Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

\~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23 жовтня 2020 року, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем з 19.08.2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Донька з 14.09.2020 року є студенткою 1 курсу ННІ Економіки та менеджменту Харківського національного університету міського господарства ім.. О.М. Бекетова, денної форми навчання, яке відбувається за рахунок коштів позивача, і зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження . В судове засідання позивач, представник позивача та третя особа не з`явилися. Представник позивача та третьої особи до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, зазначив, що готовий сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням суду від 15.04.2008 року шлюб між сторонами розірвано. На підставі судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 травня 2018 року з відповідача на користь позивача з 26.04.2018 року стягувались аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, до її повноліття. Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру, щодо реєстрації місця проживання повнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №991 від 01.10.2020 року виданої Національним університетом міського господарства ім.. О.М. Бекетова, [PERSON] є студенткою 1 курсу ННІ Економіки і менеджменту, денної форми навчання за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб, термін навчання з 14.09.2020 року по 31.08.2021 року. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України визначено: якщо повнолітні донька чи син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має можливість утримувати матеріально свою доньку, що продовжує навчання і потребує матеріальної підтримки, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. \~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved