Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що 18 вересня 2004 року вона уклала шлюб з відповідачем, який на даний час розірвано рішенням Марганецького міського суду від 04 вересня 2014 року. За час шлюбу ними було придбано майно, яке являється спільним майном подружжя. Оскільки шлюб розірвано просить суд поділити спільне майно подружжя наступним чином: Виділити їй, [PERSON], спальний набір «АНТЕРІЯ» вартістю 6 750 гривень, спальню дитячу, вартістю 2 684 гривні, матрац, вартістю 500 гривень, пилосос САМСУНГ, вартістю 833 гривні, телевізор ФІЛІПС, вартістю 6 271 гривня, на загальну суму 17038 гривень. Виділити відповідачу, [PERSON], холодильник «Пазис 139», ціна становить 1900 гривень, комп'ютер, ціна становить 5600 гривень, спальний куток «СКІФ», ціна становить 4077 гривень, ДВД, ціна становить 639 гривень, газову поверхню Фагор, ціна становить 850 гривень, набір меблів « ОПТІМА», ціна становить 1551 гривеню, мікрохвильову плитку, ціна становить 863 гривень, духовку « АРДО», ціна становить 1299 гривень, прихожа, ціна становить 2 800 гривень, всього на суму - 19 579 гривень. Стягнути з відповідача на її користь різницю в сумі 2541,00 гривню. Стягнути з відповідача на її користь витрати понесені у період шлюбу на поліпшення квартири відповідача в сумі - 43662,50 грн. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати, що складаються з витрат на проведення оцінки в сумі - 1000,00 грн. та судовий збір. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, в подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, визнали, що все перелічене майно придбано сторонами під час шлюбу, погоджуються з його вартістю, однак заперечували та не погодились із вартістю зробленого ремонту в квартирі, що зазначена у оцінці суб'єкта оціночної діяльності, в подальшому надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд вислухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 18 вересня 2004 року, який на даний час розірвано рішенням Марганецького міського суду від 04 вересня 2014 року. За час шлюбу сторонами було придбано спальний набір «АНТЕРІЯ» вартістю 6 750 гривень, спальню дитячу, вартістю 2 684 гривні, матрац, вартістю 500 гривень, пилосос САМСУНГ, вартістю 833 гривні, телевізор ФІЛІПС, вартістю 6 271 гривня, холодильник «Пазис 139», ціна становить 1900 гривень, комп'ютер, ціна становить 5600 гривень, спальний куток «СКІФ», ціна становить 4077 гривень, ДВД, ціна становить 639 гривень, газову поверхню Фагор, ціна становить 850 гривень, набір меблів « ОПТІМА», ціна становить 1551 гривеню, мікрохвильову плитку, ціна становить 863 гривень, духовку « АРДО», ціна становить 1299 гривень, прихожа, ціна становить 2 800 гривень. Даний факт підтверджується відповідними документами, наявними в матеріалах справи та не заперечується сторонами, зазначена їх вартість також узгоджена сторонами та підтверджується документально. Крім того, у квартирі, що належить відповідачу зроблено ремонт, а саме встановлення автономного опалення, вхідних дверей, пластикових вікон, та інше, що також підтверджується матеріалами справи. Відповідно висновку суб'єкта оцінної діяльності від 10.11.2014 року, вартість ремонту складає 87325 гривень. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини та самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1, 2 ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділити спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо неподільні речі не можуть бути реально поділенні між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Суд вважає можливим поділити спільне майно подружжя слідуючим способом: Виділити [PERSON]: -- Спальний набір «АНТЕРІЯ» вартістю 6 750 гривень, -- Спальня дитяча, вартістю 2 684 гривні, -- Матрац, вартістю 500 гривень, -- Пилосос САМСУНГ, вартістю 833 гривні, -- Телевізор ФІЛІПС, вартістю 6 271 гривня, -- Духовку «АРДО», вартістю 1299 гривень; на загальну суму 18 337 гривень. Виділити відповідачу - [PERSON]: -- Холодильник «Пазис 139», вартістю 1900 гривень; -- Комп'ютер , вартістю 5600 гривень; -- Спальний куток «СКІФ», вартістю 4077 гривень; -- ДВД, , вартістю 639 гривень; -- Газову поверхню Фагор, вартістю 850 гривень; -- Набір меблів « ОПТІМА», вартістю 1551 гривню; --Мікрохвильову плитку, вартістю 863 гривні; --Прихожа, вартістю 2 800 гривень, на загальну суму 18 280 гривень. Так як існує різниця у вартості майна, суд вражає за необхідне зобов'язати позивача сплатити відповідачу грошову компенсацію у сумі - 57 гривень. Крім того, за період шлюбу сторонами було поліпшено житлові умови - зроблено ремонт квартири [ADDRESS], а саме встановлення автономного опалення, вхідних дверей, пластикових вікон, та інше, що також підтверджується матеріалами справи. Відповідно висновку суб'єкта оцінної діяльності від 10.11.2014 року, вартість ремонту складає 87325 гривень (а.с.80-105), Половина вартості яких складає - 43662 гривень 50 копійок, які суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]. Суд не бере до уваги посилання відповідача та його представника на те, що висновок про вартість ремонту нерухомого майна не відповідає дійсності, оскільки згідно діючого законодавства фізична особа-підприємець, суб'єкт оціночної діяльності [PERSON] не має повноважень робити таку оцінку, оскільки повноваження фізичної особи-підприємця, суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] підтверджуються Кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача МФ №5351 від 06 жовтня 2007 року та сертифікатом суб'єкта оцінної діяльності від 20 грудня 2013 року № 15837/13. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; за ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена. Не визнаючи висновок про вартість збитку нерухомого майна №350/14 від 10.11.2014 року відповідач та його представник не реалізували своє право на призначення товарознавчої експертизи, для з'ясування та підтвердження обставин на які вони посилались, та що вони мають значення для правильного вирішення справи. Хоча судом було роз'яснено право на призначення експертизи. Крім того, відповідачем чинився опір суб'єкту оціночної діяльності при складанні висновку, також відповідач послався на те, що надасть доступ до квартири іншому суб'єкту оціночної діяльності, однак висновку суду не надав. Отже суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину витрат понесених на ремонт квартири за час шлюбу, а саме встановлення автономного опалення, вхідних дверей, пластикових вікон, та інше, у розмірі - 43662 гривень 50 копійок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати пов'язані з проведенням оцінки вартості майна у сумі 1000 гривень, що підтверджується квитанцією (а.с.78);судовий збір пропорційно до розміру задоволений позовних вимог у сумі 335 гривень та судовий збір на користь держави у розмірі 285 гривень.

Outcome: partial