Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 листопада 2002 року у виконкомі Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №37. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем вони зареєстрували шлюб 23 листопада 2002 року у виконкомі Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №37. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб бажає розірвати по тим причинам, що сімейне життя у них не склалося. За час спільного проживання виявилося, що у них різні погляди на життя, у звязку з чим між ними часто виникали непорозуміння. Це призвело до того, що з часом вони віддалилися один від одного і на даний час шлюбні відносини вони не підтримують, і їх шлюб носить формальний характер, подальше його існування вважає недоцільним. Тому звертається до суду з даним позовом і просить шлюб укладений 23 листопада 2002 року між нею - [PERSON] та [PERSON] за актовим записом №37 розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Крегул» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач - [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, судовою повісткою в порядку статті 74 Цивільно - процесуального кодексу України, причину неявки суд не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом належними доказами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії І-ФМ №131610 від 29 жовтня 2015 року виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстровано шлюб 23 листопада 2002 року, про що в Книзі реєстрації актів про шлюб зроблено відповідний актовий запис за №37 (а.с.4). Від даного шлюбу у сторін народилось двоє синів - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-ФМ №158448 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Мукачівського міського управління юстиції Закарпатської області (а.с.6) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-ФМ №179130 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області (а.с.5). -2- Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст. 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження сімї є неможливим, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які для повного їх гармонійного розвитку їх особистості, повинні рости і виховуватися у атмосфері любові та розумінні. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу по справі [PERSON] залишити прізвище Крегул. Дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишити проживати при матері [PERSON]. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved