Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до ПАТ Запоріжжяобленерго про визнання незаконними дій щодо проведення нарахувань за користування електроенергією і зобовязання зробити перерахунок. В обґрунтування позову позивач зазначила, що внаслідок збою у роботі засобу обліку електроенергії, який на її думку мав місце, їй неправомірно було нараховано плату за спожиту електроенергію за період часу з 01.11.2016 по 01.12.2016 (10402 кВТ). При цьому, зазначила, що вона неодноразово зверталася до відповідача для вирішення вказаного питання, проте усі її звернення (скарги) відповідачем залишені без відповідного реагування. У звязку з чим, просить суд визнати незаконними дії посадових осіб ПАТ Запоріжжяобленерго щодо здійснення нарахування плати за користування електроенергією за період з 01.11.2016 по 01.12.2016 у квартирі [ADDRESS]; зобовязати відповідача зробити перерахунок за цей період. Ухвалою судді від 26.01.2018 прийнято до розгляду вказану позовну заяву [PERSON], відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У відзиві від 22.02.2018 відповідач позов не визнав, проти його задоволення заперечував з підстав недоведення факту порушенням відповідачем прав позивача, а також невірного обрання способу захисту. Зазначив, що між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією. Відповідно до акту-повідомлення від 29.08.2017 року №452 споживачем було висловлено сумніви щодо правильності роботи засобу обліку електричної енергії, встановленого за адресою мешкання позивача, а саме: [ADDRESS]. У звязку з чим, було проведено експертизу щодо встановлення придатності засобу обліку електричної енергії. Висновок зазначеної експертизи показав, що засіб обліку електричної енергії, встановлений в квартирі позивача придатний після держповірки для подальшої експлуатації, втручання в роботу приладу обліку не виявлено. Виходячи з викладеного, засіб обліку електричної енергії перебував та перебуває в ісправному стані, та відсутні будь-які підстави для проведення перерахунку заборгованості. Станом на 01.02.2018 заборгованість позивача за спожиту електроенергію за складає 16760,39 грн. Просив у вказаному позові відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 22.02.2018 закрито підготовче провадження та вказану цивільну справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 26.03.2018 по вказаній справі призначено судову технічну експертизу та провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 22.06.2018 провадження у справі поновлено, у звязку із надходженням від ПАТ «Запоріжжяобленерго» листа про неможливість проведення вказаної експертизи. 18.09.2018 до позивачем подано заяву про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 20000 грн. У судове засідання позивач не зявилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі. Разом з тим, надала заяву, в якій просить вимогу про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду. Представник відповідача в судове засідання не зявився, суду надав письмову заяву, в якій просив розглянути вказану справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Разом з тим, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду, на підставі заяви [PERSON] від 08.10.2018. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [INFO].(а.с.4) За вказаною адресою ПАТ «Запоріжжяобленерго» було встановлено побутовий лічильник обліку спожитої електроенергії №0091225 типу СО-1449М1-У, 1998 року випуску. 06.07.2012 між ПАТ Запоріжжяобленерго (енергопостачальник) та [PERSON] укладено договір № 113304411 про користування електричною енергією, який є чинним в силу положень щодо його автоматичної пролонгації. За умовами зазначеного договору енергопостачальник зобовязався постачати споживачу електричну енергію у необхідних обсягах за адресою: [ADDRESS], відповідно до потужності 1,3 кВт електроустановок споживача, а споживач сплачувати вартість одержаної електроенергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені договором. Відповідно до положень п. 14 договору оплата спожитої електричної енергії здійснюється споживачем на підставі розрахункових документів, які виставлені до оплати постачальником електричної енергії відповідно до фактичних показань приладу обліку або за плановими нарахуваннями, в порядку, визначеному Правилами користування електричною енергією для населення. На виконання умов договору розрахунки споживачем здійснювались на підставі розрахункових документів, які виставлені до оплати постачальником електричної енергії після щомісячного зняття показань засобу обліку спожитої електроенергії контролерами відповідача. Виконання позивачем вищезазначених умов договору підтверджується копіями квитанцій про сплату за спожиту електроенергію за період 2016-2017, з яких також убачається кількість використаної електричної енергії (від 300 КВ до 800 КВ за місяць). (а.с 13-18) Станом на 01.11.2016 контролерами ПАТ «Запоріжжяобленерго» зафіксовано показання приладу обліку електроенергії 10652 КВ, а станом на 01.12.2016 21054 КВ, що складає споживання позивачем електроенергії за місяць 10402 КВ. Позивач не погодившись з вказаними показаннями приладу та рахунком на оплату за використану електричну енергію, посилаючись на неможливість споживання нею, навіть технічно, зазначеної кількості електроенергії в місячний строк, та у подальшому, неодноразово зверталася до відповідача з метою перевірки справності приладу та із скаргами. Встановлено, що представниками ПАТ Запоріжжяобленерго 22.08.2017 проведено технічну перевірку засобу обліку електроенергії за адресою: [ADDRESS], в ході якої обстежені поверхова щитова і побутова електроустановка. За наслідками перевірки складено акт, в якому вказано про відсутність недоліків. У подальшому ПАТ Запоріжжяобленерго 29.08.2017 знято засіб обліку за вище вказаною адресою, з метою проведення його експертизи. За результатами експертизи складено акт № 198 від 07.09.2017 про придатність для подальшої експлуатації та відсутність втручання в роботу приладу обліку, що підтверджується відповідними доказами. (а.с.9-11) Також, встановлено, що за результатами розгляду скарг позивача, відповідь на які було направлено відповідачем 05.10.2017 та 02.11.2017, повідомлено про здійснення нарахувань на підставі показів лічильника і запропоновано позивачу підписати договір про реструктуризацію боргу. У ході розгляду справи судом, позивачка також зверталася до відповідача із скаргою від 10.07.2018. Листом ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 02.08.2018 позивачу було повідомлено, зокрема, що після проведення додаткового обстеження проводу та приладу, проведеного за адресою позивача, вирахувано максимальне можливе навантаження протягом 28 днів, яке складає 3326,4 кВТ, на підставі Методики, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 №562 зі змінами, внесеними згідно з постановами НКРЕ №154 від 08.02.2007, №1384 від 18.12.2008, №1338 від 14.10.2010. Відповідно до розрахунку вартості енергії при максимальному можливому навантаженні (3326,4 кВТ), наданому ПАТ «Запоріжжяобленерго», загальна сума складає 5510,35 грн. Відносини, що склались між сторонами, на час їх виникнення регулювались положеннями ЦК України, Закону України Про захист прав споживачів, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 (далі ПКЕЕН). Так, ст. 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками регулювались станом на час виникнення спору ПКЕЕН. Згідно з п. 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Пунктом 21 ПКЕЕН визначено порядок зняття та передачі показань засобів обліку та формування енергопостачальником платіжних документів для розрахунку за спожиту електроенергію. Так,\~знімання показань\~засобів обліку\~провадиться електропостачальником\~(електророзподільним\~підприємством)\~та/або\~побутовим споживачем\~щомісяця відповідно\~до умов\~договору.\~Передані побутовим\~споживачем та\~отримані у\~порядку,\~визначеному у\~договорі,\~та/або\~зняті електропостачальником\~(електророзподільним\~підприємством)\~дані про\~покази засобу\~обліку протягом\~періоду,\~що починається\~за два\~робочі дні\~до кінця\~розрахункового місяця\~та закінчується\~на третій\~робочий день\~наступного розрахункового\~періоду (календарного\~місяця),\~вважаються даними\~на перше\~число календарного\~місяця. Зняті\~споживачем чи\~отримані та/або\~зняті енергопостачальником\~(електророзподільним\~підприємством)\~дані про\~покази засобу\~обліку в\~інший день\~вважаються вихідними\~даними для\~визначення показів\~засобу обліку\~на перше\~число календарного\~місяця шляхом\~додавання (віднімання)\~середньодобового споживання,\~помноженого на\~кількість днів\~(діб)\~між датою\~зняття показів\~та першим\~числом календарного\~місяця.\~Платіжний документ,\~який виписується\~енергопостачальником,\~формується ним\~за обсяг\~електричної енергії,\~спожитий протягом\~календарного місяця\~(з\~першого числа\~розрахункового місяця,\~по перше\~число місяця,\~наступного за\~розрахунковим). Під час зняття показів засобу обліку представниками електропостачальника (електророзподільного підприємства) проводиться контрольний огляд цього засобу обліку. Відповідно до п. 29 ПКЕЕН у разі виявлення в платіжному документі помилкових показів засобу обліку побутовий споживач зобов'язаний повідомити про це енергопостачальника. Представник енергопостачальника повинен протягом 5 днів від дня подання заяви перевірити рахунок, а в разі потреби протягом 20 днів перевірити засіб обліку та повідомити побутового споживача про результати перевірки. Відтак, виходячи з встановлених судом обставин та вимог вищезазначених вимог законодавства України, якими регулюються дані правовідносини, які суд застосовує при розгляді вказаного спору, енергопостачальником дотримано передбачений ПКЕЕН порядок зняття показань та формування платіжних документів по особовому рахунку позивача № 113304411. У звязку з чим, вимоги позивача про визнання незаконними дій відповідача щодо здійснення нарахування за користування електроенергією за період з 01.11.2016 по 01.12.2016 за адресою її мешкання, задоволенню не підлягають, оскільки відповідач діяв у спосіб та з відповідно до вимог, передбачених чинним законодавством України. Разом з тим, щодо вимог позивача про зобовязання здійснити перерахунок за вказаний період, суд приходить до висновку про задоволення даної вимоги, виходячи з наступного. Правилами КЕЕН визначено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником. У договорі обов'язково зазначається величина потужності, яка визначається виходячи з потужності наявних у побутового споживача струмоприймачів. При цьому загальна потужність не може бути вищою за потужність, передбачену проектом обєкта побутового споживача та/або технічними характеристиками зовнішніх електричних мереж обєкта побутового споживача. Як свідчить інформація, викладена у листі ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 02.08.2018 та розрахунку вартості електричної енергії при максимальному можливому навантаженні, які досліджені судом, виходячи з потужності електроустановки позивача, при її максимальному навантаженні максимальна кількість спожитої електроенергії за вище зазначеною адресою могла становити лише 3326,4 кВт.год., а не 10402 кВт.год., як встановлено за показаннями засобу обліку. Відтак, виходячи з обовязку позивача, встановленого законом та договором, сплачувати вартість лише одержаної ним електроенергії, зобовязання [PERSON] оплатити вартість ресурсів, які навіть технічно не могли бути спожити нею за певний період часу, є порушенням її прав та суперечить принципам добросовісності, розумності та справедливості зобовязань. Отже, суд на підставі досліджених доказів, приходить до висновку про обґрунтованість вимог, в частині зобовязання ПАТ Запоріжжяобленерго зробити перерахунок за період з 01.11.2016 до 01.12.2018 за спожиту позивачем електроенергію. Суд також відхиляє доводи відповідача про обрання невірного способу захисту з огляду на таке. Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Отже, зобовязання відповідача здійснити перерахунок є в даному випадку тим способом захисту прав позивача, який забезпечить відновлення порушеного права.

Outcome: partial