Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Жовтневого району управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно його малолітнього сина: [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що на протязі тривалого часу утриманням та вихованням дитини [PERSON] не займається, його долею не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, починаючи з серпня 2012 року зібрав свої особисті речі та пішов із квартири, по теперішній час не підтримує із ними стосунків, де перебуває на даний час їй невідомо, жодного разу не привітав дитину з днем народження чи з будь-яким іншим святом, намірів спілкуватися з дитиною не виявляє, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, тобто не виявляє ніякої батьківської турботи та піклування щодо дитини і тим самим не виконує батьківські обов'язки відносно свого сина. Позивач зазначає, що відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої участі у вихованні сина. Всі питання, щодо виховання дитини вирішуються самостійно нею, без участі та підтримки з боку відповідача. Син знаходиться на повному її утриманні. Для його розвитку вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток сина, як складову виховання: зовсім не спілкується з дитиною,не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загально визначених норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти створились умови, які шкодять інтересам дитини. Малолітній [PERSON] повністю перебуває на її утриманні, вона створює належні умови для виховання та розвитку дитини. Батько долею дитини не цікавиться, бажання бачитися та спілкувався з дитиною не виявляє, матеріальної допомоги на утримання не надає, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в заявленому обсязі і просить їх задовольнити. Крім того, [PERSON] не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, про що також зазначила в поданій заяві. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, зроблено повідомлення про слухання справи у засобах масової інформації, а саме газети «Слобідський край», причина неявки суду невідома. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач у справі належним чином повідомлений про день та час слухання справи і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, та в матеріалах справи достатньо наявних доказів, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутності не з'явившегося відповідача Представник 3-особи - Служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, а також висновок про доцільність позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], враховуючи те, що батько ухиляється від батьківського обов'язку щодо виховання дитини, не цікавиться його станом здоров'я, фізичним та духовним розвитком, усунувся від утримання сина, тривалий час не сплачує аліменти. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за їх відсутністю без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Беручи до уваги подану представником третьої особи заяву, суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Суд, перевіривши матеріали справи і оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступного. Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з вимогами ст.ст. 150, 157 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON], [INFO] перебували у шлюбі, який було зареєстровано 18 вересня 1993 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №924. Рішенням Жовтневого суду м. Харкова від 10 січня 2011 року шлюб було розірвано. Від цього шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім та малолітню дитину, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач являється батьком малолітнього [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 1. З роз'яснень, які містяться Постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як зазначає позивач, на протязі тривалого часу утриманням та вихованням дитини [PERSON] не займається, його долею не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, починаючи з серпня 2012 року зібрав свої особисті речі та пішов із квартири, по теперішній час не підтримує із ними стосунків, де перебуває на даний час їй невідомо, жодного разу навіть не привітав дитини з днем народження чи з будь-яким іншим святом, намірів спілкуватися з дитиною не виявляє, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, тобто не виявляє ніякої батьківської турботи та піклування щодо дитини і тим самим не виконує батьківські обов'язки відносно свого сина. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 січня 2014 року [PERSON] визнано втративши право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. Згідно довідки Харківської гімназії №65 ХМР Харківської області від 27.10.2016року №1282, [PERSON], батько [PERSON], 27.12.2005 року, учня 5-А класу, за час навчання сина у гімназії на батьківські збори не з'являвся, з класним керівником щодо навчання та виховання [PERSON] не спілкувався, не приймав участі у навчальному процесі дитини. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] було додатково розглянуто на зсіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Відповідач [PERSON] запрошувався до Служба у справах дітей Жовтневого району управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради для проведення бесіди з питань виконання батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], [INFO], але не з'явився у визначений час, про причини неявки не повідомив. Малолітній [PERSON] надав заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти позбавлення батьківських [PERSON] прав. Також він пояснив, що [PERSON] його не відвідує, не цікавиться навчанням, вихованням, матеріально не допомагає, не телефонує. З висновку Служба у справах дітей Жовтневого району управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 16.12.2016 р. вбачається, що виходячи з інтересів дитини [PERSON], та враховуючи рекомендацію Комісії, Служба у справах дітей Жовтневого району управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], 1974 р. народження по відношенню до дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. Відповідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини Таким чином, наданими суду доказами підтверджено, що починаючи з 2012 р. відповідач [PERSON] сином не цікавився, не відвідував, участі в його вихованні не приймав, своїх батьківських обов'язків не виконував, матеріально не допомагав, а тому відповідача необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved