Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі з 26 липня 2008 року по 28 серпня 2012 року, в якому у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO]. За рішенням Любарського районного суду від 28 серпня 2012 року шлюб між ними було розірвано. З часу розірвання шлюбу і по даний час, син [PERSON] як інвалід з дитинства проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. В подальшому за станом здоров»я синові прийшлось знаходитись в Тетерівському дитячому будинку інтернаті. Відповідач як батько дитини, його не відвідує, життям та здоров»ям не цікавиться, а дитина потребує постійної уваги та допомоги дорослих, звичайно і батьківської уваги. На даний час син перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Любарської районної державної адміністрації та отримує державну допомогу як інвалід з дитинства з 01.10.2017 року по 01.11.2026 року. Поряд з тим зазначила, що працює, отримані доходи також витрачає на утримання сина, особисто займається його вихованням на вихідних, під час канукул. Проте, її особистих доходів недостатньо для забезпечення сину належних матеріальних умов для його розвитку та виховання. Піклується про стан здоров»я сина, фізичний, духовний та моральнй розвиток, всіляко сприяє здобуттю ним освіти, готує до самостійного життя. Відповідач взагалі не приділяє уваги дитині. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надавав і не надає, не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням. Не спілкується з ним в повному обсязі, крім того ухиляється від надання матеріальної допомоги, аліменти за виконавчим листом №613/2-270/12 виданим Любарським районним судом 28 серпня 2012 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, не сплачує та має заборгованість по таких станом на 01.09.2017 року у розмірі 23357, 7 грн. А тому, просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а також змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 888 грн. 50 коп. до досягнення ним повноліття. В ході судового розгляду позивач подала заяву про зміну позовних вимог в частині стягнення аліментів та просила суд, з підстав наведених у поданій до суду позовній заяві, виходячи з розміру встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів та стягнути з такого в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття. Сторони в судове засідання на розгляд справи не з»явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позов задоволити. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, при цьому зазначив, що позов визнає. Представник третьої особи голова Любарської районної державної адміністрації [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у відсутності представника органу опіки та піклування. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 150, 164 п.2 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Батьки позбавляються батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обовязків по вихованню дитини. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що сторонами не оспорювалось, стверджено свідоцтвом про народження серії 1 ТП № 086203, виданого 25 листопада 2008 року Пединківською сільською радою Любарського району Житомирської області. Крім того встановлено, що сторони шлюб розірвали 28 серпня 2012 року. Наведене вбачається з копії рішення Любарського районного суду від 28 серпня 2012 року. Поряд з тим встановлено, що дитина [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Любарської районної державної адміністрації та отримує державну допомогу як інвалід з дитинства з 01.10.2017 року по 01.11.2026 року, що підтверджується довідкою №3365 від 04.10.2017 року, виданною начальником УПСЗН Любарської РДА. Неповнолітній [PERSON] на даний час знаходиться в Тетерівському дитячому будинку інтернаті на повному державному утриманні. Його фізичний розвиток відповідає віку, але хлопчик має нестійку ходу та нечітку координацію рухів. Розуміє звернену мову, але завдання та вказівки не усвідомлює, невербальне спілкування дитини примітивне, мовлення відсутнє. Свої бажання хлопчик виражає жестами, киванням голови та мімікою. Потребує корекції та розвитку пізнавальних інтересів. Дитина соціально дезадаптована, потребує постійної уваги та допомоги дорослих. Батько [PERSON] [PERSON] дитину не відвідує, життям та здоров»ям не цікавиться. Що в ході судового розгляду було стверджено довідкою №528 від 06.10.2017 року, психолого педагогічною характеристикою, виданих Тетерівським дитячим будинком інтернатом. З довідки Пединківської сільської ради Любарського району Житомирської області також вбачається, що [PERSON] проживає разом з матір»ю та знаходиться на повному її утриманні. Крім того, встановлено, що у відділі державної виконавчої служби Борщівського районного управління юстиції на виконанні перебуває виконавчий лист № 613/2-270/12 від 28.08.2012 року, виданий Любарським районним судом Житомирської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до 02 листопада 2026 року. Однак відповідач аліменти не сплачує і за ним числиться заборгованість по сплаті таких за період з серпня 2012 року по вересень 2017 року у розмірі 23357, 7 грн. Оцінюючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що є достатні підстави відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, суд знаходить такими, що підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дитини. Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму складає: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», встановлено, що розмір прожиткового мінімуму складає: длядітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, тоді як відповідно до ст. 7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2012 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 893 гривні, з 1 квітня - 911 гривень, з 1 липня - 917 гривень, з 1 жовтня - 930 гривень, з 1 грудня - 961 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1112 гривень, з 1 квітня - 1134 гривні, з 1 липня - 1144 гривні, з 1 жовтня - 1161 гривня, з 1 грудня - 1197 гривень; Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. В зв»язку з чим, даний факт також розцінює як обставину збільшення витрат, які несе позивач на утримання дитини. А тому, приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. І враховуючи норми закону, за якими він постійно збільшується, вважає за можливе визначити такий у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені нею судові витрати по справі у вигляді судового збору. Враховуючи наведене вище, на підставі ст.ст.150, 164, 160, ст.ст. 180, 182, 184, 192 СК України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік»,

Outcome: approved