Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 22.03.2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який є батьком [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо та проходить військову службу за контрактом у Рівненській області, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає. Повертатись до родини відповідач наміру немає. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач [PERSON] перебуває у скрутному матеріальному становищі, потребує матеріальної допомоги, несе на теперішній час додаткові витрати з оренди житла. Тому просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення донькою трьох років. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 22 березня 2017 року, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 22 березня 2017 року, про що складено відповідний актовий запис №130 (а.с.8). Як вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 16.02.2018 року, актовий запис №84, відповідач записаний батьком [PERSON], [INFO] (а.с.9), З довідки інспектора комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» №14284 від 25.06.2018 року вбачається, що позивач проживає разом з донькою [PERSON], [INFO], з жовтня 2017 року по теперішній час у [ADDRESS], яку вона орендує, що підтверджується копією договору оренди квартири (а.с.10,14). З відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.15). З контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та довідки про доходи вбачається, що відповідач працює, має постійний дохід, але аліменти на утримання доньки не сплачує (а.с.11-13). Суд враховує, що відповідно до норм визначених в ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Нормами ст. 84 СК України визначено, що дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Як вбачається з матеріалів справи, матеріальну допомогу на утримання дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною, він не надає. Доходів позивача не достатньо для самостійного утримання дитини. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровою людиною, має заробіток, а також те, що дитина проживає разом із позивачем, що безумовно потребує постійних матеріальних затрат. Суд приходить до переконання, що аліменти на утримання позивача підлягають стягненню з відповідача у частці від заробітку та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів розумності та справедливості, тому стягує аліменти на утримання позивача в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO], що буде відповідати вимогам чинного законодавства та інтересам сторін по справі. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судові витрати до спеціального фонду державного бюджету України. На підставі ст. 75, 84 СК України,

Outcome: approved