16.06.2021 № 56940, станом на 16.06.2021, виконавче провадження, за яким боржником є [PERSON] , на примусовому виконанні у відділі не перебуває. Позивач зазначає, що наявність арешту, накладеного на майно, яке належало спадкодавцеві, унеможливлює оформлення нею права власності на спадкове майно, а тому вона просить суд зняти арешт з майна, що належало на праві власності [PERSON] , [INFO] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2021 справу передано для розгляду судді [PERSON] Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021, справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Підставами проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи зазначено: «звільнення з посади, Відповідно до п. 2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу суду винятково у разі, коли суддя у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи (рішення Вищої ради правосуддя № 1976/0/15-21 від 14.09.2021 р. «Про звільнення [PERSON] з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку»). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 18.10.2021 через канцелярію суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за відсутності позивача у заочному провадженні, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Також просила долучити до матеріалів справи відповідь завідувача Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Цуканової О. № 2963/01-16 від 07.10.2021. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення про виклик у судове засідання та копії ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданих до неї документів (а.с. 29, 30, 35), відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України). Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Частиною 1 ст. 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Крім того, відповідно до вимог ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Таким чином, подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ухвали суду від 18.10.2021, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.11.2019 (а.с. 10). Ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). У випадку своєї смерті [PERSON] заповіту не склав, а тому спадкування після його смерті здійснювалось за законом. За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дружиною [PERSON] , а тому вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка (а.с. 11). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання державному нотаріусу П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60122151, 06.05.2020 П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 65802230 (а.с. 20). Однак [PERSON] позбавлена можливості отримати у власність спадкове майно, яке за життя належало спадкодавцеві, оскільки на підставі повідомлення державного виконавця ВДВС Київського району м. Харкова № 2457 від 15.02.2005 накладено арешт на Ѕ частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України гарантовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Листом № 2963/01-16 від 07.10.2021 завідучач Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Цуканова О. повідомила, що реєстрація заборони не є нотаріальною дією та в нотаріальній конторі матеріали виконавчого провадження не зберігаються (а.с. 57). З листа начальника Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Сергієнка О. № 56940 від 16.06.2021 вбачається, що перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень нна виконанні у відділі виконавчих проваджень щодо категорії пошуку: боржник - [PERSON] , виконавчі провадження на виконанні не перебувають (а.с. 13). Відповідно до п. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1. отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2. надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3. отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4. наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5. відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6. отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7. погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8. отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 «Про виконавче провадження»). Оскільки накладення арешту на Ѕ частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , для позивача [PERSON] є перепоною для набуття права власності на вказане майно в порядку спадкування, проведеною відповідачем перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавче провадження, за яким боржником є [PERSON] на виконанні у відділі не перебуває, та зареєстрованим не значиться, державні виконавці позбавлені можливості зняти арешт з майна, такий арешт може бути знято лише за рішенням суду, тому суд вважає, що позовні вимоги про зняття арешту з майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved