Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що їх шлюб з відповідачем зареєстрований 27 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №129. Від спільного проживання у них з відповідачем народилася донька - [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. У них різні інтереси, різні погляди на життя. Вона не отримує в повній мірі моральної та матеріальної підтримки з боку відповідача. Між ними постійно трапляються непорозуміння, суперечки та скандали. Відповідач тривалий час приділяє увагу виключно собі та власним інтересам, у звязку з цим перестав зовсім приділяти увагу їй та дитині. Вказує, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, не живуть на протязі останніх місяців. За таких обставин їх сімя не може бути збережена, оскільки вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка. Примирення між нею та відповідачем неможливе, у звязку з чим просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дитини. Крім цього, зазначає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на дитину. Так, він офіційно не працює, але має регулярний заробіток та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Також відповідач є здоровою, працездатною, матеріально забезпеченою людиною, інших утриманців у нього немає, стягнень за виконавчими документами не провадиться. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1500грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. 23.04.2018р. ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання 23.05.2018р. ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті на 12.30.год. 13 липня 2018р. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, спрямувала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247, ст.280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Крім цього, виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідач не подав відзив на позовну заяву, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наведених нижче підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони 27 грудня 2011 року уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №129, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ №072895 від 27.12.2011 року (а.с.13). Від спільного проживання у сторін народилась донька: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ №178581 від 08.04.2013 року (а.с.9). Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.\~ Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалось, причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, без чого збереження сімї є неможливим. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально. Позивач в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати. Згідно з вимогами\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. \~\~Відповідно до вимог ст.ст.150,\~157 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. \~Відповідно до вимог\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обвязку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Також, суд, з урахуванням майнового стану відповідача, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Згідно\~ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований 27 грудня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №129. Виходячи з обставин справи, матеріального становища сторін, слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідною до вимог закону. Позивач при поданні до суду позову про розірвання шлюбу сплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн., дані витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 704,80 грн. Стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 704,80 грн. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved