Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого вказує, що сторони є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 27.07.2018 року. Зазначає, що Рішенням Рішенням Рівненського міського суду від 13 грудня 2017 року відповідача зобов`язано сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень на період навчання з 27.07.2017 року по 30.06.2021 рік. Донька навчається на третьому курсі Навчально-наукового інституту права ім. І.Малиновського Національного університету «Острозька академія» IV рівня акредитації денної форми навчання на умовах контракту. Термін навчання до 30.06.2021 року. Навчання є платним. У зв`язку з інфляцією кожного року за умовами контракту вартість навчання збільшується: в 2017 році - 638000 гривень, в 2018 році - 70180 гривень, в 2019 році - 75337 гривень. Крім того згідно до договору найму житла, вартість плати за проживання в гуртожитку становить 520 гривень за один місяць. Також дитина потребує коштів на проживання, харчування, одяг, лікування та засоби особистої гігієни. Зазначає, що позивач є інвалідом першої групи, отримує пенсію по інвалідності 2000 гривень. Зазначає, що систематично проходить лікування, і через скрутне матеріальне становище змушена позичати кошти на оплату навчання доньки та забезпечення її всім необхідним. Представник позивача в судовому засідання обґрунтування позовних вимог підтримав та суду пояснив, що позивач є інвалідом першої групи. Систематичне лікування потребує витрачання коштів. Аліментів, які сплачує позивач на утримання повнолітньої доньки не вистачає для оплати вартості навчання та забезпечення всім необхідним. Відповідач в судовому засіданні вказав, що за рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка навчається в розмірі 1000 гривень. Пояснив, що він ніде не працює, аліменти йому допомагають сплачувати його батьки пенсіонери з якими він проживає. Також вказав, що він спілкується з донькою, і коли є можливість намагається їй допомагати. Просив відмовити в задоволені позову з підстав, що не може виплачувати аліменти так як немає доходів. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис 1973. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області (справа 569/11716/17) від 13 грудня 2018 року встановлено: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., щомісячно з 27.07.2017р.до 20.10.2017р; стягнути на період навчання дочки в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., щомісячно з 21.10.2017р. по 30.06.2021 р.; стягнути понесені додаткові витрати в сумі 4975 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що у відповідача [PERSON] змінився матеріальний стан, який дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж це зазначено у рішенні Рівненського міського суду Рівненської області (справа 569/11716/17) від 13 грудня 2018 року. Посилання позивача збільшити стягнення розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка навчається у зв`язку з інфляцією через підвищення розмір вартості освітньої послуги, суд не приймає до уваги з підстав відсутності у відповідача об`єктивної змоги надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього доньки, яка продовжує навчання. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed