Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.11.2016, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними менталітетами, поглядами на традиційні сімейні цінності та несумісності характерів, що призвело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Вважає, що сім`я існує формально, поновлення шлюбу недоцільно і суперечить її інтересам. Від шлюбу сторони дітей не мають. Більш того, позивач зазначає, що під час спільного проживання стосунки з чоловіком не склалися, оскільки між подружжям не було взаєморозуміння та взаємоповаги, часто виникали сварки. 20.08.2020 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі та призначено судове засідання (а.с. 13). Позивач подала до суду\~ заяву,\~ в якій\~ просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 23.11.2016 у Фрунзенському районі у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області\~зареєстровано шлюб, актовий запис за № 529, що підтверджується Свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 6). Однак, судом встановлено, що сімейні відносини між подружжям не склалися, оскільки між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті різності менталітетів, поглядів на традиційні сімейні цінності, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Згідно ст. 410 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За положенням ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. В ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Якщо фізична особа є громадянином двох або більше держав, її особистим законом вважається право тієї з держав, з якою особа має найбільш тісний зв`язок, зокрема, має місце проживання або займається основною діяльністю. Особистим законом особи без громадянства вважається право держави, у якій ця особа має місце проживання, а за його відсутності - місце перебування. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», яка має назву «Правові наслідки шлюбу», подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Як вбачається з матеріалів справи та досліджених судом документів, позивачка є громадянкою України та проживає в Україні, відповідач є громадянином Бельгії. За таких обставин до припинення шлюбу має застосовуватись право України. Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб\~ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24\~Сімейного кодексу\~України також\~передбачено,\~що шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки та\~чоловіка.\~ Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з викладеним та на підставі досліджених судом матеріалів встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для розірвання шлюбу.

Outcome: approved