Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Четверта Харківська державна нотаріальна контора, в якій просила усунути від права на спадкування за законом [PERSON] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача та відповідача, яка з 1997 року тяжко хворіла та потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідач [PERSON] , який приходився сином померлій [PERSON] , не надавав жодної допомоги своїй матері, ухилявся від її утримання, піклування. З часу настання хвороби - 1997 року і по день смерті - 04.12.2018 року позивачка доглядала матір, займалася оформленням інвалідності, готувала їжу, прала речі, возила на прогулянки, відвозила її до лікарень та систематично відвідувала її в лікарнях. Коли остання зверталася до відповідача за допомогою, він відмовляв їй, посилаючи за допомогою до позивачки та її чоловіка. Враховуючи тривале ухилення відповідача від надання допомоги матері, позивачка була вимушена запозичувати грошові кошти на ліки та достатнє харчування для матері, заощаджувати на собі та своїй сім`ї на харчуванні, одязі, відпочинку. Позивач стверджує, що відповідач під час тяжкої хвороби матері, яка була у безпорадному стані, мав можливість, але свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної, фізичної допомоги та моральної підтримки, та навпаки влаштовував їй постійні сварки та чинив моральний тиск. Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення її прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.04.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального провадження і призначено підготовче судове засідання у справі. Крім того, задоволено клопотання позивача та витребувано з Четвертої Харківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 107/2019, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також клопотання про виклик в судове засідання свідків. Також, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.08.2020 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Зуєва Л.В. проти задоволення позовних вимог заперечували, просили суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень посилалися на те, що між позивачем та відповідачем склалися довготривалі неприязні стосунки, внаслідок чого позивач за життя їхньої матері налаштовувала її проти відповідача. Відповідач стверджував, що між ним та його сестрою і її чоловіком систематично виникають сварки та бійки, він є потерпілим у кримінальних провадженнях за фактом нанесення йому [PERSON] - чоловіком сестри тілесних ушкоджень. Відповідач наголосив, що до того часу, як йому дозволяв стан здоров`я, він відвозив свою матір до лікарень, возив її на дачу та надавав їй певну допомогу у разі необхідності. Відповідач стверджував, що у 2012 році у нього погіршився стан здоров`я через ознаки захворювання - розсіяний склероз, що в подальшому призвело до його інвалідності ІІІ групи, про що у листопаді 2018 року він отримав відповідну довідку МСЕК. Також відповідач пояснив, що його мати не зверталася до нього за проханням про будь-яку допомогу, та навіть на будь-які його пропозиції відмовлялася від неї. Представник третьої особи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу без його участі. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтв про народження позивача серії [NUMBER] від 29.09.1972 року, та відповідача серії ІІ-ВЛ № 341898 від 01.04.1978 року, матір`ю позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] є [PERSON] , [INFO] (том І а.с. 141, 146). [INFO] [PERSON] померла (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 05.12.2018 року, актовий запис № 17975) (том І а.с. 6). З матеріалів спадкової справи № 107/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи, вбачається, що за життя [PERSON] склала заповіт від 17.08.2012 року, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Полтєвою І.О., зареєстрований в реєстрі за № 6-470, відповідно до якого заповідала належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] (том І а.с. 140). Позивач [PERSON] 12.02.2019 року звернулася до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] (том І а.с. 134, 135). Відповідач [PERSON] 08.05.2019 року звернувся до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою, в якій зазначив, що він приймає спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON] , та йому відомо про зміст її заповіту від 17.08.2012 року, який складений не на його користь. Проте, оскільки він є інвалідом третьої групи та має право на обов`язкову частку спадщини за заповітом, останній звернувся з вказаною заявою про прийняття спадщини (том І а.с. 144). Обґрунтовуючи свій позов позивачка, яка є донькою спадкодавця, посилається на наявність підстав, визначених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України, для усунення відповідача від права на спадкування майна [PERSON] , оскільки остання фактично перебувала у безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги, догляду, а відповідач не приймав участі у догляді за нею, не вчиняв належних дій щодо утримання та надання допомоги. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). За правилами ЦК України (спадкове право) право на обов`язкову частку у спадщині є обмеженням свободи заповіту в інтересах певного кола спадкоємців першої черги. Частиною першою статті 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Судовим розглядом встановлено, що відповідач є інвалідом третьої групи та має право на обов`язкову частку спадщини за заповітом, та звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] .. Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Тобто для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. На підтвердження безпорадного стану матері [PERSON] позивачкою надана копія Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 636363 від 22.08.2013 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , мала першу «Б» групу інвалідності з 06.08.2013 року та потребувала постійного стороннього догляду (том І а.с. 9). Крім того, надана медична документація, відповідно до якої [PERSON] мала ряд тяжких захворювань: рак тіла матки IV кл.гр. (Т4N1М1 (пах лімфовузли)), ускладнення: асцит; супутні захворювання: ИБС; атеросклеротичний кардіосклероз, фібриляція передсердій, шлуночкова екстрасистолія; гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН ІІ А; ХОЗЛ; загострення ЛН І ст.; закритий вивіх головки правої плечової кістки; розсіяний склероз, мозжечково-атактичний синдром, нижній пара парез; психоорганічний синдром (том І а.с. 24, 25). З клопотанням позивача в судовому засіданні були допитані свідки з боку сторони позивача та за клопотанням відповідача допитаний свідок з боку сторони відповідача. Так, свідок [PERSON] , який є чоловіком позивачки, допитаний в ході розгляду справи, пояснив суду, що [PERSON] була дуже хворою людиною, протягом 15 років до її смерті вона потребувала сторонньої допомоги, оскільки за станом здоров`я вже не могла самостійно себе обслуговувати, готувати їжу, виходити на вулицю, та повний догляд за нею здійснювала позивач. Приблизно 18-19 років вона систематично проходила лікування в медичних установах, та матеріальне забезпечення її лікування, у тому числі МРТ, аналізи, обстеження, операції, тощо, було покладено на нього. Свідок стверджує, що між відповідачем та матір`ю були дуже погані стосунки, він систематично знущався над нею, влаштовував сварки, виражався нецензурною лайкою на її адресу, штовхав її, один раз бризнув перцевим балончиком їй в обличчя та вдарив по голові палицею, після чого у неї погіршився стан здоров`я. Крім того зазначив, що [PERSON] неодноразово просила фізичної, моральної та матеріальної допомоги у відповідача, проте він систематично їй відмовляв. Більш того, остання скаржилася, що відповідач постійно позичав у неї гроші та потім не віддавав, а потім став красти у неї гроші, у зв`язку з чим вони з дружиною були змушені встановити замок на міжкімнатній двері матері. Також свідок наголосив, що витрати на поховання [PERSON] поніс лише він та відповідач жодним чином не допомагав в організації її поховання і навіть не прийшов на похорон матері. Свідок [PERSON] , яка є донькою позивачки, допитана в ході розгляду справи, пояснила суду, що її мати [PERSON] повністю займалася лікуванням та забезпеченням бабусі [PERSON] .. Протягом 4-5 років перед смертю [PERSON] перебувала у безпорадному стані, у зв`язку з чим потребувала систематичної сторонньої допомоги, яку надавала лише позивач, яка готувала їжу, придбавали продукти харчування, прала, опікувалася нею, возила до лікарень та відвідувала її, сплачувала всі витрати на лікування. Більш 9 років їхня сім`я була позбавлена можливості відпочивати та виїхати на море, оскільки необхідно було доглядати за бабусею. Також свідок наголосила, що між її бабусею та віповідачем були погані стосунки, він ніколи їй не допомагав. Останнім часом перед смертю бабуся часто кликала на допомогу, яку надавала лише позивач, а відповідач навіть не реагував на такі прохання. Через стан здоров`я бабуся дуже повільно ходила по квартирі, через що між нею та відповідачем постійно виникали сварки та конфлікти. Свідок [PERSON] , яка є подругою позивачки, допитана в судовому засіданні, пояснила суду, що відповідач жодним чином не допомагав своїй матері, більше 10 років до смерті останньої між ними були складні стосунки. Більше 5 років до смерті [PERSON] перебувала в безпорадному стані і потребувала сторонньої допомоги, яку надавала лише позивачка. Також свідок пояснила, що [PERSON] часто лежала в лікарні, де її відвідувала тільки позивач, яка оплачувала лікування останньої. Крім того свідок зазначила, що в її присутності [PERSON] ніколи не зверталася до відповідача з проханням надати їй будь-яку допомогу та останній в її присутності ніколи не відмовляв матері в цьому. Проте свідкові відомо, що моральну, матеріальну та фізичну допомогу матері надавали лише позивачка. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] , яка є сусідкою сторін, повідомила суду, що [PERSON] їй розповідала, що відповідач влаштовував з нею сварки, провокував конфлікти, останній зневажливо до неї ставився, що її дуже турбувало. На думку свідка, такі стосунки склалися тому, що після розлучення батьків, відповідач прийняв сторону батька, та конфлікти між ними розпочалися ще з того часу. Зі слів [PERSON] свідкові відомо, що відповідач забороняв матері виходити на балкон, не пускав її на дачу, робив їй постійно зауваження оскільки її присутність дратувала останнього. Допомогу [PERSON] надавала лише позивачка зі своїм чоловіком. Вона виводила матір на вулицю та заводила додому, повністю здійснювала догляд за нею, возила до лікарень та сплачувала за лікування. Свідок пояснила, що в її присутності [PERSON] не зверталася за допомогою до свого сина, а лише розповідала їй, що такий догляд здійснює її донька [PERSON] .. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою сторін та також перебувала у дружніх стосунках з їхньою матір`ю, допитана в судовому засіданні, пояснила суду, що приблизно у 2003-2004 роках вона познайомилася із [PERSON] , з якою часто сиділи на лавочці біля будинку. Свідок стверджує, що [PERSON] потребувала сторонньої допомоги через її хворобливий стан і таку допомогу їй надавала виключно її донька та чоловік доньки. Свідок зазначила, що [PERSON] часто скаржилася на свого сина, розповідала, що між ними склалися складні стосунки, скаржилася на те, що він її часто ображає, казав, що вона не його матір, не звертав на неї уваги. Зі слів [PERSON] їй відомо, що відповідач одного разу навіть переступив через свою матір, яка впала на підлогу кухні зі стільця та не надав їй допомогу. Крім того свідок наголосила, що [PERSON] часто лежала у лікарні, куди її відвозила позивач з чоловіком, які, також, її там відвідували. Допитаний в судовому засіданні свідок з боку сторони відповідача [PERSON] пояснив суду, що з дитинства перебуває з відповідачем в дружніх стосунках. Йому відомо, що приблизно 6-7 років до смерті матері відповідача стосунки між ними були складні, проте причина цього йому не відома. Свідок наголосив, що приходив додому до відповідача рідко, приблизно 2 рази на рік, проте під час спілкування з матір`ю відповідача остання ніколи на скаржилася на нього. Також свідок пояснив, що йому відомо про захворювання відповідача, яке прогресує, а саме розсіяний склероз, через яке [PERSON] близько 7 років не керує автомобілем, та приблизно 3 роки переміщається з паличкою. Суд критично оцінює показання свідків [PERSON] та [PERSON] в частині пояснень щодо систематичної відмови відповідача надавати [PERSON] будь-яку допомогу на прохання останньої, оскільки вказані особи є членами сім`ї позивачки та і суду зрозуміло їх намагання покращити становище [PERSON] і дати показання на її користь. Інші свідки з боку сторони позивача надали пояснення про складні стосунки між [PERSON] та її сином [PERSON] , проте показали, що в їхній присутності [PERSON] не зверталася з проханням до свого сина про надання їй допомоги через безпорадний стан, та останній не відмовляв їй в наданні такої допомоги в присутності цих свідків. Зі змісту висновків перевірок, які проводилися Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області за заявами [PERSON] в період часу з 2013 року по 2018 роки, вбачається, що остання неодноразово зверталася до правоохоронних органів з проханням вжити заходи до її брата [PERSON] , який по місцю мешкання вчиняє сварки та погрожує фізичною розправою. За наслідками розгляду цих заяв позивачки перевірки були припинені. Вказані письмові докази свідчать про довготривалі та стійкі неприязні відносини між сторонами, що склалися на побутовому рівні. Крім того позивачем в обґрунтування позову надана копія постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.01.2019 року по справі № 645/7288/18, якою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (том І а.с. 19). Тобто вина [PERSON] у вчиненні домашнього насильства відносно своєї матері [PERSON] не була встановлена, оскільки процесуальні строки притягнення особи до адміністративної відповідальності спливли. На підтвердження ухилення відповідача від допомоги матері у зв`язку із її безпорадним станом позивачкою надано також: - довідку Відділу соціальних допомог Управління праці та соціального захисту населення № 1121 від 25.06.2019 року, що свідчить про отриманні позивачкою компенсаційних виплат за надання соціальних послуг особі з інвалідністю І групи на період з 16.12.2008 року по 13.11.2018 року; - медичні довідки та висновки з рекомендаціями щодо лікування [PERSON] та фіскальні і товарні чеки, що свідчать по понесення витрат на лікування, які, за твердженням позивачки, несла тільки вона з чоловіком; - копії рішень суду, що свідчать про стягнення, у тому числі, з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку регресу за сплату боргу за комунальні послуги, а також про поділ майна; - копії довіреностей [PERSON] на [PERSON] ; - письмові докази, що свідчать про понесення витрат на поховання [PERSON] чоловіком позивачки. Разом з тим зі змісту вказаних доказів, досліджених судом в ході розгляду справи, не вбачається, що мати відповідача зверталася за допомогою до відповідача [PERSON] через свій безпорадний стан, а останній умисно ухилявся від надання такої допомоги. Вирішуючи даний спір, з урахуванням наведених обставин, суд виходить з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про усунення відповідача від права на спадкування за частиною п`ятою статті 1224 ЦК України, оскільки в порушення приписів норм процесуального права щодо обов`язку доказування і подання доказів, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спадкодавець, яким є мати позивача і з якою вона проживала, потребувала допомоги саме відповідача, а останній свідомо ухилявся від надання такої допомоги спадкодавцю у зв`язку із її безпорадним станом. Позивачем не доведено сукупність обставин, які відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України можуть бути підставою для усунення від спадкування, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку із відмовою у задоволенні позову суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed