Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання електронних торгів недійсними. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва під головуванням судді Мальченко О.В. від 17.06.2016 року відкрито провадження у цивільній справі [PERSON] до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, [PERSON] про визнання електронних торгів недійсними. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2016 року, вищезазначена справа за єдиним унікальним номером 754/4762/16-ц, номер провадження 2/754/3195/16, передана судді Ярошенко С.В. у зв'язку з звільненням судді Мальченко О.В. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 03.10.2016 року під головуванням судді Ярошенко С.В. прийнято справу до розгляду за позовом [PERSON] до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, [PERSON] про визнання електронних торгів недійсними. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 січня 2017 року, вищезазначена справа за єдиним унікальним номером 754/4762/16-ц, номер провадження 2/754/3195/16, передана судді Шевчуку О.П. у зв'язку з закінченням терміну повноважень судді Ярошенка С.В. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26.01.2017 року під головуванням судді Шевчука О.П. прийнято справу до розгляду за позовом [PERSON] до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, [PERSON] про визнання електронних торгів недійсними. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2018року, вищезазначена справа за єдиним унікальним номером 754/4762/16-ц, номер провадження 2/754/3195/16, передана судді Бабко В.В. у зв'язку з звільненням судді Шевчука О. 20.06.2018року до суду від позивача - [PERSON] надійшла заява про зміну предмету спору, обґрунтовуючи права позивача на зміну предмету позову, зазначає, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права, а тому не змінюючи підстав позову, вважає за доцільне доповнити позов новими обставинами та нормами матеріального права, при збереженні в ньому первісних обставин. 22.06.2018 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про забезпечення судових витрат на підставі ч.1 ст. 135 ЦПК України, обґрунтовуючи, що позивач неодноразова звертається до суду із аналогічними позовами, рішеннями суду їй було відмовлено в задоволенні позовів, але відповідач [PERSON] витрачає особисті кошти на професійну правничу допомогу і тому просить суд зобов'язати сторону позивача внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат в розмірі 16000грн. 22.06.2018 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі, обґрунтовуючи це тим, що позивачка [PERSON] просить суд визнати не існуючи електронні торги від 10 березня 2014року та Акт про проведення прилюдних торгів від 27 квітня 2016року, оскільки 10 березня 2014 року електронних торгів взагалі не відбувалось, Акт від 27 квітня 2016 року не був підставою для оформлення права власності на гаражний бокс за [PERSON] 02.08.2018 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про виправлення описки в Ухвалах Деснянського районного суду міста Києва від 20.05.2016 року, 25.05.2016 року та 24.06.2016 року, посилаючись, на те, що в описовій частині ухвал суду допущенна одна і таж помилка, а саме помилково зазначений невірний рік електронних торгів, замість 10.03.2014 року зазначено 10.03.2015 рік, яка підлягає виправленню, оскільки предмет позову є визначення недійсними електронних торгів, проведених 10.03.2014року і у всіх заявах позивача на підставі яких судом були ухвалені ухвали, позивач [PERSON] зазначала про 2014 рік, а ні про 2015рік. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06.08.2018 року під головуванням судді Бабко В.В. відмовлено позивачу [PERSON] про зміну предмету спору, відповідачу [PERSON] про забезпечення судових витрат та про закриття провадження. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.03.2015 року в межах виконавчого провадження відбулися прилюдні торги з реалізації гаражного боксу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 74, належить на праві власності позивачу. Остання вважає, що проведені 10.03.2015 року прилюдні торги з реалізації гаражного боксу такими, що проведені з порушенням закону та просить визнати їх недійсними з наступних підстав. Постановою відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 14.04.2011 року відкрито виконавче провадження та стягнуто з позивача на користь [PERSON] кошти у розмірі 91259,39грн. Згідно постанови відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 18.04.2011 року державним виконавцем Дзвінник М.Б., також накладено арешт на все майно, що належить позивачу на праві власності. Пізніше, належний позивачу на праві власності гаражний бокс було передано для реалізації на прилюдних торгах. Про факт передачі арештованого майна на реалізацію позивача у встановлений законом строк повідомлено не було. Окрім цього дана інформація не була відображена у Єдиному реєстрі виконавчих проваджень. Про неправомірні дії позивач дізналась випадково, від чоловіка який зателефонував до адміністрації гаражного кооперативу та повідомив про незаконні торги. Згідно з протоколом проведення прилюдних торгів № 59747 від 10.03.2015 року відбулися прилюдні торги з реалізації гаражного боксу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 74. Позивач вважає, що при проведенні оспорюваних прилюдних торгів порушено встановлені законом правила їх підготовки в частині належного повідомлення боржника про їх проведення. Відповідно до п. 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Однак організацією, яка проводила торги ці вимоги виконані не були. Не погоджуючись з висновком про оцінку, оскільки реальна вартість гаражного боксу значно перевищую ту ціну, яка зазначена у висновку, 23.12.2014 року позивачем було подано заяву про рецензування звіту про оцінку майна. На дану заяву державним виконавцем Вахрушевою P.M. відредаговано не було та передано майно для реалізації на прилюдних торгах. Повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання акту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою визначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення. Отже, враховуючи ту обставину, що звіт про оцінку нерухомого складений та описаний суб'єктом оціночної діяльності 27.08.2014 року, а прилюдні торги з реалізації майна відбулись лише 10.03.2015 року позивач вважає, що на час проведення прилюдних торгів звіт про оцінку нерухомого майна від 27.08.2014 року втратив чинність. Таким чином, при проведенні прилюдних торгів із реалізації спірного майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна від 27.08.2014 року, який утратив чинність, було порушено установлені законодавством правила про порядок реалізації майна на прилюдних торгах. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд, визнати проведені 10.03.2015 року на виконання судового рішення за виконавчим листом Деснянського районного суду міста Києва електронні торги з реалізації нерухомого майна, а саме гаражного боксу [ADDRESS] що належав на праві власності [PERSON] - недійсним. Визнати недійсним акт про проведення прилюдних торгів від 27.04.2016 року про реалізацію гаражного боксу [ADDRESS] який придбаний [PERSON] Представник позивача в судових засіданнях підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які міститься в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Деснянський відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання». Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. Державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Вахрушева Р.М. в судових засідання заперечувала проти позовних вимог. Надала суду заперечення відповідно до яких, зазначила що в позовній заяві позивач просить визнати електронні торги, проведені 10 березня 2014 року, з реалізації нерухомого майна, а саме гаражний бокс [ADDRESS] недійсними. Визнати недійсним акт про проведені електронні торги від 27 квітня 2016 року, застосувати наслідки недійсності правочину та покласти на відповідачів судові витрати. Позов відділ не визнає та не підтримує з наступних підстав. Виконавчий лист № 2-5640 від 05.04.2011 Деснянського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів у розмірі 91259,39грн надійшов на виконання до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві 13.04.2011. Державним виконавцем, відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам. В постанові зазначено, що боржник самостійно має виконати рішення суду протягом семи днів з дня винесення постанови. Оскільки боржником, у наданий державним виконавцем строк, рішення суду виконане не було, почалося примусове виконання, а саме, винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зроблені запити до реєстраційних органів щодо рухомого та нерухомого майна боржника. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що за боржником на праві власності зареєстровано нерухоме майно, а саме, гаражний бокс [ADDRESS]. Державним виконавцем складено акт опису й арешту майна від 20.04.2012, згідно якого описане майно потребує оцінки експерта. Державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженню. До відділу надійшов висновок про вартість майна боржника від 27.08.2014. Державним виконавцем 01.09.2014 року на адреси стягувана та боржника направлені листи з копією першої сторінки висновку про вартість майна боржника від 27.08.2014, та зазначено, що з повним висновком експерта сторони можуть ознайомитись в прийомні години. Оскільки, станом на 30.10.2014 повідомлення про оскарження висновку про вартість майна боржника від 27.08.2014 від сторін не надходило, державним виконавцем в той же день передано пакети документів до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві для подальшої їх передачі на електронні торги. До відділу надійшла заява боржника від 31.10.2014 року, щодо направлення копії висновку про вартість майна боржника. Хочу зазначити, що заява написана 30.09.2014, однак подана до відділу лише через місяць 31.10.2014. Державним виконавцем 19.11.2014 року на адресу боржника направлено лист та копію висновку про вартість майна боржника. До відділу надійшла заява боржника про заперечення щодо висновку про вартість майна боржника від 27.08.2014 та призначення рецензента. Державним виконавцем 29.12.2014 року на адресу боржника направлено лист з роз'ясненням щодо неможливості призначення рецензента, оскільки згідно п.2 розділу X Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів від 16.04.2014 - Підставою для зупинення електронних торгів в цілому або по окремому лоту є: рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна; зупинення виконавчого провадження у випадках, визначених Законом України «Про виконавче провадження». До відділу надійшов лист № 6749/01-06 від 11.03.2015 Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України щодо направлення протоколу № 59747 по лоту № 45292, згідно якого нерухоме майно боржника реалізовано з електронних торгів 10.03.2015 за ціною 169560,32грн. Деснянським районним судом міста Києва від 28.07.2015 року винесено ухвалу по справі № 754/6859/15-ц за скаргою [PERSON] на неправомірні дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Вахрушевої Ради Миколаївни, яку відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, залишено без розгляду. Деснянським районним судом міста Києва від 15.10.2015 року винесено рішення по справі № 754/4350/15-ц за позовом [PERSON] до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України, третя особа: [PERSON] про визнання прилюдних торгів такими, що проведені з порушенням вимог закону, яким в задоволенні позовних вимог - відмовлено. Колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 31.03.2016 року розглянуто за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року по справі за позовом [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, третя особа - [PERSON] про визнання прилюдних торгів такими, що проведені з порушенням вимог закону та винесено Ухвалу щодо відхилення апеляційної скарги, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15.10.2015 залишено без змін. У зв'язку з вищевикладеним державний виконавець, вважає позовні вимоги не обґрунтованими та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання». Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. Представник [PERSON] в судових засідання заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в задоволенні. Надав до суду відзив, в якому зазначили, що позивач просить суд визнати недійсними неіснуючі електроні торги від 10.03.2014 року та акт про проведення прилюдних торгів від 27.04.2016 року. Електроні торги 10.03.2014 року не відбулися, акт від 27.04.2016 року не був підставою для оформлення права власності на гаражний бокс. Нерухоме майно-гаражний бокс з підвалом [ADDRESS] був реалізований на електронних торгах, які відбулися 10.03.2015 року, які були проведені з чітким додержанням закону. Також зазначив що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Позивачем використав таке право на оскарження дій державного виконавця, проте в процесі такого оскарження звіт про оцінку майна від 27.08.2014 року не визнаний недійсним. З огляду на викладене, електроні торги по реалізації гаражу проведено з додержанням Тимчасового Порядку, порушень порядку проведення електронних торгів не було, а обставини на які посилається позивач, не свідчать про те, що проведення електронних торгів спричинило порушення прав чи інтересів позивача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] в судових засідання заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в задоволенні. Надав суду заперечення, в яких зазначив, що позивач замовчує ту обставину, що після здійснення оцінки майна 27.08.2014 року, листом від 01.09.2015 року позивачу було направлено повідомлення про результати оцінки. Однак, в межах визначеного строку позивач не подав державному виконавцю заперечення щодо результатів здійснення оцінки. Позивач, також замовчує ту обставину, що рецензія оцінки майна позивача не здійснювалась правомірно, оскільки позивач в межах 10-денного строку не звертався із заявою про здійснення відповідної рецензії. Крім того, позивач не надав доказів того, що з метою внесення витрат, пов'язаних з рецензуванням, ним було внесено відповідні кошти на рахунок Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві. Позивач недобросовісно виконує свої права у виконавчому проваджені, штучно створює умови та не виконує обов'язки покладені на позивача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В липні 2010 році [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення з неї 90237,39грн. Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31.08.2010 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. 05.04.211 року Деснянським районним судом міста Києва на підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 91259,39грн. 14.04.2011 року постановою відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення до 21.04.2011 року. 18.04.2011 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві [PERSON] накладено арешт на все майно, що належить позивачу на праві власності. Державним виконавцем складено акт опису й арешт майна, згідно з яким описане майно потребує оцінки експерта. Відповідно до звіту про оцінку майна - гаражного боксу [ADDRESS] власником якого є [PERSON], та висновку про оцінку майна від 27.08.2014 року, ринкова вартість об'єкту оцінки, становить 108138,00грн. 01.09.2014 державним виконавцем на адресу стягувача та боржника направлені листи з копією першої сторінки висновку про вартість майна боржника від 27.08.2014 року. В матеріалах справи відсутні докази, того, що позивачка в межах 10-тиденного строку подала державному виконавцю заперечення щодо результатів здійснення оцінки майна. Згідно із відомостей по лоту №15767 державним виконавцем інформації про лот була внесена 05.11.2014 року о 11:17год, стартова ціна - 108138,00грн, однак у цей день торги не відбулися оскільки від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. 05.11.2014 року та 23.01.2015 року електронні торги з продажу арештованого майна не відбулись, державним виконавцем в порядку положень частини п'ятої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» 23.12.2014 року та 06.02.2015 року проведено уцінку арештованого майна. 10.03.2015 року в межах виконавчого провадження відбулися прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, а саме: гаражного боксу [ADDRESS] Результати торгів, що відбулись 10 березня 2015 року, були оформлені протоколом №86483 по лоту №45293 про проведення електронних торгів. Майно, що було реалізовано - : гаражного боксу [ADDRESS] ціна продажу - 86510,40грн. 26 травня 2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України видано акт про проведені електронні торги де зазначено, що переможцем торгів визнано [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва від 27 травня 2016 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчила, що [PERSON] належить на праві власності мано, що складається з гаражного боксу [ADDRESS] Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» (яка діяла на час проведення торгів), реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2014 року № 332-р «Про проведення експерименту із запровадження реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5 було затверджено Тимчасовий порядок, відповідно до якого ДП «Інформаційний центр» Мін'юсту України є організатором електронних торгів та уповноважене на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених Тимчасовим порядком. Згідно із частиною сьомою пункту 1 Тимчасового порядку електронні торги - це прилюдні торги, що здійснюються в електронній формі в Системі. Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статті 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням. Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» (який діяв на час проведення торгів), до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частина сьома статті 24, частина четверта статі 26, частина третя статті 32, частина третя статті 36, частина друга статті 57, статі 55, 85). Судом встановлено, що 28.07.2015 року Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва, залишено без розгляду скаргу [PERSON] на неправомірні дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Вахрушевої Ради Миколаївни. За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на час проведення торгів), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Електронні торги є одним із різновидів прилюдних торгів та мають свою окремо визначену процедуру проведення. Порядок реєстрації учасників електронних торгів, порядок проведення та оформлення результатів електронних торгів, а також визначення переможця електронних торгів регулюється спеціальним нормативно-правовим актом, а саме вищевказаним Тимчасовим порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за № 427/25204. Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України немає повноважень спеціалізованої організації, яка проводить прилюдні торги в порядку, визначеному Тимчасовим положенням, та діє виключно на підставі повноважень, покладених на підприємство наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5. Таким чином, обсяг повноважень і завдань Організатора електронних торгів, а також виконання ним відповідних функцій здійснюється виключно в порядку, передбаченому саме таким спеціальним нормативним актом як Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. Відповідно до п. 1 Розділу І Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів Державне підприємство «Інформаційний центр» є організатором електронних торгів, який належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважений відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, технологічного забезпечення збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Організатор забезпечує постійний доступ органам державної виконавчої служби, учасникам та спостерігачам до Системи з метою отримання відомостей про хід електронних торгів. Відповідно до вимог Тимчасового порядку електронні торги проводяться у Системі електронних торгів арештованим майном Відповідно до п. 1 Розділу І Тимчасового порядку система - інформаційна система, що забезпечує здійснення в електронній формі процесів подання й обробки заявок на участь в електронних торгах, проведення електронних торгів з реалізації арештованого державними виконавцями майна, обробку інформації про електронні торги. Електронні торги проводяться за допомогою засобів мережі Internet на веб-сайті електронних торгів. Відповідно до п. 1 Розділу І Тимчасового порядку даний веб-сайт працює у цілодобовому режимі та є доступним усім користувачам мережі Internet. Відповідно до п. 1 Розділу II Тимчасового порядку реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» (яка діяла на час проведення торгів). Частиною 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» (яка діяла на час проведення торгів), передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» (яка діяла на час проведення торгів), державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. Відповідно п. 2 Розділу II Тимчасового порядку державний виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після закінчення 10-денного строку подачі заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна або у разі відсутності таких заперечень готує для проведення реалізації майна документи, передбачені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, і направляє їх до відповідного структурного підрозділу головного управління юстиції у місті Києві та областях, які беруть участь в експерименті, що забезпечує реалізацію повноважень Державної виконавчої служби України. Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» (яка діяла на час проведення торгів), передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Відповідно до частини п'ятої статті 58 вказаного Закону (який діяв на час проведення торгів), звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. На момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним. Водночас, як встановлено частинами 5, 6 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», (який діяв на час проведення торгів), не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціон такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізація майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна. З огляду на зазначене можна зробити висновок про те, що оскільки законодавство не пов'язує визначення вартості майна шляхом уцінки зі звітом про оцінку, а лише із початковою вартістю майна, що дає можливим визнати тим самим, що дійсність звіту важлива лише на моменти передачі на реалізацію, а не на момент проведення самих торгів, і відповідно прострочена оцінка не може бути безумовною підставою для визнання торгів недійсними або дій державного виконавця. Крім того, згідно ч.6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. Разом з цим, головною умовою, яка повинна бути встановлена судами, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів підлягає встановленню наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові № 6-323ц16 від 16.03.2016року. Отже, судом встановлено, що проведення електронних торгів по реалізації гаражу відбулися без порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні представником позивача не надано суду жодних доказів, які б свідчили та підтверджували про те, що проведення електронних торгів спричинило порушення прав чи інтересів позивача, а тому слід відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання проведених 10 березня 2015 року електронних торгів недійсними. Враховуючи, що судом відмовлено в позовній вимозі про визнання проведених 10 березня 2015 року електронних торгів недійсними, а вимога щодо визнання недійсним складений старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Акт про проведення прилюдних торгів від 27 квітня 2016 року є похідною вимогою, крім того, як встановлено судом цій Акт не був підставою оформлення Свідоцтва про право власності на гаражний бокс, тому суд вважає, що ця вимога також не підлягають задоволенню. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем та представником не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 79-81 ЦПК України. Оскільки суд відмовляє в задоволені позову, всі судові витрати покладаються на позивача, що відповідає ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed