Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що з 21.08.2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що останні декілька років відносини між нею та відповідачем стали поступово погіршуватися, між ними зникло почуття любові та поваги один до одного, чоловік перестав виказувати до неї інтерес та повагу, перестав цікавитися дитиною та додержуватися батьківських обовязків, вони стали сваритися та фактично припинили шлюбні відносини. На теперішній час позивач вже тривалий час з дитиною проживає окремо від чоловіка, їй відомо, що чоловік також бажає розлучення. Позивач вважає, що подальше збереження сімї неможливе і суперечить їх інтересам, тому час на примирення їм не потрібен. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище, набуте у шлюбі - «Кондратьєва». Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. (а.с. 4). Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує, проти залишення позивачу прізвища, набутого у шлюбі - «Кондратьєва» заперечує. (а.с. 39). Згідно із\~ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 1\~ст.3 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 114607 від 21.08.2010 р. між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] Камянобрідським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 21.08.2010 р. було зареєстровано шлюб, актовий запис № 270 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 196920 від 08.01.2011 р., виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції. (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що останні декілька років відносини між сторонами по справі стали поступово погіршуватися, між ними зникло почуття любові та поваги один до одного, що призвело до виникнення сварок та фактичного припинення шлюбних відносин. На теперішній час позивач вже тривалий час з дитиною проживає окремо від відповідача. Позивач вважає, що подальше збереження сімї неможливе і суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права, суд приходить до висновку про задоволення позову про розірвання шлюбу. З приводу заперечень відповідача, щодо збереження позивачем за собою прізвища, набутого у шлюбі, суд приходить до наступного. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~\~\~\~ Таким чином, бажання позивача залишити за собою прізвище набуте у шлюбі «Кондратьєва» є її особистим правом, яке визначене Сімейним кодексом України, і суд не може позбавити її такого права. Отже, суд вважає що підлягає до задоволення вимога позивача про залишення їй для подальшого іменування прізвища набутого у зв'язку із реєстрацією шлюбу \~«Кондратьєва».

Outcome: approved