Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: про визнання житлового будинку і надвірних будівель № 9 по вулиці Яблунева в с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області, обєктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] і поділити такий будинок, виділивши кожному із співвласників по ? частці будинку і надвірних будівель. У позовній заяві [PERSON] вказує про те, що 15 жовтня 1994 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] За час перебування в шлюбі з [PERSON] вони спільно побудували та набули у спільну сумісну власність житловий будинок з надвірними будівлями № 9 по вулиці Яблунева в с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області. 9 жовтня 2001 року рішенням виконавчого комітету Демидівської селищної ради Рівненської області було вирішено оформити право власності на житловий будинок і надвірні будівлі № 9 по вул. Яблунева в с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області за [PERSON] На підставі такого рішення виконавчого комітету Демидівської селищної ради Рівненської області на ім?я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 9 по вулиці Яблунева в с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області. Оскільки житловий будинок з надвірними будівлями № 9 по вулиці Яблунева в с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області були побудовані нею, [PERSON], та [PERSON], за час шлюбу, вважає, що таке майно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а частки кожного з подружжя є рівними. [PERSON] у позовній заяві зазначає про те, що від шлюбу з [PERSON] мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 23 червня 1995 року і протягом наступних трьох років вона перебувала у декретній відпустці по догляду за першою дитиною, а з 30 березня 1999 року і протягом наступних трьох років вона перебувала у декретній відпустці по догляду за другою дитиною. В цей час з поважних причин не працювала, самостійного заробітку не мала, оскільки була зайнята доглядом за дітьми та їх вихованням, а також веденням домашнього господарства. Протягом усього часу перебування в шлюбі з [PERSON] вона працювала, крім періоду перебування у декретній відпустці, отримувала певний дохід, що повністю вкладався у сім?ю. Вона власною працею та коштами допомагала в будівництві житлового будинку. 16 березня 2015 року рішенням Демидівського районного суду Рівненської області шлюб між нею, [PERSON], та [PERSON] було розірвано. У позовній заяві [PERSON] зазначає про те, що оскільки житловий будинок був побудований за спільні з відповідачем кошти та їх спільною працею, тому такий будинок підлягає поділу, як спільне майно подружжя. [PERSON] у позовній заяві просить визнати житловий будинок і надвірні будівлі № 9 по вулиці Яблунева в с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області, обєктом права спільної сумісної власності її, [PERSON], та [PERSON] і поділити такий будинок, виділивши кожному із співвласників по ? частці такого будинку і надвірних будівель. 17 серпня 2016 року [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просить визнати житловий будинок і надвірні будівлі № 9 по вулиці Яблунева в с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області, обєктом права спільної сумісної власності її, [PERSON], та [PERSON] і поділити такий будинок, виділивши їй, [PERSON] частину будинку площею 150 кв.м. в житлоому будинку А-2, а саме: на першому поверсі коридор (1-1) площею 11,3 кв.м., підсобну (1-2) площею 38,7 кв.м., котельню (1-3) площею 7,2 кв.м., коридор (1-6) площею 9,1 кв.м., підсобну (1-11) площею 5,8 кв.м., жилу (1-12) площею 8,8 кв.м., на другому поверсі сходову клітку (1-13) площею 9,1 кв.м., жилу (1-17) площею 60.0 кв.м.; східці (а), ? частину сараю (Б), а в спільному користуванні залишити вбиральню (В). [PERSON] виділити 143,0 кв.м. в житловому будинку А-2, а саме: на першому поверсі підсобну (1-4) площею 5,3 к.м., вбиральню (1-5) площею 0,9 кв.м., коридор (1-6) площею 2,4 кв.м., коридор (1-7) площею 5,5 кв.м., жилу (1-8) площею 23,2 кв.м, жилу (1-9) площею 12,1 кв.м., кухню (1-10) площею 20,7 кв.м.; на другому поверсі сходову клітку (1-13) площею 9,1 кв.м.. жилу (1-14) площею 22,6 кв.м., жилу (1-15) площею 18,5 кв.м., жилу (1-16) площею 22,7 кв.м.; ? частину сараю (Б), льох (Пг/Б), льох (Пг1/Б); в спільному користуванні залишити вбиральню (В). [PERSON], до початку розгляду справи по суті, подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, а саме: про визнання житлового будинку і надвірних будівель № 9 по вулиці Яблунева в с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області особистою приватною власністю [PERSON] У зустрічній позовній заяві [PERSON], заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, вказує про те, що на підставі рішення Демидівської сільської ради народних депутатів Млинівського району Рівненської області № 19 від 9 червня 1994 року йому було відведено земельну ділянку для будівництва житлового будинку і господарських споруд. В червні цього ж року ним було виготовлено будівельний паспорт та розпочато будівництво спірного будинку з господарськими будівлями на такій земельній ділянці. До реєстрації шлюбу ним особисто було збудовано хлів (сарай) та залито фундамент під будинок. Крім того, ним за власні кошти придбано будівельні матеріали на загальну суму 153 млн. 831 тис. карбованців. Так, 24 березня 1993 року ним було придбано згідно квитанції № 584 - 30 метрів кубічних каменю бутового на 7830000 карбованців; 24 липня 1993 року згідно накладної № 152 придбано одну тону цементу за 7350000 карбованців; 1 серпня 1993 року згідно квитанції № 587 - 10000 штук цегли на 70000000 карбованців; 16 серпня 1993 року згідно квитанції № 2984 швелер 66 м/п на 6600000 карбованців; 1 вересня 1993 року згідно накладної № 93 3 тони цементу на 19687000 карбованців; 17 жовтня 1993 року згідно квитанції №112 4,5 тони цементу на 19680000 карбованців; 1 березня 1994 року згідно ордера № 19 5 метрів кубічних лісу на 17484000 карбованців; 25 травня 1994 року згідно накладної № 451 20 штук панелей на 5000000 карбованців; 5 жовтня 1994 року згідно квитанції № 1350 16 метрів труби на 200000 карбованців. 15 жовтня 1994 року з [PERSON] ним було укладено шлюб. Після укладення шлюбу, в звязку з відсутністю житла, він та [PERSON] проживали у його батьків. У зустрічній позовній заяві [PERSON] зазначає про те, що після укладення шлюбу з [PERSON], він не міг продовжити будівництво будинку, оскільки гроші заробляв він один, яких ледь вистачало на потреби сім?ї, а пізніше на утримання дітей. [PERSON] також не мала змоги ні фінансово, ні особистою працею брати участь в будівництві будинку, оскільки з грудня 1994 року до червня 1998 року за першою дитиною, а з кінця 1998 року до березня 2002 року за другою дитиною перебувала на перед пологовому лікарняному та у відпустці по догляд за дітьми. Тому витрати на будівництво будинку взяли на себе його батьки, лише іноді він мав змогу фізично допомагати на будівництві. Закупівлі всіх необхідних будівельних матеріалів та витрати на оплату праці будівельників здійснювали його батьки за власні кошти. Будівництво будинку його батьки закінчили в середині 1998 року. Вважає, що житловий будинок і надвірні будівлі № 9 по вулиці Яблунева в с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області, є його особистою приватною власністю та поділу, як спільне майно подружжя, не підлягає. В судовому засіданні [PERSON] та її представники адвокати [PERSON], [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Зустрічний позов [PERSON] не визнали. [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги [PERSON] не визнали в повному обсязі, підтримали зустрічний позов та просили його задовільнити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та часткове задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. Суд розглядає спір в межах позовних вимог за первісним та зустрічним позовами. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був укладений 15 жовтня 1994 року та розірваний згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 16 березня 2015 року (а.с. 9 т.1). Від шлюбу сторони по справі мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно акта про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 45 т.2) [PERSON] на підставі рішення Демидівської сільської ради народних депутатів Млинівського району від 9 червня 1994 року №19 встановлено в натурі межі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 1500 кв.м. в с. Демидівка по вул. Загребля, Млинівського району. Рішенням № 174 виконавчого комітету Демидівської селищної ради Рівненської області від 9 жовтня 2001 року (а.с. 95 т.1) [PERSON] надано дозвіл на оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 9 по вулиці Яблуневій в с. Дубляни Демидівського району Рівненської області. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями від 9 жовтня 2001 року (а.с. 96 т.1) [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в с. Дубляни по вулиці Яблунева, буд. 9, Демидівського району Рівненської області. Згідно договору про будівництво індивідуального житлового будинку (а.с. 199 т. 1) встановлено, що 25 жовтня 1994 року такий договір був укладений між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON], з другої сторони, про те, що [PERSON] доручає, а [PERSON] та [PERSON] беруть на себе зобовязання завершити за власні кошти та своїми силами будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці площею 1500 кв.м., що знаходиться в с. Демидівка по вул. Загребля Млинівського району і виділена [PERSON] для будівництва індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд, до стадії готовності 100 %. У казаному договорі зазначено про те, що на час його укладення на земельній ділянці станом на 25 жовтня 1994 року знаходиться збудований хлів та залитий фундамент житлового будинку. Також [PERSON] для будівництва будинку передав [PERSON] та [PERSON] 10 кв.м каменю бутового, 3,5 тони цементу, 16-ть штук панелей та 16 метрів труби (п. 2 Договору). П. 2 вказаного Договору визначає, що після завершення будівництва будинку, будинок належатиме [PERSON], а [PERSON] і [PERSON] не має права на відшкодування вартості затрачених ними будівельних матеріалів і робіт. Допитана в судовому засіданні як свідок позивач за первісним позовом [PERSON], дала показання про те, що в жовтні 1994 року вона одружилася з [PERSON] Після весілля, за подаровані на весілля гроші, вони купили цеглу для будівництва будинку. Також після весілля вона з чоловіком та їх батьки виїхали на земельну ділянку, [PERSON] повідомив, що це його земельна ділянки. В той час всі разом вирішили будувати будинок. Після весілля заливали фундамент для будівництва будинку. На будівництві будинку допомагали і її батьки і батьки чоловіка. Весною 1995 року на земельну ділянку вивозили цеглу для будівництва будинку. Вона займалася приготуванням їжі та їжу вивозила людям, які допомагали будувати будинок. Вона працювала на роботі, отримувала заробітну плату. [PERSON] працював головою колгоспу в с. Глибока Долина, отримував хорошу заробітну плату та всі кошти вони витрачали на будівництво будинку. Коли будували будинок, то її батько надав 20 м3 лісу на будівництво будинку. В грудні 1998 року вони сімєю перейшли проживати в цей будинок. На той час в будинку не було ні газу, ні води. В грудні 1998 року її батько звернувся до газової служби, щоб підключити газ до їх будинку. Всі витрати, повязані з газифікацією будинку ніс її батько [PERSON] Також її батько дав батареї та труби для газифікації будинку. Для газифікації будинку її батько купував усі матеріали та оплачував роботу працівників. Коли возили цеглу на будівництво будинку, майже завжди вона була присутня. З того часу, як почали проживати у будинку, вона займалася веденням домашнього господарства. З червня 2015 року в спірному будинку не проживає, оскільки [PERSON] не допускає її до будинку. Свідок [PERSON] дала показання про те, що її дочка [PERSON] проживає з нею, оскільки зять [PERSON] не допускає дочку до будинку. В жовтні 1994 року її дочка [PERSON] та [PERSON] одружилися та після весілля батьки [PERSON] завезли її та чоловіка, а також дочку на земельну ділянку та говорили про те, що їх діти там будуть будуватися. Вони також допомагали розвантажувати цеглу для будівництва будинку. На будівництві допомагали батьки [PERSON], а також вона з чоловіком. Після весілля її чоловік дав на будівництво спірного будинку 20 мз лісу (18-ть балок та дошки). Газифікацією будинку займався її чоловік. Він за свої кошти прокладав газопровід до будинку, купував батареї та всі необхідні матеріали, платив робітникам. Вона з чоловіком постійно займалися вирощуванням цукрових буряків, картоплі. Вирощене продавали та давали гроші на будівництво будинку для дочки і зятя. [PERSON] працювала, доглядала дітей. [PERSON] працював головою колгоспу та отримував хорошу заробітну плату, гроші витрачали на будівництво будинку. Свідок [PERSON] дав показання аналогічні показанням свідка [PERSON] Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] дав показання про те, що після закінчення навчального закладу їздив на заробітки, бо хотів мати сім?ю та свій будинок. До 1996 року працював у колгоспі. З 1993 року почав збирати матеріали для будівництва будинку. У цьому йому допомагали дід та баба. В той час на земельну ділянку завіз камінь бутовий, цемент зберігав у своїх батьків. Частину будівельних матеріалів зберігав у батьків та діда і баби. У червні 1994 року йому була надана земельна ділянка для будівництва будинку. Навесні 1994 року почав будівництво, побудував сарай, два льохи, а також було зроблено фундамент під будинок. У жовтні 1994 року одружився з [PERSON] Оскільки у них була молода сім?я, то будівництво будинку передав своєму батькові, який погодився побудувати для нього будинок. Після укладення ним шлюбу. Він не розраховувався за будівельні матеріали та роботи, повязані з будівництвом будинку. Батьки дружини хотіли щось допомогти у будівництві будинку і допомагали при газифікації будинку, надавали радіатори. В нього домовленості з батьками дружини щодо допомоги у будівництві будинку не було. Після укладення шлюбу він нічим не допомагав у будівництві будинку, міг лише приїхати подивитися на хід будівництва, дати якусь пораду. Його батько був головою колгоспу та ніс витрати, повязані з будівництвом будинку. Після одруження, уклав договір з батьками про будівництво ними будинку, оскільки хотів захисти свої майнові права. Батьки дружини йому гроші на будівництво будинку не давали, а його батьки не вимагали компенсації за будівництво будинку. Свідок [PERSON] дав показання про те, що [PERSON] є його сином. До укладення шлюбу сином, йому була виділена земельна ділянка для будівництва будинку. На час укладення сином шлюбу був побудований сарай, зроблений фундамент на будинок. Все це було збудовано за рахунок [PERSON] Після укладення шлюбу його сином, між ним, дружиною та сином було укладено договір, за яким він з дружиною повинні були побудувати будинок для сина. На той час у нього була фінансова можливість збудувати будинок, оскільки він працював головою колгоспу, заробітна плата була високою, отримував преміальні гроші. Зі сторони невістки допомоги не було. Лише один раз батьки невістки дали машину лісу, а також колишнім сватом були завезені радіатори, бувші у використанні, для газифікації будинку. Він порадився з юристами та в сімї вирішили укласти договір про будівництво будинку для сина. Син, коли мав час приходив на будівництво, а дружина сина участі у будівництві не приймала. Його дружина готувала обіди для робітників, які допомагали будувати будинок. У 1998 році син з невісткою вибралися з його будинку та пішли проживати у новий будинок. Свідок [PERSON] та [PERSON] дали показання, аналогічні показанням свідка [PERSON] Свідок [PERSON] дав показання про те, що [PERSON], який є його двоюрідним братом, наймав його, як підсобника на будівництві хліва. Це було влітку 1994 року. На той час [PERSON] не був одружений. Влітку 1994 року був зроблений фундамент під будинок. Про допомогу на будівництві його просив [PERSON] та він з ним розраховувався. На будівництві [PERSON] та його дружини не бачив. Також там не було батьків дружини [PERSON] Дружина [PERSON] готувала їжу тим, хто працював на будівництві. Свідок [PERSON] дав показання аналогічні показанням свідка [PERSON] Додатково свідок [PERSON] повідомив, що він виконував роботи по будівництву хліва, який був побудований ще до весілля [PERSON] Пізніше допомагав у будівництві будинку, зводив дах, а згодом штукатурив будинок в середині та знадвору. Коли зводили дах будинку, то [PERSON] також працював на будівництві. Після весілля [PERSON] за виконану роботу з ним розраховувався [PERSON] Свідок [PERSON] своїми показання підтвердив показання свідка [PERSON] та додатково дав показання про те, що [PERSON] штукатурив будинок. Свідок [PERSON] дала показання про те, що їздила на будівництво будинку [PERSON] До укладення шлюбу [PERSON] було побудовано хлів. Будівництвом будинку займався [PERSON] [PERSON] була вдома з малою дитиною. Свідок [PERSON] дав показання про те, що [PERSON] запрошував його підсобником на будівництво будинку. За виконану роботу розраховувався [PERSON] Свідок [PERSON] дав показання про те, що мав у власності земельну ділянку на вулиці Світанковій, неподалік будівництва [PERSON] Як завозив будівельні матеріали на свою земельну ділянку, то бачив, що будівництво будинку [PERSON] розпочалося у 1994 році, під осінь було закінчено будівництво господарської будівлі. На тому будівництві часто бачив [PERSON] [PERSON] там бачив тоді, коли вони вже проживали у будинку. Свідок [PERSON] дав показання про те, що у 1993 році він був безробітним, [PERSON] часто просив його допомогти на будівництві будинку. У 1994 році був збудований хлів, гараж, льох. Будівництво будинку розпочалося у 1995 році. До весілля [PERSON] було збудовано хлів, фундамент під будинок. За виконану роботу з ним розраховувався [PERSON] В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що сторони по справі з 15 жовтня 1994 року до 16 березня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу 16 жовтня 2001 року [PERSON] набув право власності на житловий будинок № 9 по вулиці Яблунева в с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16 жовтня 2001 року (а.с. 96 т. 1). Як роз`яснено в п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім?ю України (в редакції, що діяла на час виникнення права власності на спірний будинок) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В судовому засіданні згідно показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] встановлено, що на час укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] (15 жовтня 1994 року), на виділеній [PERSON] для будівництва житлового будинку земельній ділянці, був збудований сарай (хлів, гараж згідно показань свідків), льох та фундамент для будинку. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачем за первісним позовом [PERSON] не надано доказів, що спростовували б такі показання свідків. Крім того, зазначені показання свідків підтверджуються технічним паспортом на житловий будинок № 9 по вулиці Яблунева в с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області (а.с. 178-180 т. 1), де вказано, що сарай побудований у 1994 році. Згідно досліджених в судовому засіданні квитанцій та накладних, встановлено, що до укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] було придбано будівельні матеріали, а саме: 24 березня 1993 року придбано згідно квитанції № 584 30 метрів кубічних каменю бутового на 7830000 карбованців; 24 липня 1993 року згідно накладної № 152 придбано 1 тону цементу за 7350000 карбованців; 1 серпня 1993 року згідно квитанції № 587 - 10000 штук цегли на 70000000 карбованців; 16 серпня 1993 року згідно квитанції № 2984 швелер 66 м/п на 6600000 карбованців; 1 вересня 1993 року згідно накладної № 93 3 тони цементу на 19687000 карбованців; 17 жовтня 1993 року згідно квитанції №112 4,5 тони цементу на 19680000 карбованців; 1 березня 1994 року згідно ордера № 19 5 метрів кубічних лісу на 17484000 карбованців; 25 травня 1994 року згідно накладної № 451 - 20 штук панелей на 5000000 карбованців; 5 жовтня 1994 року згідно квитанції № 1350 - 16 метрів труби на 200000 карбованців (а.с. 47-50 т. 1). Ч. 1 ст. 24 Кодексу про шлюб та сім?ю України (в редакції, що діяла на час укладення сторонами по справі шлюбу) визначала, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, є власністю кожного з них. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збудовані до шлюбу [PERSON] сарай, два льохи, що знаходяться під ним, та фундамент під будинком, а також вказані вище будівельні матеріали, є власністю [PERSON] Згідно висновку експерта № 8451-8452 від 29 червня 2016 року (а.с. 119-136 т. 1) загальна ринкова вартість житлового будинку та надвірних будівель і споруд, що знаходяться за адресою: Рівненська область, Демидівський район, с. Дубляни, вулиця Яблунева, № 9, станом на час проведення дослідження становить 922063,00 гривень. Вартість сараю (Б) льоху (Пг/Б) та льоху (Пг1/Б) становить 186101,00 гривень, а вартість будівельних матеріалів, що використані при будівництві житлового будинку і надвірних споруд, а саме: 30 метрів кубічних каменю бутового, однієї тони цементу; 10000 штук цегли, швелера 66 м/п, 3-х тон цементу, 4,5 тони цементу, 5 метрів кубічних лісу, 20 штук панелей, 16 метрів труби становить 133393,60 гривень. За таких обставин, з урахуванням вказаного висновку експерта, суд приходить до висновку, що частка у вартості спірного будинку та надвірних будівель [PERSON], набута до шлюбу, становить 341643,94 гривень (186101,00 гривень + 22149,34 гривень + 133393,60 гривень = 341643,94 гривень), що складає 36/100 від вартості усього будинковолодіння (341643,94 : 922063,00 гривень=0,3609*100=36/100). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що 36/100 житлового будинку і надвірних будівель № 9 по вулиці Яблунева в с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області є часткою [PERSON] у вказаному будинку, що була набута ним до шлюбу з [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали у шлюбі з 15 жовтня 1994 року до 16 березня 2015 року. За час шлюбу [PERSON] та [PERSON] вели спільно господарство, були поєднані спільним побутом та мали спільний сімейний бюджет. [PERSON] доглядала дітей. Свідки [PERSON], [PERSON] своїми показаннями підтвердили те, що коли будувався спірний будинок, то [PERSON] доглядала дітей («була з малою дитиною»). Разом з тим, в судовому засіданні як [PERSON], так і [PERSON], свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили те, що батьками [PERSON] на будівництво спірного будинку було надано лісоматеріали, батареї для газового опалення будинку. Крім того, в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] своїми показаннями підтвердили те, що [PERSON], після укладення шлюбу з [PERSON] (після весілля), особистою працею брав участь у будівництві спірного будинку (зводив дах будинку, штукатурив будинок). Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім?ю України подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічні норми передбачені ст.ст. 60, 61 СК України. Такі обставини, визнані сторонами в судовому засіданні, спростовують факт участі у будівництві спірного будинку, після укладення шлюбу [PERSON], виключно [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, визначаючи правову природу договору про будівництво індивідуального житлового будинку від 25 жовтня 1994 року (а.с. 199 т. 1), судом встановлено, що такий договір не є договором підряду, в розумінні ст. 332 ЦК Української РСР, а також договором дарування в розумінні ч. 1 ст. 24 Кодексу про шлюб і сім'ю України. У договорі про будівництво індивідуального житлового будинку від 25 жовтня 1994 року вказано лише, що [PERSON] доручив [PERSON] та [PERSON] завершити будівництво будинку, однак ні в договорі, ні в судовому засіданні [PERSON] не стверджував, що укладення такого договору не було на користь та в інтересах його сім?ї. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім?ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Кодексу про шлюб та сім?ю України якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Cправедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6\~ст. 3 ЦК України\~є одними із загальних засад цивільного законодавства. З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених правових норм, суд приходить до висновку, що 64/100 житлового будинку і надвірних будівель № 9 по вул. Яблунева в с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області є тією часткою, що була набута за час шлюбу [PERSON] та [PERSON], як спільне майно подружжя та підлягає поділу між сторонами в рівних частинах. Оскільки відсутні підстави для визнання цілої частки житлового будинку і надвірних будівель обєктом права спільної сумісної власності сторін по справі, то необґрунтованими є вимоги [PERSON] про виділення їй та [PERSON] по ? частці спірного будинку і надвірних будівель. У звязку з цим, позовні вимоги [PERSON] в цій частині не підлягають до задоволення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а 64/100 спірного будинковолодіння визнанню спільною власністю подружжя з виділенням [PERSON] і [PERSON] по 32/100 спірного будинковолодіння. Зустрічний позов [PERSON] суд задовольняє частково в частині визнання приватною власністю [PERSON] 36/100 спірного будинковолодіння. В решті позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають до задоволення. Відповідно до ст.ст. 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім?ю України, ст.ст. 10, 11, 27, 61, 88, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: dismissed