Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, де просить: Визнати недійсними: - договір дарування земельної ділянки, площею 0,0319 га, кадастровий номер 2321581300:11:003:0259 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , укладений 29.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Кравченко О.М., приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстровий № 127; - договір дарування земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер 2321581300:11:003:0258 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , укладений 29.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Кравченко О.М., приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстровий № 126; - договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , укладений 29.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Кравченко О.М., приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстровий № 125. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно. Ще за життя батько склав заповіт, яким все майно заповідав відповідачу у справі [PERSON] - своєму онукові. Зазначений заповіт був складений з врахуванням того, що позивач в будь-якому випадку буде мати право на обов`язкову частку в спадщині, оскільки є інвалідом 2 групи загального захворювання. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки була непрацездатною за життя батька і на день його смерті. За життя 29.04.2017 року батько подарував відповідачу у справі [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 2321581300:11:003:0259 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, кадастровий номер 2321581300:11:003:0258 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок [ADDRESS] . За життя батька відповідач вів перемови із батьком позивача про те, щоб він подарував йому все своє майно взамін на опіку і матеріальну допомогу. Позивач є інвалідом 2 гр. і не могла надавати допомогу в повній мірі, тому що її пенсія дуже низька, та вона не може забезпечити мінімальні потреби. Стан здоров`я не дозволяв позивачу дбати про лежачого хворого. Батько не погоджувався на умови онука, однак вимушений був укласти зазначені договори для того, щоб мати можливість існувати, купувати ліки, нести витрати по утриманню будинку. За життя батько хворів, потребував коштовних ліків, а з листопада 2017 року був паралізованим, не піднімався з ліжка, позивач здійснювала нагляд за ним, піклувалася про нього, кормила, прала, готувала їжу. Позивач вважає, що правочини, вчинені спадкодавцем під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, що характеризується тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. У разі, якби батько позивача не хворів, не потребував сторонньої допомоги та матеріальної підтримки, за позицією позивача він ніколи б не уклав договору дарування із відповідачем, адже він розумів, що ставить під загрозу залишення без житла позивача - інваліда 2 гр. та її дітей. Збіг тяжких обставин та крайня нужденність стали вирішальними при укладанні оспорюваних договорів дарування. Батько сподівався на те, що відповідач буде надавати йому матеріальну допомогу, буде допомагати їй опікуватися батьком до самої смерті,однак батько так і не отримав такої допомоги. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав визначених у позові. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з ппідстав викладених у відзиві на позов. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За визначенням ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 29.04.2017 рокуміж [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки, площею 0,0319 га, кадастровий номер 2321581300:11:003:0259 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , посвідчений Кравченко О.М., приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстровий № 127. 29.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер 2321581300:11:003:0258 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , посвідчений Кравченко О.М., приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстровий № 126. 29.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладенодоговір дарування житлового будинку [ADDRESS] , посвідчений Кравченко О.М., приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстровий № 125. Зазначені правочини від імені дарувальника укладав та підписував [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої Кравченко О.М., приватним нотаріусом Вільнянского районного нотаріального округу Запорізької області 24 лютого 2017 року, за р.№43,44. 24 лютого 2017 рокуприватним нотаріусом Вільнянского районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. посвідчена довіреність від імені [PERSON] на [PERSON] , де [PERSON] уповноважує [PERSON] подарувати [PERSON] належний йому житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. За визначенням ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно зі ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Здійснений судом аналіз ст.233 ЦК України свідчить про те, що можливість застосування недійсності правочину за ст.233 ЦК України передбачає наявність двох обставин, які підлягають доведенню в судовому порядку, а саме: наявності у особи тяжкої для неї обставини, під впливом, якої вона вчиняє правочин та вкрай невигідні умови правочину. Позивачем, в обсязі наданих суду доказів, не доведено наявності тяжких обставин під впливом яких [PERSON] уповноважив [PERSON] вчинити правочин дарування на користь [PERSON] , станом на 24.02.2017 та тривалість/наявність таких обставин до/на 29.04.2017. Суд також зазначає, що обставина наявності вкрай невигідних умов правочину відносно договору дарування не може бути застосована, оскільки за договором дарування за ст.717 ЦК України дарувальник не отримує жодних матеріальних благ (вигоди), а отже виключається застосування ст.233 ЦК України щодо договору дарування в контексті вкрай невигідний умов договору дарування. В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За визначенням ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У світлі наведених вище міркувань суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відмову в його задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed