Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, мотивуючи тим, що від шлюбу позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], [INFO] народився син [PERSON]. Зазначені факти підтверджуються копіями свідоцтв про народження [PERSON] та про шлюб позивача. Після закінчення загальосвітньої школи [PERSON] продовжує навчатись в учбовому закладі, що підтверджується довідкою про навчання. Після набуття повноліття [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання. Така допомога складається з наступного: в робочі дні, тобто в дні навчання, [PERSON] кожного дня вимушений їздити із с. Новоданилівка ( місце проживання з позивачем) до смт. Якимівка ( місце розташування навчального закладу), вартість проїзду до місця навчання та у зворотному напрямку становить 20 гривень, тобто в середньому на місяць такі витрати при 23-24 робочих днях становлять 470 гривень; оскільки навчання провадиться з ранку до післяобіднього часу, [PERSON] повинен в зазначені дні харчуватися, вартість такого обіду становить мінімум 20 гривень і таким чином в середньому на місяць такі витрати при 23-24 робочих днях становлять 470 гривень; крім того витрати, пов'язані з навчанням позивача у навчальному закладі складаються з витрат, пов'язаних придбанням предметів одягу та взуття, придбання канцелярських товарів, підручників тощо. Із викладеного вбачається, що незважаючи на наявність факту отримання [PERSON] стипендії в розмірі 275 гривень, щомісячно, зазначених грошей явно бракує для утримання [PERSON] зі сторони позивача. Згідно відомостей, які має позивач, відповідач офіційно ніде не працює, але має можливість отримувати дохід у зв'язку з чим позивач вважає, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Згідно положень розділу 16 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які після настання повноліття продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, зобов'язані надавати її до досягнення 23-х років. Під час вирішення судом питання про стягнення аліментів та у випадку задоволення позову, позивач просить звернути увагу, що вона на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( копія свідоцтва про народження додається), утримувати самостійно сина [PERSON] позивач не має можливості. Статтею 7 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено прожитковий мінімуму для певних осіб, розмір такого прожиткового мінімуму для сина [PERSON] з 01 січня 2015 року становить 1218 гривень, оскільки він відносить до категорії працездатних осіб. Таким чином позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання [PERSON], як на повнолітню особу, яка продовжує навчання, у розмірі 609 гривень, тобто ? частину зазначеного раніше прожиткового мінімуму. Відповідач [PERSON] надав письмові заперечення щодо даного позову, в якому зазначено, що позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 609 гривень щомісячно. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що, відповідач не працює, однак має реальну можливість надавати матеріальну допомогу сину, на утримання дитини, що продовжує навчання, коштів у добровільному порядку не надає. Відповідач зазначив наступне: дійсно, статтями 198,199 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, однак за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. При цьому, згідно до норм статей 200, 182 СК України, необхідно враховувати стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Так, на теперішній час він не працює, що підтверджується копією його трудової книжки, мешкає зі своїми батьками, дружиною та неповнолітнім сином, що підтверджується довідкою з місця проживання. При цьому його син [PERSON], 2010 року народження, перебуває на диспансерному обліку, йому рекомендовано противорецидивне лікування двічі на рік та санаторне - курортне лікування (підтверджено відповідною довідкою), що потребує значних матеріальних витрат. Мати та батько є непрацездатними, пенсіонерами, мама є інвалідом другої групи, що також він може підтвердити наданими копіями пенсійних посвідчень батьків. Крім того, згідно до медичної довідки, на теперішній час в нього також існують серйозні проблеми зі здоров'ям. Таким чином, на його погляд, суд при визначенні розміру аліментів повинен врахувати вище зазначені факти, у відповідності до вимог Сімейного Кодексу України, а також звернути увагу на те, що його син, [PERSON], навчається на бюджетній основі, отримує стипендію. Також просить врахувати те, що, у відповідності до вимог ст. 199 СК України, право на утримання повнолітньої дитини неодмінно пов'язано з навчанням, тому перерва у навчанні (канікули) автоматично припиняють це право. Враховуючи викладене, просить суд не стягувати з нього аліменти у період канікул у навчанні сина. Крім того, незаконними він вважає вимоги позивачки про стягнення аліментів з моменту її звернення до суду, оскільки, згідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти на утримання повнолітньої дитини стягуються з моменту набрання чинності судовим рішенням з цього приводу, стягнення аліментів з моменту звернення до суду передбачено лише у відношенні неповнолітніх дітей. Таким чином відповідач просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково. Стягнути з нього, [PERSON], [INFO], який народився у с. Костянтинівка Мелітопольського району, не працюючого, мешкає по [ADDRESS], на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON], [INFO], у сумі 250 гривень щомісячно, за вирахуванням часу канікул, починаючи з моменту набрання чинності рішенням суду та до закінчення навчання, тобто до 01.02.2016 року. В судове засідання позивач [PERSON] надала письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] надав письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією паспорта та свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6-7), який продовжує навчання в ДНЗ « Якимівський ПАЛ», що підтверджується копією довідки № 518 від 27.10.2014 року Якимівського професійного аграрного ліцею, відповідно до якої [PERSON] навчається в ДНЗ « Якимівський ПАЛ» з 01 вересня 2014 року до 01 лютого 2016 року на денній формі навчання, рівень акредитації -2, отримує стипендію у розмірі 275 гривень 00 копійок щомісячно (а.с.8-9). Повнолітній син [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] та її чоловіком та неповнолітнім братом, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новоданилівської сільської ради від 27.01.2015 року за вих. 106 (а.с.9-11), відповідно якої позивачка [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім»ї: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - син, копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження [PERSON]. Посилання позивача на те, що відповідач офіційно ніде не працює, але має можливість отримувати дохід у зв'язку з чим позивач вважає, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина нічим не підтверджується, докази про доходи відповідача позивачем суду не надані. Щодо заперечень відповідача, ним зазначено, що він на теперішній час не працює, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 18-19), проживає зі своїми батьками, дружиною та неповнолітнім сином, що підтверджується довідкою з місця проживання, копією свідоцтва про шлюб [PERSON], копією свідоцтва про народження [PERSON], копією довідки про склад сім»ї [PERSON](а.с.20-22). Також відповідач зазначив, що мати та батько є непрацездатними, пенсіонерами, мама є інвалідом другої групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення [PERSON] та [PERSON](а.с.23-24), його син [PERSON], 2010 року народження, перебуває на диспансерному обліку, йому рекомендовано противорецидивне лікування двічі на рік та санаторне - курортне лікування, що потребує значних матеріальних витрат, що підтверджується копією довідки № 10 диспансерного обліку дитини - [PERSON], 2010 року народження (а.с.25). Крім того, на теперішній час в нього також існують серйозні проблеми зі здоров'ям, що підтверджується копією довідки на ім»я [PERSON] про потребу довготривалому вживанні медикаментозних препаратів та постійному лікуванні (а.с.26). Відповідно до ст. 198 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. У відповідності до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Оскільки [PERSON] є сином позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], та проживає разом з позивачкою, вона має право на звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на покриття витрат, пов'язаних з навчанням повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідно до наданої довідки в ДНЗ «Якимівський ПАЛ» з 01 вересня 2014 року до 01 лютого 2016 року на денній формі навчання та позивачем доведено, що він потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] зазначив, що на теперішній час він не працює, мешкає зі своїми батьками, дружиною та неповнолітнім сином, що потребує значних матеріальних витрат. Відповідач зазначив, що він згоден сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON], [INFO], у сумі 250 гривень щомісячно, за вирахуванням часу канікул, починаючи з моменту набрання чинності рішенням суду та до закінчення навчання, тобто до 01.02.2016 року, але ним не надано доказів того, що він не є працездатним або інвалідом та не має можливості працевлаштуватися, тому відповідно має можливість надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчання. У відповідності до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці заробітку (доходу) платника аліментів, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial