Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] в м. Київ, помер її чоловік.внаслідок смерті [PERSON], відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли майнові права на майно, яке належало померлому на праві власності: садовий будинок та земельна ділянка у [ADDRESS], що складається з садового будинку та господарських споруд. Проте, нотаріус Двадцять першої київської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину на садовий будинок відмовив з тих підстав, що відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ на спірний будинок, відсутня його державна реєстрація в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Тому просила визнати за нею, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON], право власності на садовий будинок загальною площею 110,2 кв.м, що знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач Віта-Поштова сільська рада в судове засідання не з»явилася, про день слухання справи повідомлялася. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Треті особи в судове засідання не з»явились, про день слухання справи повідомлялись, згідно заяв просили слухати справу у свою відсутність Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача, про що в книзі реєстрації смерті від 26.04.2013 зроблений актовий запис про смерть за № 7363 підтвердженням чого є свідоцтво про смерть, видане відділом реєстрації смерті у м. Києві 26.04.2013. В наслідок смерті [PERSON], відкрилася спадщина, до складу якої, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, ввійшли всі його права та обов'язки що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі садовий будинок та земельна ділянка у [ADDRESS], що належало померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області 04.06.1999 за № 1572. Проте, нотаріус Двадцять першої київської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину на садовий будинок відмовив з тих підстав, що відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ на спірний будинок, а саме відсутня його державна реєстрація в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Право власності [PERSON] на спірний будинок, підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 04.06.1999 за № 1572; державним актом на право приватної власності на землю серії ІП-КВ № 007849, виданого Віто-Поштовою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 02.09. 1999 на підставі цього договору. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. П. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved