Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. Свої вимоги обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності, вона надала згоду на реєстрацію у вищезазначеній квартирі [PERSON], як дружини сина. Однак, з 2012 року відповідач не користується жилим приміщенням, а постійно проживає у заміському будинку за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві власності. Також позивач зазначила, що відповідач не цікавиться спірною квартирою, не сплачує житлово-комунальні послуги, при цьому не вжила, передбачених законодавством заходів для зняття з реєстрації, внаслідок чого позивач змушена звернутися з позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду заяву про визнання позову. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав заяву відповідача та не заперечував проти задоволення позову. Представники третіх осіб - Печерського районного відділу Головного управління державної міграційної служби в м. Києві та Органу опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації - у судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час розгляду повідомлявся судом. Суд, вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення є трикімнатною квартирою, житловою площею 80,5 кв.м., в якій відповідач [PERSON] зареєстрована з 09.03.2006, власником приміщення є [PERSON], що підтверджується договором міни № 4978 від 17 листопада 2003 року та договором дарування № 758 від 30.07.2015 1/2 частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON] надала згоду на реєстрацію у цій квартирі [PERSON], як дружини свого сина [PERSON], проте остання в цій квартирі не проживала. Судом встановлено, що з 2010 року [PERSON] та [PERSON] почали постійно проживати в заміському будинку, який розташований в [ADDRESS]. В матеріалах справи міститься апеляційна скарга на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29.04.2015 про відкриття провадження у справі №757/14182/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, де зазначена постійна адреса проживання відповідача [PERSON] - [ADDRESS]. Дана обставина не заперечувалася відповідачем. Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом, відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В листі Верховного Суду України від 01.07.2013 «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» зазначено, що у разі виникнення спору між власником і членами його сім'ї суд повинен врахувати, що право члена сім'ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог статей 405, 406 ЦК. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім'ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, факт непроживання відповідача [PERSON] з 2010 року в квартирі [ADDRESS] знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, виходячи з вищенаведеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved