Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського вкладу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 квітня 2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач розмістила у банку належні їй грошові кошти в розмірі 8000 доларів США, зі сплатою відсотків в розмірі 12 % річних, строком на один місяць - до 28.05.2014 року. 21.05.2014 року позивач зверталася до відповідача із відповідною заявою, в якій вказувала, що вона не бажає продовжувати строк дії цього договору та відповідно просить повернути їй суму вкладу та нараховані відсотки у встановлений договором строк. Однак, після закінчення строку дії договору, коли позивач звернулася до відповідача з приводу повернення їй суми вкладу та нарахованих відсотків, відповідач не виплатив позивачу належні їй грошові кошти. 02.07.2014 р. позивач повторно зверталася до відповідача із відповідною заявою щодо повернення суми вкладу, однак жодних сум грошових коштів їй повернуто не було. У зв'язку із вказаними обставинами, позивач просила суд стягнути з відповідача суму банківського вкладу в розмірі 8000 доларів США, суму 3 % річних за період прострочення повернення вкладу в розмірі 280,11 грн., а також суму пені за період прострочення виплати їй суми депозиту в розмірі 1772,17 грн., та судовий збір. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки на час розгляду справи не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 квітня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимуму доходу» № 782215/2014 (далі - договір). Відповідно до п.1.1 договору, позивач розмістила у Банку належні їй грошові кошти в розмірі 8000 доларів США, зі сплатою їй відсотків в розмірі 12 % річних на строк до 28.05.2014 року (один місяць). Факт внесення відповідної суми грошових коштів позивачем на депозитний рахунок Банку підтверджується копією меморіального ордера № 1349731 від 28.04.2014 року (а.с. 10). 21.05.2014 року позивач [PERSON] звернулася до відповідача із заявою, в якій вказувала про те, що вона не бажає продовжувати строк дії договору та відповідно просить повернути суму вкладу та нараховані відсотки у встановлений договором строк - 28.05.2014 року. Після закінчення строку дії договору 28.05.2014 року позивач зверталася до відповідача із проханням повернути їй суму вкладу та нараховані відсотки, однак, всупереч умовам договору, належні їй грошові кошти не були виплачені. 02.07.2014 року [PERSON] повторно зверталася до відповідача із заявою про повернення суми депозиту, однак жодної відповіді вона не отримала та відповідно жодної суми грошових коштів позивачу не було повернуто. Згідно із ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Таким чином, відповідач порушив умови договору банківського вкладу не повернувши позивачу у встановлений строк (28.05.2014 р.) належні їй грошові кошти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ). Оскільки встановлено, що відповідач ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в односторонньому порядку порушив умови договору та не повернув належні позивачу грошові кошти, суд вважає за необхідне стягнути з нього неповернуту суму банківського вкладу в розмірі 8000 доларів США. Що стосується вимоги позивача про стягнення 3 % річних за період прострочення повернення суми депозиту, то вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом. Як вбачається із розрахунків суми 3 % річних, наданих позивачем у своєму позові, дана сума є арифметично більшою, ніж та, яка була нарахована судом, у зв'язку з цим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму 3 % річних за період прострочення повернення відповідачем суми банківського вкладу у розмірі 272,33 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача суми пені в розмірі 1772,17 грн., то вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просить стягнути вказану суму пені відповідно до положень ст. 1,2 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Однак, цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Таким чином, цей Закон регулює правовідносини щодо застосування розмірів санкцій у вигляді нарахування пені за неналежне виконання відповідних грошових зобов'язань виключно між юридичними особами та фізичними особами підприємцями, а отже дія цього Закону не поширюється на правовідносини між банками та їх вкладниками - фізичними особами. З вищевикладеного вбачається, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми пені у відповідному розмірі, згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» є необґрунтованими, та відповідно не підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача [PERSON] задовольнити частково та стягнути з відповідача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь позивача суму боргу за договором банківського вкладу в розмірі 8000 доларів США та 3 % річних в розмірі 272,33 грн.

Outcome: partial