Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і повідомила, що вона та відповідач мають доньку - [PERSON], [INFO], яка на даний час досягла повноліття, але з 01.09.2013 року навчається в Інституті підготовки кадрів для органів юстиції України Національного університету «Юридична академія імені Ярослава Мудрого» на денному відділенні. Донька повністю перебуває на утриманні матері. Батько проживає окремо, належним чином не дбає про матеріальне забезпечення доньки після досягнення нею повноліття, хоча має таку можливість. Позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі ? частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення [PERSON], [INFO], двадцяти трьох років. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та третьої особи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю повнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.12.1997 року (а.с.7) та рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.03.2001 року (а.с.6). З 01.09.2013 року [PERSON] навчається в Інституті підготовки кадрів для органів юстиції України Національного університету «Юридична академія імені Ярослава Мудрого» на денному відділенні (підтверджується довідкою Національного університету «Юридична академія імені Ярослава Мудрого» від 04.02.2014 року № 1097). Як вбачається з довідки № 20/05 від 15.04.2014 року, [PERSON] зареєстрована та проживає в гуртожитку № 2 Національного університету «Юридична академія імені Ярослава Мудрого» за адресою: [ADDRESS] з 03.10.2013 року по теперішній час; повністю перебуває на утриманні матері. Відповідач [PERSON] (батько) проживає окремо, належним чином не дбає про матеріальне забезпечення доньки, хоча має таку можливість. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 182, 191, 199, 200, 201 СК України. Відповідно до ч.1,2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, суд звертає увагу на те, що положення ст. 182 СК України, згідно якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не розповсюджується на визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, тобто законодавством не передбачений мінімальний розмір таких аліментів, тому позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідач [PERSON] офіційно працює тренером ФК «Динамо», отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати, відомості щодо наявності у нього інших дітей, непрацездатних батьків відсутні; третя особа [PERSON] у зв'язку з навчанням на денній формі не має змоги працювати, а тому суд приходить до висновку, що необхідно та можливо стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 03.06.2014 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] 23 років, а саме не пізніше [INFO], тобто про часткове задоволення позову. На підставі ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial