Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 15 грудня 2007 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №340. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Спочатку їхнє життя складалося добре, проте протягом останнього часу відносини між ними поступово погіршилися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімені обов`язки з ведення спільного господарства, в сім`ї все частіше почали виникати конфлікти. Можливості зберегти сім`ю немає. Основна причина розпаду сім`ї це відсутність між нею та [PERSON] взаєморозуміння і довіри. Вони переконалися що є зовсім різними людьми. З серпня 2019 року вони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Вважає, що шлюб між ними носить формальний характер, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають суто формальний характер. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати залишити за нею. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. До початку судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 15.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №340. З копії свідоцтва про народження Серія 1-КИ вбачається, що у сторін є донька - [PERSON] , [INFO] . Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовилась, а відповідач позовні вимоги визнав, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, проте позивачем в позовні заяві зазначено, що остання бажає залишити судові витрати за собою. Таким чином, суд не вбачає доцільності в стягненні судового збору з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved