Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], співвідповідач Глибокодолинська сільська рада Демидівського району Рівненської області, про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, а саме: про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями № 7 по вулиці Копанська в с. Копань, Демидівського району Рівненської області, що укладений 23 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] за реєстровим № 77 та скасувати державну реєстрацію права власності на таке нерухоме майно. [PERSON], до початку розгляду справи по суті, подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, а саме: про визнання недійсним договору дарування ? частки житлового будинку, надвірних будівель № 7 по вулиці Копанська в с. Копань, Демидівського району Рівненської області, що укладений 15 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Млинівського і Демидівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1507. В судовому засіданні позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали, зустрічний позов [PERSON] не визнали в повному обсязі. Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 3 серпня 1998 року батько [PERSON] [PERSON] склав заповіт згідно якого все своє майно заповідав [PERSON] У жовтні 1998 року [PERSON] вирішив подарувати [PERSON] половину свого будинку, що розташований за адресою: с. Копань, вул. Копанська, 7, Демидівського району Рівненської області. 15 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Млинівського і Демидівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1507, згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] ? частку житлового будинку, надвірних будівель, що розташовані за адресою: с. Копань, вул. Копанська, 7, Демидівського району Рівненської області. 18 листопада 2014 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON], в жовтні 2015 року, перебуваючи в с. Копань Демидівського району Рівненської області, [PERSON] від [PERSON] дізналася про те, що перед смертю [PERSON] увесь будинок № 7 по вулиці Копанська в с. Копань Демидівського району Рівненської області, подарував [PERSON] Пізніше було встановлено, що дійсно згідно договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями, укладеного 23 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] за реєстровим № 77, [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок № 7 з надвірними будівлями по вулиці Копанська в с. Копань Демидівського району Рівненської області. Оскільки, 15 жовтня 1998 року [PERSON] подарував [PERSON] ? частку житлового будинку, надвірних будівель № 7 по вулиці Копанська в с. Копань Демидівського району Рівненської області, який є чинним, а тому вважає, що договір дарування житлового будинку від 23 лютого 2013 року є недійсним. 15 жовтня 1998 року ? частка будинку була подарована [PERSON] та вона нею скористалася, оскільки почала проживати в будинку. На час укладення договору дарування 15 жовтня 1998 року, сторонами за договором було дотримано форму укладеного договору. Після укладення 15 жовтня 1998 року договору дарування, на свідоцтві про право особистої власності [PERSON] на домоволодіння, виданому виконкомом Глибокодолинської сільської ради народних депутатів 12 жовтня 1998 року, було зроблено відмітку про відчуження половини домоволодіння та таке свідоцтво нотаріусом повернуто [PERSON] Однак, пізніше стало відомо, що вказане свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння [PERSON] було втрачено, в звязку з чим 14 червня 2012 року виконавчим комітетом Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області, було прийнято рішення № 97 про оформлення дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно - на житловий будинок з надвірними будівлями № 7 по вулиці Копанська в с. Копань, Демидівського району Рівненської області. На підставі дубліката свідоцтва про право власності на житловий будинок № 7 по вулиці Копанська в с. Копань, Демидівського району Рівненської області, [PERSON] подарував 23 лютого 2013 року цілий будинок [PERSON] Оскільки, [PERSON], укладаючи 23 лютого 2013 року договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями, не повідомив нотаріуса про відчуження половини будинку, це стало причиною дарування цілого будинку [PERSON], а тому, вважає, що договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями, що укладений 23 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] за реєстровим № 77, підлягає визнанню недійсним, а державна реєстрація права власності, проведена на підставі такого договору, скасуванню. Крім того, представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] [PERSON] повідомив, що на час прийняття рішення Глибокодолинською сільською радою Демидівського району Рівненської області про надання дозволу на оформлення [PERSON] дубліката свідоцтва про право власності на житловий будинок, виконавчий комітет у сільській раді створений не був. Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] [PERSON] пояснив, що позовні вимоги [PERSON] вважає безпідставними, оскільки договір дарування, укладений 15 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Млинівського і Демидівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1507, оформлений у відповідності до вимог чинного на той час законодавства, відповідав волевиявленню сторін. Просив позовні вимоги [PERSON] задовільнити, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, підтримала свій зустрічний позов. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] пояснила, що позовні вимоги [PERSON] не визнає, оскільки їй не було відомо про те, що її батько [PERSON] 15 жовтня 1998 року подарував ? частку житлового будинку, надвірних будівель № 7 по вулиці Копанська в с. Копань Демидівського району Рівненської області [PERSON] Такий договір не відповідає вимогам закону, оскільки не був зареєстрований у виконавчому комітеті сільської ради. Крім того, вважає, що підпис від імені її батька, [PERSON], на договорі дарування від 15 жовтня 1998 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. З вказаних підстав [PERSON] просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити та задовільнити вимоги її зустрічної позовної заяви про визнання недійсним договору дарування, що укладений 15 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Млинівського і Демидівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1507. В судовому засіданні 4 лютого 2016 року представник співвідповідача за первісним позовом Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області [PERSON] позовні вимоги [PERSON] вважала обґрунтованими. В подальшому представник співвідповідача за первісним позовом Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради (а.с. 142 т. 1). Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом [PERSON] та відмову у задоволенні зустрічного позову [PERSON], виходячи з наступного. Суд розглядає справу в межах позовних вимог сторін. Дослідженими доказами по справі, а саме: свідоцтвом про народження серії І-ЯК № 452611 (а.с. 6 т. 1), свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ГЮ № 471739 (а.с. 6 зв. т. 1), свідоцтвом про народження серії І-ЯК № 720634 (а.с. 97 т. 1), свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ГЮ № 499550 (а.с. 98 т.1) встановлено, що батьком [PERSON] та [PERSON] є [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ГЮ № 179851 (а.с. 13 зв. т. 1) [PERSON] помер 18 листопада 2014 року. Як встановлено під час судового розгляду справи [PERSON] був власником житлового будинку з надвірними будівлями № 7 по вулиці Копанська в с. Копань, Демидівського району Рівненської області, що підтверджується випискою з погосподарської книги № 3, погосподарськими книгами Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області № 3 за 1996-2000 роки, № 2 за 2001-2005 роки, № 1 за 2006-2010 роки (а.с. 8 т.1), свідоцтвом про право особистої приватної власності на домоволодіння, виданим виконавчим комітетом Глибокодолинської сільської ради народних депутатів від 12 жовтня 1998 року (а.с. 76 т.1). Згідно договору дарування, укладеного 15 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Млинівського і Демидівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1507, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар ? частку житлового будинку та надвірних будівель, що знаходиться в с. Копань, Демидівського району Рівненської області та належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Глибокодолинською сільською радою народних депутатів від 12 жовтня 1998 року (а.с. 129 т. 1). Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 243 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції від 27 грудня 1996 року, що діяла на час укладення оспорюваного договору дарування) за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Частини 1, 3 ст. 244 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції від 27 грудня 1996 року) визначали, що договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції від 27 грудня 1996 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Як встановлено під час розгляду справи, договір дарування, що укладений 15 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Млинівського і Демидівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1507, не був зареєстрований, після його укладення та нотаріального посвідчення, у виконавчому комітеті Глибокодолинської сільської ради народних депутатів. Однак, дослідженими доказами по справі встановлено, що за життя [PERSON] зазначений вище договір дарування від 15 жовтня 1998 року, не оспорював. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняла у дар ? частку житлового будинку та надвірних будівель № 7 по вулиці Копанська в с. Копань Демидівського району Рівненської області, оскільки з листопада 1998 року переїхала проживати в такий будинок і проживала у ньому до лютого 2000 року. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердила відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON], а тому суд вважає їх достовірними (звукозапис судового засідання від 12 грудня 2016 року). Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON], заперечуючи позовні вимоги [PERSON] та обґрунтовуючи свій зустрічний позов, посилалася на невідповідність договору дарування від 15 жовтня 1998 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], вимогам закону, а саме ст. 48 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції від 27 грудня 1996 року). Згідно вимог ч. 1 ст. 48 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції від 27 грудня 1996 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що договір дарування, укладений 15 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Млинівського і Демидівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1507, був укладений з дотриманням вимог ст.ст. 227, 243, 244 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції від 27 грудня 1996 року) щодо обовязкового нотаріального посвідчення. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняла у дар ? частку житлового будинку і надвірних будівель згідно договору дарування від 15 жовтня 1998 року, оскільки в судовому засіданні сторони визнали те, що з листопада 1998 року [PERSON] почала проживати в такому будинку, а тому відповідно до положень ч. 2 ст. 243 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції від 27 грудня 1996 року) договір дарування від 15 жовтня 1998 року вважається виконаним. Те, що договір дарування від 15 жовтня 1998 року не зареєстрований у виконавчому комітеті Глибокодолинської сільської ради народних депутатів не тягне за собою наслідків недійсності такого договору. Як на підставу своїх позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] посилалася на ту обставину, що підпис на договорі дарування від 15 жовтня 1998 року від імені [PERSON] виконаний не [PERSON] Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог бо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з?ясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. На виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом було задоволено клопотання [PERSON] про проведення по даній справі судової почеркознавчої експертизи, однак висновком № 1227 від 8 вересня 2016 року (а.с. 19-22 т. 2) не підтверджено того, що підпис на договорі дарування від 15 жовтня 1998 року виконаний від імені [PERSON] не належить останньому. В судовому засіданні сторонами не надано жодних доказів (належних та допустимих), що свідчили б про не підписання договору дарування від 15 жовтня 1998 року [PERSON] Згідно зустрічної позовної заяви [PERSON] просила визнати недійсним договір дарування від 15 жовтня 1998 року, посилаючись на положення ст.ст. 203, 215 ЦК України. Однак, відповідно до вимог п. 1, п. 2, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року та застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. За таких обставин, при вирішенні спору в частині вимог [PERSON] про визнання недійним договору дарування, укладеного 15 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Млинівського і Демидівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1507, підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу Української РСР (в редакції від 27 грудня 1996 року). Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, позовні вимоги [PERSON] про визнання недійним договору дарування, укладеного 15 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Млинівського і Демидівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1507, не підлягають до задоволення звязку з їх необґрунтованістю та недоведеністю [PERSON] таких позовних вимог. При вирішенні спору в частині вимог [PERSON] про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями, укладеного 23 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 77 (а.с. 130-131 т. 1), суд враховує наступне. Як встановлено згідно договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 23 лютого 2013 року (а.с. 130-131 т.1) [PERSON] подарував [PERSON], яка прийняла у дар, житловий будинок з надвірними будівлями за № 7, що знаходиться по вулиці Копанська в с. Копань Демидівського району Рівненської області. На підставі вказаного договору право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 7 по вулиці Копанська в с. Копань, Демидівського району Рівненської області було зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 12907656214 (а.с. 14-15 т. 1, а.с. 122-121 т. 1). Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Ч. 1 ст. 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Дослідженими доказами по справі встановлено, що [PERSON] ? частку, належного йому на праві особистої власності, житлового будинку і надвірних будівель 15 жовтня 1998 року подарував [PERSON] згідно договору дарування, укладеного 15 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Млинівського і Демидівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1507. [PERSON] з 15 жовтня 1998 року до дня смерті 18 листопада 2014 року (а.с. 13 зв. т. 1) не оспорював договір дарування від 15 жовтня 1998 року. За таких обставин, на час укладення 23 лютого 2013 року договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями, [PERSON] подарував (відчужив) [PERSON] ? їх частки. Отже, станом на 23 лютого 2013 року [PERSON] належала ? частка житлового будинку і надвірних будівель № 7 по вулиці Копанська в с. Копань, Демидівського району Рівненської області, а тому [PERSON] не міг подарувати [PERSON] ? частку житлового будинку і надвірних будівель, що були подаровані [PERSON] згідно договору дарування від 15 жовтня 1998 року. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В силу вимог ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Оскільки, [PERSON] не міг подарувати [PERSON] ? частку житлового будинку і надвірних будівель, що йому не належала, в звязку з відчуження її [PERSON], суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання частково недійсним договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями № 7 по вулиці Копанська в с. Копань, Демидівського району Рівненської області, що укладений 23 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] за реєстровим № 77, а саме: в частині дарування ? частки житлового будинку, надвірних будівель № 7 по вулиці Копанська в с. Копань, Демидівського району Рівненської області. Відповідно до положень ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. При цьому, суд приходить до висновку, що не заслуговують на увагу посилання представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] [PERSON], як на підставу визнання недійсним в цілому договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 23 лютого 2013 року, на ту обставину, що дублікат свідоцтва про право власності на житловий будинок від 9 серпня 2012 року (а.с. 180 т. 1), виданий [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Глибокодолинської сільської ради № 97 від 16 червня 2012 року, в той час, коли виконавчий комітет у Глибокодолинській сільській раді Демидівського району Рівненської області не був створений, в звязку з чим таке рішення є недійсним. До суду не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували б ту обставину, що виконавчий комітет у Глибокодолинській сільській раді Демидівського району Рівненської області не був створений. Згідно повідомлення Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області № 01-31/33 від 17 лютого 2016 року (а.с. 144 т. 1) на запит адвоката [PERSON] сільська рада інформувала про те, що виконавчого комітету з 10 листопада 2010 року по 1 січня 2015 року в сільській раді немає. Однак, допустимого доказу рішення територіальної громади або сільської ради про не створення виконавчого комітету в Глибокодолинській сільській раді Демидівського району Рівненської області, до суду надано не було (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції 13 червня 2012 року). Разом з тим, в матеріалах цивільної справи знаходиться рішення чотирнадцятої сесії шостого скликання Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області № 105 від 14 червня 2012 року «Про видачу дубліката свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Копань по вул. Копанська, 7» (а.с. 125 т.1). Крім того, дублікат свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 9 серпня 2012 року підписаний сільським головою Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області. Відповідно до положень ст. 15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягають захисту порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. В судовому засіданні позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) [PERSON] та її представником [PERSON] не доведено та не надано доказів того, що укладення 23 лютого 2013 року договору дарування, належної [PERSON] ? частки житлового будинку і надвірних будівель та відчуження такої частки житлового будинку і надвірних будівель на користь [PERSON], порушує права та законні інтереси [PERSON] Крім того, у позовній заяві [PERSON] зазначає про те, що договором дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 23 лютого 2013 року було порушено її право власності на ? частку такого житлового будинку, надвірних будівель. На підставі викладеного, враховуючи вказані обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в частині визнання частково недійсним договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями, що укладений 23 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] за реєстровим № 77, а саме: в частині дарування ? частки житлового будинку, надвірних будівель № 7 по вулиці Копанська в с. Копань Демидівського району Рівненської області. В звязку з цим, підлягає скасуванню державна реєстрація за [PERSON] права власності на ? частку житлового будинку, надвірних будівель, що проведена на підставі договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 23 лютого 2013 року. В решті позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір, що був сплачений позивачем за первісним позовом [PERSON] за подання до суду позовної заяви в розмірі 487,20 гривень, суд стягує з відповідача за первісним позовом [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог [PERSON] - в розмірі 243,60 гривень, оскільки понесення таких витрат [PERSON] підтверджено документально (а.с. 1) та її позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Підстав для звільнення відповідача за первісним позовом [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. Відповідно до ст.ст. 227, 243, 244 Цивільного кодексу Української РСР, ст.ст. 203, 215, 217, 316, 319 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 27, 61, 88, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved