Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні сумі 65\~285,50 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що працював на посаді начальника бюро відділу 811 (відділу головного технолога) на Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА» та був звільнений 07.08.2018р. із займаної посади. У день звільнення зі ним не було проведено розрахунок, що було встановлено рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 13.03.2019р. по справі №462/307/19. Належні на день звільнення грошові кошти були виплачені йому в результаті примусового стягнення з відповідача, відповідно до виконавчого провадження №59322002 від 11.06.2019р.Після звільнення розрахунок з позивачкою не був проведений, у зв`язку з чим останній був змушений звернутись до суду з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 13.03.2019р. рішенням суду стягнено на його користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який розрахований по день прийняття рішення. Однак, позивач виплатив таку заборгованість лише 11.07.2019 року. Відтак, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.07.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача не скористався роз`ясненим йому правом на подання відзиву на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вважає за можливе розглядати справу за наявними у матеріалах справи доказами. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178\~та ч.5 ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді начальника бюро відділу 811 (відділу головного технолога) на Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА» та був звільнений 07.08.2018р. із займаної посади за власним бажання на підставі ст. 38 КЗпП України, що стверджується копією наказу відповідача від 06.08.2018р. №404к./а.с.10-12/, однак розрахунку при звільненні з ним проведено не було. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У зв`язку із наведеним, позивач звернувся до суду із позовом, який рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13.03.2019 року було задоволено, та стягнено з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» /ЄДРПОУ 30162618, м. Львів, вул. Патона, 1 / на користь [PERSON] /ІПН [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 21\~148 /двадцять одна тисяча сто сорок вісім/ гривень 69 копійок без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України. Належні на день звільнення грошові кошти були виплачені [PERSON] 11.07.2019 року в результаті примусового стягнення з відповідача, відповідно до виконавчого провадження №59322002 від 11.06.2019р., що стверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк»/а.с.15/ Із змісту ст.117 КЗпП України вбачається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-64цс13, згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Як вбачається із роз`яснень даних у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст.117\~КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, якщо роботодавець недоведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13.03.2019 р. доведено вину відповідача у невиплаті належних позивачу при звільненні сум. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець недоведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно Довідки Відповідача від 19.09.2018р. №185 про суму заборгованості та Довідки Відповідача від 19.09.2018р. №186 про середньоденну заробітну плату середньоденна заробітна плата позивача за червень-липень 2018р. становить 352,61грн. (з урахуванням податків та обов`язкових платежів). Середньоденний заробіток позивача за червень-липень 2018р. без урахування податків та обов`язкових платежів становить 283,85 грн., виходячи з розрахунку: 352,61 грн. (середньоденна заробітна плата позивача за червень-липень 2018р. з урахування податків та обов`язкових платежів відповідно до довідки виданої відповідачем від 19.09.2018р. №186) - 19,5%*352,61 грн. (сума ПДФО та військового збору з середньоденної заробітної плати) З дня звільнення [PERSON] 08.08.2018р. по день фактичного розрахунку 11.07.2019р. відповідно до виробничих табелів-обліку робочого часу відповідача за 2018р. і 2019р. пройшло 230 робочих днів. Звідси слідує, що середній заробіток за весь період затримки становить 65285,50 грн., виходячи з розрахунку пред`явленого позивачем: 283,85 грн. (середньоденний заробіток Позивача без урахування податків та обов`язкових платежів) х 230 (кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні з 08.08.2018р. по 11.07.2019р.). Разом з тим, як вбачається із Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачає, що справляння і сплата податку із заробітної плати є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а суд визначає таку суму без утримання цього податку та інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 08.08.2018 р. по 11.07.2019 р. у розмірі 65 285 грн. 50 коп. без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги про стягнення заробітної плати обґрунтовані та підлягають задоволенню, суд приходить до переконань про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 768 грн. 40 коп. понесених судових витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved