Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який було уточнено, про визнання відповідача [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила, що позивач є власником вищевказаного житлового будинку, в якому зареєстрований її син - [PERSON] з 25.02.2014. Однак з 10.07.2018 він не проживає за цією адресою, постійне його місце проживання їй не відомо. За час проживання у будинку відповідач зловживав спиртними напоями, розкрадав та руйнував житло. Покинув житло за своїм бажанням. Позивач позбавлена можливості розпоряджатися своїм будинком на свій розсуд, вона має намір продати будинок, оскільки проживає в іншому районі, оплачує комунальні послуги. Будинок перебуває в недоглянутому стані, зареєстровані в ньому особи перешкоджають в оформленні відчуження будинку. Право користування житловим приміщенням відповідач втратив з огляду на неповажні причини його відсутності понад 12 місяців поспіль. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Його виклик було опубліковано на офіційному веб-порталі судової влади України: http://pm.zp.court.gov.ua/sud0822 (а.с.39). За таких обставин суд розглядає справу в заочному провадженні. Заслухавши представника позивача, свідків, вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданого 16.11.2001 року на підставі рішення виконкому Приморської міської ради (а.с.16). Згідно з довідкою виконавчого комітету Приморської міської ради № 2553 від 11.07.2019, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] з 25.02.2014 року, але не мешкає за даною адресою з 10.07.2018, що підтверджується витягом з домової книги (а.с.6,12-15). Згідно з свідоцтвом про народження, [PERSON] народився [INFO] в м. Запоріжжі, його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.9). Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 2 встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований з 25.02.2014 - син позивачки [PERSON] , який зі слів власниці будинку та сусідів з 10.07.2018 за даною адресою не проживає (а.с.7-8). Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] є сином позивачки [PERSON] , з жовтня 2019 року він проживає в будинку [ADDRESS] , до цього часу близько одного року не проживав за даною адресою. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вивчивши докази по справі, судом встановлено, що належних, допустимих і достовірних доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування та свідчили б про не проживання відповідача у вищевказаному будинку понад один рік, позивач не надала, в той час як відповідно до положень ст. 81 ЦПК України саме сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Наявна в матеріалах справи копія акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 2 від 11.07.2019 окрім відомостей того, що відповідач не мешкає за вищевказаною адресою більше одного року, не містить ніякої інформації щодо поважності чи неповажності причин його не проживання. Крім того, акт обстеження проводився лише один раз, а не в різний час протягом одного року, як того вимагає ст. 405 ЦПК України. Враховуючи, що позивач належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням не надала, то суд приходить до висновку про недоведеність заявлених позивачем вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати понесені по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed