Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2015 року. Шлюб реєструвався виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області за актовим записом №22. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Позивач заначила, що сім`я фактично розпалась на початку лютого 2021. Вони з відповідачем не змогли створити міцної сім`ї, оскільки мають зовсім різні погляди на питання пов`язані з роллю жінки та чоловіка у ведені спільного господарства, вихованні дитини. Просить шлюб з відповідачем розірвати. До початку судового засіданні від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Судові витрати просить розділити порівну. Відповідач [PERSON] до початку судового розгляду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Факт реєстрації шлюбу між сторонами підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 25.04.2015 року виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області за актовим записом №22. Факт наявності спільної дитини підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються встановленими в судовому засіданні обставинами. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, то у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 454,00 грн., та у відповідності до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача іншу частину витрат по сплаті судового збору в розмірі 454,00 грн.

Outcome: approved