overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з нього на свою\~\~користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів за кожен день прострочення щомісячних аліментних платежів в сумі 10075 грн. 49 коп. за період з 01.01.2011 р. по 01.02.2016 року. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, оскільки вважає, що розрахунок неустойки за прострочення по сплаті аліментів. який проведено позивачем суперечить вимогам ч.2 ст.195 СК України та його представник надав до суду відповідне письмове заперечення в якому провів власний розрахунок даної заборгованості яка склала 4345, 63 грн. і дану суму представник відповідача посилаючись на відсутність вини його довірителя у простроченні сплати аліментів, враховуючи матеріальний та сімейний стан останнього просив зменшити до 2000 грн. Також представник відповідача просить стягнути понесені його довірителем судові витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 209 ЦПК України, зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, яка повязана з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Повний тест рішення буде виготовлено протягом пяти днів, тобто в строк до 11.09.2016 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила суд розірвати укладений з відповідачем шлюб, зареєстрований 26.12.2007 р. відділом реєстрації актів громадянського стану по місту Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2423. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що більше року шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені, фактично сімя розпалась і зберігання шлюбу суперечить його інтересам. Сторони до зали судових засідань не зявились, подавши заяви з проханням провести розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав і не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 26.12.2007 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану по місту Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2423, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 077373, виданим 26.12.2007 р. відділом реєстрації актів громадянського стану по місту Харкову №2 Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 100522, виданим 26.12.2007 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову №2 Харківського міського управління юстиції. Як вбачається із змісту позову спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, на даний час шлюбно-сімейні відносини між ними припинено, примирення між ними неможливе, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї неможливим, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила суд розірвати укладений з відповідачем шлюб, зареєстрований 28.08.2010 р. відділом реєстрації актів громадянського стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №216. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що більше року шлюбні відосини між ним та відповідачем припинені, фактично сімя розпалась і зберігання шлюбу суперечить його інтересам. Сторони до зали судових засідань не зявились, подавши заяви з проханням провести розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав і не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 28.08.2010 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №216, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 145589, виданим 28.08.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 264675, виданим 10.01.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області. Як вбачається із змісту позову спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, на даний час шлюбно-сімейні відносини між ними припинено, примирення між ними неможливе, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї неможливим, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить : визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою № 8 будинку № 6 по вул. Липневій у м. Кривому Розі. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що їй, позивачу, на підставі договору купівлі продажу належить квартира, розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Липнева, 6/8. Проте на даний час за вказаною адресою залишився зареєстрованим колишній власник квартири [PERSON] Відповідач на даний час знаходиться за кордоном і особисто знятися з реєстрації не має можливості. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Відповідно до ч.1 ст. 7 цього Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заява, згідно якої позов визнав повністю, просить розглянути справу за її відсутності. У судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати за нею право особистої приватної власності на квартири [ADDRESS]. У позові посилається на те, що у період шлюбу з відповідачем [PERSON] 23 листопада 2002 року, за особисті кошті, які отримала від продажу належної їй на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування квартири [ADDRESS], придбала квартиру [ADDRESS]. На даний час позивач вирішила розпорядитися належною їй на праві приватної власності квартирою, але так як вона придбана за час шлюбу за договором купівлі-продажу, необхідна нотаріально посвідчена заява чоловіка, який відмовився оформити дану заяву. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просять позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні з позовом згоден, суду пояснив, що квартира [ADDRESS] була придбана 23.11.2002 року [PERSON] за її власні кошти, отримані від продажу її власної квартири [ADDRESS] 29.10.2002 року. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 липня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Запоріжжя (а.с.5). На підставі договору купівлі-продажу від 23 листопада 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 2155, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. 18 грудня 2002 року Договір купівлі-продажу від 23.11.2002 року зареєстрований в ЗМБТІ за №36358 в реєстровій книзі № 235 (а.с.10). Відповідно ч. 4 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації Таким чином згідно з п.4 ст. 334 ЦК України [PERSON] є власником зазначеної квартири. Кошти на придбання кватири [ADDRESS] [PERSON] отримала від продажу належної їй на підставі договору дарування від 11.09.2002р. квартири [ADDRESS]. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України майно, набуте дружиною, чоловіком за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто…». Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати його такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову вона зазначає, що будинок за вказаною адресою належить їй на праві власності згідно договору дарування від 26.12.2005 року. В зазначеному будинку також зареєстрований відповідач - її колишній співмешканець [PERSON], якого вона зареєструвала на прохання останнього, але більше року він не мешкає за вказаною адресою, не сплачує за комунальні послуги, де він фактично мешкає, їй не відомо, а тому вона вважає, що [PERSON] втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, при цьому подала до суду заяву, в якій позов підтримала і просила справу розглянути у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 26.12.2005 року(а.с.7-8). Відповідно до наявних в матеріалах справи документів, відповідач [PERSON] за вказаною адресою зарреєстрований але не проживає більше року, його місце мешкання невідоме(а.с.9-12). Згідно з акту обстеження депутата Красноградської міської ради у будинку за адресою позивача, дійсно зареєстрований відповідач [PERSON], однак на час обстеження він там не проживає, його особисті речі в будинку відсутні, місце його мешкання невідоме, про що також підтвердили сусіди - [PERSON] та [PERSON](а.с.13) У відповідності до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.ст.71,72 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців, а при відсутності особи понад встановлені строки, особа в судовому порядку може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідачі [PERSON] в будинку позивача не проживає більше року, витрат по утриманню будинку та сплаті комунальних послуг не несе, а подальша його реєстрація порушує права позивача, як власника будинку. В судове засідання відповідач не з'явилися, протилежного суду не довів, тому суд вважає, що він втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить : визначити, що частки [PERSON], [INFO] та [PERSON], який помер 27 грудня 2015 року, в праві спільної сумісної власності - квартирі [ADDRESS], кожного окремо, становлять як 1/2 частку. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона - [PERSON], [INFO], перебувала з 10 серпня 2013 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб. 28 січня 2015 року з чоловіком придбали квартиру, яка знаходиться за адресою : м. Кривий Ріг, вул. Подбєльського, 37/28. Вказана обставина підтверджується копією договору купівлі - продажу та витягом з Реєстру про реєстрацію права власності. 27 грудня 2015 року чоловік помер у віці 51 рік. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті чоловіка до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини також звернулася дочка померлого чоловіка від першого шлюбу - [PERSON]. Інші спадкоємці написали заяви про відмову від спадщини. Постановою нотаріуса Сьомої Державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на спадкове майно з тих підстав, що під час укладання договору купівлі - продажу не було визначено часток у праві спільної сумісної власності. Відтак факт відсутності визначених ідеальних часток є перешкодою для впорядкування спадкових відносин, нотаріус у постанові вказав на необхідність звернення до суду. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю. Відповідач у судовому засіданні позов визнала повністю. У судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову тому що, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, просить не чинити їй перешкоди в реалізації права власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], та зняти її з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що у зв'язку з уточненням списку виборців перед виборами їй стало що вказаною адресою крім неї ще зареєстрована відповідачка з 01.10.2003 року, відповідачка у будинку не проживає та ніколи не проживала, вона з нею не знайома та ніколи не бачила, її особистих речей у будинку не має, що перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, та вона позбавлена можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилась, викликалась, що підтверджено поштовими відправленнями від 23.10.2014 року, від 01.12.2014 року, заперечень на позов не надала, тому суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того представника позивача. Представник третьої особи Ізмаїльського РВ ГУДМС України в Одеській області не з'явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області не з'явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого секретарем виконкому Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 05.09.1983 року, реєстр № 70, належить домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть від 15.03.2010 року [PERSON], помер. Зареєстрованою у зазначеному будинку ([ADDRESS]), значиться: [PERSON], [INFO], що підтверджено витягом з домової книги по Бросківській сільській раді від 02.10.2014 року, довідкою Ізмаїльського РВ ГУДМС України в Одеській області від 10.12.2014 року. Зазначене також підтверджується, будинковою книгою розділу прописка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить поділити між нею та її чоловіком спільно набуте під час шлюбу майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 листопада 2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Шлюбний договір між ними не укладався. За час проживання в шлюбі ними спільно було набуте майно, а саме: квартира [ADDRESS], вартістю 916 086,00 гривень; квартира [ADDRESS], вартістю 1 212 000,00 гривень; автомобіль «Hyundai Santa Fe», державний номер [NUMBER], вартістю 299 500,00 гривень; автомобіль «Hyundai i30», державний номер [NUMBER], вартістю 173 300,00 гривень. Враховуючи те, що вищенаведене майно є спільною сумісною власністю, позивач просить поділити його між ними наступним чином: виділити відповідачу квартиру [ADDRESS], вартістю 916 086,00 гривень, та автомобіль «Hyundai Santa Fe», державний номер [NUMBER], вартістю 299 500,00 гривень; виділити позивачу квартиру [ADDRESS], вартістю 1 212 000,00 гривень, та автомобіль «Hyundai i30», державний номер [NUMBER], вартістю 173 300,00 гривень. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ними шлюб.\~ В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 31 рудня 2002 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. За час перебування у шлюбі у них 26 травня 2005 року народились діти: [PERSON] та [PERSON]. Вказує, що вона з відповідачем припинила шлюбні відносини з початку 2016 року, оскільки відповідач створює конфліктні ситуації, зневажливо ставиться та ображає її, застосовує фізичну силу проти неї. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки вона втратила почуття любові і поваги до відповідача, шлюб існує формально.\~\~ Позивач до судового засідання подала заяву про слухання справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такій та просив позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав пояснення про те, що в нього до [PERSON] наявні почуття любові і поваги, крім цього, відповідач вважає, що збереження сімї необхідне в інтересах дітей. Представник відповідача підтримав пояснення відповідача та просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 31 грудня 2002 року, який зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №409 (а.с.4). Від шлюбу у сторін 26 травня 2005 року народилися діти [PERSON] та [PERSON] (а.с.6,7). Разом з тим, сторони разом не проживають з початку 2016 року, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, а тому сімя розпалась остаточно. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що шлюб існує формально, збереження сім'ї і примирення неможливе. При таких обставинах, суд переконаний, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved