Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON] [PERSON] про визнання втратившим право користування жилим приміщенням. Зазначила, що 29.04.2000 р. державним нотарісом Ватутінського міського нотаріального округу було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія АВК №017550, а саме: на 1/2 частину будинку №18 по вул. Богдана Хмельницького в м. Ватутіне Черкаської області, а право власності зареєстровано згідно [PERSON] про державну реєстрацію прав від 08.12.2010 р. Сторони спільно проживали у незареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З моменту набуття права власності на будинок, вона ним користується, оплачує комунальні послуги. 24.04.2013 р. надала дозвіл на реєстрацію відповідача у вказаному будинку для отримання ним посвідки на проживання в Україні. З січня 2016 р. вони шлюбно-сімейні відносини припинили, вона залишилась проживати разом із сином, а відповідач добровільно виїхав з будинку та забрав свої особисті речі. Згідно будинкової книги, довідки ВВУЖКГ та акту депутата Ватутінської міської ради в належному їй житловому будинку зареєстрований відповідач, який з квітня 2016 р. у вказаному житловому будинку не проживає, речей які б належали йому у приміщенні немає. Відповідач більше двох років не проживає в даній квартирі, комунальні платежі не сплачує, однак добровільно зніматися з реєстрації не бажає. Реєстрація відповідача в її будинку створює незручності по оплаті комунальних платежів та оформленні субсидії, вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, створює перешкоди у здійсненні права власності. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 04.05.2018 р. вирішено провести заочний розгляд справи. Представник позивача, на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, адвокат [PERSON], у судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, поважність причини неявки суду не повідомив. За таких підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки представник позивача проти такого вирішення\~ справи не заперечує.\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВК №017550, [PERSON], набула у власність 1/2 частину будинку №18 з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Богдана Хмельницького, 18, у м. Ватутіне Черкаської області, право власності на нерухоме майно зареєстровано за №6274460 (а.с. 8, 9). Сторони проживали у незареєстрованому шлюбі від якого мають спільного сина [PERSON], [INFO], тобто відповідач є членом сімї власника будинку (рідним батьком дитини). Позивач надала дозвіл на реєстрацію відповідача, громадянина іншої держави, у належному їй будинку для отримання ним посвідки на проживання в Україні. З січня 2016 р. шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено, відповідач добровільно виїхав з будинку та забрав свої особисті речі, однак з реєстрації не знявся. (а.с. 10,11). Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України\~ правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст. 319, 321 ЦК України). Позивач, [PERSON], самостійно утримує будинок, сплачує комунальні послуги, проте реєстрація місця проживання відповідача унеможливлює оформлення субсидії, а тому змушена оплачувати повну вартість послуг по утриманню житла, чим порушено її право власності на нерухоме майно. Згідно із положеннями ст.ст.\~16,\~383, 386,\~391 ЦК України, власник … квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, а також вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що відповідає змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із\~ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі … судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням… Під час розгляду позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї. Так, власник житла має право вимагати визнання колишнього члена його сімї таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права користування цим приміщенням із зняттям останнього з реєстрації. Відповідач в квартирі не проживає з квітня 2016 року, тобто понад один рік, добровільно залишив житлове приміщення, не приймає участі у витратах на його утриманні, є колишнім членом сімї власника житла (колишній чоловік), доказів поважності причини його тривалої відсутності за місцем реєстрації суду надано не було, а тому [PERSON] [PERSON] втратив право користування цим житлом. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги про визнання колишнього члена сімї власника житла, відповідача [PERSON] [PERSON], таким, що втратив право користування належним позивачу житлом, доведені і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.. На підставі наведеного, ст.ст.\~16,\~316, 317, 319, 321, 383, 386,\~391,405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст. ст. 4, 12, 13, 28, 76-81, 128, 141, 206, 223, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, суд

Outcome: approved