Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з названим позовом стверджуючи, що 27 листопада 2013 року на вулиці Жовтневій поряд з перехрестям з вулицею 1-го травня в смт. Баришівка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-21063 д.н. [NUMBER], яким вона керувала на підставі довіреності та автомобіля ВАЗ 2105 д.н. [NUMBER], який належить відповідачу [PERSON] з вини якого і сталася ДТП, що підтверджується постановою Баришівського районного суду Київської області від 27.12.2013 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль позивачки зазнав механічних пошкоджень, в зв'язку з чим, просила суд стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 5372 грн.56 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В ході підготовчого судового засідання було встановлено, що відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ-21063 д.н. [NUMBER], застрахована в ПрАТ « СК Статус» згідно з договором від 26.11.2013 року в зв'язку з чим, ухвалою Баришівського районного суду Київської області до участі в справі в якості співвідповідача було залучено ПрАТ « СК Статус». В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] пред'явлені позовні вимоги підтримали повністю та просять суд стягнути з ПрАТ « СК Статус» заподіяні матеріальні збитки в розмірі 5372 грн.56 коп., а з відповідача [PERSON] стягнути 5000 грн. заподіяної моральної шкоди. Обгрунтовуючи позицію своєї довірительки, представник позивача [PERSON] пояснив суду, що 27.11.2013 року близько 15 год.45 хв. коли його довірителька, на автомобілі ВАЗ 21063 рухалась по вулиці Жовтневій поряд з перехрестям з вулицею 1-го Травня, водій [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2105 д.н. [NUMBER], виїжджаючи з місця стоянки, не надав перевагу її автомобілю, який рухався по головній дорозі, та здійснив з ним зіткнення. В результаті цього автомобіль отримав механічні ушкодження. Постановою судді Баришівського районного суду від 27.12.2013 року [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Після ДТП, [PERSON] неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням провести ремонт пошкодженого автомобіля, або ж хоча б оплатити його вартість на що останній відповів відмовою. З огляду на це, маючи намір подати до суду позов про відшкодування шкоди, 13 травня 2014 року вона звернулась до Центру судових досліджень «ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС» з метою оцінки збитків, які були нанесені [PERSON] У відповідності з вимогами Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, 14.05.2014 року про день, час і місце проведення експертного огляду пошкодженого автомобіля [PERSON] телеграмами повідомила [PERSON] та організацію моторно-транспортного страхування ( фіскальні чеки оплати послуг ПАТ «Укртелеком» на суму 71 грн. 88 коп. та на суму 63 грн. 12 коп. додаються). Однак, отримавши телеграму, [PERSON] 23.05.2014 року для проведення експертного огляду автомобіля не з'явився. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку № 414-атд від 30.05.2014 року, зробленим експертом Центру судових досліджень «ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС» Ковалем І.М., вартість матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля в ДТП, яка сталася 27.11.2013 року з вини [PERSON], складає 3737 грн. 56 коп. Окрім того, його довірителька [PERSON] сплатила 1500 грн. вартості проведеного експертного дослідження. Уточнивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути із ПрАТ « СК Статус» на корсить [PERSON] 5372 грн. 56 коп., куди входять витрати на відправку телеграм, витрати на проведення експертного дослідження та власне збитки, нанесені в результаті ДТП (71,88 гри. + 63,12 грн. + 1500 грп. + 3737,56 грн.). Окрім того, коли 27.11.2013 року [PERSON] скоїв ДТП, [PERSON] нервувала, неадекватно сприймала навколишню обстановку, пила заспокійливі ліки. Коли [PERSON] відмовлявся ремонтувати автомобіль, а її малолітня дитина-інвалід про це запитувала, цей етап у неї відновлювався і довго її переслідував. Тобто [PERSON] своїми діями фактично неодноразово вводив [PERSON] в етап стресу та нервового розладу, спричинивши таким чином і моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5000 грн., яку просить суд стягнути на користь його довірительки. Заперечуючи проти пред'явленого позову відповідач [PERSON] пояснив суду, що відразу ж після ДТП, оскільки пошкодження автомобіля ВАЗ-21063 були незначними, він запропонував розрахуватись за ремонт одразу ж на місці пригоди. Проте, [PERSON] категорично відмовилась, заявивши про намір вирішувати спір виключно в судовому порядку. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди, його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «СК «Статус» згідно з договором від 26.11.2013 року. На виконання встановленого пунктом 33.1.3. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язку, він повідомив водію, причетному до ДТП, дані свого страховика та в триденний строк з моменту настання ДТП звернувся до ПрАТ «СК «Статус» із заявою-повідомленням про настання страхового випадку виконавши таким чином передбачений законом обов'язок та об'єктивно розраховував на відшкодування страховиком реального розміру шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди, то також заперечує проти його задоволення, оскільки позивачкою не представлено жодного доказу на обґрунтування її моральних страждань. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 листопада 2013 року на вулиці Жовтневій поряд з перехрестям з вулицею 1-го травня в смт. Баришівка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-21063 д.н. [NUMBER], яким керувала [PERSON] на підставі довіреності ( а.с.8 ) та автомобіля ВАЗ 2105 д.н. [NUMBER], який належить відповідачу [PERSON] Постановою Баришівського районного суду Київської області від 27.12.2013 року [PERSON] був визнаний винним в порушенні правил дорожнього руху та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАПУ ( а.с.10 ). Згідно полісу № АС/9020932 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.11.2013 року власник автомобіля ВАЗ 2105 д.н. [NUMBER] застрахував цивільно-правову відповідальність у ПрАТ « СК Статус» . Ліміт відповідальності ПрАТ « СК Статус» за згаданим полісом - 50000 грн., франшиза передбачена в сумі 500 грн.( а.с.41) Відповідно до статті 979 ЦК України, статті 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Стаття 980 ЦК України передбачає, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням ( особисте страхування ); володінням, користуванням і розпоряджанням майном ( майнове страхування ); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником ( страхування відповідальності ). Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до висновку № 4/14-атд експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку від 30 травня 2014 року, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 21063 д.н.з. № [NUMBER] внаслідок пошкодження при ДТП, складає 3737,56 грн. За правилами ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий випадок визначений як подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно положень статті 22 вказаного спеціального закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до приписів частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Якщо дорожньо-транспортна пригода спричинена взаємодією (зіткненням) кількох транспортних засобів, то обов'язок відшкодувати завдану потерпілій особі шкоду лежить на винній особі, а за наявності у винної особи полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності також на страховій компанії, яка його видала. Оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Статус» згідно з договором від 26.11.2013 року, а доведений розмір матеріальної шкоди не перевищує ліміту страхової відповідальності ПрАТ « СК Статус», то суд вважає за необхіне стягнути із страхової компанії заподіяні позивачу [PERSON] збитки в розмірі 5372 грн.56 коп. куди входять витрати на відправку телеграм в розмірі 71.88 грн та 63.12 грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 1500 грн. та витрати на ремонт автомобіля в розмірі 3737 грн.56 коп. визначений висновком експертного автотоварознавчого дослідження. Вирішуючи питання відшкодування заподіяної моральної шкоди, то суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні її позовних вимог виходячи з наступного. Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а саме, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, а також у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Статтею 1167 ЦК України, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.п.3,5 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Юридично значущі факти правового спору встановлюються за допомогою доказів. Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Законом строго регламентована процесуальна форма, в якій ці дані можуть бути отримані. Вони встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- та відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. В судовому засіданні позивач [PERSON] не навела доказів заподіяння їй відповідачем [PERSON] моральних страждань в зв'язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити їй в задоволенні вказаних позовних вимог. Встановлені судом обставини підтверджуються: Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial