Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтовування своїх вимог зазначає, що з 21 квітня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Чоловік ухиляється від свого обовязку утримувати дитину, та матеріальної допомоги не надає. А тому просить стягувати з останнього аліменти на свою користь на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, про який просить позивач. Суд, вислухав сторони, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами: [PERSON] та [PERSON] укладено 21 квітня 2007 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії 1-БВ №030066, виданим 21 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №82. Відповідно до наданої копії свідоцтва про народження серії І-БВ №253902, виданого 22 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №345, батьками [PERSON], який народився 03 липня 2015 року, є [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Він є особою працездатного віку, аліментів іншим особам не сплачує. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ч.1 статті 183 СК зазначено, що частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін, виходячи з принципів диспозитивності сторін, розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби малолітньої дитини [INFO], зумовлені її розвитком, потребами, пов'язаними із проживанням, лікуванням, харчуванням, та можливості відповідача, з'ясувавши обставини, визначені в ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є справедливими та обґрунтованими, і є такими, що підлягають до задоволення. Тому суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат,з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved