Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що 09.02.2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Хлопівській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №01. Від цього шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між ними не склалися, перестали розуміти один одного, сім`я фактично розпалася. Протягом останнього року разом не проживають і не підтримують сімейних відносин, тому вона звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Діти знаходяться на утриманні позивача, а відповідач в добровільному порядку не надає їм належної матеріальної допомоги, тривалий час припинив утримувати та виховувати дітей. Відповідач офіційно не працює, однак може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, оскільки їздить на заробітки. Тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання синів визначені у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн., на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дітей певного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 10.07.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, час і місце слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації відповідно до ст.128 ЦПК України, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази, подані стороною позивача та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 09.02.2008 року зареєстрували шлюб у Хлопівській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №01, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане 09.02.2008 року Хлопівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області. (а.с.5) [PERSON] та [PERSON] , від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю [PERSON] в с. Хлопівка, Гусятинського району, Тернопільської області. Добровільно питання утримання неповнолітніх дітей сторонами не врегульовано.(а.с.6-8) За змістом ч.2 ст.51\~Конституції України та ст.180\~Сімейного кодексу\~України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ч. 3\~ст.\~11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно зі статтею 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою зазначеної статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, суд вважає, що розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 1059 гривень щомісячно на кожну дитину, оскільки доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно не представлено, а судом не здобуто. Твердження [PERSON] в позовній заяві про те, що відповідач може їй надавати аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину не ґрунтуються на матеріалах справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлені судом обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, та приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1059 грн. на утримання кожної дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України. Прожитковий мінімум встановлений Законом України\~«Про державний\~бюджет на\~2019\~рік» для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 01 січня 2019 пo 30 червня 2019 року становить 2027 грн., с 01 липня пo 30 листопада 2019 року - 2118 грн., з 01 грудня 2019 року - 2218 грн. Відповідно до ч.2 ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, виходячи із обов`язку обох батьків у рівній мірі утримувати дітей суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у сумі не меншій ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому\~суд також\~враховує правову позицію, висловлену в постанові Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~Верховного Суду\~від 31\~жовтня 2018\~року в справі № 461/4936/16. Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача.

Outcome: partial