Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим по [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивач [PERSON] є власником вищевказаного житлового приміщення, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] від 04.03.1999 року, в якому окрім неї, також зареєстровані - донька [PERSON] , зять [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , правнука [PERSON] , прийомний онук (відповідач по справі) [PERSON] . Відповідач [PERSON] зареєстрований у житловому будинку по [ADDRESS] . З 2016 року відповідач у вказаному будинку не проживає, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали останньому у будинку немає. А тому на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України та ст. 405 ЦК України, просить визнати останнього особою, яка втратила право на користування житловим будинком. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні, дала згоду на заочний розгляд справи. Крім цього, просила судові витрати зі сплати судового збору при пред`явлені позову залишити за нею. Після оголошення перерви в судовому засіданні на 02.04.2020 року на 09 год. 00 хв., позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою (вх. № 473 від 31.01.2020 року) про закінчення розгляду справи по суті в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , тричі будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ч. 8 та ч. 11 ст. 128, ст. 130 ЦПК України (судові повістки про виклик повернуті на адресу суду з зазначенням причин невручення її адресату у зв`язку з відсутністю за місцем реєстрації, про що на повістці наявна відмітка сільського голови Красюк В.І. , а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України), на розгляд справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутність та відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - Іванівська сільська ради, Врадіївського району, Миколаївської області - Красюк В.І., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з заявою (вх. №1483 від 02.04.2020 року) про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так, як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до приписів ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: - позивач [PERSON] , є власником житлового будинку по [ADDRESS] , право власності на який набула згідно свідоцтва на спадщину після смерті чоловіка - [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом серії [NUMBER] від 04.03.1999 р., посвідченого державним нотаріусом Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Поплужною К.А., зареєстровано в реєстрі № 213, технічний паспорт на житловий будинок, показання позивача в якості свідка, показання свідків [PERSON] , [PERSON] ); -відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , як прийомний онук, без офіційного оформлення відносин опіки. З 2016 року останній добровільно змінив своє місце проживання, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей або речей повсякденного використання, які б належали відповідачу у вказаному житловому будинку немає (довідка № 322/02-04 від 10.15.2019 року, видана Іванівським сільським головою Красюк В.І., акт обстеження місця проживання мешканців вищевказаного житлового будинку від 07.08.2019 р. та 21.01.2020 р., показання позивача в якості свідка, показання свідків [PERSON] , [PERSON] ); -протягом всього часу відсутності відповідача по місцю реєстрації, - з 2016р. по теперішній час позивач перешкод відповідачу у користуванні житловим будинком не чинив (показання позивача в якості свідка, показання свідків [PERSON] , [PERSON] ). В сукупності вищевикладеного вбачається, що відповідач з моменту реєстрації місця проживання без поважних причин більше одного року не користуються житловим будинком позивача та відсутній там, не сплачує комунальні послуги, що, в свою чергу, свідчить про втрату ним інтересу щодо права на користування цим житлом. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Стаття 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Водночас, ст. 41 Конституції України визначено, що закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 379, 380 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема житло-житловий будинок. Положення ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачають право власника використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім`ї власника будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, порушене право власника житла підлягає захисту шляхом визнання відповідача такою особою, що втратила право на користування цим житлом, що дасть можливість власнику житлового будинку зняти його з реєстрації місця проживання, в порядку визначеному Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та клопотання позивача судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved