Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що з 1993 року вона проживала разом [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. З часу їхнього спільного проживання, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. З моменту спільного проживання, на спільно зароблені гроші та позичені кошти позивач та [PERSON] придбали 02 жовтня 2003 року земельну ділянку площею 0,064 га, що знаходиться в [ADDRESS] вартістю 665,60 грн.; 30 жовтня 2008 року земельну ділянку площею 0,9995 га, що знаходиться на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області вартістю 366 342,00 грн. Також, за рахунок частково запозичених [PERSON] грошових коштів згідно договору купівлі-продажу від 27 серпня 2010 року було придбано та оформлено на ім`я [PERSON] транспортний засіб ТОYОТА АURIS, загальною вартістю 176 260,00 грн. Зважаючи на проведення [PERSON] , повних грошових розрахунків за вказаним договором купівлі-продажу та фактичного отримання вказаного транспортного засобу 05 жовтня 2010 року, вже 08 жовтня 2010 року було складено та нотаріально посвідчено правочин [PERSON] щодо надання на ім`я [PERSON] генеральної довіреності щодо вказаного автомобілю. Поряд із цим, за рахунок спільних коштів, на земельній ділянці у с. Чайки була проведена добудова та ремонт дачного (садового) будинку та облаштування прилеглої території. [PERSON] від іншого шлюбу має сина [PERSON] , який останні роки не проживав із батьком та з позивачкою в квартирі [ADDRESS] , та не приймав участь у веденні спільного господарства, а також ніколи не надавав батьку грошові кошти для його забезпечення та утримання. [INFO] [PERSON] помер. Позивач померлого хоронила як дружина. Майно, яке було придбане чоловіком і жінкою під час їхнього спільного проживання однією сім`єю, має бути визнане спільною сумісною власністю. 1/2 його частина має бути виключена зі спадкового майна, а за другим із цивільного подружжя має бути визнане право власності на цю частку. Предметом даного спору є встановлення факту постійного проживання позивачки та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з початку 1993 року по 12 квітня 2014 року з метою подальшого поділу сумісно набутого нерухомого майна, після смерті останнього, в порядку спадкування за законом та встановлення зміни черговості спадкування за законом позивача з четвертої черги на першу, разом із спадкоємцем першої черги, щодо наступного майна: -однокімнатної квартири [ADDRESS] ; -земельної ділянки площею 0,9995 га, що знаходиться на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223187700:05:027:0020; -земельної ділянки площею 0,064 га., що знаходиться в [ADDRESS] та була придбана 02 жовтня 2003 року, кадастровий номер відсутній; -земельної ділянки площею 0,1098 га, що знаходиться на території [ADDRESS], кадастровий номер відсутній; - автотранспортного засобу ТОYОТА AURIS, номер кузова [NUMBER] , двигун [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , виключивши зазначене майно із складу спадщини.. Вислухавши представника позивача, який в судовому засіданні проти заочного розгляду справи не заперечував, вимоги позову підтримав та просив задовольнити, заслухавши показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зазначили, що [PERSON] та [PERSON] в період з початку 1993 року до моменту настання смерті останнього проживали як чоловік та дружина, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, заяв або клопотань з процесуальних питань від яких не надходило, що у відповідності до ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, і при цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та заслухавши показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В той же час, оскільки спір пов`язаний з визнанням права власності на спадкове майно суд розглядає позовні вимоги в порядку позовного провадження. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав з позивачем [PERSON] , як чоловік та дружина, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Даний факт підтвердили свідки та не заперечував і відповідач по справі. Зважаючи на незадовільний стан здоров`я та досягнення [PERSON] похилого віку, [PERSON] у подальшому здійснювалася турбота про [PERSON] , його матеріальне забезпечення, з огляду на звільнення останнього з військової служби за станом здоров`я та виходом на пенсію у 1992 році, основне джерело доходу спільної сім`ї, [PERSON] та [PERSON] складала заробітна плата [PERSON] та успадковані нею грошові кошти, інші цінності. Пенсійних виплат [PERSON] вистачало лише для задоволення мінімально необхідних потреб сім`ї. Після 1994 року за станом здоров`я [PERSON] більше не займався трудовою діяльністю. Під час проживання однією сім`єю з [PERSON] , у вересні 2002 року з державного житлового фонду на ім`я [PERSON] було приватизовано однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Під час проживання однією сім`єю з [PERSON] , згідно з рішенням Мисайлівської сільської ради народних депутатів від 09 квітня 2002 року № 1533 на ім`я [PERSON] в межах безоплатного отримання земельних ділянок було оформлено земельну ділянку для ведення садівництва загальною площею 0,1098 га, що знаходиться в с. Чайки Масайлівської сільської гади Богуславського району Київської області. Також, під час проживання однією сім`єю з [PERSON] , за рахунок запозичених [PERSON] коштів, згідно договорів купівлі-продажу було придбано та оформлено на ім`я [PERSON] наступні земельні ділянки: - 02 жовтня 2003 року земельну ділянку площею 0,064 га, що знаходиться в [ADDRESS] вартістю 665,60 грн.; - 30 жовтня 2008 року земельну ділянку площею 0,9995 га, що знаходиться на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області вартістю 366 342,00 грн. Під час проживання однією сім`єю з [PERSON] , за рахунок частково запозичених [PERSON] грошових коштів згідно договору купівлі-продажу від 27 серпня 2010 року було придбано та оформлено на ім`я [PERSON] транспортний засіб ТОYОТА АURIS, загальною вартістю 176 260,00 грн. Зважаючи на проведення [PERSON] , повних грошових розрахунків за вказаним договором купівлі-продажу та фактичного отримання вказаного транспортного засобу 05 жовтня 2010 року, вже 08 жовтня 2010 року було складено та нотаріально посвідчено правочин [PERSON] щодо надання на ім`я [PERSON] генеральної довіреності щодо вказаного автомобілю. Поряд із цим, під час проживання однією сім`єю з [PERSON] за рахунок спільних коштів, на земельній ділянці у с. Чайки була проведена добудова та ремонт дачного (садового) будинку та облаштування прилеглої території. 03 червня 2014 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Фурдакової М.О. звернувся син померлого [PERSON] , [PERSON] (а.с. 139) Встановлено, що [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] (а.с. 146). Також встановлено, що позивач [PERSON] з 1993 року проживала однією сім`єю разом з померлим [PERSON] , доглядала за ним коли він хворів, хоронила його. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Положеннями ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи вищевикладене, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову підлягають задоволенню. На підставі, ст.ст. 321, 328, 1220, 1264, 1268, 1298 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 179, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved