Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Красноармійськвугілля» (далі ДП «Красноармійськвугілля») про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні та моральної шкоди, в обгрунтування якого вказала, що за наказом відокремленого підрозділу (далі ВП) «Стандарт» ДП «Красноармійськвугілля» від 18.12.2014 року № 120-к її було звільнено з посади лаборанта хімічного аналізу третього розряду за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію. Під час її звільнення відповідач заборгував їй заробітну плату з грудня 2014 року у розмірі 9384 грн. 68 коп. Оскільки з нею не був проведений повний розрахунок при звільненні, вона вважає, що відповідач повинен сплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5990 грн.14 коп. У зв'язку зі значною затримкою заробітної плати вона відчуває моральні страждання, втратила нормальні життєві зв'язки, була вимушена економити на харчах, одязі, не мала змоги своєчасно оплатити комунальні послуги. Завдана моральна шкода обумовлюється моральним та фізичним стражданням внаслідок порушення її права на заробітну плату, приниження честі, гідності, ігноруванням її прав, втратою престижу та ділової репутації серед працівників, знайомих, друзів та родичів. У зв'язку з погіршенням стану її здоров'я та тим, що не була виплачена заробітна плата, вона не змогла пройти вчасно лікування. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати в сумі 9384 грн. 68 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5990 грн. 14 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а всього 20463 грн. 82 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] змінила обсяг своїх позовних вимог, вказавши, що 03.04.2015 року відповідачем була виплачена їй заборгованість із заробітної плати в сумі 9384 грн. 68 коп., тому, з урахуванням наведеного, вона просить суд стягнути з відповідача на свою користь лише середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.12.2014 року до 04.04.2015 року в сумі 14975 грн. 08 коп., виходячи із її середньоденної заробітної плати в сумі 213 грн. 94 коп. та 70 робочих днів затримки, та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а всього 19975 грн. 08 коп. Представник відповідача, ДП «Красноармійськвугілля», Бояр С.О. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечуючи проти позову в частині стягнення з підприємства моральної шкоди, оскільки позивачем не надано ніяких доказів у її обґрунтування. Представник третьої особи, Красноармійської територіальної організації профспілки працівників вугільної промисловості, Абраменко Л.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON], вказавши, що отримана позивачем моральна шкода цілком обґрунтована, оскільки 70 днів затримки розрахунку - це довготривалий час, неотримання своєчасно заробітної плати позбавила позивача можливості пройти обслідування за направленням лікарні. Як і вчасно сплатити комунальні послуги. Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач[PERSON], 1959 року народження, з 01.04.1999 року по 18.12.2014 року знаходилася у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді лаборанта хімічного аналізу третього розряду, була звільнена за ст.38 ч.1 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію, що підтверджується записами з трудової книжки позивача (а.с.12-21). Згідно за довідки відповідача від 30.03.2015 року заборгованість із заробітної плати [PERSON] складала 9384,68 грн., яка за станом на 03.04.2015 року позивачу виплачена. Даний факт сторони не заперечували. У судовому засіданні позивач пояснила, що вона з 30.03.2015 року по 08.04.2015 року пройшла курс лікування у Димитровьскій міській лікарні з приводу аневризми передньої з'єднувальної артерії, для підтвердження діагнозу її було направлено 01.04.2015 року на обслідування до центру магнітно-резонансної томографії м.Краматорськ, куди вона через брак коштів не поїхала. Зазначена обставина підтверджується направленням лікарні від 01.04.02015 року. За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно за ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме: за період з 19.12.2014 року (наступний день після останнього робочого дня 18.12.2014 року, так як день звільнення з роботи збігається з останнім днем роботи) до 03.04.2015 року (до дня виплати заборгованості, як просить позивач). Відповідно до довідки шахти від 22.04.2015 року середньоденний заробіток [PERSON], розрахований із робочих днів та заробітної плати позивача за жовтень 2014 року та листопад 2014 року, складає 213 грн. 93 коп., кількість робочих днів вимушеного прогулу становить 70 (8 + 19 + 20 + 21 + 2), таким чином сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить: 213 грн. 93 коп. х 70 днів = 14975 грн. 08 коп. Даний розрахунок відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100, та додатків до листів Міністерства праці та соціальної політики України від 04.09.2013 року № 9884/0/14-13/13 та від 09.09.2014 року № 10196/0/14-14/13 про розрахунки норми тривалості робочого часу на 2014 рік та на 2015 рік. Вирішуючи спір про стягнення моральної шкоди у сумі 5000 грн., суд виходить з наступного. Згідно за ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди належать частковому задоволенню, оскільки позивач через порушення відповідачем її конституційного права на своєчасне отримання винагороди за працю, захищеного трудовим законодавством, морально страждала, не отримуючи належну їй суму, на яку вона розраховувала. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує характер, об'єм, тривалість зазнаваних позивачем страждань, розмір заборгованості, стан здоров'я позивача, руйнування її планів щодо обслідування з приводу наявного в неї захворювання. В той же час суд враховує відсутність у позивача на утриманні осіб, отримання її чоловіком шахтарської пенсії і його участі у сплаті комунальних послуг. Тому, суд вважає, що на користь позивача належить стягнути з підприємства 1000 грн. У порядку ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. за вимоги майнового характеру та у сумі 234 грн. 60 коп. за вимоги немайнового характеру, а всього 487 грн. 20 коп. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 116, 117, 237-1 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial