Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кодимської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, що розташована на території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 2,40 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №088435, вказуючи, що ця земельна ділянка належала померлому [INFO] [PERSON] . Позивач являється спадкоємцем за законом після померлого та прийняла спадщину, проте не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт, яким посвідчене право власності померлого на цю ділянку, був втрачений. В зв`язку з цим позивач просила визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В підготовче засідання позивач не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримання заявлених позовних вимог. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, відповідач надав до суду клопотання від 02.02.2021 року № 02-17/220 про розгляд справи за відсутності його представника, в якому також зазначив, що визнає в повному обсязі позовні вимоги позивача. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка - [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Баштанківської сільської Ради депутатів трудящих Кодимського району Одеської області (а.с.8). 25.04.2001 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області 25.04.2001 року, актовий запис № 02 (а.с.9). На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 088435, виданого Кодимською районною державною адміністрацією 29.03.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 305 [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,40 га, розташована на території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області, що підтверджується листом-повідомленням відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 06.03.2020 року № 5/139-20 (а.с.10). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 11.09.2018 року (а.с.7). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В свою чергу ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] , у додатковий строк визначений рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 15.04.2020 року у справі № 503/353/20 (а.с.14-16), строк звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, внаслідок чого 18.11.2020 року була заведена спадкова справа № 327/2020, про що свідчать листи-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 18.11.2020 року № 1041/02-14 (а.с.12) та від 19.01.2021 року № 18/02-14 (а.с.27). Таким чином, відповідно до положень ч.1 ст. 1269 ЦК України позивач [PERSON] є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлого батька. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. В свою чергу абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно - акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 088435 від 29.03.2004 року, внаслідок його втрати, позивач [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право на прийняту спадщину шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується змістом вище вказаного листа-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 18.11.2020 року № 1041/02-14 (а.с.12), яким позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування та роз`яснено про необхідність звернення до суду для вирішення питання прийняття спадщини. При наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц). Відмова в отриманні спадкових прав не постановою нотаріуса, а листом, не може бути перешкодою позивачці для захисту своїх прав у судовому порядку (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 707/1309/15-ц). В свою чергу сам відповідний лист нотаріальної контори є фактично відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 613/1289/17). Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved