Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений 22.02.1997року з відповідачем [PERSON] .. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних причин, зокрема, через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги. Зауважує, що шлюбні відносини припинилися, на даний час проживають окремо. Зазначає, що від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, шлюб існує тільки формально, тому просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 04.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, будучи належним чином повідомленою про дату розгляду справи судом. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Кошеля В.В. до суду надійшла заява, у якій вказав, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять задовольнити, не заперечили щодо заочного розгляду справи та постановлення судом заочного рішення, справу просила розглянути без їх участі. Відповідач у судове засідання повторно, повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, та шляхом опублікування оголошень про виклик до суду на веб-сайті суду, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Крім того, інформація про стан розгляду справи та дату судових засідань розміщено на веб-сайті суду в мережі Інтернет. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується зворотними повідомленнями, що повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти про неможливість вручення поштового відправлення адресату. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, що стверджується зворотними повідомленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи положення ст. ст. 274, 280 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та в заочному порядку, про заочний розгляд судом 13.04.2021 року поставлено ухвалу. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, про заочний розгляд справи судом 13.04.2021 року постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судових засідань. Суд, під час розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно від 25.09.2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22.02.1997 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Стройненської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №08. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане повторно Свалявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 09.09.2017 року, запис №32) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції у Закарпатській області від 19.02.2016 року, запис №37), які на даний час є повнолітніми. Судом на підставі обґрунтувань позову та наявних в матеріалах заяв сторін встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, а фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. В ході судового розгляду справи, за відсутності заперечень та доказів протилежного, судом встановлено, що причини розладу шлюбних відносин сторін мають тривалий і глибинний характер. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки сторони не змогли зберегти сім`ю та не бажають цього робити, то подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам, як позивача, так і відповідача, тому постановляє рішення про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Даний шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved