Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною про визнання права власності на автомобіль. Позов обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.03.1994 року. Між чоловіком та ТОВ «Автосистем» укладений договір купівлі-продажу № 041/072/к-п від 04.08.2012 року автомобіля марки Nissan Qashqai, кузов № [NUMBER], сірого кольору 2012 року випуску. Авансовий внесок при укладенні договору становив 2000 грн., вартість автомобіля за договором купівлі-продажу становила 178976 грн. Оскільки у них не було своїх коштів, [PERSON] уклав з ПАТ «Креді [PERSON]» кредитний договір № 1/1207687 від 10.09.2012 року на отримання 140688 грн. 56 коп. для придбання автомобіля Nissan Qashqai. При укладанні цього договору вона виступила перед банком поручителем, був укладений договір поруки № Р1/1207688 від 10.09.2018 року. Строк дії договору до 09.09.2019 року. Автомобіль оформили на імя чоловіка, але до повного погашення суми боргу вказане майно знаходилось під заставою, на нього було накладено обтяження. За час шлюбу вона з відповідачем частково погасили кредит для придбання автомобіля в розмірі 82301 грн. З січня 2015 року вони з чоловіком припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. 04.09.2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано згідно рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області. Автомобіль відповідач залишив у її користуванні, бо не бажав виплачувати кредит. Тому вона з січня 2015 року по квітень 2018 року самотужки повністю та достроково сплатила борг за кредитним договором № 1/1207687 від 10.09.2012 року з ПАТ «Креді [PERSON]». Таким чином, вона самотужки сплатила за автомобіль [NUMBER] 96675 грн. Заборона на відчуження спірного майна знята у звязку з погашенням кредиту. Отже, вона самостійно, без участі відповідача сплатила за придбаний автомобіль 137825,5 грн., з яких: 41150,00 грн. її частка у спільному сумісному майні подружжя, а 96675,00 грн. сума грошей, внесених після припинення ведення спільного господарства з відповідачем. Просить суд визнати за нею право власності на автомобіль Nissan Qashqai, кузов № [NUMBER], сірого кольору 2012 року випуску д.н.з. [NUMBER] та стягнути з неї на користь відповідача 1/2 частину грошей, сплачених ними під час зареєстрованого шлюбу за автомобіль Nissan Qashqai в сумі 41150,50 грн., які знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА в Дніпропетровській області. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З 05.03.1994 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04.09.2015 року розірвано (а.с.11). В період шлюбу, а саме 04.08.2012 року [PERSON] уклав з ПАТ «Креді [PERSON]» кредитний договір № 1/1207687 від 10.09.2012 року на отримання 140688 грн. 56 коп. для придбання автомобіля Nissan Qashqai (а.с.16-26). З [PERSON] був укладений договір поруки № Р1/1207688 від 10.09.2018 року (а.с.27-28). За час шлюбу сімя [PERSON] частково погасила кредит на придбання автомобіля в розмірі 82301 грн. Згідно наданої виписки з розрахунку в період з січня 2015 року по квітень 2018 року позивач [PERSON] повністю та достроково сплатила борг за кредитним договором № 1/1207687 від 10.09.2012 року укладений [PERSON] з ПАТ «Креді [PERSON]», таким чином сплативши самотужки 96675 грн. (а.с.30-48). Заборона на відчуження спірного майна знята у звязку з погашенням кредиту. З огляду на наведене, позивач [PERSON] без участі відповідача [PERSON] сплатила за придбаний автомобіль Nissan Qashqai 137825,50 грн., з яких 41150,50 грн. її частка у спальному сумісному майні подружжя, 96675,00 грн. сума грошей, внесених після припинення ведення спільного господарства з відповідачем. Статтею 60 Сімейного кодексу України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України\~майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Норма\~статті 60 СК України\~вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Відповідно до\~статті 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини другої\~статті 369 ЦК України\~та частини другої\~статті 65 СК України\~при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згідно з частиною 1\~статті 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Як передбачено ч. 3\~ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. п. 23, 24\~постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4\~ст. 65 СК України). Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано доказів та не доведено факту, що автомобіль Nissan Qashqai, кузов № [NUMBER], сірого кольору 2012 року випуску д.н.з. [NUMBER] придбаний саме за його власні кошти і є його особистою власністю. Отже, суд вважає доведеним те, що автомобіль марки Nissan Qashqai, кузов № [NUMBER], сірого кольору 2012 року випуску д.н.з. [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки частково придбаний сторонами за спільні кошти, в період спільного проживання. Згідно з ч. 2 ст. 372\~ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Позивачем надано усі докази, та підтверджено матеріалами справи, для визнання за нею права власності на транспортний засіб Nissan Qashqai, кузов № [NUMBER], сірого кольору 2012 року випуску д.н.з. [NUMBER]. Із змісту ст.ст.70,\~71 СК України\~в їх системному звязку випливає, що у разі наявності в майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, неподільних речей, то в силу частини другої\~статті 71 СК України\~такі речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, з присудженням одному з подружжя грошової компенсації, замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно. За змістом частин четвертої, п'ятої\~статті 71 СК України\~присудження такої грошової компенсації можливе лише за згодою того з подружжя, якому вона присуджується,\~а також за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON], згідно квитанції № 1/103 від 19.11.2018 року, внесла на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області, 1/2 частину грошей, сплачених подружжям в період шлюбу за автомобіль, а саме грошову суму в розмірі 41150,50 грн. (а.с. 75). За таких обставин спірне майно слід визнати спільною сумісною власністю сторін, виділити вказаний автомобіль у власність позивачу, припинити право власності на частину у спірному майні, що належала [PERSON], а на користь відповідача [PERSON] підлягає виплата половини грошової суми, що була сплачена подружжям за автомобіль у розмірі 41150,50 грн., що знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Дніпропетровській області. Відповідно до п. 1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1789,76 грн.

Outcome: approved