Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] вона знаходиться в юридичному шлюбі з 17 квітня 2010 року. Під час спільного подружнього життя у них народилися діти : [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем не склалися, оскільки відповідач зловживав алкогольними напоями, внаслідок чого між ними виникали сварки, свідками сварок ставали діти. З листопада 2015 р. вони з відповідачем припинили сімейні стосунки. З вказаного часу разом не проживають, сімейних стосунків не підтримують, сумісного домашнього господарства не ведуть. Спору майнового характеру між ними не існує. Вважаючи, що відновлення та збереження шлюбу неможливе, просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Сторони в судове засідання не з*явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Гусакова», відповідач позовні вимоги визнав. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2010 року. Їх шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 75 (а.с. 8). Сторони мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (а.с. 9-10). Жодна із сторін відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає. І позивач, і відповідач вважають, що їх сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя неможливе і що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому. Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сімєю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, питання про місце проживання дитини та питання їх матеріального забезпечення перед судом не порушувалось. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в наданій позовній заяві вказала про своє бажання надалі носити своє шлюбне прізвище «Гусакова», що є виключно її правом і не потребує згоди відповідача чи будь-якої іншої особи. У позові про розірвання шлюбу, між сторонами неможливо встановити ступінь винуватості будь-якої сторони, у звязку з чим, суд вважає необхідним залишити судові витрати на рахунку сторони, що звернулась з позовом про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved