Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та просить усунути порушення її права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], визнати [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] із зняттям його з реєстраційного обліку, стягнути судові витрати на її користь. В обґрунтування своїх вимог в позові вказала, що за заповітом після її діда [PERSON] успадкувала у приватну власність житловий будинок з відповідними службовими спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS], отримала свідоцтво про право на спадщину посвідчене державним нотаріусом Першої Сватівської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі під № 1280. В належному їй будинку зареєстрований - [PERSON], [INFO], який фактично не проживав жодного дня за вказаною адресою. При зверненні до Гончарівської сільської ради у Сватівському районі з питання зняття з реєстрації особи їй роз'яснили про необхідність особистої присутності особи, що знімається з обліку та її паспорту для відмітки про зняття з реєстрації. На неодноразові звернення відповідач добровільно не знявся з реєстрації, пояснюючи тим, що він не хоче цього робити. Його речей у належному їй будинку немає, він не цікавляться його станом, не сплачує комунальні платежі та не бере участь у його ремонті та утриманні. Відповідач не є членом її сім'ї, не є наймачем. Вона з чоловіком самостійно, за власний кошт ремонтую будинок, сплачую комунальні платежі. Зараз вона здійснює перереєстрацію договорів про надання комунальних послуг. Реєстрація у її будинку сторонньої особи порушує її права, як власника на розпорядження, володіння та користування належним їй на праві приватної власності майном. Позивач [PERSON] у судових засіданнях участі не брала, згідно своєї заяви просить суд розглядати справу без її участі, просить позов задовольнити (а.с. 51). Відповідач [PERSON] у судові засідання не з'являвся, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи - Гончарівська сільска рада Сватівського району Луганської області до суду не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали (а.с. 42). Відкриття провадження по вказаній справі та початок розгляд відбувалися за правилами Цивільного процесуального кодексу України в попередній редакції. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VIII, викладено у новій редакції Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України). Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Сватівською державною нотаріальною конторою 19.06.2017 року (а.с. 7), інформація про право власності наявна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8). [PERSON], зареєстрований за адресою [ADDRESS], що підтверджено відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС (а.с. 29), але за місцем реєстрації не проживає з грудня 2010 року, що підтверджено довідкою Гончарівської сільської ради Сватівського району Луганської області (а.с. 14). Факт непроживання [PERSON] за адресою реєстрації підтверджено також актом односельчан (а.с. 15). Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст.ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном. Також судом встановлено, що між позивачем та відповідачем будь-яких угод щодо користування спірним домоволодінням не укладалося і він зареєстрований у будинку, належному позивачу без будь-яких правових підстав, чим порушує її права як власника даного домоволодіння. Враховуючи те, що позивач є власником будинку [ADDRESS], відповідач в будинку не проживає, не є членом родини власника, обов'язки щодо утримання житла не несе, не проживає в будинку, а отже своєю реєстрацією в будинку чинить перешкоди власнику у розпорядженні своїм майном, суд приходить висновку, що право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження спірним житловим приміщенням підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Як вбачається з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved