Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 серпня 2014 року відповідач позичив гроші в сумі 3000 доларів США, про що написав розписку і зобов`язався повертати кошти до 15.08.2014 року. 05 червня 2016 року відповідач повернув частину боргу, а саме 1200 доларів США, а 1800 доларів США зобов`язався повернути до 20.08.2018 року, про що письмово зазначив в розписці. Відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та не повернув позивачу позику у встановлений договором строк, тому відповідно до ст.625 ЦК України, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Станом на 18.09.2018 року борг відповідача становить 2122,03 долари США та складається з: 1800 доларів США - основний борг; 322,03 долара США - 3% річних. Посилаючись на норми статтей 11,509,625,1046,1047,1049 ЦК України просить стягнути з відповідача 2122,03 доларів США в еквіваленті національної валюти - гривні за офіційним курсом валют Національного банку України на день розгляду справи та витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та доповнив, що станом на час розгляду справи борг не повернуто. Також просить врахувати, що станом на день розгляду справи в суді курс долара США до гривні складає: 100 доларів США дорівнює 2488,2279 гривень. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення відповідно до ст..280 ЦПК україни на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] взяв у борг в [PERSON] 3000 доларів США і зобов`язувався їх повернути до 15.08.14, про що написав розписку (а.с.10). 05 червня 2017 року [PERSON] повернув [PERSON] 1200 доларів США і зобов`язався до 20 серпня 2018 року віддати залишок боргу (а.с.11). У вказаний термін відповідач не виконав свої зобов`язання. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, надана позивачем розписка від 15.08.14 року у розумінні ЦК України є договором позики. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу вимог ч.1 ст. 524 та ч.1 ст.533 ЦК України, зобов`язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України - гривні. Разом з тим, згідно ч.2 ст. 524 та ч.2 ст.533 ЦК України, сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Строк повернення боргу визначений сторонами в розписці закінчився 20.08.2018 року, однак відповідач суму коштів у розмірі 1800 доларів США, отриману в борг - позивачу не повернув. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, передбачений обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача, у зв`язку з невиконанням зобов`язань відповідачем у встановлений в розписці строк, 3% річних від простроченої суми становить 322,03 дол.США. Розрахунок позивача відповідачем не спростований і доказів протилежного суду не надано, а відтак суд даний розрахунок бере до уваги при встановленні обставин по справі. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, висловлених у справах N 6-2829цс16 від 22 березня 2017 року, N 6-284цс17 від 01.03.2017 року, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, розміщеного на офіційному сайті Національного банку України, станом на день ухвалення рішення у справі - 11 вересня 2019 року встановлений: 100 доларів США дорівнює 2488,2279 гривень (а.с.29-31). Враховуючи надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача 2122,03 долари США, з яких 1800 доларів США - основний борг, 322,03 дол.США - 3% річних, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 11 вересня 2019 року складає 52800,94 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 704, 80 гривні.

Outcome: approved