Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та повідомила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, питання розірвання якого вирішується в судовому порядку. Від даного шлюбу подружжя має неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо. Позивач зазначає, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, хоча таку можливість має. Позивачу важко самостійно утримувати дитину та нести всі витрати з приводу цього, оскільки не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. За таких обставин, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.05.2019 року було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками, було надіслану відповідачу рекомендованим листом з повідомленням, яка отримана ним 08.05.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 21050 1299481 1. Відповідачем направлений відзив на позов, відповідно до якого просить визначити аліменти в розмірі 1000, 00 грн. Свою позицію обґрунтовує тим, що він, не дивлячись на те, що працює, має значні витрати, адже змушений винаймати житло, розмір оплати якого, за укладеним договором оренди, щомісячно становить 2500 грн. Крім того, від попереднього шлюбу має семилітнього сина, якому надає матеріальну допомогу, а також на його утриманні знаходяться батьки пенсійного віку. При цьому вказує, що позивач продовжує користуватися його пільгами як учасника бойових дій за місцем свого проживання. У визначений ухвалою суду від 02.05.2019 року строк, позивач відповіді на відзив не надала. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2019 року (справа №127/3441/19, дані ЄДРСР ). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.11.2017 року (а.с.4). Відповідно до довідки МКП «Управляюча компанія «Територія комфорту» від 15.01.2019 року №245, позивач проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] 951,952. Разом із нею за цією адресою проживає дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). На даний час позивач не працює, здійснює догляд дитиною, інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по одноразовій допомозі при народженні дитини, не має (а.с. 8,9). Відповідач проживає окремо. Винаймає житло за адресою [ADDRESS] , що вбачається з договору оренди житлового приміщення від 01.11.2018 року, укладеного відповідачем з [PERSON] Щомісячна орендна плата згідно умов договору становить 2500,00 грн. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.09.2011 року. [PERSON] працює в ТОВ «Тедіс Україна» та його нарахована заробітна плата за період жовтень 2018 року березень 2019 року становить 55688,25 грн., що в середньому в місяць становить 9281,37 грн ( з нарахуваннями). Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України\~- батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 01\~січня \~-\~1626\~грн,\~с 01\~липня -\~1699\~грн,\~з 01\~грудня -\~1799\~грн. Дитині виповнився 1,5 роки. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу, що відповідач доказів виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надав, а тому суд приходить до висновку про їх не виконання та порушення права позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Щодо посилання відповідача на користування позивачкою його пільгами як учасника бойових дій, то суд відмічає, що надання пільг та їх користування носить особистий характер, а використання деяких видів цих пільг можливе лише членом сім`ї і лише в разі спільного проживання (ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»). При цьому, суд звертає увагу, що навіть використання таких пільг членом сім`ї не може вважатися сплатою аліментів ( утриманням дитини). Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а тому враховуючи її заяву та положення ч.3 ст.181 СК України, суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, а не в твердій сумі, як просить відповідач. Визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати певну матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд приймає до уваги те, що відповідач доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, відомостей про незадовільний стан свого здоров`я не надав. При цьому суд бере до уваги рівень його доходів, витрати, пов`язані з наймом житла, а також ту обставину, що відповідач має на утриманні ще одну дитину. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 всіх видів заробітків (доходів) відповідача. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені сторонами обставини, передбачені ст.182 СК України. При цьому, суд не взяв до уваги твердження відповідача про перебування на його утриманні батьків, зважаючи, що ним не надано належних та допустимих доказів щодо цієї обставини, копії довідки про доходи [PERSON] , виписки з історії хвороби останнього, копії паспорта громадянина України [PERSON] та [PERSON] , не є доказами перебування цих осіб на утриманні відповідача та не свідчать про здійснення відповідачем фактичних витрат, пов`язаних з утриманням батьків. При цьому суд вважає за доцільне, ухвалюючи рішення в цій справі, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів, в разі наявності випадків, передбачених ст. 192 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 08.04.2019 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Щодо заяви відповідача про надання йому можливості бачитися з донькою, то суд зауважує, що вказане не є предметом розгляду, а тому суд не вправі вирішувати це питання. Суд роз`яснює сторонам, що питання участі батьків у вихованні дитини та спілкування з нею вони можуть вирішити самостійно в добровільному порядку або через орган опіки та піклування, а в разі наявності спору - в судовому порядку, звернувшись з відповідним позовом. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 768,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial