Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Посилається на те, що 10.03.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому у них народився син [PERSON], [INFO] У звязку із погіршенням сімейних відносин та фактичним розпадом їх сімї, приблизно 12 років тому сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Після чого син [PERSON], залишився проживати разом із матірю та з того часу знаходиться всеціло на її утриманні. З моменту фактичного розпаду сімї відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліментів не сплачує та не бере участі у витратах, повязаних з його вихованням. В звязку із тим, що дитина перебуває лише на утриманні позивача, вона не спроможна в повній мірі забезпечити їх усім необхідним: продуктами харчування, предметами вжитку, одягом тощо. З цих підстав просить стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON], в розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи стягнення із дня звернення до суду із даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, причини неявки суду не вказав, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву до суду від нього не надходило, а тому справу, зі згоди позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований та підлягає до задоволення з огляду наступного . Згідно ч. 1 ст.\~76, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.184 СК України, суд зазаявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.\~Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками утвердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1\~ст.\~191\~СК України \~встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони з 10.03.2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ №015674 (а.с.7). У 2006 році фактичні шлюбні відносини між подружжям були припинені і з того часу сторони проживають окремо один від одного та спільного господарства не ведуть. Малолітній син [PERSON] увесь цей час проживає разом із матірю [PERSON] та знаходиться всеціло на її утриманні. Наведене вбачається із довідки Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Старостинського округу №4 с. Погорілівка (а.с.9) та акту обстеження умов проживання сімї №596 від 22.06.2018 (а.с.10). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обовязком як матері, так і батька. Судом встановлено, що відповідач допомоги для утримання дітей не надає, добровільної угоди про сплату аліментів сторонами не укладено, інших дітей, крім [PERSON] у відповідача не має, він фізично здоровий та є працездатною особою, яка спроможна заробляти та сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Згідно висновку ЛКК №100 Заставнівського районного центру ПМСД від 26.06.2018 [PERSON], [INFO],страждає на вегето-судинну дистонію по змінному типу, метаболічну кардіопатію пролопе нейтрального клапану, церебро -астенічний синдром та обструктивний бронхіт (а.с.11), у звязку із чим потребує постійного лікування, яке супроводжується матеріальними витратами. З акту обстеження житлово-побутових умов №596 від 22.06.2018 вбачається, що матір неповнолітньої дитини забезпечена житлом, в якому створені всі зручності для проживання та її розвитку (а.с.10). У відповідності з ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином суд, врахувавши вимоги\~статті 182 СК України\~та інші обставини, що мають істотне значення вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття. Згідно п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі\~у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору в розмірі 704,80 грн., а позов задоволено повністю, то суд вважає, що з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved