Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому прохала: -встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без шлюбу у період з квітня 2017 року по грудень 2018 року, -визнати квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована: Полтавська область, Полтавський район, Новоселівська сільська рада, кадастровий номер 5324084000:00:001:0075, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована: Полтавська область, Полтавський район, Новоселівська сільська рада, кадастровий номер 5324084000:00:001:0076, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва - спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , в порядку розподілу спільного сумісного майна розділити наступним чином: -визнати право власності за [PERSON] на ѕ частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 72, 9 кв.м., житлова площа 42,9 кв.м., -визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., -визнати право власності за [PERSON] на 1/4 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 72, 9 кв.м., житлова площа 42,9 кв.м., -визнати право власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована: Полтавська область, Полтавський район, Новоселівська сільська рада, кадастровий номер 5324084000:00:001:0075, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, -визнати право власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована: Полтавська область, Полтавський район, Новоселівська сільська рада, кадастровий номер 5324084000:00:001:0076, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у сумі 5 763 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 13 000 грн. В обґрунтування позову вказала, що 27 вересня 2003 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, в якому народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після народження доньки, відповідач почав періодично зловживати спиртними напоями, в присутності дитини вчиняти сварки із застосуванням фізичної сили, у зв`язку з чим у 2016 році вона змушена була ініціювати розірвання шлюбу та стягнення із відповідача аліментів. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 15 листопада 2016 року шлюб між ними розірвано. Також рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 15 листопада 2016 року задоволені позовні вимоги про стягнення аліментів. Деякий час сторони проживали окремо, однак з метою збереження сім`ї та недопущення завдання моральної травми дитині, вирішили примиритися та з 2017 року почали проживати разом як чоловік та дружина без реєстрацію шлюбу та прожили разом до грудня 2018 року. За час шлюбу ними придбано спільне майно, а саме квартира [ADDRESS] , дві земельні ділянки площею 0,10 га, які розташовані: Полтавська область, Полтавський район, Новоселівська сільська рада, кадастровий номер 5324084000:00:001:0076 та 5324084000:00:001:0075, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, а також з метою збільшення житлової площі була придбана квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру укладеного із ТЗОВ «Полтаватрансбуд» від 19.07.2016 року, яку відповідач зареєстрував на своє ім`я 09 липня 2018 року. Однак наприкінці 2018 року відносини між ними погіршилися та з грудня 2018 року вони проживали окремо. Зазначила, що вони з початку 2017 року по грудень 2018 року вели спільне господарство, разом проводили час, відпочивали, мали спільний бюджет, підтримували інтимні стосунки, тобто проживали разом як чоловік та дружина. 05 квітня 2019 року вона надіслала листа відповідачу з пропозицією про позасудове врегулювання спору та отримала відповідь від 26.04.2019 року, в якій відповідач не заперечує факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з середини квітня 2017 року по грудень 2018 року та почав діалог щодо розподілу майна. На повторний лист від 03.05 2019 року, відповідач відповіді не надав. З цих підстав, звернулася до суду з позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 05 листопада 2019 року відстрочено [PERSON] сплату судового збору у сумі 5 378 , 80 грн. до ухвалення судового рішення по справі. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26 листопада 2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив, в якому позов не визнав, заперечує викладені на його обґрунтування обставини. Вказав, що фактичні сімейні стосунки з позивачем припинилися незадовго до розірвання шлюбу судом у 2016 році. З 2016 року і по теперішній час сумісне проведення часу за адресою реєстрації у спільній квартирі мало місце, коли 1 день, коли 3, 5 чи 10 днів. Однак, такі відносини не є відновленням сім`ї і не можуть вважатися такими, що свідчать про ведення спільного бюджету, господарства та стійкі сімейні стосунки. «Ночівлі», на які вказує позивач, дійсно мали місце, оскільки у них є спільна дитина, з якою він має бажання та обов`язок проводити час. Періодичне знаходження відповідача за адресою своєї реєстрації разом з колишньою дружиною та спільною дитиною не є доказом фактичних сімейних відносин. Вважає, що не є сім`єю , коли двоє людей разом періодично проводять час, в тому числі у спільній квартирі та мають інтимні стосунки чи кожен робить свій вклад у виховання спільної дитини. Оскільки вони не є сім`єю з 2016 року, то і підстави встановлення такого факту судом відсутні. У позові не наведено доказів, що підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю. Позивач не наводить доказів наявності у неї грошових коштів для інвестування у його квартиру, не приймала участі у набутті права власності на квартиру, не сплачувала за неї грошові кошти. [PERSON] не проживала та не проживає у його квартирі, яка була придбана для особистих потреб, у зв`язку з тим, що шлюбно-сімейні стосунки були припинені і виникла необхідність в окремому проживанні. На заробітну плату, зазначену у позовній заяві, позивач не змогла б придбати житло, земельну ділянку та інші матеріальні блага. Він готовий розподілити майно, але не на умовах позивача. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 05 лютого 2020 року поновлено строку для подання відзиву. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 21 лютого 2020 року викликано у судове засідання свідків, витребувано докази по справі, приєднано до матеріалів справи письмові докази, відкладено підготовче засідання. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 30 квітня 2020 року витребувано докази по справі, відкладено підготовче засідання по справі. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26 травня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, довірила представництво своїх інтересів представникам [PERSON] та [PERSON] , які позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, довірив представництво своїх інтересів представнику Репало Д.О., який проти позову заперечував, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві. Суд, заслухавши учасників справи, свідків, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України в редакції, чинній на момент виниклих правовідносин, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі № 61-1623св19 (№643/6799/17). Відповідно до положень статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. При застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При встановленні факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суди повинні встановити, що між сторонами склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Суд у рішенні повинен вказати, якими доказами підтверджено, що в указаний період сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в результаті перегляду справи №522/25049/16-ц у постанові від 27 лютого 2019 року (касаційне провадження №61-11607св18). Згідно положень статті 57 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент пред`явлення позову, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України, в редакції, чинній на момент пред`явлення позову, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 27 вересня 2003 року уклали шлюб у Полтавському міському відділі РАГС, а/з 1458, про що видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.11). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 15 листопада 2016 року (справа №554/7102/16-ц) шлюб між сторонами розірвано (а.с.12-13). Під час перебування в шлюбі у подружжя [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 березня 2006 року та встановлено рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 15 листопада 2016 року , а тому відповідно до ст. 82 ЦПК України не потребують доказування (а.с.12). У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою сім`ї [PERSON] по поверху, знає їх більше 10 років. Також вона є головою правління будинку. Вказала, що приблизно років два назад [PERSON] не стало, так як перед під`їздом весь час стояв автомобіль, потім він знову з`явився. Бачила, як гуляв із собакою, возився з дитиною. Також бачила, як вони з [PERSON] стояли разом у під`їзді, сідали в автомобіль, їхали разом на таксі на вокзал. Свідок [PERSON] показала, що є двоюрідною сестрою [PERSON] . Знає, що [PERSON] випивав, тоді у них були проблеми і стало питання про розлучення. Потім вони знову зійшлися. Приходили до нею додому на входини, ще обговорювали ремонт у їхній новій квартирі. Стосунки між ними були ніжні, вони хотіли дати шанс своїм відносинам. Також вони приїздили в гості на день народження дитини [PERSON] , у квартирі по [ADDRESS] не була. За чиї кошти була придбана квартира, їй не відомо. Із показів свідка [PERSON] слідує, що вона є сусідкою сім`ї [PERSON] по поверху. Вважає, що це хороша сім`я. [PERSON] десь один рік не проживав, потім повернувся, вона лише недавно дізналася, що вони розлучилися. Показала, що бачила [PERSON] на поверсі, були збори під`їзду, їй здається, це був 2017 рік. Потім бачила їх влітку, може на пляж їхали з дитиною. У 2018 році його не стало, до Каті приїздив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що знає [PERSON] як друга, разом з ним працює, спілкується. Знає також його дружину, коли її треба було відвезти з дитиною на танці, підвозив. Показав, що коли він жив на Подолі, восени 2014 року [PERSON] подзвонив йому та попросився переночувати. Пожив день, через тиждень знову попросився, потім жив десь три місяці ближче до літа. Також він чув, як дружина часто сварила його по телефону, хамила, висловлювалася нецензурною райкою, писала смс. Протягом 2014-2015 року [PERSON] приїздив до нього, так продовжувалося до лютого -березня 2016 року. [PERSON] сказав, що справа йде до розлучення. Після розірвання шлюбу, приблизно зимою-осінню 2016 року, він не помирився із дружиною, періодично їздив до нього або повертався назад. Також вказав, що допомагав з ремонтом квартири, заносили будматеріали, виконували фізичні роботи. В той час [PERSON] у квартирі не бачив. [PERSON] говорив, що купив квартиру собі та доньці Каті, з якою у нього були хороші відносини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що є колегою [PERSON] , [PERSON] знає. Коли влаштувався на роботу у 2018 році, у нього були проблеми з помешканням і він жив у грудні 2018 року у [PERSON] . В той час там знаходився [PERSON] . З грудня 2018 року проживав то у свого брата, який прожив поруч, то у [PERSON] . Так проживав близько року, у [PERSON] проживав десь півроку. [PERSON] допомагав разів три заносити будівельні матеріали до квартири на Коновальця, [PERSON] там не бачив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що знає [PERSON] з 2011 року, працює з ним в одній компанії. У 2014 році [PERSON] почав проживати з [PERSON] в одній квартирі. Оскільки [PERSON] є хрещеним батьком його дитини, він часто заїжджав до кума в гості та бачив там [PERSON] . Проживав він у нього може і протягом півроку, обумовлюючи це тим, що посварився з дружиною. Коли з ним спілкувався на роботі, [PERSON] сказав, що почав проживати разом з дружиною, а потім у 2016 році знову проживав у [PERSON] . Після того, як [PERSON] розлучився, він проживав у [PERSON] та купив собі квартиру. Одного разу у 2018 році допомагав привозити будівельні матеріали у квартиру, [PERSON] там не бачив. Знає, що він підтримує добрі стосунки із донькою. Показав, що коли [PERSON] проживав у [PERSON] , він йому десь у 2016-2017 році продав диван, так як [PERSON] спав на надувному матраці. При розмові, останній розказував, що планує купляти квартиру. Також знає, що квартиру він взяв у розстрочку, не чув, щоб дружина приймала участь у ремонті. Позивач прохає встановити факт проживання однією сім`єю із відповідачем без шлюбу у період з квітня 2017 року по грудень 2018 року, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу деякий час вони проживали окремо, а потім з метою збереження сім`ї та недопущення завдання моральної травми дочці, вирішили примиритися та у вказаний період проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Разом із тим, позивач не навів переконливих доказів, якими беззаперечно підтверджено, що в указаний період вона мала з [PERSON] спільний бюджет, вели спільне господарство, мали спільні витрати, купували майно майна для спільного користування, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Так, факт проживання однією сім`єю з відповідачем позивач обґрунтовує спільним проживанням у квартирі [ADDRESS] . Однак, суд враховує, що відповідач [PERSON] є співвласником вказаної квартири, яка придбана подружжям в період шлюбу 05.12.2007 року, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Буленко М.М., за № 5796, та був зареєстрований у ній, а тому мав правові підстави проживати у даній квартирі. Крім того, сторони мають неповнолітню доньку, яка також проживає за вказаною адресою, а обов`язок в її утриманні, вихованні та розвитку, згідно ст.ст. 150, 180 СК України, покладено також і на батька [PERSON] . Також позивач вказує, що з метою збільшення житлової площі в інтересах сім`ї, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, укладеного з ТЗОВ «Полтаватрансбуд» від 19.07.2016 року, відповідач зареєстрував на своє ім`я 09.07.2018 року квартиру [ADDRESS] , в якій вони спільно проводили ремонт, купували разом меблі та готували квартиру до переїзду. Однак, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. Так, позивачем не надано чеків, квитанцій, товарних накладних тощо на придбання нею будівельних матеріалів, техніки, меблів для облаштування квартири. Останньою також не надано доказів здійснення нею внесків в рахунок оплати квартири. Більш того, представником самої ж [PERSON] надано Аналітичну довідку по рахунку № 374000 та копії платіжних доручень, з яких слідує, що починаючи з 19.07.2016 року на виконання умов договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] і по черевнь 2018 року всі проплати за квартиру на загальну суму 610 320 грн. здійснені [PERSON] (а.с.229-233). Із вищенаведених показів свідків також не вбачається, що сторони разом здійснювали ремонт, купували мебель, обирали інтер`єр та готувалися до переїзду. Покази свідка [PERSON] про обговорення ремонту квартири разом з [PERSON] не свідчать, що позивач фактично його проводила. Більш того, у судовому засіданні не встановлено, що [PERSON] хоч раз відвідувала квартиру [ADDRESS] . Крім того, факт проживання однією сім`єю без шлюбу позивач обґрунтовує листом [PERSON] від 26.04.2019 року (а.с.25), в якому він визнав, що проживав сумісно із [PERSON] з квітня 2017 року по грудень 2018 року з постійними та періодичними перервами від 1 до 10 днів. Проте, цей лист не є беззаперечним доказом ведення спільного бюджету та спільного господарства, що притаманно подружжю, оскільки в ньому ж [PERSON] вказує, що кожного місяця перераховував на особистий рахунок [PERSON] від 10 000 до 12 000 грн. Перерахування коштів [PERSON] починаючи з 01.09.2016 року у розмірі від 5 000 до 6 000 грн. двічі в місяць підтверджується також Історією по картковому рахунку [PERSON] в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Витягом з Виписки про перерахування коштів (а.с.112-134, 170-174). Перерахування вказаних коштів в рахунок аліментів підтверджується матеріалами скарги [PERSON] на дії державного виконавця (а.с.244-266). Таким чином, встановлені обставини виключають поняття сім`ї, однією із ознак якої є ведення спільного бюджету. Твердження позивача про проживання із відповідачем однією сім`єю в період з квітня 2017 року по грудень 2018 року спростовується заявою самої ж [PERSON] до Шевченківського ВДВС м.Полтави, поданою у липні 2019 року про прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 554/1701/15-ц виданого 05.07.2019 року, про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки, починаючи з 01 вересня 2016 року (а.с.258-261). Суд вважає, що в разі проживання сторін однією сім`єю з квітня 2017 року по грудень 2018 року, підстав для звернення до виконання виконавчого листа за вказаний період не було б. Проведення сторонами спільно часу у санаторії «Квітка полонини» у період з 08.01.2018 року по 18.01.2018 року (а.с.29-30, 100), а також відпочинку в Туреччині з 26.06.2017 року по 05.07.2017 року та з 07.08.2018 року по 17.08.2018 року разом з донькою [PERSON] (а.с.31-32, 199, 206-207), день народження у позивача та доньки (а.с.99, 100), є періодичним спільним відпочинком, а з врахуванням доводів позивача, показів свідка [PERSON] , судом оцінюється як намір примиритися після розірвання шлюбу, однак аж ніяк не свідчить про наявність стійких сімейних стосунків. Проведення часу з донькою на її день народження [INFO] , навіть у період після розірвання шлюбу, підтверджується фото, наданим самою ж позивачкою, що свідчить про відношення батька до дитини, який приймає участь у її вихованні та проводить спільно з нею час, навіть не перебуваючи в шлюбі (а.с.98). Суд приймає як належні та допустимі докази покази свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , згідно яких [PERSON] періодично проживав окремо від дружини у квартирі [PERSON] , оскільки вони підтверджені іншими доказами, а саме копією матеріалів цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в яких підтверджується факт сварок та скандалів у сім`ї (а.с.136-149). Покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не свідчать про те, що між сторонами складися відносини, притаманні подружжю. Позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження тих обставин, що після розірвання шлюбу у період з квітня 2017 року по грудень 2018 року сторони відновили шлюбно-сімейні відносини та перебували в них, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, мали спільні витрати, купували майна для спільного користування, проводили в квартирі разом ремонт, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом. За таких обставин, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Позовні вимоги в частині визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із договору купівлі-продажу від 05.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Буленко М.М., за № 5796, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17275470 від 03.01.2008 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.35-37). Згідно звіту № 073/03/В/2019 про оцінку двохкімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , виготовленого ПП «Оцінювач», вартість вказаної квартири станом на 12 червня 2019 року становить 686 032 грн. (а.с.33). 19 липня 2016 року між [PERSON] та ТЗДВ «Полтаватрансбуд» був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] (а.с.20-22). Згідно Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 130609405 від 12.07.2018 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 09.07.2018 року на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 19.07.2016 року (а.с.40). Відповідно до звіту № 073/04/В/2019 про оцінку трьохкімнатної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , виготовленого ПП «Оцінювач», вартість вказаної квартири станом на 12 червня 2019 року становить 1 335 740 грн. (а.с.38). За договором купівлі-продажу земельної ділянки серія та № 3089 від 09 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Воронковою О.А., [PERSON] придбав у [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, Новоселівська сільська рада, кадастровий номер 5324084000:00:001:0076, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що слідує із Витягу № 30690643 від 09.12.2014 року (а.с.42-43). Згідно звіту № 073/02/В/2019 про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0, 10 га, кадастровий номер 5324084000:00:001:0076, яка розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, Новоселівська сільська рада, станом на 12.05.2019 року вартість вказаної земельної ділянки становить 39 532 грн. (а.с.41). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9321601 від 12.09.2013 року слідує, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 10 га, кадастровий номер 5324084000:00:001:0075 яка розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, Новоселівська сільська рада, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, право власності виникло на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] від 12.03.2013 (а.с.45). Із свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 12.09.2013 року вбачається, що вказана земельна ділянка передана [PERSON] із земель державної форми власності (а.с.46). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Враховуючи, що сторони перебували у шлюбі з 27 вересня 2003 року по 15 листопада 2016 року, суд приходить до висновку про визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона набута подружжям за час шлюбу 05.12.2007 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Буленко М.М. за № 5796, право власності зареєстровано за [PERSON] , а також земельної ділянки площею 0,10 га, яка розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, Новоселівська сільська рада, кадастровий номер 5324084000:00:001:0076, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, яка набута подружжям за час шлюбу09 грудня 2014 року на підставі купівлі-продажу земельної ділянки серія та № 3089, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Воронковою О.А., право власності зареєстровано за [PERSON] . У визнанні спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного. Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] був укладений між [PERSON] та ТЗДВ «Полтаватрансбуд» 19 липня 2016 року. Шлюб між сторонами розірвано 15 листопада 2016 року. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] 09 липня 2018 року, тобто в період, коли сторони в шлюбі не перебували і у встановленні факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу судом відмовлено. Як слідує із Аналітичної довідки по рахунку № [NUMBER] про здійснення внесків в рахунок оплати квартири по вказаному договору, вся сума коштів у розмірі 610 320, 00 грн. була сплачена [PERSON] (а.с.229). Згідно ч.4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Таким чином, право власності на квартиру виникло у [PERSON] не за час перебування у шлюбі, а тому майно є його особистою приватною власністю. Позовних вимог про стягнення внесків за договором купівлі-продажу майнових прав, здійснених в період шлюбу, позивач не пред`являла, а тому виходячи з принципу циспозитивності цивільного процесу (ст. 13 ЦПК України), з ініціативи суду вони компенсовані бути не можуть. Не підлягає задоволенню і позовна вимога про визнання права спільною сумісною власністю подружжя і земельної ділянки площею 0,10 га, яка розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, Новоселівська сільська рада, кадастровий номер 5324084000:00:001:0075, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, виходячи з положень п.5 ч.1 ст. 57 СК України, згідно якого особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Згідно з ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. З огляду на те, що судом визнано спільною сумісною власністю подружжяквартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, Новоселівська сільська рада, кадастровий номер 5324084000:00:001:0076, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, майно підлягає поділу між подружжям з визнанням права власності по Ѕ частці за кожним із подружжям. Питання про розподіл судового збору суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України та стягує із [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 1 750 грн. 93 коп., а із [PERSON] на користь держави 3 627 грн. 87 коп. При цьому, суд враховує, що загальна сума судового збору, яка підлягала сплаті 11 138, 80 грн.( [PERSON] при подачі позову було сплачено 5 760 грн. та відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення на суму 5 378, 80 грн.) Позов задоволено на суму 362 787 грн. ( 3 628, 87 грн. судовий збір, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави). Судовий збір, який підлягає до сплати [PERSON] - 1 750 грн. 93 коп. ((11 138, 80 грн. - 3 628, 80 грн.) - 5 760 грн. (сплачені при подачі позову).

Outcome: partial