Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 31 березня 2021 року, в якій просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що позивач з 11 листопада 2011 року перебувала з [PERSON] у шлюбних відносинах, які рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2018 року розірвано. Від шлюбних відносин сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачем, перебуває на утриманні та вихованні позивача. З того часу вони проживають в квартирі, яка належить позивачці та розташована за адресою: [ADDRESS] . В той час вона з дитиною зареєстровані в квартирі, що належить відповідачу. Здійснити перереєстрацію місця проживання дитини є неможливим, оскільки відповідач не надає письмову згоду. При цьому відповідач уникає спілкування з позивачкою та їх спільною дитиною понад 18 місяців. З відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання їхньої дочки, однак останні 18 місяців він не сплачує їх в результаті чого, уторилась заборгованість по аліментним платежам в розмірі 29 070 грн. 75 коп. У зв`язку з чим вона зверталась із заявою до працівників поліції про вчинення злочину, а саме як потерпіла від протиправних дій боржника спрямовану на невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини. На що [PERSON] отримала листа у відповідь з якого слідує, що в діях боржника не вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України. Протягом останніх 18 місяців та до цього часу відповідач ніяким чином не піклується про свою дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі та житті, не цікавиться її успіхами у навчанні, станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - все це свідчить про те, що створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової , посильної трудової, або взагалі будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Ухвалою суду від 05 серпня 2021 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.30). Представник позивача [PERSON] , правом на участь в судовому засіданні не скористався, подавши до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив задовільнити в повному обсязі. Подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] , правом на участь в судовому засіданні не скористався, визнав позовні вимоги, не заперечував з приводу задоволення. Розгляд справи просив проводити за його відсутності. Представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради Іванова О.В. подала заяву, згідно з якою розгляд справи просить провести за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову та прийняття рішення по справі з урахуванням наданого висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Представник органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Криворізької райдержадміністрації Бутко В. подала заяву, згідно з якою розгляд справи просить провести за її відсутності, при вирішені позову покладається а розсуд суду. Оцінюючи характер процесу, важливість предмета розгляду, який стосується захисту інтересів малолітньої дитини, з метою дотримання строків розгляду справи суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як передбачено ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів судом не вживались. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюбу Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис №568 (а.с.8). Який в подальшому на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2018 року розірвано (а.с.11). Від шлюбних стосунків сторони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27 січня 2015 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.9). Як вказувала позивач, що не заперечував відповідач, після припинення шлюбно-сімейних стосунків малолітня донька [PERSON] залишилася проживати з матір`ю [PERSON] . На разі вони проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . За судовим наказом від 27 вересня 2017 року, виданим Апостолівським районним судом Дніпропетровської області, з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено стягнення аліментів на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 серпня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Судовий наказ перебуває на примусовому виконанні в Саксаганському відділі ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Як слідує з довідки державного виконавця, борг [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.02.2020 року складав 12 827 грн., за період з 01.10.2019 року по 01.02.2020 року [PERSON] жодного разу аліментів не сплатив (а.с.14). У зв`язку з несплатою аліментів [PERSON] звернулась до відділення поліції з заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №20787 від 29 липня 2020 року (а.с.15-6), на що [PERSON] повідомлено, що в діях [PERSON] не встановлено прямого умислу на ухилення від сплати аліментів, про що складений відповідний висновок. Відповідно до довідки № 25 від 15 лютого 2021 року ДНЗ «Попелюшка» Зеленодольської міської ради, малолітня [PERSON] , [INFO] , відвідує дитячий садок «Попелюшка» з вересня 2017 року. За час перебування у садочку дитиною опікується її мама та баба по материній лінії. З 2017 року батько дитини [PERSON] , жодного разу не з`являвся в дитячий заклад, участь у вихованні дитини він не приймає. Відповідно до висновку №2 опікунської ради при виконавчому комітеті Зеленодольської міської ради у м. Зеленодольськ про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] з якого слідує, що [PERSON] має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, через негідну поведінку [PERSON] , який маючи новонароджену маленьку дитину не допомагав своїй дружині, пиячив. В подальшому [PERSON] звернусь до суду з заявою про стягнення аліментів. [PERSON] ніде довго не затримується на роботі, його звільняють через пияцтво, через що він має заборгованість по сплаті аліментів за 2019 рік - 2020 рік в загальному розмірі 55 497 грн. 75 коп. враховуючи вищевикладене опікунська рада при виконавчому комітеті Зеленодольської міської ради у м. Зеленодольськ вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.24). Рішенням виконавчого комітету Зеленодольської міської ради №44 від 16 березня 2021 року про затверджено висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав (а.с.23). Як слідує з акту обстеження житлово-побутових умов, сім`я [PERSON] складається з трьох чоловік - самої [PERSON] , дочки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , які проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Квартира розташована на 5 поверсі 5 поверхового будинку, в якій зроблено гарний ремонт, є всі комунікації, меблі, побутова техніка. Для дитини відведено окрему кімнату, в якій є особисті меблі, усі необхідні речі іграшки та книжки. В родині панує атмосфера любові та злагоди, стосунки в сім`ї дружні та доброзичливі (а.с.22). Крім того, як слідує з акту обстеження житлово-побутових умов відповідача, сім`я [PERSON] складається з трьох чоловік - самого [PERSON] , сина - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Квартира розташована на 1 поверсі 2 поверхового будинку, та складається з передпокою, кухні, ванної кімнати, туалету. Житло централізовано забезпечено тепло-, газо- водо-, електропостачанням. Житло потребує негайного генерального прибирання, в кімнатах брудно, стоїть сморід від продуктів життєдіяльності тварин. Для проживання та розвитку малолітньої [PERSON] , [INFO] , батьком не створено належних умов. Малолітній [PERSON] не забезпеченим окремим спальним місцем. Таким чином, суд приходить до висновку, що протягом останнього часу [PERSON] як мати малолітньої [PERSON] , [INFO] , самостійно займається вихованням доньки, її матеріальним забезпеченням. Зазначені обставини в їх сукупності суд розцінює як свідчення відсутності прояву уваги до дитини з боку відповідача [PERSON] , враховуючи, що він не виявляє зацікавленість її життям, здоров`ям, благополуччям та майбутнім доньки, адже відсутність спроб налагодити контакт з дитиною, визначити порядок участі у її вихованні, стабільному спілкуванні є наслідком самоусунення від виконання батьківських обов`язків та легковажного відношення до їх виконання, а відсутність прояву інтересу протягом тривалого часу до доньки. Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.1 ст.164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому, в розумінні п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п.15 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. При вирішенні справи суд також приймає до уваги положення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20 листопада 1959 року, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…». Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. В контексті приписів ч.6 ст.19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Так, суд враховує зазначене у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, та вважає, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ним батьківських обов`язків. При цьому така поведінка відповідача є винною та свідомою. Провівши аналіз життя відповідача, з огляду на відсутність офіційного місця роботи, характеризуючі дані, його ставлення до доньки, пасивне відношення до неї протягом останнього часу, відсутність тенденції до виправлення, ведення аморального способу життя, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача [PERSON] крайніх заходів у виді позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречним і достатнім з урахуванням обсягу наявних доказів. Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст.169 СК України його право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни її поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав з переосмисленням його ставлення до доньки. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору у зв`язку із зверненням з позовною заявою щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а саме малолітньої дитини на підставі п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved