Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі за текстом УПФУ) про визнання права власності та стягнення недоотриманої пенсії у порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] у м.Макіївка Донецької області померла її мати [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з пенсії, недоотриманої спадкодавцем при житті. 03.03.2020 держаним нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме: на недоотриману її матір`ю пенсію у розмірі 56457 грн 18 коп. На підставі цього свідоцтва відповідач 19.11.2020 сплатив їй 30709 грн 07 коп., які були нараховані за період з 02.03.2017 по 31.08.2019. Різницю між сумою, зазначеної у свідоцтві про право на спадщину за законом, і отриманою сумою, яка становить 25748 грн 11 коп., відповідач відмовляється їй повертати, оскільки розмір недоотриманої пенсії розраховується за період відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто не більше ніж за три роки до дня звернення, де датою звернення за отриманням пенсіє є день звернення спадкодавця з усіма необхідними документами. З цих же міркувань відповідачем була розрахована і спадкова сума у розмірі 56457 грн 18 коп. за період 01.06.2015 (дата взяття на облік померлої) по 31.10.2018. Тоді як за період з червня 2015 року по серпень 2019 року [PERSON] недоотримала 75010 грн 90 коп. Сума, яка не увійшла до складу спадщини, складає 18553 грн 72 коп. Тому позивач просить суд стягнути з УПФУ на свою користь недоотриману в порядку спадкування за законом після смерті її матері суму пенсії у розмірі 25748 грн 11 коп.; визнати за нею право власності на спадщину за законом у вигляді недоотриманої пенсії матері у розмірі 18553 грн 72 коп. та зобов`язати УПФУ виплатити їй цю суму, а також стягнути з УПФУ понесені нею судові витрати у вигляді сплати судового збору. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Бурдужа А.В. до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, надав відзив на позовну заяву, згідно з яким зазначив, що 03.03.2020 позивач звернулась до УПФУ із заявою про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] , померлої [INFO] в м.Донецьку, яка увійшла до спадщини, на яку позивач має право. Посилаючись на ст.ст.46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач вважає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер за життя мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Таким чином розмір недоотриманої пенсії по пенсійній справі [PERSON] згідно звернення 03.03.2020 становить з 02.03.2017 по 31.08.2019 в сумі 30709 грн 07 коп. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Згідно з ухвалою судді від 12.02.2021 позовна заява [PERSON] була залишена без руху для усунення недоліків. Згідно з ухвалою судді від 17.02.2021 після усунення недоліків позовної заяви у справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. Згідно з ухвалою суду від 08.04.2021 підготовче засідання закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 24.08.2019 помела [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю позивача [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про встановлення батьківства, про смерть, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.11.2019 про встановлення факту смерті (а.с.15-22). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2020, посвідченого державним нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-217, Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.03.2020, спадкоємцем майна [PERSON] , 1939 року народження, а саме: недоотриманої пенсії в сумі 56457 грн 18 коп., яка належала померлій на підставі довідки УПФУ від 02.01.2020, є її донька [PERSON] , [INFO] (а.с.24-25). Відповідно до листа УПФУ від 24.11.2020 померла [PERSON] знаходилась на обліку в УПФУ з 01.06.2015 по 31.08.2019. 27.04.2018 [PERSON] звернулась до УПФУ як внутрішньо-переміщена особа з заявою про переведення пенсії у зв`язку зі зміною місця поживання. Оскільки виплата пенсії [PERSON] в іншому управлінні відповідно атестату про виплату пенсії проведена по 31.05.2015, електронну пенсійну справу в УПФУ взято на облік з 01.06.2015. У зв`язку зі смертю [PERSON] 24.08.2019 виплату пенсії припинено з 01.09.2019. На день смерті [PERSON] сума недоотриманої пенсії склала 56457 грн 18 коп. за період з 01.06.2015 по 31.10.2018. Оскільки [PERSON] звернулась з заявою про виплату недоотриманої пенсії за померлу [PERSON] [INFO] , розмір недоотриманої суми пенсії з урахуванням трирічного строку становить 30709 грн 07 коп. за період з 02.03.2017 по 31.08.2019 (а.с.27). [PERSON] через поштове відділення 19.11.2020 виплачено 30709 грн 07 коп. недоотриманої суми пенсії (а.с.26). Згідно з інформацією УПФУ щодо нарахованої та фактично виплаченої пенсії [PERSON] від 09.02.2021 за період з червня 2015 року по серпень 2019 року загальна сума призначеної пенсії склала 75010 грн 90 коп.; сума виплаченої пенсії склала 18553 грн 72 коп. за період з листопада 2018 року по серпень 2019 року; сума недоплаченої пенсії, яка виплачена з урахуванням ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», склала 30709 грн 07 коп. за період з березня 2017 року по жовтень 2018 року (а.с.28). Відповідно до листа П`ятої донецької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) від 06.04.2021 за заявою [PERSON] 13.03.2021 нотаріусом було зроблено додатковий запит по УПФУ щодо суми недоотриманих коштів, які належали [PERSON] , окрім тих, що зазначені в свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 03.03.2020 за № 1-217 (а.с.87). На цей запит УПФУ у листі від 18.03.2021 повідомило, що інформація щодо недоотриманих коштів, яка зазначена в листі від 02.01.2020, на підставі якого [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, є вірною (а.с.88). Отримавши цю відповідь, П`ята донецька державна нотаріальна контора у листі від 06.04.2021 з посиланням на те, що їй не вдалося встановити повний склад спадкового майна (спадкових коштів), для подальшої реалізації прав спадкоємця та об`єктивного встановлення складу спадкового майна, запропонувала позивачу звернутися до суду (а.с.87). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950), що набрала чинності для України з 11.09.1997 та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст.9 Конституції України, закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне, мирне володіння, користування та розпорядження належним йому майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно за ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. За приписами ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч.2 ст.36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали (ч.1). Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті суми пенсії ділиться між ними порівну (ч.2). За відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч.3). З системного аналізу вищевказаних норм права слідує, що нарахована особі пенсія, яка не була їй виплачена, у разі смерті такої особи переходить у порядку спадкування до її спадкоємців у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тлумачення ст.ст.1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. При цьому необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання відповідних сум. Судом встановлено, що пенсія померлої [PERSON] , яка нею недоотримана за життя, увійшла до складу спадщини після її смерті. Позивач у порядку спадкування за законом набула право власності на вказані грошові кошти. Оскільки позивач, як спадкоємець за законом, в установленому порядку прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти у сумі 56457 грн 18 коп. нарахованої, але не отриманої пенсії, суд вважає, що саме ця сума належить позивачу до виплати. Беручи до уваги, що відповідачем частково виплачено позивачу спадкові кошти, вимога позивача є обґрунтованими щодо стягнення з УПФУ на свою користь недоотриманої суми належних їй коштів у розмірі 25748 грн 11 коп. (56457 грн 18 коп. - 30709 грн 07 коп.), а тому її позов у цій частині позовних вимог підлягає задоволенню. Суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки вказана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Позивач успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до ст.1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті за останні три роки. Дата звернення спадкоємця до УПФУ з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2020 у справі № 428/5418/18 (провадження № 61-48756св18) та має бути застосована і у цій справі, виходячи з тотожності правовідносин сторін. Також суд зауважує, що спір у цій справі є цивільно-правовим, адже предметом судового розгляду в цьому випадку є вимоги про захист права власності на спадкове майно у вигляді пенсійних виплат, які не були виплачені за життя спадкодавцеві, що відповідно до ст.19 ЦПК України відносить до юрисдикції загальних судів. Що стосується вимог позивача про визнання права власності на спадщину за законом у вигляді недоотриманої пенсії матері [PERSON] у розмірі 18553 грн 72 коп. та зобов`язання відповідача сплатити їй зазначену суму, суд виходить з такого. Отже позивач просить визнати за нею право власності у порядку спадкування на недоотриману пенсію своєї матері, розмір якої є більшим від різниці між розміром спадкового майна, зазначеного у свідоцтві про право на спадщину за законом, та фактично виплаченим відповідачем позивачу. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке згідно з ч.1 ст.1298 ЦК України видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Тобто, зверненню до суду із вимогами про визнання права власності у порядку спадкування має передувати відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Поданий позивачем лист П`ятої донецької держаної нотаріальної конторою від 06.04.202, в якому нотаріус пропонує для подальшої реалізації прав спадкоємця та об`єктивного встановлення складу спадкового майна звернутися до суду, судом не сприймається як відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на таке. Відповідно до п.4.14 гл.10 розділу П Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє у тому числі склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Отже перекладання нотаріусом свого обов`язку на суд щодо встановлення складу спадкового майна не ґрунтується на законі. Крім того відповідно до п.3 гл.13 розділу І вказаного Порядку нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Вищевказаний лист нотаріальної контори ані за формою, ані за змістом не відповідає вимогам наведеного Порядку, а тому не може вважатися підставою для визнання права власності у порядку спадкування на грошові кошти у розмірі 18553 грн 72 коп. Крім того позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ця сума повинна бути входити до складу спадкового майна. Надані сторонами у цій справі докази переконливо вказують на те, що недоотримана за життя [PERSON] сума нарахованої їй пенсії складає саме 56457 грн 18 коп. (з червня 2015 року по жовтень 2018 року), тоді як пенсія у розмірі 18553 грн 72 коп. (з листопада 2018 року по серпень 2019 року) це та сума, яка була виплачена [PERSON] за її життя. Разом ці суми складають загальний розмір нарахованої [PERSON] пенсії за період з червня 2015 року (з моменту взяття її на облік) по серпень 2019 року (по момент її смерті): 56457 грн 18 коп. + 18553 грн 72 коп. = 75010 грн 90 коп. (а.с.28, 83). Тобто відповідачем як під час отримання позивачем у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом, так і в суді подані одні й ті ж відомості щодо недоотриманої спадкодавцем пенсії, з яких вбачається, що 18553 грн 72 коп. це сума виплат, а не сума недоотриманої пенсії. Оскільки позовні вимоги про визнання права власності на спадщину за законом у вигляді недоотриманої пенсії [PERSON] у розмірі 18553 грн 72 коп. та зобов`язання сплатити цю суму є недоведеними і необґрунтованими, суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам необхідно стягнути судовий збір в сумі 908 грн 00 коп., який було сплачено за вимогу майнового характеру про стягнення з відповідача 25748 грн 11 коп. На підставі ст.ст.1216, 1218, 1227, 1296 ЦК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,

Outcome: partial