Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]про припинення дії, яка порушує право шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що їй на праві власності в цілому належить житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а», верандою літ. «а1» житловою площею 31,0 кв.м., загальною площею 62,80 кв.м. та надвірні будівлі: погріб літ. «Б» , сарай літ. «В», сарай літ. «Д», літня кухня літ. «Г», з верандою літ. «г», вбиральня літ. «Е», літній душ літ. «Ж», ворота N1, забор №2, що розташовані за адресою: в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.06.2017 року ( індексний номер 90417519, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1283776163230) підтверджує факт належності їй-позивачу у справі на праві приватної власності житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] Відповідач у справі був прописаний у вказаний вище будинок зі згоди колишнього власника житлового будинку - їхнього батька [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідач у справі в вищевказаному житловому будинку не проживає з 2000 року,особистих речей його за вищевказаною адресою не має, кореспонденція на його ім'я за вищевказаною адресою не надходить. Той факт, що відповідач в вищевказаному будинку не проживає, підтверджується актом депутата Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 19.07.2017 року. Відповідач в житловому приміщенні не проживає, участі в обслуговуванні нерухомості та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, особистих речей його в будинку не має, кореспонденція та листи на його ім'я по вказаній адресі не надходять,права власності на будинок не мав та не має, однак він залишається бути прописаним в її житловому будинку. При зверненні до Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області з заявою про зняття з реєстрації [PERSON], [INFO], їй надали відмову за № с-263, від 07.07.2017, так як нею не надано судового рішення,яке набрало законної сили про позбавлення права користування на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Оскільки, на протязі більш ніж 6-ть місяців відповідач в житловому будинку не мешкає, згідно ст.ст.71,72 ЖК України він втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] Позивач [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами та в її відсутність,з поставленням у справі заочного рішення, що суд вважає за можливе Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином , про поважні причини неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе проводити розгляд справи по суті в його відсутність. Згідно п.2 ч.1 ст.169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час та місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає неповажною причину неявки в судове засідання відповідача [PERSON], оскільки він завчасно повідомлений про час та місце судового засідання, про поважні причини неявки суд не повідомив, причина неявки не підтверджена відповідними документами. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачемвимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст. 61 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на праві власності в цілому належить житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а», верандою літ. «а1» житловою площею 31,0 кв.м., загальною площею 62,80 кв.м. та надвірні будівлі: погріб літ. «Б» , сарай літ. «В», сарай літ. «Д», літня кухня літ. «Г», з верандою літ. «г», вбиральня літ. «Е», літній душ літ. «Ж», ворота N1, забор №2, що розташовані за адресою: в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.06.2017 року ( індексний номер 90417519, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1283776163230) підтверджує факт належності позивачу у справі на праві приватної власності житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] Відповідач у справі був прописаний у вказаний вище будинок зі згоди колишнього власника житлового будинку - [PERSON] (батьком позивача), який помер [INFO] року. Відповідач у справі в вищевказаному житловому будинку не проживає з 2000 року,особистих речей його за вищевказаною адресою не має, кореспонденція на його ім'я за вищевказаною адресою не надходить. Факт, що відповідач в вищевказаному будинку не проживає, підтверджується актом депутата Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 19.07.2017 року. Відповідач в житловому приміщенні не проживає, участі в обслуговуванні нерухомості та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, особистих речей його в будинку не має, кореспонденція та листи на його ім'я по вказаній адресі не надходять, права власності на будинок не мав та не має, однак він залишається бути прописаним в житловому будинку. При зверненні до Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області з заявою про зняття з реєстрації [PERSON], [INFO], їй надали відмову за № с-263, від 07.07.2017, так як нею не надано судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Оскільки, на протязі більш ніж 6-ть місяців відповідач в житловому будинку не мешкає, згідно ст.ст.71,72 ЖК України [PERSON] втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує,що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ст. 150 ЖК України і ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Прописка відповідача в моєму будинку не дає мені можливості здійснювати повно і незаперечно свої права користування і розпорядження майном, позбавляє мене права на оформлення субсидії. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: припинення дії, яка порушує право. У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням; Відповідно до ч. 2 ст. 2, ст. ст.7,11 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією,законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Остаточне рішення суду про виселення відповідача є підставою для зняття його з реєстрації за адресою спірної квартири, оскільки добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. ст. ст. 72, 163, 167 Житлового Кодексу України, ст. ст.319,405 ЦК України,

Outcome: approved