Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Томаківського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона звернулася до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: с. Кисличувата, вул. Верхня, 23, Томаківського району Дніпропетровської області, що належав її батьку [PERSON], який помер 09 липня 2015 року. Проте у неї, після смерті батька, відсутній правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок і місцезнаходження його їй невідоме. У звязку з чим приватний нотаріус, листом від 24.05.2016 року за № З-8/02-17, відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно і запропонував звернутися до суду для вирішення цього питання. Згідно із записами погосподарських книг власником житлового будинку, розташованого за адресою: с. Кисличувата, вул. Верхня, 23, Томаківського району Дніпропетровської області, до дня смерті був [PERSON], присадибна земельна ділянка за зазначеною адресою загальною площею 0,96 гектарів знаходилась у нього в користуванні. Крім того, позивач зазначає, що відповідно до доданих нею до матеріалів справи довідок, наданих [PERSON] сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, її батько являвся власником зазначеного житлового будинку, що не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому зазначив, що підтримують позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але подав до суду також заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при цьому в заяві зазначено, що проти даного позову заперечень не має. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини, а саме: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-КИ за № 634810, виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, з якого вбачається, що спадкодавець [PERSON] дійсно помер 09.07.2015 року; свідоцтвом про народження серії ЯД № 634648, з якого вбачається, що [PERSON] дійсно є батьком позивача [PERSON], [INFO]; свідоцтвом про одруження позивача [PERSON] серії І-АБ № 169474, з якого вбачається, що позивач у справі 27.09.1970 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище «Мокрецова» на «Зюзіна». Приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що розташований в с.Кисличувата, вул.Верхня, 23 Томаківського району, що підтверджується листом нотаріуса від 24.05.2016 року за № З-8/02-17. Відповідно до довідок, наданих [PERSON] сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області від 30.05.2016 року за вихідними № 210/2-17 та № 211/2-17 згідно з записами погосподарських книг, власником житлового будинку, розташованого за адресою: с. Кисличувата, вул. Верхня, 23, Томаківського району Дніпропетровської області, до дня смерті був [PERSON], присадибна земельна ділянка за зазначеною адресою загальною площею 0,96 гектарів знаходилась у нього в користуванні. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за вихідним № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З повідомлення Марганецької державної нотаріальної контори від 24.06.2016 р. за вих. № 293/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 166/2015, копію якою направлено на адресу суду. З копії спадкової справи суд вбачає, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті \~[PERSON], окрім позивача [PERSON], яка зверталася із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом на спадщину, що залишилася після смерті батька, зверталися також інші спадкоємці в порядку спадкування за заповітом, а саме: [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини та [PERSON] При цьому у померлого є дружина , яка пережила спадкодавця, [PERSON], яка також відмовилася від прийняття спадщини. Із технічного паспорту на будинок вбачається, що батько позивача, згідно експлікації до плану будинку, фактично являвся власником житлового будинку загальною площею 66,1 кв.м.; житловою площею 33,5 кв. м. та господарськими будівлями: літня кухня, сарай. Будинок та інші господарські будівлі 1966 року побудови, не є аварійними та придатні до користування. Згідно з висновком ТОВ «Грандторгстрой» дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями станом на 01.06.2016 року складає 49 618,00 гривень. Відповідно до вимог глави 10 пункту 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно, так як відсутній правовстановлюючий документ щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Виходячи із наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім позивача не претендує на спадщину після смерті [PERSON], суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі, при цьому викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що [PERSON] являвся власником житлового будинку.Тобто позивач має право на отримання спадщини за законом навіть при тих обставинах, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved