Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та стягувати їх починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, а також стягнути судові витрати з відповідача. Вимоги позову обґрунтовує тим, що восени 2018 року вона та [PERSON] почали жити разом, у них складалися добрі стосунки, вони мешкали родиною без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] . З грудня 2018 року, через різні погляди на життя, та постійні сварки вони стали мешкати окремо. Їх дитина - [PERSON] , мешкає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов`язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявилося у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання сина, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. Добровільно виділяти кошти на утримання дитини [PERSON] відмовляється, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім`ї не цікавиться. Також відповідач ухиляється від його утримання, чим порушує її права. [PERSON] є дієздатною особою, непрацездатних батьків, сторонніх осіб, інших дітей на утриманні не має. Вона ніде не працюю, так як знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку, будь яких коштів не отримує. Відповідач ухиляється від працевлаштування, не становиться на облік навіть до Центру зайнятості. Живе за рахунок утримання підсобного господарства та має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання своєї дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, які вкрай необхідні для достатнього забезпеченні гармонійного існування та розвитку дитини. Та на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років. В судове засідання сторони не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.23), відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.24). За таких обставин суд розглядає справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження батьками [PERSON] , який народився [INFO] в м. Приморськ Запорізької області є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.6). Рішенням виконавчого комітету Приморської міської ради Приморського району Запорізької області № 50 від 19.02.2021, затверджено висновок органу опіки та піклування Приморської міської ради «Про встановлення способів участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , який проживає окремо». Визначено участь батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , надавши йому можливість безперешкодного спілкування з дитиною до досягнення чотирирічного віку: кожну середу та п`ятницю з 16.00 години до 18.00 години в присутності матері [PERSON] , за попередньою домовленістю, у безпечних місцях для прогулянок та відпочинку, враховуючи інтереси та стан здоров`я дитини (а.с.8,9). Згідно довідки, наданої головою вуличного комітету, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] мешкають та знаходяться на її утриманні її неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. При визначені розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач є працездатною особою, в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, та достатнім буде 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання жінки, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 2 ст. 91 СУ України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання жінкою, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право жінки-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить останній незалежно від цієї обставини. Підстави для припинення такого права передбачені статтею 85 СК України: право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини, а також право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Таким чином, підставами для виникнення права у дружини на утримання за даною нормою є проживання з нею дитини віком до трьох років та наявність у відповідача можливості надавати дружині матеріальну допомогу, через що вимоги позивача, з якою проживає їх з відповідачем син, який не досяг трьох років, є обґрунтованими з урахуванням того, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, тобто має можливість надавати дружині матеріальну допомогу. Порядок та способи сплати аліментів на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою визначені законодавством наступним чином. Утримання одному з вказаних осіб надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед (частини 1-3 статті 77 СК України). За рішенням суду розмір аліментів присуджується одному з вказаних осіб у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (частини 1-3 статті 80 СК України). Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, у них народилася спільна дитина, батьком якої є відповідач. Обов`язки з утримання дитини виконує позивачка, та з нею проживає дитина, що також не спростовано відповідачем. В силу того, що дитині на час розгляду справи виповнилось два роки, відповідачка не має можливості працювати та забезпечувати себе та дитину. Відповідач, в совою чергу, є особою працездатною, має можливість надавати допомогу сину та матері, які на теперішній час в силу обставин не можуть забезпечити себе всім необхідним. Враховуючи викладене, суд вважає позов в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на її утримання в розмірі 1/6 частин всіх його доходів до досягнення дитиною трьох річного віку підлягає задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано: попередній розрахунок суми гонорару у розмірі 4 588 грн. за надану правничу допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 29.06.2021 у справі щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері (а.с.10); ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АН № 1039673 від 05.07.2021 (а.с.19). Таким чином, сума, витрачена на професійну правничу допомогу адвокатом у розмірі 4 588 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що узгоджується з ч. 2 п. 1 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved