Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстрований 22 серпня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції у м. Харкові, актовий запис № 339. Від даного шлюбу маємо неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею. В обґрунтування позову позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалася, так як у них з чоловіком різні погляди на сімейне життя та обовязки, існували розбіжності щодо майнових витрат родини. Шлюбні стосунки в відповідачем припинені з березня 2016 року. На даний момент не ведуть спільного господарства, шлюбні сімейні стосунки не підтримують і подальше спільне проживання з відповідачем вважає неможливим, збереження шлюбу недоречним. Стосунки, які склалися між нею та відповідачем перешкоджають їх подальшому спільному проживанню, тому примирення неможливо. Подальша наявність юридичного факту реєстрації шлюбу суперечить її інтересам, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] надала письмову заяву про слухання справи за її відсутністю та просила задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання також надав заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 серпня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції у м. Харкові, актовий запис № 339. ( свідоцтво № 195592). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Як встановлено у судовому засіданні причиною розірвання шлюбу сталі різні погляди на життя. Позивач втратила до відповідача почуття поваги та кохання та не має наміру в подальшому проживати з ним однією сімєю. Сторони мешкають окремо з березня 2016 року, не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе і тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище та наполягає на том, щоб їй була залишена шлюбне прізвище після розірвання шлюбу, тому після шлюбне прізвище позивача визначити як - «Кизим». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved