Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньоїдитини з тих підстав, що вона з 24.11.2007 року знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вона самостійно не має можливості забезпечити дитині належний рівень життя, необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Оскільки відповідач є батьком дитини, отже, має однакові права щодо виховання та утримання дитини разом із нею. Відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та має постійний дохід, крім цього, отримує пенсію по інвалідності, інших утриманців не має, має у власності нерухоме майно та стан його здоров?я дозволяє йому працювати, а тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та додатково зазначила, що відповідач на даний час проживає окремо від сім?ї. Дитина залишилася проживати з нею і лише її заробітної плати недостатньо для належного утримання сина. Її дохід складається із заробітної плати та інших доходів вона не має. Стан здоров?я дитини задовільний, нерухомості дитина не має. Оскільки для розвитку дитини та її утримання потрібно багато витрат, вважає, що вона має право просити суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/3 часки всіх видів його доходів. Інших обґрунтувань саме такої частки аліментів навести не може. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що він отримує заробітну плату та пенсію, але зарплата у нього маленька. Йому байдуже, який саме розмір аліментів з нього буде стягнуто, але вважає, що його можливо визначити і в меншому розмірі, ніж той, про який просить позивач. Він є інвалідом дитинства 3 групи, але вважає, що стан його здоров?я задовільний. Інших неповнолітніх дітей та утриманців він не має, аліменти нікому не сплачує, має у власності приватизовану квартиру. Його доходи складаються із заробітної плати та пенсії по інвалідності, інших доходів він не має. Суд, заслухавши позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХII(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС №047252(а.с.4). Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС №094887 встановлено, що сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Батьков в свідоцтві про народження дитини зазначений відповідач [PERSON], матір?ю зазначена позивач [PERSON](а.с.5). У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, положеннями даної норми передбачений обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом(ч.1 ст.183 СК України). Позивач в своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача 1/3 частку усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч.2 ст. 182 СК України передбачено, щорозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Заокну України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення, а саме - дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років, встановлений законом у розмірі 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, на час розгляду справи становить 930,00грн. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має регулярний та стабільний доход у вигляді щомісячної заробітної плати та отримує пенсію, а тому розмір аліментів може бути присуджений судом у частці від його доходу, як про те просить позивач. З довідки, виданої 02.02.2018 року АТ «Мотор Січ», встановлено, що [PERSON] працює на підприємстві на посаді транспортувальника та його заробітна плата за період серпень-грудень 2017 року, січень 2018 року складає 22396,68 грн.(а.с.27), тобто середня заробітна плата за місяць становить 3732,78грн.. Разом з тим, відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в Центральному об?єднаному УПФУ м. Запоріжжя і отримує пенсію, розмір якої у січні 2018 року склав 1460,30грн., що підтверджується довідкою №549 від 06.02.2018 року(а.с.37). З довідки №65 від 09.02.2018 року, виданої територіальним відділом освіти Заводського району, вбачається, що позивач [PERSON] працює в Д/з №256 та її сума доходу за період з серпня 2017 року по січень 2018 року склала 21756,87грн.(а.с.34). Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що відповідач аліменти більш нікому не сплачує, інших малолітніх, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно працевлаштований, є особою з інвалідністю, та має постійний щомісячний дохід у вигляді заробітної плати та пенсії по інвалідності.При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд, у відповідності зі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у відповідача нерухомого майна; інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі ? частки заробітку (доходу) батька, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд враховує, що відповідач є молодою особою працездатного віку, а також виходить з того, що відповідно до вимог ст. 180 СК України передбачено саме обовязок, а не право батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.Крім того, суд, при вирішенні спору по суті, враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в судовому засіданні не доведена необхідність стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходів), а тому суд прийшов до переконання про часткове задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 704,80грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: partial