Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 01.03.1986 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 435. В обґрунтування позову зазначила, що 01 березня 1986 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 435, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає окремо. Крім того, зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, з травня 2014 року вони проживають окремо, матеріально один одного не підтримують, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, позивач вважає, що їх сім`я остаточно розпалася і відновлена бути не може, в зв`язку з чим подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. Призначення строку на примирення вважає недоцільним. В судове засідання позивач не з'явилася, до суду надала заяву за вх. № 4726 від 19.02.2015 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву за вх. № 5192 від 25.02.2015 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнав. Строк на примирення просив не надавати. Враховуючи подані сторонами заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 01 березня 1986 у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 435, та видано свідоцтво про укладення шлюбу 01 березня 1986 року серії [NUMBER], шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, не проживають однією сім`єю та матеріально один одного не підтримують. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає окремо. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, в свою чергу, відповідач в адресованій на адресу суду заяві не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved