Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про визнання права власності на нерухоме майно. На підставу своїх вимог посилаючись на те, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок, що розташований за адресою с. [ADDRESS]. Позивачка зазначила, що вона має право за набувальною давністю на будинковолодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку (А-1), веранди (а1), прибудови (а2), прибудови (а3), ганку (а4), погріба (Б), сарая (В), гаража (Г), огорожа №1, ворота з хвірткою №2, колодязь №3, а тому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинковолодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS], оскільки вона проживає в даному будинку з 04.09.1995 року по даний час. Також позивачка зазначила, що вона володіє і користується даним будинковолодінням і земельною ділянкою, доглядає за будинковолодінням, проводить в ньому поточний ремонт. Інші особи крім відповідача, які б мали право на дане будинковолодіння відсутні. Позивачка зверталася до Радчиської сільської ради з клопотанням про визнання за нею права власності на дане будинковолодіння оскільки вона безперервно користується даним нерухомим майном понад 18 років. Проте їй було відмовлено і було пораджено звернутися до суду. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, повідомлення про причини неявки до суду не направляв. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд ухвалює про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. 2 Судом встановлено, факт, що позивач [PERSON] понад 18 років проживає та доглядає за будинковолодінням, що розташоване за адресою [ADDRESS], яке належить на праві власності [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді довів факт набуття ними права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користуються нерухомим майном на протязі більше 10 років, а відповідач не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов про визнання права власності підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем. На підставі ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328,344,392 ЦК України і

Outcome: approved