Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що вона є власником будинку, що розташований по вул. Рад, буд. 99 в с. Кодня Житомирського району Житомирської області. В даному будинку зареєстрований колишній зять [PERSON] позивача, який не проживає в будинку понад 15 років, власних реченй в будинку не має. Відповідач на даний час проживає в [INFO]. Крім того, представниками Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області був складений акт обстеження житлових умов в вказаному будинку, яким підтверджено факт не проживання відповідача у ньому. Тому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позов, з підстав зазначених в ньому, проти заочного рішення суду не заперечувала (а.с.90). Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, що підтверджується письмовим поштовими повідомленнями, які є в матеріалах справи ( а.с.38, 57, 75, 88). Судова повістка про виклик позивача повернулася до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до абз. 2 ч. 5ст. 74 ЦПК України\~вважається, що позивач був повідомлений належним чином. З письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав лист про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову (а.с.77). Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами регулюються ст. 41 Конституцій України, ст.ст. 316, 317, 319, 386, 391 ЦК України, чинними на день їх виникнення. Судом встановлено, що [PERSON], згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.85) на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 12.05.2004 року державним нотаріусом Третьої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON], належить будинок, що розташований по вул. Рад, буд. 99 в с. Кодня Житомирського району Житомирської області (а.с.5). Згідно довідки № 860 від 10.11.2015 року, виданої Виконавчим комітетом Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області вбачється, що відповідач [PERSON], [INFO] з 2000 року не проживає в [INFO]. буд. 99 Житомирського району Житомирської області (а.с.3). Факт не проживання відповідача в спірному будинку підверджується актом виконавчого комітету Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 10.11.2015 року № 861, який приймається як достовірний доказ (а.с.4). По справі також були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які надали суду аналогічні поясння про те, що відповідач дійсно понад 15 років не проживає в будинку позивача. Статтею 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право власності є непорушним. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення, тощо. З огляду на зазначене, вирішення питання зняття з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства статей 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст.405 ЦК України (правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11). Таким чином, права позивача порушені та підлягають захисту усуненням перешкод позивачу в користуванні жилим приміщенням, а саме будиноком № 99, що розташований по вул. Рад в с.Кодня Житомирського району Житомирської області, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача з 2000 року по даний час, що підтверджується, як показами представника позивача, свідків так і наявними в матеріалах справи документами, а тому він вважається таким, що втратив право користування житловим будинком позивача, так як не проживає в будинку позивача більше 15 років. На підставі викладеного,

Outcome: approved