Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління в Харківській області, ТОВ « Державний Ощадбанк Україна», [PERSON], третя особа: Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області про знаття арешту. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу від 12.04.1980 року, посвідченого нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 935, власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вулиці Матюшенка № 39 м.Дергачі Харківської області є [PERSON]. Право власності за [PERSON] в цілому зареєстроване в [PERSON] комунальному підприємстві технічної інвентаризації « Інвенрос» 30.06.1980 року за реєстровим № 2212, в реєстрову книгу № 9. [PERSON] та [PERSON] її батьки, що підтверджується свідоцтвом про народження серія ГД № 583085, виданим [PERSON] районним бюро ГАЦС Харківської області за актовим записом № 219. [PERSON] помер 22.08.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ № 552148, виданим [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 242. [PERSON] померла 26 грудня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ № 572274, виданим [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 340 Спадщину після смерті матері [PERSON] вона прийняла у встановлений законом 6-ти місячний строк, шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.02.2017 року. Спадкове майно, після смерті матері [PERSON] складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованим по вулиці Матюшенка, 39 м.Дергачі Харківської області Згідно інформаційної довідки від 10.07.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, на житловий будинок , розташований по вулиці Матюшенко № 39 м.Дергачі Харківської області мається тип обтяження: заборона на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження: 3598511, зареєстрований 14.08.2006 року за № 3598511 реєстратором Дергачівська державна нотаріальна контора, перенесеного з Єдиного реєстру заборон 14.08.2006 року [PERSON] державною нотаріальною конторою , власником зазначено [PERSON]. Заборона від 18.10.1996 року № 48, згідно заяви заявника [PERSON] відділення Ощадбанк. [PERSON] її чоловік-відповідач у справі, і він ніякого відношення до житлового будинку № 39 по вулиці Матюшенка м.Дергачі Харківської області не має. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 23.06.2000 року розірвано кредитний договір № 13 від 21.10.1996 року, укладений між [PERSON] відділенням № [NUMBER] « Державний ощадбанк» та [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] відділення № [NUMBER] « Державний ощадбанк» 9067 гривень 26 коп-заборгованість по кредитному договору. Згідно довідки Державного ощадного банку Україна [PERSON] відділення № 5903 від 02.10.2006 року № 2726, завіреної 12.07.2017 року, заборгованість у виді позики на капітальний ремонт будинку, яка була надана в сумі 4000 гривень,згідно кредитного договору 13 від 21.10.1996 року, погашено повністю 02.10.2006 року гр.[PERSON]. Ощадбанк претензій до клієнта не має. Вона-позивач у справі вирішила вступити в права спадкування, однак не має можливості розпорядитись нерухомим майном, яке належало її батькові, а після його смерті її матері. Ніяких правовідносин з Ощадбанком вона не має, заборгованості перед ним також не має. 26.07.2000 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 12.07.2000 року,виданого Дергаічвським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь Ощадбанку грошової суми в розмірі 9596 гривень При зверненні до виконавчої служби, їй повідомили, що документів по даному провадженні в службі не має і надати більш детальну інформацію вони не мають можливості. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами та в її відсутність, що суд вважає за можливе Представник ТОВ « Державний Ощадбанк Україна» - відповідач у справі в судове засідання не зявився, в поданій до суду заяві не заперечував проти задоволення позову, справу просив проводити в його відсутність, що суд вважає за можливе. Представник [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління в Харківській області - відповідач у справі, в судове засідання не зявився, по час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини не явки суд не повідомив, суд вважає за можливе проводити розгляд справи по суті в його відсутність. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не зявився, в поданій до суду заяві позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову, справу по суті просив проводити в його відсутність, без фіксації судового засідання технічними засобами, що суд вважає за можливе. Третя особа у справі- представник [PERSON] державної нотаріальної контори Харківської області, в поданій до суду заяві просив справу проводити в його відсутність, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Згідно п.2 ч.1 ст.169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час та місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачемвимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст. 61 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу від 12.04.1980 року, посвідченого нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 935, власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вулиці Матюшенка № 39 м.Дергачі Харківської області є [PERSON]. Право власності за [PERSON] в цілому зареєстроване в [PERSON] комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвенрос» 30.06.1980 року за реєстровим № 2212, в реєстрову книгу № 9. [PERSON] та [PERSON] батьки позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серія ГД № 583085, виданим [PERSON] районним бюро ГАЦС Харківської області за актовим записом № 219. [PERSON] помер 22.08.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ № 552148, виданим [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 242. [PERSON] померла 26 грудня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ № 572274, виданим [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 340 Спадщину після смерті матері [PERSON] позивач прийняла у встановлений законом 6-ти місячний строк, шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.02.2017 року. Спадкове майно, після смерті [PERSON] складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованим по вулиці Матюшенка, 39 м.Дергачі Харківської області Згідно інформаційної довідки від 10.07.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, на житловий будинок , розташований по вулиці Матюшенко № 39 м.Дергачі Харківської області мається тип обтяження: заборона на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження: 3598511, зареєстрований 14.08.2006 року за № 3598511 реєстратором Дергачівська державна нотаріальна контора, перенесеного з Єдиного реєстру заборон 14.08.2006 року [PERSON] державною нотаріальною конторою , власником зазначено [PERSON]. Заборона від 18.10.1996 року № 48, згідно заяви заявника [PERSON] відділення Ощадбанк. [PERSON] чоловік позивачки та відповідач у справі, ніякого відношення до житлового будинку № 39 по вулиці Матюшенка м.Дергачі Харківської області не має. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 23.06.2000 року розірвано кредитний договір № 13 від 21.10.1996 року, укладений між [PERSON] відділенням № [NUMBER] « Державний ощадбанк» та [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] відділення № [NUMBER] « Державний ощадбанк» 9067 гривень 26 коп-заборгованість по кредитному договору. Згідно довідки Державного ощадного банку Україна [PERSON] відділення № 5903 від 02.10.2006 року № 2726, завіреної 12.07.2017 року, заборгованість у виді позики на капітальний ремонт будинку, яка була надана в сумі 4000 гривень,згідно кредитного договору 13 від 21.10.1996 року, погашено повністю 02.10.2006 року гр.[PERSON]. Ощадбанк претензій до клієнта не має. Позивач у справі вирішила вступити в права спадкування, однак не має можливості розпорядитись нерухомим майном. Ніяких правовідносин з Ощадбанком позивач не має, заборгованості перед ним також не має. 26.07.2000 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 12.07.2000 року,виданого Дергаічвським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь Ощадбанку грошової суми в розмірі 9596 гривень . При зверненні до виконавчої служби, позивачу повідомили, що документів по даному провадженні в службі не має і надати більш детальну інформацію вони не мають можливості. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого листа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Положенням ст.60 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершенного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.4 Постанови « Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Згідно ч.ч.1,2 ст.57 Закону України « Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно зі ст. 1 ЦПК України: Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 3 ЦПК України : Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»: У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Відповідно до частини другої статті 114 ЦПК позови про зняття арешту з нерухомого майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність).(п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ). На позовні вимоги про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна поширюється передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України (далі ЦК) трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт (опис) належного їй майна. (п.12 ПВСС України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. ст. 392 ЦК України, ст.57, 60 Закону України « Про виконавче провадження»,

Outcome: approved