Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини, вказуючи, що шлюб вони з відповідачем уклали 11.03.2016 р., мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який на цей час фактично мешкає разом з нею. Починаючи з грудня 2018 року вона та відповідач мешкають окремо, відповідач добровільно участі в утриманні і матеріальному забезпеченні сім'ї та дитини не приймає, їй коштів в достатньому розмірі для цих цілей не надає без поважних на те причин, вона разом з дитиною проживають у її бабусі. Вона на цей час не працює в зв'язку із перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку, отримує щомісячно державну грошову допомогу, з чого і складається весь її дохід, середньомісячний розмір якого становить 860 грн. Будь-яких інших виплат вона не отримує, інших доходів не має, банківських рахунків, земельних ділянок та транспортних засобів вона також у власності не має. Відповідач працює, отримує дохід в вигляді заробітної плати, розмір якої їй не відомий. Будь-які причини, що унеможливлюють або звільняють відповідача від обов'язку щодо сплати аліментів на утримання їхньої з ним дитини та на її утримання, на цей час відсутні. Стан здоров'я відповідача дозволяє утримувати з нього аліменти. Інших виплат, про що їй достовірно відомо від самого відповідача, на будь-чию користь на цей час відповідач не здійснює та з нього примусово зазначені виплати не стягуються. Дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, взмозі сплачувати аліменти на утримання дитини та її самої. Вона та дитина за станом свого здоров'я на «Д» обліку у закладах охорони здоров'я міста та області не перебувають. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз'яснені їх процесуальні права та обов'язки. 11.03.2019 року відповідач надав відзив на позовну заяву, згідно якого позов визнав частково та просить стягнути аліменти з нього на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 815 грн. щомісячно, в іншій частині позовних вимог просить відмовити. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що з 26.12.2018 року він не працює і з цього часу ніякого доходу в вигляді заробітної плати не отримує. Оскільки він на даний час є безробітним і існує за рахунок матеріальної допомоги своїх батьків, тому згоден сплачувати аліменти у зазначеному ним розмірі. (а.с 17) 26.03.2019 року позивачка подала відповідь на відзив, відповідно до якої вказує, що відповідач є працездатним, але нехтуючи своїм обов'язком утримувати неповнолітню дитину, не працює. Не надає матеріальне забезпечення утриманцям на мінімальному прожитковому рівні. Утримувати дитину до її неповноліття незаперечний обов'язок кожного з батьків і трудовий статус при призначені аліментів немає значення. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Якщо батько дитини (працездатний) не працює, це не є підставою вважати, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання матері своєї дитини. Можна вважати його неспроможним надавати таку матеріальну допомогу, якщо, наприклад, він має на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, якщо він є інвалідом та отримує лише пенсію по інвалідності тощо. Зважаючи на те, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців немає, а також те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. (а.с. 24-25) Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 15) Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та просить позовні вимоги позивачки у редакції від 26.03.2019 року задовольнити, та не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів в зазначеному в цій заяві розмірі. (а.с. 40) Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши позовну заяву, відзив та відповідь на відзив, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини щодо не виконання обов'язку батьком дитини по утриманню дитини та утриманню дружини до досягнення дитиною віку трьох років. Факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], згідно якого 11.03.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу подружжя - [PERSON]. (а.с. 4) Факт наявності у сторін малолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], згідно якого останній народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Факт проживання дитини з матір'ю підтверджується актом № 55 депутата Вільногірської міської ради [PERSON], яким встановлено, що за адресою: [ADDRESS] фактично проживають: [PERSON] з онукою [PERSON] та правнуком [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] проживають за вказаною адресою з грудня 2018 року (а.с. 27) Розмір доходів позивача підтверджено довідкою № 105 від 06.02.2019 року, згідно якої зазначено, що [PERSON], перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та отримує з 01.01.2018 року по 18.12.2018 року одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. щомісячно. (а.с. 26). Факт звільнення з 26.12.2018 року за власним бажанням відповідача [PERSON] з філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» підтверджено копією його трудової книжки (а.с. 21) Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON], за період з 1 кварталу по 4 квартал 2018 року отримував доходи у вигляді заробітної плати з філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» і його дохід складав в 1 кварталі 2018 року - 16037,76 грн., в 2 кварталі 2018 року - 16782,63 грн., в 3 кварталі 2018 року - 19687,90 грн., в 4 кварталі 2018 року - 17873,89 грн. (а.с. 22) Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна жінка, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з ст.27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11.03.2016 року перебувають у шлюбі, мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], з грудня 2018 року сторони проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює, і потребує матеріальної допомоги відповідача, однак останній матеріальну допомогу на утримання дитини та непрацездатної дружини не надає, домовленостей щодо виконання батьком обов'язку утримувати дитину та матір дитини між сторонами не досягнуто, будь-які причини, що унеможливлюють або звільнять відповідача від обов'язку по їх утриманню відсутні, тому аліменти на утримання дитини та дружини підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи позицію позивачки, викладену нею у відповіді на відзив відповідача, яку суд приймає як заяву по суті справи, та згідно з якою остання просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно та аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн. щомісячно, виходячи з приписів ч.3 ст.181 СК України, згідно з якою право вибору виду стягнення аліментів - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі, належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, суд вважає можливим стягнути аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі, у розмірі зазначеному позивачкою, проти чого відповідач не заперечує, що підтвердив своєю письмовою заявою. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при подачі заяви звільнена від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 84, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст.27 Конвенції «Про права дитини», ратифіковану Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р. та

Outcome: approved