Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом та просила надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд, строком на один рік з моменту набрання рішенням законної сили, з України до Республіки Молдова (Придністровської Молдавської Республіки) її доньці [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач просила стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 640 грн.. В обґрунтування вимог [PERSON] вказувала на те, що шлюб з відповідачем вона уклала 27 листопада 2013 року, 31 травня 2016 року у них народилася донька [PERSON] Васіліса. Спільне життя з відповідачем не склалося і з 31 січня 2017 року з ним однією сімєю не проживають, спільного господарства не ведуть. Донька проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. З 20.06.2016 року вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Її рідна мати [PERSON] постійно проживає в [INFO] в квартирі [ADDRESS] (Придністровської Молдавської республіки), а вона бажає її провідати, у звязку з чим, для отримання дозволу на виїзд за кордон разом з донькою, звернулася до відповідача як в усній формі так і засобами електронної пошти та засобами поштового звязку. Однак усно він повідомив, що такої згоди не надасть. Вона з донькою є громадянами України, мають постійне місце проживання в Україні, дитина проживає разом з нею і відповідач не обмежений в спілкуванні з донькою. В судовому засіданні позивач та адвокат підтримали позов, просили його задовольнити. Позивач також зазначила, що відповідач не допомагає їй в утриманні дитини, а державної допомоги по догляду за дитиною не вистачає, їй дуже тяжко, тому вона може отримати допомогу від своєї матері, яка буде допомагати як по догляду за дитиною так і продуктами. Причиною не надання батьком згоди на виїзд є умова зняти доньку з реєстрації за адресою його проживання. Крім того, поїхати від чоловіка вона була змушена із-за його негативного ставлення як до неї так і до дитини, вимагав, щоб вона відлучила доньку у віці пять місяців від грудного годування та виходила на роботу, тоді як сам не працював. Відповідач та його представник в засідання не зявилися, сповіщені належним чином. Від представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи за станом здоровя, підтверджуючих доказів не додано. Також представник вказувала на те, що не ознайомилася з матеріалами справи за сімейними обставинами. З урахуванням вимог ч.1 ст.169 ЦПК України, суд дану явку визнав з неповажних причин. В матеріалах справи є письмові заперечення відповідача, згідно з якими він вказує на те, що позивач діє всупереч інтересам дитини, малий вік дитини зумовлює її фізичні потреби, які не можуть бути виконані на час переїзду, може бути спричинено шкоду її здоровю. Крім того, виїзд дитини порушує його право на здійснення батьківських прав щодо спілкування та виховання дитини. Позивач не повідомила йому адресу її проживання та не дає спілкуватися з донькою. Оскільки за його місцем проживання є всі умови, дитина може залишатися у нього. Третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся з клопотанням про розгляд справи в його відсутності з урахуванням письмового висновку. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як було встановлено судом, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2013 року. Від шлюбу в них 31 травня 2016 року народилася донька [PERSON]. Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. 20 березня 2017 року Роздільнянським районним судом Одеської області прийнято судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму. З 20 липня 2016 року позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн.. З метою спілкування з матірю позивача та бабусі доньки, а також отримання допомоги, [PERSON] звернулася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, однак відповідач відмовив у задоволенні прохання та не надав дозволу. Судом також встановлено, що [PERSON] та дитина [PERSON] є громадянами України, позивач є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS], та зареєстрована за тією ж адресою. Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Сімейним кодексом України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57. Виходячи зі змісту ст. ст.1, 3 ,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 в редакції Постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724 (п.п. 3-5), виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду досягли 18-річного віку. Виїзд громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків з нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого із батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого із батьків у разі пред`явлення зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого із батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. В силу свого віку, один рік, та стану здоровя перешкод в тривалому переїзді дитини не має, що підтверджується медичною довідкою. При цьому суд звертає увагу на те, що матір позивачки - [PERSON], [INFO], має у власності двокімнатну квартиру [ADDRESS] з усіма необхідними умовами для проживання, зареєстрована та проживає в ній, що підтверджується наданими документами (а.с.84-90). Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради 12.05.2017 року надав також свій дозвіл на виїзд дитини за кордон у Республіку Молдова у супроводі матері без згоди та супроводу батька строком на один рік. Доводи відповідача про перешкоджання в спілкуванні з дитиною взагалі не підтверджуються жодними доказами, при цьому суд звертає увагу на те, що за захистом своїх прав відповідач не звертався ні до органу опіки та піклування, ні до суду. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640 грн..

Outcome: approved