Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності. Посилається на те, що вона та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2007 року, проте рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.11.2019 року шлюб між ними розірвано. Вказує, що від шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає із позивачкою. Зазначає, що за час сумісного подружнього життя ними було придбане нерухоме майно, а саме земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,0537 га, кадастровий номер 7310136900:48:002:1248, що знаходиться в [ADDRESS] , на території садового товариства «Сонячний схил», вартістю 20578 грн. Також за час подружнього життя з метою облаштування квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] та в якій сторони разом проживали близько 13 років за спільні кошти ними було придбано рухоме майно, а саме побутові речі: меблі кухонні (навісні шафи, тумби, шафа-пенал, стіл, стільці), духова шафа вбудована Berg, холодильник Samsung, варочна панель вбудована Berg, пральна машина Indesit, витяжка вбудована, люстри, стіл - метелик, жалюзі на 2 вікна, шафа - купе кутова, стінка у вітальню, вішак у прихожу, 2 тумби до ліжка, шафа балконна, диван, душова кабіна, унітаз, біде. Вказує, що вказане спірне майно було набуте сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та повинно бути поділене між ними, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні. На основі вищезазначеного та відповідно до заяви про зменшення позовних вимог позивачка просить виділити в особисту приватну власність [PERSON] - земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,0537 га, кадастровий номер 7310136900:48:002:1248, що знаходиться в [ADDRESS] , на території садового товариства «Сонячний схил», право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на дану земельну ділянку припинити. Виділити у особисту приватну власність [PERSON] рухоме майно, яким облаштована квартира [ADDRESS] : меблі кухонні (навісні шафи, тумби, шафа-пенал, стіл, стільці), духова шафа вбудована Berg, холодильник Samsung, варочна панель вбудована Berg, пральна машина Indesit, витяжка вбудована, люстри, стіл - метелик, жалюзі на 2 вікна, шафа - купе кутова, стінка у вітальню, вішак у прихожу, 2 тумби до ліжка, шафа балконна, диван, душова кабіна, унітаз, біде та право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на дане рухоме майно припинити. Стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивачки в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги позивачки визнає, не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.11.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 01.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 715 - розірвано. Від шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 09.06.2008 року. За час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, ними було придбане нерухоме майно, а саме земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,0537 га, кадастровий номер 7310136900:48:002:1248, що знаходиться в [ADDRESS] , на території садового товариства «Сонячний схил», вартістю 20578 грн., що підтверджується договором купівлі продажу земельної ділянки від 29.06.2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Апрінцевою С.О. та зареєстрований у реєстрі за № 331. Крім того за час подружнього життя з метою облаштування квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] та в якій сторони разом проживали за спільні кошти ними було придбано рухоме майно, а саме побутові речі. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) підтверджено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Відповідно до ст.63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з вимогами ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У частині першій статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. У пункті 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК (2947-14 ) та ст. 372 ЦК ( 435-15 ). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З матеріалів справи встановлено, що спірне майно було придбано в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбу, тобто є їх спільною сумісною власністю. Представник відповідача під час розгляду справи визнав позовні вимоги. Враховуючи позовні вимоги та визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що відповідач своїм визнанням позову погодив запропонований позивачкою варіант поділу спільного майна, придбаного ними в період шлюбу. Дослідив матеріали справи суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved