overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 22 жовтня 2011 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Зеленоярською сільською радою Доманівського району Миколаївської області, актовий запис №7. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя, між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, між подружжям відсутні нормальні стосунки.Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року позовна заява прийнята та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 11 листопада 2020 р. В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2011р. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між сторонами припинені, вони проживають окремо, шлюб носить лише формальний характер. Спірне питання регулюється ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з`ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя не підтримує шлюбні відносини, шлюб носить лише формальний характер, що свідчить про неможливість збереження шлюбу та вказує на відсутність підстав для надання сторонам строку на примирення. За такого суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 23 жовтня 2015 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, подружжя проживає окремо. Позивачка вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин: з початку 2017 року подружжя проживає у різних населених пунктах, спільного побуту не мають. Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАГС, тому позивачка просить розірвати шлюб за рішенням суду. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, у письмовій заяві позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглянути за її відсутності, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 24 січня 2018 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав. Спірне питання регулюється ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу і, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Сторони перебувають у шлюбі. На даний час подружжя проживає окремо, шлюбні відносини фактично припинені з початку 2017 р., спільне господарство не ведеться, примирення і подальше спільне життя суперечить інтересам позивачки. Клопотання про надання строку на примирення не заявлене і судом підстав для цього не вбачається, зважаючи на тривалість не підтримання подружніх стосунків. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам сторін, що є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 24 вересня 1994 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Мостівською сільською радою Доманівського району Миколаївської області. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, подружжя проживає окремо. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАГС,\~ тому позивачка просить розірвати шлюб за рішенням суду. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч.3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 24 вересня 1994 р. між сторонами\~ Мостівською сільською радою Доманівського району Миколаївської області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, зясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинені. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, відповідачем визнані безумовно, як вбачається з його письмової заяви. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 24 грудня 2003 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Доманівського районного управління юстиції у Миколаївській області. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим через різні погляди на життя та характери. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, з серпня 2018 р. проживають окремо. Спору щодо місця проживання дитини немає. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, відповідач [PERSON] позов визнав, сторони вважають за неможливе збереження шлюбу, посилаючись на його фактичне припинення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 24 грудня 2003 р. між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Доманівського районного управління юстиції у Миколаївській області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Спірне питання регулюється ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинені, проживають окремо понад 6 місяців. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, відповідачем визнані безумовно, що підтверджене ним у судовому засіданні. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Непідтримання шлюбних стосунків понад півроку свідчить про відсутність підстав для надання строку на примирення. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 гривні 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 24 квітня 2014 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, з травня місяця 2016 р. проживають окремо. Спору щодо місця проживання дитини немає. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. Ухвалою суду від 27 вересня 2016 року подружжю був призначений строк для примирення до 06 січня 2017 р., проте примирення між сторонами не відбулося. Сторони у судове засідання не з'явилися, у письмових заявах просили справу розглянути без їх участі та розірвати шлюб. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав. Спірне питання регулюється ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. У засіданні встановлено, що сторони з 24 квітня 2014 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують подружніх відносин. На даний час подружжя проживає окремо, з травня місяця 2016 р. шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Сторони не бажають зберегти сім'ю, у визначений строк, наданий для примирення, подружжя не примирилося. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 26 березня 2003 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Доманівського районного управління юстиції. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з 2003 р., подружжя проживає окремо. Відповідач створив іншу сім'ю. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, подружжя проживає у різних населених пунктах, спільного побуту не мають. Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАГС, тому позивач просить розірвати шлюб за рішенням суду. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч.3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 26 березня 2003 р. між сторонами відділом реєстрації актів громадянського стану Доманівського районного управління юстиції зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Спірне питання регулюється ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, зясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинені. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, відповідачем визнані безумовно, як вбачається з його письмової заяви. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 27.07.1991р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Богданівською сільською радою Доманівського району Миколаївської області, актовий запис №12. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя, між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, між подружжям відсутні нормальні стосунки. Спору щодо місця проживання дітей немає. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. Ухвалою суду від 30 липня 2021року позовна заява прийнята та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 08 жовтня 2021р. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надав, у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення, що вбачається з позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав. З письмових матеріалів встановлено, що 27 липня 1991р. між сторонами Богданівською сільською радою Доманівського району Миколаївської області зареєстрований шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №12. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Спірне питання регулюється ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з`ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя не підтримує шлюбні відносини, шлюб носить лише формальний характер, що свідчить про неможливість збереження шлюбу та вказує на відсутність підстав для надання сторонам строку на примирення. За такого суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 27 березня 2015 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Позивачка вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, подружжя проживає у різних населених пунктах та різних областях, спільного побуту не мають. Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАГС, тому позивачка просить розірвати шлюб за рішенням суду. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 27 березня 2015 р. між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя дітей не має. Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинені. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, відповідачем визнані безумовно, як вбачається з його письмової заяви. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 27 серпня 2011 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя, між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, проживають окремо. Спору щодо місця проживання дітей немає. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 27 серпня 2011 р. між сторонами виконкомом Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинені. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливість їх відновлення відповідачем визнані безумовно, як вбачається з його письмової заяви. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Тривалість непідтримання шлюбних стосунків свідчить про відсутність підстав для надання строку на примирення. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 гривні 20 коп.

Outcome: approved