Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. За згодою позивачки [PERSON] з 14.03.2006 року був зареєстрований у даній квартирі. Проте з червня 2016 року [PERSON] не проживає в квартирі, жилою площею квартири не користується, його особистих речей у квартирі немає, щодо сплати комунальних послуг або підтримання житла в належному стані відповідач не цікавиться. Наявність реєстрації відповідача створює позивачу незручності й перешкоджає у реалізації прав власника. Відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, тому позивач змушена звернутися до суду. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в тому ж обсязі та з тих же підстав. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначив, що вказана квартира належить йому так, як купив її у позивача, але не переоформив. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] /а.с. 6/. Відповідно до довідки Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області №327 від 26.04.2018 року [PERSON], [INFO], який зареєстрований в [ADDRESS] з червня 2016 року не проживає за даною адресою /а.с.7/. Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбачених законом. Статтею 33 Конституції України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам гарантована свобода пересування і вільний вибір місця проживання, тому сама по собі наявність чи відсутність прописки (реєстрації) не може бути підставою як для визнання права користування житловим приміщенням за собою, так і для відмови в цьому. Частиною 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника на місцезнаходження майна. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тобто вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном. Відповідно до виписки із домової книги вбачається, що [PERSON] 14.03.2006 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 ст. 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. При цьому, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку, що визначено ст. 72 цього ж Кодекс. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позивач як власниця квартири має право вимагати усунення порушення її права власності, відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад рік, вимога позивача є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved