Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області, в якому просить: - Визнати недійсним рішення 47 сесії 5 скликання [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області від 04 грудня 2009 року «Про вилучення, передачу і надання земельних ділянок» в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, що розташована за адресою: вул. Чкалова, 166, смт Котельва, Полтавська область. -Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 185052 від 28.05.2012 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 532220001000311, що виданий на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 5322255100:30:004:1959, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: вул. Чкалова, 166, смт Котельва, Полтавська область, та скасувати його державну реєстрацію Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. [PERSON] надала до суду заяву від 11.10.2017 року, в якій просить суд провести розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 73). Відповідач [PERSON] селищна рада Котелевського району Полтавської області у відкрите судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Відповідач [PERSON] селищна рада Котелевського району Полтавської області надала до суду заяву від 12.10.2017 року, в якій просить суд провести судове засідання без участі представника селищної ради, зазначивши що позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі (а.с. 78). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, але надав до суду заяву від 12.10.2017 року, в якій просить розгляд справи провести без його участі, зазначивши що проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує (а.с. 79). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, але надали до суду заяви від 11.10.2017 року, в якій просять розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують (а.с. 74-77). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с. 1-92), вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 жовтня 2012 року помер [PERSON] про що свідчить свідоцтво про смерть серії V-ИК № 622766, видане Івантіївським відділом ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області 02.10.2012 року (а.с. 20). 16 жовтня 2015 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії I-КЕ № 305962, видане відділом ДРАЦС Котелевського РУЮ у Полтавській області 16.10.2015 року (а.с. 16). За свого життя [PERSON] склала заповіт, що був посвідчений [PERSON] державною нотаріальною конторою 10.02.2012 року за реєстровим № 48, згідно з якого заповіла своїм дочкам [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 3,4500 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 2,8100 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 17). Відповідно до довідки за № 4757, виданої виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Полтавської області 19.09.2017 року [PERSON], яка померла 16 жовтня 2015 року, була зареєстрована за адресою: [INFO]. При цьому на час відкриття спадщини з [PERSON] за вищевказаною адресою були зареєстровані: невістка [PERSON] та онука [PERSON] (а.с. 18). Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-ти місячного строку він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивачка [PERSON], онука померлої, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, являється такою, що прийняла спадщину на частку майна, яка б за законом належала її батькові [PERSON], який помер 01.10.2012 року, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявила про відмову від неї протягом строку, встановленого для її прийняття. До складу спадщини після смерті [PERSON] ввійшла 1/7 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: вул. Чкалова, 166, смт Котельва Котелевського району Полтавської області, що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради 21.02.2005 року (а.с. 26). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 753/02-14 від 15.09.2017 року приватний нотаріус був позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/21 частку вищевказаного житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, у звязку з тим, що земельна ділянка передана в приватну власність [PERSON] з порушенням вимог Земельного кодексу України (а.с. 24-25) Оскільки житловий будинок перебуває у спільній частковій власності, то і земельна ділянка, на якій він знаходиться, повинна належати співвласникам будинку пропорційно праву власності на обєкт нерухомості. 21 лютого 2005 року виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради на підставі рішення [PERSON] селищної ради за № 27 від 31.01.2005 року було видано свідоцтво на право власності на нерухоме майно на імя [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка) (а.с. 26). 04 грудня 2009 року рішенням 47 сесії 5 скликання [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області «Про вилучення, передачу і надання земельних ділянок» моєму батькові [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, що розташована за адресою: вул. Чкалова, 166, смт Котельва, Полтавська область та земельну ділянку площею 0,15 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: вул. Чкалова, 166, смт Котельва, Полтавська область (а.с. 35, 51-53). 16 червня 2011 року рішенням 9 позачергової сесії 6 скликання [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області «Про внесення змін у розміри земельних ділянок, що передаються у власність громадянам (ФОП [PERSON]М.)», розглянувши технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, було погоджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян в смт Котельва на території [PERSON] селищною ради, розроблені ФОП [PERSON] та передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1386 га, що надана для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: вул. Чкалова, 166, смт Котельва, Полтавська область (а.с. 36, 54-55). 28 травня 2012 року на підставі рішення 9 позачергової сесії 6 скликання [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області «Про внесення змін у розміри земельних ділянок, що передаються у власність громадянам (ФОП [PERSON]М.)» від 16.06.2011 року на імя [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 185052, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 532220001000311 на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 5322255100:30:004:1959, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: вул. Чкалова, 166, смт Котельва, Полтавська область (а.с. 37). Відповідно до п.1, 2 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то у разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткові або спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Оскільки право власності на вищевказаний житловий будинок було набуто на праві спільної часткової власності сімома особами, то й право власності на земельну ділянку повинно було перейти пропорційно часткам у будівлі та спорудах. Таким чином, рішення 47 сесії 5 скликання [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області від 04 грудня 2009 року «Про вилучення, передачу і надання земельних ділянок» в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, що розташована за адресою: вул. Чкалова, 166, смт Котельва, Полтавська область, слід визнати недійсним, оскільки за вказаною адресою, на момент його прийняття, знаходився житловий будинок, який перебував у спільній частковій власності [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка), [PERSON] (1/7 частка). Відповідно до ч.1 статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч.1, підп. г ч. 3 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У постановах Верховного суду України від 22.05.2013 року № 6-33цс13 та від 19 червня 2013 року № 6-57цс13 вказано, що державні акти на право приватної власності на землю є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи із змісту ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа , яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. З огляду на вище наведене суд не може вийти за межі позовних вимог відповідно до вимог ЦПК України. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області про визнання недійсним рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради та виданим на підставі нього державного акту про право власності на землю, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 \~Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати позивачу присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved