Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі позивач знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Сеньківської сільської ради Куп`янського району Харківської області про що був складений відповідний актовий запис № 6 від 16 серпня 1997 року. Мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені, у зв`язку з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного. Примирення не можливе. Домовленість про місце проживання та утримання неповнолітньої дитини між сторонами, досягнута. Майновий спір, відсутній. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 жовтня 2021 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29 листопада 2021 року вирішено питання про проведення заочного розгляду справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання також не з`явився. Направлені на його адресу судові повідомлення повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. З`ясувавши думку позивача, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. Справа розглядається за правилами спрощеного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, сторони з 16 серпня 1997 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Сеньківської сільської ради Куп`янського району Харківської області про що був складений відповідний актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно Куп`янським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області від 11.12.2018 року. Учасники справи мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Шлюбно-сімейні відносини між учасниками справи припинилися, у зв`язку з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного. Домовленість про місце проживання та утримання неповнолітньої дитини на теперішній час між сторонами, досягнута. Спору про поділ майна на теперішній час також не мають. (а. с. 3-6). При зазначених обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та порушує його права і свободи, що має на думку суду істотне значення. Закон який регулює спірні правовідносини є Сімейний Кодекс України. Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Зі змісту статті ст. 110 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини між учасниками справи припинені по причині відсутності взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного, примирення не можливе, домовленість про місце проживання та утримання неповнолітньої дитини на теперішній час між сторонами досягнута, майновий спір відсутній, позов підлягає задоволенню насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача та неповнолітньої дитини. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими.

Outcome: approved