Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача адвокат [PERSON] надала заяву (а.с.39), в якій просить розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивачки, а також задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву (а.с.31), в якій повністю визнав позов [PERSON] та просив судовий розгляд справи провести за його відсутності. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з наданої суду копії свідоцтва про укладення шлюбу І-ЖС №\~354547 (а.с.41) [PERSON] та [PERSON] з 21 серпня 1976 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Перебуваючи у вказаному шлюбі, 26 липня 1984 року [PERSON] на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів м. Запоріжжя від 08.09.1983 за №\~305 отримав ордер (а.с.3) №\~555 серії А-VІ-ЖСК на право заселення його та його сімї у квартиру [ADDRESS], яку він в подальшому як член ЖБК №\~279 «Метизник-5» придбав у приватну власність (а.с.4). Додані до матеріалів справи копії розпорядження голови Хортицької районної адміністрації від 21.02.2008 р. № 396 р (а.с.5) та свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.6-7) свідчать про належне, відповідне вимогам законодавства України оформлення [PERSON] права приватної власності на зазначену квартиру. Згідно статті 22 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, який діяв на час придбання квартири, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, що також узгоджується з діючими положенням ст. 60 СК України та ч.3 ст. 368 ЦК України. Відповідно до частини 1 ст. 70 СК України, частини 2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При цьому, згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 372 ЦК України м айно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Як встановлюють частини 2-3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Зважаючи на викладене, з урахуванням визнання [PERSON] позову, суд вважає, що частки позивачки та відповідача у праві спільної сумісної власності є рівними. Тобто, кожному з них належить по 1/2 частині квартири, отже позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved