Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка\~ не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Томашгородська селищна рада Рокитнівського району Рівненської області, про визнання особи такою,\~ що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою\~ №10 в будинку №35 по вулиці Соборній в смт.Томашгород Рокитнівського району\~ Рівненської області. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що в 1989 році її чоловік, [PERSON], отримав ордер на спірну квартиру. 06 вересня 2006 року син позивача [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON], після реєстрації шлюбу [PERSON] була прописана в дану квартиру, народилося 2 дітей, вони були зареєстровані [INFO]. В 2015 році відповідач залишила сім`ю та з дітьми пішла проживати в с.Осницьк до своєї мами, шлюб було розірвано рішенням суду 18 грудня 2015 року. Відповідач не проживає у квартирі впродовж трьох років. В 2007 році помер чоловік позивача, а 22.05.2017 року помер син, [PERSON]. На даний час відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі, але фактично не проживає\~ з 2015 року.\~Вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків, довідкою Томашгородської селищної ради. Посилаючись на норми статтей 71,72 Житлового кодексу України, ст.16 ЦК України просить \~ визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою\~ №10 в будинку №35 по вулиці Соборній в смт.Томашгород Рокитнівського району\~ Рівненської області та зобов`язати Томашгородську селищну раду зняти з реєстраційного обліку і виписати відповідача за адресою [ADDRESS]. У строки визначені ухвалою суду про відкриття провадження у справі відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області про вселення та зобовязання не чинити перешкод у користуванні житлом, а саме: квартирою №10 будинку №35 по вул.Соборна в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області та зобовязання [PERSON] не чинити перешкод у користуванні зазначеним житлом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що в листопаді 2006 року вона вселилась в квартиру [ADDRESS] та була зареєстрована з 20.11.2006 року в даній квартирі. Після народження дітей [PERSON] та [PERSON], діти також були зареєстровані за місцем проживання їх батьків. Сімейне життя з [PERSON] не склалося внаслідок чого шлюб між ними було розірвано 18.12.2015 року. Так як між нею, чоловіком та свекрухою [PERSON] склалися погані відносини, чоловік зловживав спиртним, систематично вчиняв сварки та фізичне насилля, постійно чинили психологічний тиск на неї, змушена була з дітьми йти проживати до своїх батьків, так як побоювалась за своє життя та життя дітей. Після цього не мала змоги повернутися разом з дітьми проживати за місцем їх реєстрації, оскільки чоловік та свекруха перешкоджали в цьому, поміняли замки на вхідних дверях, не пускали, погрожували фізичною розправою, з приводу цього зверталася до правоохоронних органів, так як не мала змоги забрати свої речі та речі дітей. З метою захисту свого та дітей права на житло зверталася в Службу у справах дітей Рокитнівської районної державної адміністрації. 31 жовтня 2017 року виконком Томашгородської селищної ради прийняв рішення про усунення перешкод в користуванні житлом її неповнолітніми дітьми та забезпечення права дітей на проживання в належних умовах, коли комісія 21.12.2017 року вийшла по місцю реєстрації проживання, [PERSON] повідомила комісії, що доступ до житла надасть після рішення суду. 27.12.2017 року відбулося засідання районної комісії з питань захисту прав дитини Рокитнівської райдержадміністрації, де комісія вирішила [PERSON], [PERSON] не перешкоджати інтересам дітей. На даний час нічого не змінилось, [PERSON] і надалі перешкоджає їй та дітям вселитися та проживати в квартирі, де вони зареєстровані. Просить вселити її та неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в квартиру [ADDRESS] та зобовязати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні житлом. Посилаючись на норми ст.47 Конституції України, ст.9,65 Житлового кодексу України, п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» просить вселити позивача та її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у квартиру [ADDRESS] та зобовязання [PERSON] не чинити перешкод у користуванні зазначеним житлом. Під час судового розгляду справи позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з тих же підстав та доповнили, що після реєстрації шлюбу з сином позивача [PERSON], відповідач стала проживати у спірній квартирі. Однак, спільного господарства не вели, згодом виникли неприязні відносини. Після розлучення, у грудні 2015 року, відповідач з дітьми залишила спірне житло та пішла проживати до матері у с.Осницьк. З грудня 2015 року по вересень 2017 року жодних претензій щодо даного житла відповідач не предявляла. Лише після отримання позовної заяви почала звертатися до різних інстанцій. Вважають, що відповідач втратила право користування спірною квартирою, оскільки вказану квартиру отримав покійний чоловік у 1988 року за час роботи на Томашгородському щебеневому заводі. Домовленості між ними, що\~ право користування квартирою буде зберігатися\~ за відповідачем не було. Також зазначили, що позивач не предявляє жодних вимог щодо неповнолітніх дітей та не заперечує, щоб діти були зареєстровані у квартирі. Однак, згоди на вселення відповідача у квартиру ні позивач, ні інші члени її сімї не надають, а житлова площа не дозволяє вселити інших осіб. Просять позов задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічних вимог про вселення. Під час судового розгляду справи відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві. Вимогу про зобовязання Томашгородської селищної ради зняти [PERSON] з реєстрації вважають передчасною. Зазначають, що відповідач [PERSON] проживала у спірній квартирі 9 років. Чоловік пив, чинив насильство, зберегти сімю не стало можливим, змушена була подати на розлучення. Залишила квартиру в силу неправомірної поведінки чоловіка та позивача, була загроза життю та здоровю її та дітям. У грудні 2015 року намагалася забрати майно, але позивач не дозволила, тому зверталася до поліції. Повідомленням Рокитнівського відділення поліції підтверджується, що упродовж 2014, 2015 років [PERSON] зверталася до поліції із заявами для захисту своїх прав. Після смерті чоловіка [PERSON] позивач продовжувала чинити перешкоди у користуванні спірною квартирою, тому відповідач змушена була звернутися до Томашгородської селищної ради та до Служби у справах дітей, з метою захисту їх прав на проживання за місцем реєстрації. [PERSON] не заперечує, що з грудня 2015 року не проживає у спірній квартирі, водночас, вона мала на це поважні причини, вона переживала за своє здоровя та здоровя своїх дітей. Відповідач намагалася повернутися у спірну квартиру, але позивач чинить перешкоди, що підтверджується її заявою від 25.09.2018 року. Просять відмовити у задоволенні позову [PERSON] та задоволити зустрічний позов у повіному обсязі. Представник третьої особи, Томашгородська селищна рада Рокитнівського району Рівненської області, [PERSON] пояснила суду, що у спірній квартирі проживає позивач. Квартира перебуває у комунальній власності Томашгородської селищної ради, комунальні платежі сплачуються до Томашгородського ВУЖКГ. У червні 2017 року [PERSON] усно зверталася до Томашгородської селищної ради та повідомляла про те, що не може забрати речі, просила описати майно, щоб у майбутньому його забрати. У жовтні 2017 року до селищної ради надійшла заява про усунення перешкоди дітям у користуванні вказаною квартирою, було прийнято відповідне рішення яким рекомендовано обом сторонам усунути перешкоди у повноцінному користуванні неповнолітніми дітьми спірною квартирою. Вирішення вказаного спору залишає на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства. Представник третьої особи, Служба у справах дітей Рокитнівської районної державної адміністрації, [PERSON] вважає, що у 2017 році, точної дати не пригадує, до Служби у справах дітей Рокитнівської РДА надійшла заява [PERSON] про захист прав неповнолітніх дітей. Вона особисто виїжджала на місце в смт.Томашгород, але до спірної квартири комісію не допустили. 21.12.2017 року було складено акт. Тодіж стало відомо, що існує спір між сторонами щодо житла. Сімя на обліку Служби у справах дітей не перебуває. Питання доцільності вселення відповідача та дітей до спірної квартири Службою у справах дітей не вивчено, тому надати відповідний висновок ССД не може. У подальшому в судове засідання представники третіх осіб не зявилися. Заслухавши думку сторін, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутності представників третіх осіб. Заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців виключно у випадках, передбачених у ст.71 ЖК України. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] кожен окремо, дали показання, що\~ знають позивачку [PERSON], так як проживають по сусідству, знають відповідача [PERSON], це бувша невістка позивача, яка разом з дітьми з 2015 року проживає в [INFO]. \~ \~ \~ \~Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, дали показання, що спочатку, після одруження, відносини між позивачем та відповідачем були нормальні. Згодом, син позивача [PERSON] став випивати, в сімї почали виникати сварки. Через постійні сварки та бійки відповідач змушена була у кінці 2015 року перейти жити до матері в с.Осницьк. Потім відповідач намагалася повернутися у квартиру, але свекруха її не впустила. Свідок [PERSON] також зазначила, що є матірю [PERSON], власного житла не має, будинок у с.Осницьк належить її сину. Вона не має можливості надати дочці житла та вимагає виселитися з будинку, оскільки будинок належить сину. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.06.2018 року встановлено, що відомості про реєстрацію права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на квартиру за адресою: [ADDRESS], відсутні (а.с.64). Згідно виписки\~з протоколу\~№15\~спільного засідання\~профкому і\~адміністрації Томашгородського\~щебзаводу ССО «Полесьеводстрой» від 2.12.1988 року «Про перерозподіл квартир»: Вирішено виділити трьохкімнатну квартиру по вул.Леніна працівнику заводу [PERSON], буд.№35 кв.10, видавши корінець ордера на житлове приміщення №14, ордер виданий [PERSON] з сімєю на 4 чоловіка на право зайняття жилого приміщення житловою площею 43,2 кв.м., яка складається з трьох кімнат, квартира комунальна, за адресою: [ADDRESS], склад сімї [PERSON]: дружина [PERSON], діти [PERSON], [PERSON] (а.с. 63-64). Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 10.08.2017 року, квартира №10 у житловому будинку №35 по вулиці Соборна в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області значиться за [PERSON] (а.с. 8-9). Відповідно до пояснень сторін, представника третьої особи Томашгородської селищної ради встановлено, що згідно рішення селищної ради вул.Леніна в смт.Томашгород перейменована на вул.Соборна. Вказана обставина визнається сторонами та не оспорюється, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України визнається такою, що не підлягає доказуванню. Згідно довідок виданих Томашгородською селищною радою №2268 від 18.12.2015 року та №1971 від 18.09.2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], але не проживають, діти проживають з мамою і перебувають на утриманні батьків в с.Осницьк. За даною адресою зареєстровані та проживають [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO] внук ( а.с. 6,11). В судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями сторін, свідків, що відповідач [PERSON], яка є зареєстрована в [INFO], з грудня 2015 року за даною адресою не проживає. Не заслуговує на увагу суду твердження відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] на те, що спірну квартиру відповідач залишила внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї (чоловіка та свекрухи), з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з сином позивача [PERSON], тобто, була членом сімї [PERSON]. Рішенням Рокитнівського районного суду від 18 грудня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дітей залишено проживати з матірю (а.с.7). У звязку з припиненням шлюбних стосунків з [PERSON] позивач стала проживати за попереднім місцем свого проживання с.Осницьк Рокитнівського району та перестала бути членом сімї по відношенню до позивача. [PERSON] помер 22 травня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10).\~\~\~\~ Згідно витягу з ІІПС «Армор» по Рокитнівському відділенню поліції встановлено, що 31.12.2015 року від [PERSON] надійшла письмова заява про те, що її колишній чоловік [PERSON] та його мати [PERSON] не дозволяють їй забрати свої речі, які вона нажила спільно з чоловіком, 30.08.2014 року, 28.08.2014 року 08.07.2014 року зі служби 102 надходили повідомлення від [PERSON] про вчинення [PERSON] дебошу, насильства в сімї (а.с. 31). Згідно даних «Армор» 31.12.2015 року надійшла заява [PERSON] про те, що її невістка [PERSON] забрала речі, які нажили спільно з її сином, без її відома (а.с. 62). Відомостей про те, що упродовж з грудня 2015 року по жовтень 2017 року відповідач намагалася повернутися у спірну квартиру та того, що позивач та інші члени її сімї чинили перешкоди відповідачу суду не надано і в суді не здобуто. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON], що після розлучення [PERSON] намагалася повернутися до спірної квартири не заслуговує на увагу суду, оскільки свідки є близькими родичами відповідачки (сестра, мати), а відтак є заінтересованими особами у справі, а їх свідчення іншими належними доказами не підтверджені. Також встановлено, що у жовтні 2017 року відповідач [PERSON] звернулася до Томашгородської селищної ради із заявою про усунення перешкод неповнолітнім дітям у користуванні спірною квартирою. Відповідно до\~рішення виконавчого\~комітету Томашгородської\~селищної ради\~№54\~від 31.10.2017\~року «Про\~розгляд заяви\~[PERSON],\~виконком селищної\~ради вирішив:\~[PERSON]\~та [PERSON]\~усунути перешкоди\~для повноцінного\~користування неповнолітніми\~[PERSON]\~та [PERSON]\~квартирою №10\~у житловому\~будинку №35\~ в\~смт.Томашгород\~Рокитнівського району\~Рівненської області\~(не\~зазначивши вулицю). Забезпечити права неповнолітніх на проживання в таких умовах, що не завдають шкоди їх фізичному та розумовому розвитку (а.с. 29). Згідно витягу з протоколу №15 засідання районної комісії з питань захисту прав дитини Рокитнівської районної державної адміністрації від 27.12.2017 року, комісія вирішила: [PERSON], [PERSON] не перешкоджати інтересам дітей згідно Сімейного кодексу України, 9 членів комісії проголосували за, 2 утрималися (а.с.33). Згідно довідки виданої Томашгородською селищною радою №497 від 19.02.2018 року виданої [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], до складу сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб входять: онуки [PERSON], [PERSON], невістка [PERSON], зареєстрована, але не проживає, онуки - [PERSON], [PERSON], зареєстровані, але не проживають ( а.с. 65). Відповідно до вимог частини другої статті 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно роз'яснень, наведених у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до статті 107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Судом встановлено, що у спірну квартиру відповідач вселилася за мовчазною згодою позивача та інших членів її сім'ї, у зв'язку з одруженням з сином позивача [PERSON]. Після припинення шлюбних стосунків (грудень 2015 року) , відповідач вибула на постійне місце проживання в [INFO]. Отже, саме з грудня 2015 року відповідач перестала бути членом сімї свого колишнього чоловіка [PERSON]. Відомостей у підтвердження того, що відповідач була членом сім'ї позивача суду не надано. Судовим розглядом встановлено, що після народження [PERSON] ( 2007 рік) між сторонами виникли неприязні відносини, проживали в одній квартирі , але спільного побуту та господарства не вели. Посилання відповідача та не, що будучи зареєстрованою у спірній квартирі [PERSON] та її неповнолітні діти в силу вимог ст.65 ЖК України мають буди вселені до спірної квартири. Враховуючи викладені обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право на користування квартирою №10 в будинку №35 по вул.Соборній в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області,\~ що є підставою для задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову . Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 гривень, що підтверджується документально (а.с.1). \~

Outcome: approved