Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Мотивуючи позов тим, що 13 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , 2015 року народження. Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства не ведуть, сумісне проживання припинили хоча сторони продовжують знаходитись у зареєстрованому шлюбі. Позивач зазначає, що самостійно не може забезпечити дитині належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, однак працює не офіційно та отримує заробітну плату близько 30000,00 грн. Згідно відомої позивачу інформації відповідач інших утриманців немає, працездатний, отримує дохід, а тому, на думку позивача, відповідач може сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі, що забезпечить рівність при несенні обов`язку утримання дитини, а саме 6500,00 грн. За таких обставин позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 6500,00 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 18 жовтня 2021 року, в межах строку встановленого судом, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (вх. №73196), згідно до якого просив позов задовольнити частково та прийняти рішення про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач зауважив, що позивач звернулась до суду з даним позовом 07 вересня 2021 року. Зазначив, що після фактично припинених шлюбних відносин (з 24 серпня 2021 року) добровільно беру участь в усіх відомих для нього витратах, що стосуються дитини, а саме оплата за дитячий садок, купівля одягу, оплата послуг дитячої стоматології. Зауважив, що позивач не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами необхідність стягнення аліментів в розмірі 6500 гривень 00 копійок. Разом з тим зауважив, що позивачем не надано доказів на підтвердження зазначеного у позовній заяві твердження про отримання відповідачем заробітної плати у розмірі 30000,00 грн. Водночас відповідач вказав, що є безробітним та не має постійної роботи. Щодо витрат на позивача на професійну допомогу позивач зазначив, що, на його думку, витрати на послуги адвоката є завищеними. Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористалася. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06 жовтня 2015 року Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №3923 (а.с. 9). Сторони проживають окремо. Позивач [PERSON] разом із дочкою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №3540 від 16.09.2021, виданою МКП «Управляюча компанія «Замостя» (а.с. 24). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №66944 від 15.09.2021, виданої Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Крім того, до матеріалів справи відповідачем додано довідку форми ОК-7 про індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки, а також довідку ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2006, 2007, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки. Як вбачається із вказаних довідок сумарний розмір доходу відповідача [PERSON] за 2020 рік становить 43615,00 грн, разом з тим, у 2021 році відповідачем отримано дохід лише у січні в розмірі 6000,00 грн, з лютого 2021 року відомості про доходи відповідача відсутні. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~- батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 3\~ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст.\~184\~СК України лише за заявою стягувача суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Дитині виповнилось 6 років. На підтвердження добровільної участі відповідача у витратах, що стосуються дитини, останнім надано дублікати квитанцій АТ КБ «Приватбанк» від 15.09.2021року, [INFO] у графі призначення яких вказано «за послуги харчування [PERSON] за вересень», «за харчування жовтень [PERSON] ». Водночас, надані копії квитанцій АТ КБ «Приватбанк» про здійснення покупок у «Стоматолігії Dr Miller» від 09.09.2021 року, «Шкет і файна» від 21.09.2021 року не містять призначення платежу з якою метою вони здійснювались, з огляду на що останні не підтверджують факту надання відповідачем коштів саме на утримання дитини [PERSON] . Суд звертає увагу, що відповідач доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надав, а тому суд дійшов висновку про їх неналежне виконання та порушення відповідного права особи, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в твердій сумі суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати певну матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач відомостей про незадовільний стан здоров`я чи неможливості надання такої допомоги не надав. Разом з тим, суд критично відноситься до посилання відповідача на довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 12 жовтня 2021 року, де зазначено про відсутність доходів застрахованої особи, оскільки відсутність офіційних доходів не свідчить про відсудність доходу відповідача. З огляду на викладене, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 2000,00 грн щомісячно. При цьому суд також зазначає, що положеннями ст.182 СК України\~законодавець закріплює мінімальний гарантований розмір аліментів, який дитина має право отримати у будь-якому випадку незалежно від обставин, які можуть перешкоджати в реалізації такого майнового права (50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку як мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач, звертаючись до суду з позовом та ставлячи вимогу про стягнення аліментів в розмірі 6500,00 грн (більше розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на момент звернення), будь-яких доказів щодо достатності доходу (заробітку) відповідача (платника аліментів) для визначення аліментів в такому розмірі суду не надала, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені сторонами обставини, передбачені ст. 182 СК України. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за доцільне, ухвалюючи рішення у даній справі, роз`яснити сторонам, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Аліменти підлягають стягненню в контексті ст.\~191\~СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 07 вересня 2021 року. На підставі ст.\~430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 302,67 грн судового збору (пропорційно розміру задоволених вимог). Що стосується витрат відповідача на правничу допомогу, то суд зважає, що відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з врахуванням чинників по фактичним обставинам, визначеним частиною четвертою вказаної статті. Відповідно до ч. 5, 6 ст.\~137\~ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених нею (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору №03-09/21 про надання правової допомоги від 03 вересня 2021 року, укладеного між адвокатом Лісковим А.І. та Оліховською Ю.А., акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 03 вересня 2021 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 03 вересня 2021 року, а також копії квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» про оплату послуг за договором №03-09/21 від 03 вересня 2021 року. Відповідачем у відзиві подане клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, як такої, що є неспівмірною та завищеною. Таким чином, визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, слід врахувати, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому з урахуванням заяви відповідача про зменшення витрат,суд вважає, що об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі є розмір витрат на правничу допомогу, який становить 3000,00 грн. Зважаючи, що позовні вимоги задоволено частково з відповідача на користь позивача за підлягає стягненню 1000,00 грн витрат на правничу допомогу (пропорційно розміру задоволених вимог).

Outcome: partial