Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини.В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно виконавчого листа № 2/1017/371/11 від 01 липня 2011 року, виданого Миронівським районним судом Київської області, відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року у справі ЄУН 371/377/17, зменшено розмір аліментів, що стягувалися з [PERSON] на її користь на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO], з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили даного рішення суду до повноліття дитини. Однак на даний час вказаних коштів на утримання дочки не вистачає і забезпечити дочку матеріально без участі батька вона не має змоги, тому просила стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, відзиву (заперечень) на позовну заяву не подав. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, відповідача не з'явився до суду, причин неявки в судове засідання не повідомив, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 09 липня 2005 року, позивач та відповідач мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. 01 липня 2011 року Миронівським районним судом Київської області видано виконавчий лист по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитину, згідно якого із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 травня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14). Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року, зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON], на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили даного рішення суду до повноліття дитини, на підставі чого 23 жовтня 2017 року видано виконавчий лист (а.с. 7, 16) Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України привизначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Суд, враховуючи збільшення витрат на утримання дитини, враховуючи вік дитини, а також збільшення мінімального розміру сплати аліментів з 30 відсотків прожиткового мінімуму до 50 відсотків прожиткового мінімуму вважає, що необхідно збільшити мінімальний розмір аліментів та стягнути на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: partial