Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона уклала з відповідачем [PERSON] шлюб 29 лютого 2012 року, зареєстрований Виконавчим комітетом Юнокомунарівської міської ради м. Єнакієве Донецької області, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини припинені, спільне господарство ними не ведеться, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2019 року, з моменту припинення фактичних шлюбних відносин примирення між ними не сталося, збереження сім`ї неможливо, просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.01.2020 року закрито підготовче провадження справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства шляхом розміщення інформації щодо розгляду справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, заперечень не надав. У відповідності до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає надані сторонами докази достатніми для розгляду спору по суті та, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, позов розглянути на підставі наявних у справі матеріалів за відсутності сторін. Відповідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити, оскільки примирення між сторонами не можливе і сім`я фактично не існує. Судом установлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 29 лютого 2012 року Виконавчим комітетом Юнокомунарівської міської ради м. Єнакієвого Донецької області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 29 лютого 2012 року, після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис №14. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 09 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 254. Дитина проживає разом з матір`ю. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що примирення між сторонами не можливе, сім`я фактично не існує та шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved