Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2004 року. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Також зазначила, що сімейні відносини між нею та відповідачем не склалися у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на подружнє життя та те, що в родині склалися складні відносини. Крім того, відповідач відмовляється у добровольному порядку матеріально допомагати дітям та позивачу, не зважаючи на те, що він працездатний. 06 квітня 2017 року позивачка уточнила позовні вимоги та просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність (а.с.39). Відповідач у судове засідання не зявився. На адресу суду від нього надійшло заперечення, з якого вбачається, що відповідач частково згоден з позовними вимогами позивачки, просить розглядати справу без його участі (а.с.30), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В звязку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] /Джураєва/ [PERSON], [INFO], 04 червня 2004 року уклали шлюб, який був зареєстрований Євгенівською сільською ради за актовим записом №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №120415 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-ЖД №203463 (а.с.9) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії І-ЖД №009995 (а.с.8). Сімейні відносини фактично припинені, сторони спільно не проживають, подружні відносини не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, єдність цілей та мети створення та існування спільної сім'ї. Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися відчужені відносини. Спору між сторонами щодо місця проживання дітей не встановлено. Діти на час розірвання шлюбу проживають разом з матір'ю. Майновий спір у сторін відсутній. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] /Джураєва/ [PERSON], [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст.112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Яковлєва». Крім того, відповідач відмовляється у добровольному порядку матеріально допомагати дитині, не зважаючи на те, що він працездатний. Діти мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області №10 від 17.01.2017 року (а.с.11). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №749113 серії 10 ААВ [PERSON] є інвалідом ІІ групи безстроково (а.с.10). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідач не надав суду доказів які б свідчили про те, що відповідач має зобовязання по утриманню інших осіб та інше. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно з індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття, а саме до 10 липня 2023 року починаючи від дня пред'явлення позову, а саме з 13 лютого 2017 року. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. Відповідно п.2 ч.3 до ст.6 Закону України у разі коли в позовній заяві обєднано дві або більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved