Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 04.09.1982 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів, внаслідок чого виникали постійні суперечки і непорозуміння, що, в кінцевому результаті, призвело до припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. З вищенаведених підстав, позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме її інтересам В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, про час і місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені, проте, як вбачається з матеріалів справи, подали до суду заяву від 15.02.2016 року, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.З рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, вбачається, що повістка про виклик до суду від 19.01.2016 року була надіслана на адресу відповідача, але до суду повернувся конверт з поштовою відміткою «повернено за закінченням терміну зберігання»; повістка про виклик до суду від 28.01.2016 року була надіслана на адресу відповідача та особисто йому вручена 29.01.2016 року; а також належне повідомлення підтверджується відповідним оголошенням у газеті «Новини Закарпаття» № 15 (4480) від 09 лютого 2016 року, наявним у матеріалах справи. Заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Таким чином, в силу ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи та, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 04.09.1982 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис № 12, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER]. Шлюбні відносини між подружжям припинилися з 2007 року, разом вони не проживають, спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved