Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON]. аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1\~200 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення донькою повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем проживала в незареєстрованому шлюбі і має з ним спільну дитину. На даний час проживають з відповідачем окремо, донька проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Позивач інших, ніж державна соціальна допомога, доходів не має. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму наполягала. Відповідач в судове засідання не зявився та надав суду заяву, в якій зазначив, що дійсно проживав з [PERSON] у незареєстрованому шлюбі. Проте факт його батьківства відносно [PERSON] не був встановлений, проте на прохання [PERSON] він документально підтвердив батьківство у свідоцтві про народження. Також зазначив, що позивач використовує гроші, надані ним для дітей, на свої особисті цілі, не турбується про виховання та розвиток дітей, з метою уникнення нецільового використання коштів на алкогольну та тютюнову продукцію просить у задоволенні позову відмовити. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження, серії 1-ЖС №330109, виданого 09 лютого 2017 року Бердянським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції у Запорізької області, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], яка народилася 02 січня 2017 року. Згідно з довідкою №43 від 18.04.2017, виданою виконавчим комітетом Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області, [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою [INFO]. Згідно довідки №41 від 18.07.2017, виданою виконавчим комітетом Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області, [PERSON] зареєстрована за тією ж адресою. Отже, судом встановлено, що на даний час дитина знаходиться на утриманні матері [PERSON], проживає разом з нею. Згідно наданих квитанцій відповідачем поповнено платіжну картку 25.07.2017 на 500 грн., 07.07.2017 на 250 грн., 23.06.2017 на 300 грн. Проте ці перерахування носять несистематичний характер та не містять інформації про перерахування цих коштів саме на користь позивача. Тому суд дійшов висновку про те, що відповідач не надає допомогу на утримання дитини в необхідному обсязі. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. За ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Враховуючи запис в свідоцтві про народження І-ЖС №330109 про те, що батьком [PERSON] є [PERSON], відсутність наданого з боку відповідача судового рішення про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження [PERSON], у суду немає підстав для висновку про наявність іншого батька у неповнолітньої [PERSON] Тому доводи відповідача про вірогідність статевих стосунків позивача з іншими чоловіками судом до уваги не беруться та не враховуються під час вирішення справи. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Оскільки задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved