Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вказуючи, що 28.01.2012 року вони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 69. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть, їхні стосунки існують лише формально. Оскільки сім`я розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Вказувала, що згоди про матеріальне утримання дитини між ними не досягнуто, а тому вона вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.09.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не надав. Позивач в судове засідання не з`явилася, адвокат позивачки [PERSON] скерувала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. В судове засідання відповідач не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявами до суду не звертався. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони 28.01.2012 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 69, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.01.2012. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . В ході розгляду справи судом з`ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї не можливе. Майнового спору між сторонами немає. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає доведеним, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно пояснень позивача, з відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання доньки. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правова природа аліментів у розумінні норм\~глави 15 СК України\~є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов`язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами\~статті 182 СК України\~та\~пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я\~\~та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що\~\~позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача\~\~підлягають аліменти\~\~на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»\~у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.\~\~ Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при пред`явленні позовної вимоги про розірвання шлюбу сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн., заявлені позовні вимоги задоволені судом, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору розмірі 908,00 грн. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1 ст.137 ЦПК України\~встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~\~ Частиною 2\~ст.141 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~1) у разі задоволення позову - на\~\~відповідача;\~\~2) у разі відмови в позові - на\~\~позивача;\~\~3) у разі часткового задоволення позову - на\~\~обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~ Так, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем понесені судові витрати на надання правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача під час судового розгляду справи судом першої інстанції здійснювала адвокат Кучер Юлія Вікторівна. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокатом надано Договір про надання правової допомоги від 17.09.2021, укладений між адвокатом Кучер Юлією Вікторівною та [PERSON] , Акт виконаних робіт від 19.10.2021, відповідно до якого розмір послуг адвоката склав 5000 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера [PERSON] 17.09.2021 року сплачено адвокату Кучер Ю.В. 5000 грн. Беручи до уваги зазначене вище, а також прийняте у цій справі рішення, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за надання правової допомоги. Дослідженими у судовому засіданні доказами надання [PERSON] професійної правничої допомоги, у відповідності до вимог ст.ст.137,\~141 ЦПК України, розмір витрат, на думку суду, є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, в зв`язку з чим заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню в цій частині вимог, а саме 1500,00 грн.

Outcome: partial