Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до неповнолітньої [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі Договору купівлі-продажу № 1143 від 04 червня 1993 року є власником квартири [ADDRESS]. Разом з нею за зазначеною адресою зареєстрована внучка [PERSON], 2001 р.н., яка понад один рік, а саме після розлучення батьків, проживає разом з своєю матір'ю в м. Керч АР Крим. Оскільки реєстрація [PERSON] у належній їй квартирі створює перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном - просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 04 вересня 2018 року по даній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Підволочиського районного суду від 17 жовтня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - залучено службу у справах дітей Підволочиської РДА. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про день слухання справи в суді, причини її неявки суду не відомі, а тому у відповідності до ст.281 ЦПК України, слід ухвалити заочне рішення по справі. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служби у справах дітей Підволочиської РДА Тернопільської області, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247,179 ЦПК України, виходячи з наступного: Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з положень ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, ст. 41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним. При розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала. Відповідно до договору купівлі-продажу від 04 червня 1993 року та реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 06 серпня 1993 року - 19/50 частин житлового будинку з надвірними побудовами № 13 по вул.. Д.Галицького в м. Скалат - зареєстрований за [PERSON] Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З довідки виконкому Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області від 19 лютого 2018 року №1911, та будинкової книги прописки громадян вбачається, що до складу сім'ї [PERSON], 1956 р.н., яка проживає в [ADDRESS], входять: внучка [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, посвідчених Скалатською міською радою від 18 лютого 2018 року № 1898, 23 червня 2018 року № 1762, 18 липня 2018 року № 375 , 22 серпня 2018 року [PERSON], [INFO]., яка зареєстрована разом із бабусею [PERSON] за адресою [ADDRESS], за місцем реєстрації не проживає з березня 2012 року, виїхала разом із матір'ю [PERSON] в м. Керч. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут). Житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Частина 4 ст. 3 СК України передбачає, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що між сторонами по справі наявне кровне споріднення, що є ознакою сім'ї. Отже, у даному випадку суд вважає що відповідач, яка є членами сім'ї позивача, не проживає за адресою: [ADDRESS] понад один рік без поважних причин. Ч. 3 ст. 160 СК кореспондує ч. 2 ст. 313 ЦК, згідно якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] - [INFO], а отже на час розгляду справи досягла чотирнадцяти років. Частина 2 ст. 29 ЦК України передбачає, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З висновку органу опіки та піклування Підволочиської РДА №02-1164/01-01-17 від 01.11.2018 року убачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], в будинку, який належить на праві власності [PERSON] згідно договору купівлі-продажу за № 1143 від 04 червня 1993 року, більше п'яти років разом із матір'ю в даному житловому будинку не проживають, на праві власності житла, майна немає, а відтак визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] - визнано недоцільним та таким, що суперечить інтересам неповнолітньої. На підставі ст. 19 СК України суд здійснює перевірку висновку органу опіки та піклування на предмет обґрунтованості й повноти та може з ним не погодитись, якщо він недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини. Так, в наявному у матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Підволочиської РДА №02-1164/01-01-17 від 01.11.2018 року відсутні будь-які обґрунтування порушення прав неповнолітньої, натомість міститься лише посилання про те, що визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням буде суперечити її інтересам, а також констатується факт того, що вона разом з мітір'ю понад п'ять років не проживає за вказаною адресою. Жодних мотивів та підтверджень порушення її прав немає. Також у висновку відсутні посилання на нормативно-правові акти, які б в даному конкретному випадку стверджували про невідповідність інтересам дитини, а тому суд вважає його необґрунтованим та формальним. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання неповнолітньої [PERSON], такою, що втратила право користування спірним будинком не суперечить вимогам закону. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], у зв'язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved