Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому, прохає визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , де значиться зареєстрованою відповідач. Вказаним житлом [PERSON] не користується, її особисті речі у квартирі відсутні, участі в утриманні житла вона не приймає. Ухвалою суду від 11.03.2021 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 07.04.2021 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду, позовну заяву в частині визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням залишено без розгляду. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, сторони до суду не з`явилися. Позивач звернулася на адресу суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягала. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] правом надання відзиву на позов не скористалася. Дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] (реєстрація права власності проведена на підставі договору дарування серія та номер ВТІ № 674967 р. № 1728, виданий 04.07.2013 приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Красильниковою О.В.) (а.с.8-9). За наданою виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради м. Горішні Плавні Полтавської області довідкою № 10-03-13-348 від 10.07.2020, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає. Разом з нею зареєстровані діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які фактично з 01.06.2016 не проживають за адресою реєстрації (а.с.13). Відповідно до акту опитування сусідів від 10.07.2020, посвідченого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради м. Горішні Плавні, [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають з 01.06.2016 (а.с.12). Згідно з ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно норм ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За нормою ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, пред`явивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.386 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідача за місцем реєстрації понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважної причини, з огляду на що пред`явлений позов підлягає до задоволення повністю. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, за приписами якої судовій збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved