Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона з 05 серпня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося по причині протилежності характерів. Фактично їх шлюбні відносини припинені з січня 2016 року. Після припинення шлюбних відносин позивач проживає окремо, спільне господарство не ведеться. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, прохала розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про\~розірвання\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.\~2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 2006 року, про що виконкомом Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 04 (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 8-9). Шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим. Таким чином, судом зясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. Згідно ст.\~113\~СК\~України особа,\~яка змінила\~своє прізвище\~у зв'язку\~з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач після розірвання шлюбу прохала залишити їй шлюбне прізвище «Полішко», суд вважає за необхідне задовольнити цю вимогу позивача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач не заявляв вимогу про відшкодування судових витрат, дане питання не вирішується. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved