Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що у 2007 році вона купила автомобіль марки ВАЗ, моделі 2107, рік випуску 2005, колір зелений, номер шасі (кузова) ХТА21070052140662, зареєструвала його у РЕГ 6 МВ ДАІ м. Умані ВДАІ УМВС України в Черкаській області (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САС 043455) 09 листопада 2007 року та отримала реєстраційний номер [NUMBER]. Вказаний автомобіль вона передала у користування своєму зятеві [PERSON] та дочці [PERSON], для того аби вони могли ним користуватися. Довіреність була оформлена належним чином 19.01.2011 року строком на три роки. Згодом дочка з зятем посварилась, та залишила вказаний автомобіль у себе і користується ним. Дія виданої нею довіреності на автомобіль закінчилась 19.01.2014 року, крім того в неї виникла необхідність самостійно користуватись належним їй автомобілем, однак на неодноразові звернення про повернення автомобіля [PERSON] не реагує. Просить ухвалити рішення суду, яким витребувати у відповідача [PERSON] належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САС 043455, виданого РЕГ 6 МВ ДАІ м. Умань ВДАІ УМВС України в Черкаській області 09 листопада 2007 року, автомобіль марки ВАЗ, моделі 2107, рік випуску 2005, колір зелений, номер шасі (кузова) ХТА 21070052140662, державний реєстраційний номер [NUMBER] та передати його [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні в повному обємі підтримала позовні вимоги та пояснила, що у її власності є автомобіль ВАЗ 2107, який вона передала у користування своєму зятю та дочці, відповідачу по справі, [PERSON] Для того, щоб вони могли вільно користуватися вказаним транспортним засобом нею було оформлено довіреність строком на три роки, дія якої була завершена 19.01.2014 року. Автомобіль вона передавала дітям з такою метою, що ним в подальшому користувався її онук, син відповідача. На цей час онук проживає з нею, а тому у неї виникла потреба повернути вказаний автомобіль саме для реалізації попередніх цілей, щоб він користувався цим автомобілем, а дочка відмовляється його повернути, посилаючись на те, що вона нібито його продала. Оскільки вирішити питання повернення автомобіля мирним шляхом не надалося можливим, вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом, який просить суд задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Разом з тим, підтвердила, що дійсно її мати, позивач по справі, є власником автомобіля, який віддала їм для їх потреб. Оскільки згідно усної домовленості цей автомобіль фактично став їх власністю, вона його продала. Документального підтвердження того, що автомобіль продано не має. Просить суд відмовити у задоволенні позову, так як фактично у неї цього автомобіля немає. Згідно довіреності від 19.01.2011 року, зареєстрованої в реєстрі за № 57, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON], [PERSON], [INFO], надала [PERSON] або [PERSON] право користуватися та розпоряджатися автомобілем, належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СА 043455, виданого РЕГ 6 МВ ДАІ м. Умань ВДАІ УМВС України у Черкаській області 09 листопада 2007 року, марки ВАЗ, моделі 2107, рік випуску 2005, колір зелений, номер шасі (кузова) Y7C21070050034341 ХТА21070052140662, тип ТЗ легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕГ 6 МВ ДАІ м. Умань ВДАІ УМВС України у Черкаській області 09 листопада 2007 року. Вказана довіреність видана строком на три роки і дійсна до 19 січня 2014 року. Згідно повідомлення Центру надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів по обслуговуванню м. Умань, Уманського, Жашківського, Маньківського, Христинівського та Монастирищенського районів УДАІ УМВС в Черкаській області, станом на 17.09.2015 року, згідно електронної бази даних Центру, автомобіль [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію САС 043455, кузов ХТА 21070052140662, зареєстрований на імя [PERSON]. Згідно повідомлення Територіального сервісного центру № 7142 Регіонального сервісного центру в Черкаській області МВС України від 22.12.2016 року вих. № 31/23/42-969, у відповідності до електронної бази даних ТЦС 7142, станом на 19.12.2016 року, автомобіль ВАЗ 2107, 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію САС043455, зареєстрований за [PERSON], проживаючої в [INFO]. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом достовірно встановлено про те, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником автомобіля [NUMBER]. 19.01.2011 року вказаний автомобіль позивач, шляхом видачі генеральної довіреності, передала у користування відповідачу по справі [PERSON] та [PERSON] Довіреність була видана строком на 3 роки і дія її закінчилася 19.01.20914 р. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти того, що дійсно автомобіль, належний [PERSON], був їм переданий у користування на підставі довіреності у 2011 році строком на 3 роки. На цей час автомобіль нею продано, але будь-яких доказів в підтвердження цього факту, відповідачем не додано. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 2 цієї статті на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В ході розгляду справи було встановлено, що право власності позивача [PERSON] на автомобіль [NUMBER], не скасовано, транспортний засіб передано у користування [PERSON], яка в судовому засіданні не заперечувала проти вказаного факту, але повідомила суд, що цей автомобіль продала, але при цьому, будь-яких доказів щодо продажу автомобіля не надала, тому, на думку суду, є достатньо підстав для витребовування автомобіля [NUMBER] і передачі його законному власнику. У відповідності з вимогами статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 804,60 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved