Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина, яку позивач прийняла, про що їй 23.11.2016 року нотаріусом було видане відповідне свідоцтво. Спадщина, на яку їй було видано свідоцтво, складається із житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Але, крім вказаного будинку [PERSON] на час смерті також належало право на отримання земельної частки (паю) загальною площею 3,96 га із земель колишнього КСП «Есмань». Так, згідно із розпорядженням голови Глухівської райдержадміністрації від 24.07.2003 року за № 275 [PERSON] надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки у власність як колишньому члену КСП «Есмань». А згідно розпорядження голови Глухівської РДА від 14.11.2005 року за № 593 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам - власникам земельних паїв КСП «Есмань», серед них і її покійній матері. Однак, в подальшому позивачу стало відомо, що 19 квітня 2006 року її мати нібито звернулась із письмовою заявою до голови Глухівської РДА, в якій відмовилась від належного їй земельного паю за власним бажанням. Як наслідок, 14 липня 2006 року головою Глухівської районної державної адміністрації було видано розпорядження за № 328, яким було припинено право власності матері позивача [PERSON] на земельний пай. Позивач зазначає, що на час написання цієї заяви її матір мала похилий вік, страждала на ряд важких захворювань, а тому за станом свого здоров`я вона не в повному обсязі усвідомлювала значення та наслідки своїх дій і неправильно сприймала фактичні обставини справи, що, безумовно, вплинуло на її волевиявлення. У зв`язку з цим позивач просить визнати протиправним та скасувати вказане вище розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 328 від 14 липня 2006 року про припинення права власності [PERSON] на земельний пай. Ухвалою суду від 16 квітня 2019 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви разом з додатками 16 квітня 2019 року. У встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, з матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась із житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , яку позивач приняла. Також із матеріалів справи вбачається, що згідно із розпорядженням голови Глухівської райдержадміністрації від 24.07.2003 року № 275 було надано дозвіл на складання проекту відведення земельних ділянок у власність членам КСП «Есмань», які мали бути виділені в майбутньому із земель державного підприємства «Некрасівське». А згідно розпорядження голови Глухівської РДА від 10.10.2005 року № 537 [PERSON] була включена до списку громадян - власників земельних паїв КСП «Есмань» під номером 469. Також із матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2006 року мати позивача - [PERSON] звернулась із письмовою заявою до голови Глухівської РДА, в якій вона відмовилась від належного їй земельного паю за власним бажанням. А14 липня 2006 року головою Глухівської районної державної адміністрації було прийнято розпорядження за № 328, яким було припинено право власності матері позивача на земельний пай. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При розгляді даної справи суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність обставин, на які остання посилається в своїй позовній заяві. Так, позивачем не представлено суду жодних належних і допустимих доказів, що під час написання заяви 19 квітня 2006 року на ім`я голови Глухівської РДА про відмову від земельного паю за власним бажанням, мати позивача не усвідомлювала значення своїх дій чи не могла керувати ними. А сам по собі лише той факт, що на час написання заяви, мати позивача мала похилий вік і страждала на ряд серйозних захворювань, ще жодним чином не доводить, що при складанні цієї заяви її волевиявлення не було вільним. Крім того, суд не може не звернути увагу на наступне. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, який діяв на час спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку виникало після виділення земельної ділянки в натурі, одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації. А відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку мало посвідчуватись тільки державним актом. . Однак, із представлених позивачем [PERSON] документів вбачається, що її матері лише надавався дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки у власність як члену КСП, яка, в свою чергу, мала б бути виділена їй в майбутньому із земель колишнього державного підприємства «Некрасівське» Тобто судом встановлено, що фактично мати позивача не набула жодних прав на земельний пай, а відтак і скасування розпорядження голови Глухівської РДА, яким було припинено право [PERSON] на земельний пай, який остання фізично і юридично не отримувала, не може потягнути за собою жодних правових наслідків.

Outcome: dismissed