Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 03.12.2010 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №461. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільні погляди на життя, за час спільного проживання у них виникали конфлікти та сварки. Вони не проживають однією сім*єю, шлюбно-сімейні відносини припинені з 13 липня 2017 року, з того ж часу спільне господарство не ведуть, відсутній спільний сімейний бюджет. Причиною цьому є те, що відповідач з 2015 року почав зловживати спиртними напоями. Перебуваючи у стані алкогольного сп*яніння відповідач систематично вчиняє сварки, висловлюється на її адресу брутальною лайкою, що принижує її честь і гідність. Вважає, що поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім'ї не можливе. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище - «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч.4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 03.12.2010 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №461 (свідоцтво про шлюб [NUMBER]). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 23.02.2011 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №118). Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з 13 липня 2017 року, проживають окремо один від одного, не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет. Між ними відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття поваги та довіри один до одного. Позивач вказує, що причиною цьому є те, що відповідач з 2015 року почав зловживати спиртними напоями та перебуваючи у стані алкогольного сп*яніння систематично вчиняє сварки, висловлюється на її адресу брутальною лайкою, що принижує її честь і гідність. Кожен має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Поновлювати шлюбно-сімейні відносини з відповідачем позивач категорично не бажає. Майнового спору не мають. Відповідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved