Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 18.12.1995 року у виконкомі Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №6, посилаючись на те, що сімейне життя не склалося, відповідач матеріально сімю не утримує, разом не проживають, збереження сім»ї не можливе. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище Боровлева. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач відмовляється в добровільному порядку утримувати доньку, тому просить з відповідача стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] .06.2008 року народження у розмірі 00 грн. 00 коп. і до досягнення нею повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про час та місце розгляду справи. Отже, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що шлюб між сторонамиукладено 18.12.1995 року, у виконкомі Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №68, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ №033677 виданого повторно 26.11.2007 року. Відповідно до свідоцтва про народження встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON], .06.2008 рокународження, що стверджується свідоцтвом про народження, серії І-ФМ №107350, виданого 10.07.2008 року. З доводів позивача вбачається, що даний шлюб виявився невдалим, сімейне життя не склалося, відповідач матеріально сімю не утримує, разом не проживають, збереження сімї не можливе. Відповідач відмовляється в добровільному порядку утримувати доньку. За відсутності домовленості між батьками щодо утримання дитини, стягнення аліментів проводиться в судовому порядку, з урахуванням основних правил це захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів необхідних для її життєдіяльності, збереження по можливості того рівня життя, який дитина мала тоді, коли проживала з батьками. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Боровлева.

Outcome: approved