Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтовування свого позову посилається на те, що вона народилась [INFO] року. Її батьком є відповідач - [PERSON]. Вона навчається на бюджетній основі денного відділення в Старобільському професійному ліцеї з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року. Позивач навчається на денній формі, відтак працевлаштуватися та отримувати дохід не має можливості та потребує матеріальної допомоги батька. Стан здоров'я відповідача нормальний, він є працездатною особою, працевлаштований, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, яка продовжує навчання. У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання щомісячно, в розмірі 1/4 частини доходу, починаючи від дня пред'явлення позову і до закінчення навчання, але не більш, як до досягнення нею 23 років. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позов підтримала (а.с. 17). Представник позивача [PERSON] надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позов підтримала (а.с. 20). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 19). За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 7). Позивач навчається на бюджетній основі денного відділення в Старобільському професійному ліцеї з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року на ІІ курсі і знаходиться на неповній державній забезпеченості. Зазначені обставини підтверджуються довідкою, виданою 13.02.2018 р. Державним закладом «Старобільський професійний ліцей» (а.с. 8). Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги доньці на період навчання не надає. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позивач є таким, що потребує матеріальної допомоги батьків, незважаючи на працездатний вік, не може отримувати постійного заробітку у зв'язку з навчанням за денною формою. Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв'язку, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, а саме: що відповідач є батьком позивача, яка досягла повноліття та продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, а також визнання відповідачем позову, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дитину, а також те, що відповідач як батько не звільнений від обов'язку утримувати повнолітню доньку протягом її навчання і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя, суд приходить до висновку про задоволення позову, та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на її утримання на час навчання у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.11.2018 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved