Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що [INFO] р. у віці 87 років помер її батько, [PERSON] в місті Докучаєвськ Донецької області. На день смерті [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] є територією проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч. 3 ст. 1221 ЦК України, в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. За свого життя її батько [PERSON] заповіту не складав. Позивач зазначає, що вона як дочка спадкодавця [PERSON], є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті відповідно до ст.1261 ЦК України. Відповідач [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), дочка померлого [PERSON] є також спадкоємцем першої черги за законом, спадщину після його смерті не прийняла. Після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається з домоволодіння [ADDRESS] а також земельної ділянки площею 0,08 га, переданої для присадибної ділянки, розташованої на території смт.Томаківка Томаківської селищної ради. Позивач зазначає, що вона у встановлений законом 6-ти місячний строк звернулась до Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] року батька [PERSON] та державним нотаріусом Карловою Т.Г. було заведено спадкову справу №583/2015. 25.04.2017 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, у зв'язку з неможливістю встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем. Позивач зазначає, що так як її батько [PERSON] помер за місцем реєстрації - в [ADDRESS], а на даній території органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що унеможливлює надання нею нотаріусу довідки з житлово-експлуатаційної організації за місцем смерті і реєстрації її померлого батька, необхідної для встановлення кола спадкоємців. Оскільки вирішити питання отримання свідоцтва про право на спадщину в органі нотаріату у порядку, визначеному ст.1296 ЦК України, у позасудовому порядку не представляється можливим, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, при цьому подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить судові витрати, понесені нею віднести на рахунок держави. Відповідач у судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому зазначила, що проти даного позову не заперечує. Третя особа - Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора також подала до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність у зв'язку з неможливістю направити їх представника до суду внаслідок значної робочої завантаженості. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Зі свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.6), виданого повторно 30.12.2016 р. Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що спадкодавець [PERSON] дійсно помер [INFO] року /актовий запис № 798/, який є батьком сторін у даній справі. Вказаний факт також підтверджується копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] ( а.с. 19), копією свідоцтва про народження відповідача [PERSON] ( а.с. 22), копією свідоцтва про укладення шлюбу ( а.с. 23) між відповідачем та [PERSON] за № 33 від 11.08.1984 р., з якого вбачається, що відповідач змінила прізвище після реєстрації шлюбу з «[PERSON]» на «[PERSON]». На день смерті [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS], як вбачається з копії паспорту з відміткою про реєстрацію (а.с.8). Місто Докучаєвськ Донецької області є територією проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч. 3 ст. 1221 ЦК України, в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. З матеріалів справи суд вбачає, що [PERSON] заповіту не складав, тому позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті відповідно до ст.1261 ЦК України.Відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), дочка померлого [PERSON] є також спадкоємцем першої черги за законом, спадщину після його смерті не прийняла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається з домоволодіння [ADDRESS] що належить померлому [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності від 06.02.1990 року, виданим Томаківською селищною радою та зареєстровано в органах БТІ за реєстровим № 9-122, а також земельної ділянки площею 0,08 га, переданої для присадибної ділянки, розташованої на території смт.Томаківка Томаківської селищної ради, яка належить померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 22.12.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER], Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-1202017612014 від 14.11.2014 р., де зазначено кадастровий номер [NUMBER], копії вказаних документів додано позивачем до матеріалів справи ( а.с. 9, 15-18). З матеріалів справи вбачається, що позивач у встановлений законом 6-ти місячний строк звернулась до Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] року батька [PERSON] та державним нотаріусом Карловою Т.Г. було заведено спадкову справу №583/2015 після вказаного померлого за її заявою. Але 25.04.2017 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] що залишились після смерті її батька [PERSON], у зв'язку з неможливістю встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем. Вказані факти підтверджуються копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41380145 від 02.09.2015 р. (а.с.7), постановою про відмову у вчиненні нотаріальної від 25.04.2017 р. (а.с. 66), а також копією спадкової справи № 583/2015, що була витребувана та надійшла до суду 10.07.2017 р. ( на 14 арк.). Згідно з підпунктом 1.13 п.1 глави 10 розділу II порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5) нотаріусом вимагається довідка житлово-експлуатаційної організації, в якій зазначаються спадкоємці, які були зареєстровані (постійно проживали) із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що є необхідною умовою для з'ясування кола спадкоємців, оскільки ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», прийнятого Верховною Радою України 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на вищевикладене, суд вбачає, що [PERSON] помер за місцем реєстрації - в [ADDRESS], а на даній території органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що унеможливлює надання позивачем нотаріусу довідки з житлово-експлуатаційної організації за місцем смерті і реєстрації її померлого батька, необхідної для встановлення кола спадкоємців. Із технічного паспорту на будинок, виготовленого ТОВ «Югпрофексперт» 11.06.2016 р. також вбачається, що батько сторін у справі, згідно експлікації до плану будинку, фактично являвся власником спірного житлового будинку загальною площею 81,0 кв. м та спірної земельної ділянки. Зі звітів в стислій формі про оцінку майна ФОП [PERSON] вбачається, що дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями станом на 04.05.2017 р. складає 138102,00 грн., вартість земельної ділянки - 20879,22 грн. Тобто після смерті батька позивач дійсно має право на отримання спадщини за законом навіть при вищевказаних обставинах, крім того, відповідач проти даного позову не заперечує. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання права власності на земельну ділянку за позивачем не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Виходячи із наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім позивача не претендує на спадщину після смерті [PERSON], суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі, при цьому викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що спадкодавець являвся власником вищевказаного нерухомого майна. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивач не просить відшкодувати їй судові витрати, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved