Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 12.08.1992 року вони уклали шлюб з відповідачем по справі. Від спільного життя неповнолітніх дітей немає. Сімейні стосунки між сторонами припинені з 2010 року в зв`язку з тим, що сімейні стосунки не склалися, під час спільного життя постійно виникали конфлікти на грунті зловживання відповідача алкогольними напоями, непорозумінь щодо обов`язків в сім`ї, відповідач вчиняв відносно неї психологічне насильство, ображав її, принижував, тому вони припинили спільне життя, спільне господарство не ведеться. Вважає примирення неможливим, спору про розподіл майна немає. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] , стягнувши з нього сплачений нею судовий збір. В судовому засіданні позивач наполягає на розірванні шлюбу, просить не надавати строк для примирення, пояснила, що в зв`язку з психологічним насильством з боку чоловіка, надавши суду обстеження її психологічного стану. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив надати строк для примирення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з 12.08.1992 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Новоекономічною сільською радою Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 15 (а.с.3). Неповнолітніх дітей сторони не мають.. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з березня 2019 року, спільне господарство не ведеться. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами виникали конфлікти, з боку відповідача на адресу позивачки мало місце необґрунтовані ображення, що призвело її до виникнення депресійного стану, підтвердженого обстеженням психологічного стану Цетром психосоціальної реабалтації НаУКМА м. Покровську. Примирення позивача з відповідачем неможливе. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не мається. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов`язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, причини виникнення депресійного стану позивачки, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню понесені судові витрати-судовий збір у розмірі 768,40 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved