Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цим позовом з тих підстав, що 10.02.2013 року померла її мати [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок за адресою: с. Люта, 923, Великоберезнянського району Закарпатської області. Остання за життя рахувалася головою цього дворогосподарства, що стверджується довідкою Лютянської сільської ради № 1048 від 30.06.2016 року. Вона же являється спадкоємцем першої черги за законом і в звязку з тим 08.08.2013 року звернулася до приватного нотаріуса з питання відкриття спадщини. Нотаріусом було зареєстровано спадкову справу за № 11/2013, про що у Спадковому реєстрі внесено запис за № 54868858 від 12.08.2015 року. Згідно технічного паспорту № [NUMBER] Великоберезнянське районне бюро технічної інвентаризації від 01.07.2016 року та висновку про вартість майна ТОВ «Віконт-Консалтінг» від 29.07.2016 року вартість вказаного житлового будинку становить 86 367 грн. Разом з тим, відсутність реєстрації права власності на цей будинок перешкоджає їй оформити спадкування такого у нотаріуса, так як згідно діючого законодавства право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації цього права. Саме тому 22.07.2016 року вона отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки видача такого свідоцтва проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. За таких обставин, просить визнати за нею право власності на згадуваний житловий будинок в порядку спадкування після смерті матері. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила розглянути справу без її участі. Лютянський сільський голова також подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, через завантаження в роботі. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, виходить з наступного. -2- У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 10.02.2013 року помела мати позивачки [PERSON] [PERSON], що стверджується копією виданого свідоцтва про смерть останньої серії І-ФМ № 145207 від 11.02.2013 року та копією свідоцтва про народження позивачки серії І-ФМ № 163956 від 12.11.2003 року. Внаслідок смерті матері позивачки відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок за адресою: с. Люта, 923 Великоберезнянського району Закарпатської області. З довідки Лютянської сільської ради № 1048 від 30.06.2016 року вбачається, що [PERSON] до дня своєї смерті дійсно рахувалася головою дворогосподарства за адресою: с. Люта, 923, Великоберезнянського району Закарпатської області. Позивачка являється спадкоємцем першої черги за законом вказаного майна й в межах шестимісячного строку звернулася в нотаріальну контору з відповідною заявою про прийняття спадщини. Дана обставина стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34814935 від 12.08.2013 року. Обставин, які вказували б, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Відповідно до технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок № 923 в с. Люта, Великоберезнянського району Закарпатської області, виданого КП Великоберезнянське РБТІ від 01.07.2016 року (інвентаризаційна справа № 1548) та висновку про вартість майна, виданого ТОВ«Віконт-Консалтінг № КН-29072016 від 29.07.2016 року, вартість цього будинку становить 86 387 грн. Разом з тим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] № 66/02-14 від 22.07.2016 року, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за померлою [PERSON], оскільки за життя спадкодавця свідоцтва про право власності на вищевказане нерухоме майно не було виготовлено та не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач проти позову не заперечив, що суд розцінює, як визнання позову. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження під час розгляду справи. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року розяснено, що в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом -3- захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на зазначені обставини справи, враховуючи відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту спадкового права позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved