Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання. Свої вимоги вона обґрунтовує тим, що [PERSON] є батьком їх спільного сина [PERSON], [INFO]. Після їх розлучення в 2004 році, син залишився проживати разом із нею. До досягнення повноліття їх спільного сина, його батько, відповідач сплачував добровільно на її користь на утримання сина аліменти. З 01 вересня 2011 року їх син поступив на навчання на денне відділення Чернігівського промислово-економічного коледжу Київського національного університету технологій та дизайну. Відповідно до довідки №1026 від 10.01.2014року син є студентом 3 курсу Чернігівського промислово-економічного коледжу Київського національного університету технологій та дизайну. Навчається за державним замовленням, проживає в гуртожитку, за що вона щомісячно сплачує по 160 гривень. Крім витрат на оплату навчання і проживання сина вона витрачає кошти на його, харчування, транспорт, послуги інтернету, придбання необхідних учбових матеріалів, одяг, предмети гігієни. Крім того син відвідує спортивну секцію кінг - боксингу, вартість занять складає 100 гривень в місяць. До цих витрат додаються ще витрати на лікування сина, адже він має проблеми зі станом здоров,я, перебуває на диспансерному обліку у лікаря терапевта. Вона працює, отримує заробітну плату, проте коштів не вистачає. Батько їх спільного сина, працює на ВП «АРС» НАЕК «Енергоатом» на посаді майстра, де його середньомісячний дохід більше ніж її. Виходячи з розміру витрат на утримання сина, позивач просить стягувати на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно на період навчання їх спільного сина. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, на обґрунтування позовних вимог пояснила, що заявлений розмір позовних вимог вважає обґрунтованими, що підтверджується наданими суду письмовими доказами. Наполягала на стягненні аліментів у частці від заробітку /доходів/ відповідача, враховуючи на проживання у гуртожитку, постійне зростання цін на харчування, транспорт, учбові матеріали, одяг, медичні препарати та обстеження. Виходячи з того, що вона має в декілька разів менший дохід ніж відповідач та додатково несе ще витрати на утримання житла в м.Чернігові, вважала розмір аліментів, заявлений до стягнення з відповідача цілком обґрунтованим. На підставі викладеного позивач просила задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], і його представник позовні вимоги не визнали суду пояснили, що на даний час син є повнолітнім, на час навчання він проживає у гуртожитку Чернігівського промислово-економічного коледжу Київського національного університету технологій та дизайну. Починаючи з 30 серпня 2004 року до березня 2008 року за взаємною домовленістю він добровільно сплачував аліменти на користь [PERSON], позивача у справі, на утримання неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], - [INFO], та сина [PERSON] - [INFO] в розмірі 33% від своєї заробітної плати. З березня 2008 року за взаємною домовленістю з позивачкою та їх повнолітньою дочкою він перераховував аліменти в розмірі 16,6% від своєї заробітної плати на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання до закінчення навчання на особистий банківський рахунок повнолітньої дочки. З 30 серпня 2004 року по грудень 2013 року він за взаємною домовленістю добровільно сплачував аліменти на користь позивача на неповнолітнього сина в розмірі 16,6% від своєї заробітної плати. З грудня 2013 року за взаємною домовленістю з позивачкою та їх повнолітнім сином він перераховував аліменти в розмірі 16,6% від своєї заробітної плати на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання до закінчення його навчання на особистий банківський рахунок сина. Син навчається за державним замовленням та отримує стипендію. Крім того відповідач оплачує проживання сина в гуртожитку за рахунок того утримання, що він надає із своєї заробітної плати. Також за домовленістю з сином він періодично несе додаткові витрати на його утримання, надає кошти на його одяг та інші періодичні витрати. Просив в позові відмовити. Третя особа [PERSON], позовні вимоги не підтримав, суду повідомив, що батько надає матеріально допомогу добровільно, кожен місяць, тих коштів які надає йому батько достатньо для його утримання, тому стягувати аліменти немає потреби. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі, [PERSON], та [PERSON], знаходилися у шлюбі, розірвання якого зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області 30 серпня 2004 року. Третя особа [PERSON], є їх спільною дитиною, що підтверджується доданим до позову свідоцтвом про її народження. Як вбачається з довідки № 1026 від 10 січня 2014 року Чернігівського промислово-економічного коледжу Київського національного університету технологій та дизайну [PERSON] є студентом третього курсу Чернігівського промислово-економічного коледжу Київського національного університету технологій та дизайну, денної форми навчання. Навчається за державним замовленням. Строк його навчання з 01 вересня 2011 року по 20 червня 2015 року. З довідки про доходи відповідача [PERSON], з місця його роботи на ВП «АРС» НАЕК «Енергоатом» вбачається, що його середньомісячна заробітна плата на момент подання позову до суду складає 8734,74 гривні, після отримання податків на обов,язкові платежі. На підставі особистої заяви відповідача з його заробітної плати провадиться утримання аліментів в розмірі 16,6% на особистий банківський рахунок сина - [PERSON], що в середньому складає 1492,88 гривень. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку що позовні вимоги в даному випадку позивачем не обґрунтовані і не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного Кодексу України, у разі якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення сином, дочкою віку, який перевищує 18, але є не більшим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини передбачені ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, крім того при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. З наданих документів, суд прийшов до висновку, що відповідач надає матеріальну допомогу сину в добровільному порядку, це підтвердив в судовому засіданні сам син [PERSON]. Відповідно до ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вони посилаються, позивач в судове засідання не надала жодних доказів на обґрунтування своїх позовних вимог тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed