Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 07 вересня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2336. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07 вересня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO], який з 2014 року проживає із нею та перебуває на її утриманні, оскільки аліменти, призначені судом, відповідач сплачує неналежним чином. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Відповідач влаштовував сімейні скандали в присутності дитини та батьків, предявляв їй необґрунтовані претензії, що робило їхнє спільне життя нестерпним. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2014 року. Зазначає, що між ними втрачено всі духовні та фізичні звязки. Враховуючи вищенаведене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, таке суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позов підтримує, просить задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить не змінювати їй прізвище, а залишити «Терех». Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зясувавши її дійсні обставини та причини позову, повно та всебічно зясувавши фактичні взаємини сторін, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. \~ Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 07 вересня 2002 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2336. Від шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO] Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 2002 року, міцної сімї вони не утворили, між ними систематично виникали непорозуміння, які призвели до розпаду сімї. З вересня 2014 року вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини та проживають окремо. Позивач категорично ствердила суду, що вони втратили один до одного почуття любові, поваги, довіри та взаємодопомоги, без яких повноцінна сімя існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконана, що не будуть вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам сторін, сімя розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, зокрема, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачу після розірвання шлюбу слід залишити прізвище «Терех». Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. А відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 551,20грн. судового збору. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved