Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 2 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач за її твердженням добровільно матеріальну допомогу не надає, просить стягнути з нього аліменти в зазначеному розмірі. 15.03.2017 року позивачка надала суду заяву про зміну позовних вимог, згідно якої просила стягнути з [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2\~500 грн. Просила розглянути позовну заяву без її участі. Також повідомила суд про те, що на її утриманні знаходиться її дитина [PERSON] [INFO]. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 09 листопада 2001 року. 07.10.2008 року шлюб розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 17 лютого 2009 року серії 1-ЖС №58688 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №10 відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ЖС №162485, виданим виконкомом Марянівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області 01 лютого 2005 року. Також [PERSON]та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №233490 від 18 жовтня 2013 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС №085671 від 08 листопада 2002 року, виданим Марянівської сільською радою Куйбишевського району Запорізької області. Тобто [PERSON] та [PERSON] є батьками трьох неповнолітніх дітей. Відповідач є працездатною особою, проте не працює, має доходи від надання в оренду земельного паю, доходи від господарства тримає корів, свиней тощо. Позивачка також має сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомогу на утримання дітей не надає, що стало причиною звернення [PERSON] до суду. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Враховуючи те, що [PERSON] не має регулярного офіційного доходу, з метою захисту інтересів дітей, суд вважає задоцільне стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved