Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири серії НАЕ № 196604 від 28.10.2014 року. Інша половина квартири належала чоловіку позивача [PERSON] , який помер [INFO] . З 16.05.1980 року в квартирі, яка на теперішній час належить їй, зареєстровано місце проживання колишніх власників - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в домовій книзі зроблено відповідний запис. Однак, відповідачі у вказаній квартирі не мешкають з 2014 року та фактичне місце проживання їх на теперішній час не відоме. Реєстрація місця проживання відповідачів у вищевказаній квартирі не дозволяє їй в повній мірі розпоряджатися своїм житлом, що є порушенням права власності. Зняти відповідачів з реєстрації у позасудовому порядку немає можливості, тому просить задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення (а.с.40). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua/sud0821/ (а.с.31, а.с. 52, а.с. 54). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua/sud0821/ (а.с.32, а.с. 51, а.с. 53). Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин: Так, [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі - продажу квартири від 28.10.2014 року серії НАЕ 196604 НАЕ 196605. Інша Ѕ частина квартири [ADDRESS] належить на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-12). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.12.2018 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в місті Київ (а.с. 8). Згідно копії домової книги, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , (зареєстрована з 16.05.1980 року) та [PERSON] , [INFO] , (зареєстрований з 16.05.1980 року) (а.с. 13-15). Реєстрація вищевказаних осіб у даній квартирі також підтверджується довідкою, виданою начальником відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Приазовської селищної ради від 28.11.2019 року № 2182/10-16, згідно якої вказані вище особи зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , але не мешкають в ній з 2014 року (а.с. 16). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають з 2014 року, хоча залишаються в ній зареєстрованими. Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, між сторонами склалися цивільні правовідносини. Тому при розгляді справи слід керуватися нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивачів права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власниками своєю власністю. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] , як власник 1/2 частини житлової квартири, має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм належним майном на свій розсуд, і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні своїх прав. Відповідачі, в свою чергу, не проживають у вказаній квартирі більше одного року та залишаються у ній зареєстрованими, порушують права позивача, а тому перешкоджають вільному володінню й розпорядженню своєю власністю, тому суд вважає можливим визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved