Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на дитину сторін сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного місяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною віку повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що від спільного мешкання з відповідачем вони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час спільне проживання між ними припинено, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, але просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина починаючи з 1 червня 2016 року. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій з позовом погодився. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25 січня 2013 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснопільського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №05 (а.с.4). У шлюбі у них народилася одна дитина син [PERSON], [INFO] (а.с.5). На теперішній час сімейне життя між сторонами не склалося та спільне проживання припинено, дитина сторін проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.6). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, так як є особою працездатного віку, інвалідом не являється, інших утриманців не має, працює за домовленістю та отримує дохід. Відповідно до ст.180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли аліменти визначаються в твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що дитина сторін знаходиться на утриманні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча спроможний це робити, так як є особою працездатного віку, працює за домовленістю, отримує дохід, інших утриманців не має, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку кожного місяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 01 червня 2016 року. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved