Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, який було укладено 11.06.2009 року. Посилалася на те, що тривалий час відповідач не виконує будь-яких обов'язків за договором довічного утримання щодо неї, чим порушує права позивача. Просила суд про розірвання договору довічного утримання, що був укладений між нею та відповідачем та повернення у її власність квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову в повному обсязі та просив суд про його задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі, визнавши причину неявки до суду відповідача не поважною. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 червня 2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір довічного утримання (догляду) посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 3-1526 (а.с. 5). Відповідно до ст. 744 Цивільного кодексу України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до п. 1 договору довічного утримання (догляду) [PERSON] передала у власність [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS], взамін чого [PERSON], зобов'язалася забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. Частиною 1 ст. 749 ЦК України передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Відповідно до п. 5 договору довічного утримання (догляду) [PERSON], зобов'язувалася довічно повністю утримувати [PERSON], щоденно доглядати, забезпечувати її харчуванням, одягом, наглядом, медикаментами, необхідною допомогою, та повним комплексом ритуальних послуг, зі збереженням в її безкоштовному довічному користуванні вказаної квартири. Після укладення договору, відповідач почала ухилятися від виконання умов договору довічного утримання, а позивачка маючи похилий вік, 1935 р.н., була вимушена дбати про себе та свій побут, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст. 755 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримування (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Враховуючи те, що відповідач порушила умови договору і неналежно виконувала свої обов'язки, суд вважає необхідним договір довічного утримання розірвати, а за позивачем визнати право власності на квартиру [ADDRESS]. Крім цього, у відповідності із вимогами ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останньою судові витрати в розмірі 420 грн. З позивача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved