Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ Державної акціонерної компанії «Національна мережа аукціонних центрів» про стягнення компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка працювала в ПАТ Державна акціонерна компанія «Національна мережа аукціонних центрів» та наказом від 04.10.2012 року була звільнена у зв'язку зі скороченням штату. На день звільнення відповідачем були нараховані, грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки та вихідна допомога у сумі 19656,37 грн., враховуючи те, що зазначена сума не виплачена, позивачка 15.12.2012 звернулася до суду. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва стягнуто з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу у розмірі 19656,37 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку 1030,10 грн., проте до цього часу відповідач грошові кошти не сплатив, у зв'язку з чим [PERSON] була змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлявся (а.с.22), причин своєї неявки в судове засідання відповідач не повідомив, за таких обставин суд визнав причини неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії трудової книжки, 07.12.2010 року позивачка була прийнята на посаду начальника служби незалежної оцінки майна - оцінювача в ПАТ Державної акціонерної компанії «Національна мережа аукціонних центрів» та була звільнена 04.10.2012 року, у зв'язку зі скороченням штату працівників (а.с.27-28). В зв'язку з тим, що на день звільнення позивача, відповідачем було нарахована, але не виплачена заробітна плата, грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки та вихідна допомога у сумі 19656,13 грн., [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості з ПАТ Державна акціонерна компанія «Національна мережа аукціонних центрів». Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.10.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі, грошову компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу у розмірі 19656,37 грн. та середній заробіток на час затримки розрахунку - 1030,10 грн. (а.с.4-5). На підставі рішення суду, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, було відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2013 року (а.с.6). Судом встановлено, що відповідачем не виконується рішення суду. Частиною 1 ст. 116 КЗпП України, передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Також у Постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.99 року, вказано, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. З огляду на викладене, суд вважає встановленими обставини, які свідчать про невиплату відповідачем належних позивачу сум при звільненні, як це передбачено ст.116 КЗпП України, а саме - заборгованість по заробітній платі, грошову компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу у розмірі 19656,37 грн. та середній заробіток на час затримки розрахунку - 1030,10 грн., а відсутність факту проведення з ним остаточного розрахунку при звільненні дають підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку, що передбачено ч.1 ст.117 КЗпП України за період з 30 жовтня 2012 року по день подачі позову до суду (21.01.2014 року), в розмірі 45427,41 грн. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 454,27 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial