Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 31 липня 1999 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, (актовий запис № 896). Від подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Однією сімєю вони проживали до літа 2014 року. З цього часу їхня сімя фактично розпалася, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сімї стало те, що спільне життя у них не склалося, оскільки між ними постійно виникали конфліктні ситуації, напружені стосунки, відсутнє взаємне порозуміння. Подальше спільне життя і збереження сімї не можливі. Шлюб вони розривають вперше. Питання щодо місця проживання та подальшого виховання дитини сторонами вирішено добровільно, тобто син залишиться проживати з матірю. Спору про поділ майна немає. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, - розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй празвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягає та просить не надавати строк для примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимогах не заперечує та просить не надавати строк для примирення. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 1999 року, згідно даних свідоцтва про шлюб (серія 1-СР №073397), сторони зареєстрували шлюб у відділі держаавної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 896. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-СР № 052555), щодо місця проживання якого між сторонами спору не існує. Також, спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують тривалий час, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved