Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним\~позовомта просила усунути їй перешкоди у користуванні власністю, визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням, а саме будинком, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Мальовнича, буд. 22, знявши його з реєстраційного обліку за вказаною адресою, оскільки відповідач є членом колишнього власника домоволодіння, не мешкає за вказаною адресою з серпня 2005 року, особистих речей в будинку не має. Ухвалою суду від 28 січня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони та третя особа не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України. В матеріалах справи містяться заява позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] відзиву до суду не надав. Представник третьої особи Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, заперечень проти позову в частині вимог визнання відповідача втративши право користування житлом не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду, в задоволенні вимоги про зняття з реєстрації просять відмовити. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не зявилася в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено судом, позивач [PERSON] на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2017 року є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Мальовнича, буд. № 22 (а.с. 4-6 - копії рішення, витягу). Однак у вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] який згідно даних акту від 10 липня 2018 р., складеного мешканцями будинків № 24, 20, 18 по вул. Мальовничій в м. Кривому Розі, не проживає з 2000 року в будинку № 22 по вул. Мальовничій в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с. 7 копія акту). Відповідно до статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини\~33\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справі\~від 07.02.2014\~ №\~5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~захист права\~власності та\~інших речових\~прав»,\~застосовуючи положення\~статті 391\~ЦК,\~відповідно до\~якої власник\~майна має\~право вимагати\~усунення перешкод\~у здійсненні\~ним права\~користування та\~розпорядження своїм\~майном,\~навіть якщо\~вони не\~пов'язані\~із позбавленням\~права володіння,\~суд має\~виходити із\~такого.\~Відповідно до\~положень статей\~391,\~396\~ЦК позов\~про усунення\~порушень права,\~не пов'язаних\~із позбавленням\~володіння,\~підлягає задоволенню\~у разі,\~якщо позивач\~доведе,\~що він\~є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Оскільки відповідач, згідно тесту позову, є членом сім'ї попереднього власника житла, яке належить позивачу на праві приватної власності, для неї відповідач стороння особа, тому суд вважає, що оскільки його реєстрація чинить власнику перешкоди у користуванні, розпорядженні майном, позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, обґрунтовані та підлягають задоволенню. В частині заявленої вимоги щодо зняття з реєстрації відповідача за вищевказаною адресою суд вважає необхідним відмовити, оскільки відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зі змінами та доповненнями, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно частини статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, вони покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial