Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати магазин загальною площею 32,9 м.кв., який розташований по [ADDRESS] їх спільною з відповідачем сумісною власністю, визнати за нею право власності на ? частину приміщення зазначеного магазину. Визнати житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами, який розташований по [ADDRESS] їх спільною з відповідачем сумісною власністю. Визнати за нею право власності на ? частину зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами та побудовами. Визнати за нею право власності на частину ? частину земельної ділянки загальною площею 0,1473 га, яка розташована по [ADDRESS], та надана для обслуговування будинку, господарських будівель та споруд. Свої вимоги позивач мотивує слідуючим, що вона з квітня 2004 року проживала в незареєстрованому шлюбі з відповідачем, який вони зареєстрували 16 червня 2007 року. 19 січня 2012 року шлюб між ними було розірвано. У період з 2004 по 2008 рік вона проживала з відповідачем у своєї матері та в цей період в зв'язку непридатністю для проживання будинку почали відбудовували належний відповідачу будинок, який був ним придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 14 червня 1996 року. Будучи підприємцем запропонувала відповідачу переобладнати частину будинку в продовольчий магазин, що згодом виготовили проект і отримали дозволи на, які витрачено значна частина коштів. В ході відбудови будинку було проведено газопостачання, водопостачання, змінено електро - проводку, облаштовано санвузли, змінено 10 листів шиферу на покрівлі, замінено 6 вікон на металопластикові, в кімнатах залита підлога, поклеєні обої, пошпакльовані стіни, підлогу вкрито лінолеумом. На подвір»ї було прокладено доріжки, біля магазину облаштовано автостоянку, збудовано огорожу, загальною довжиною 12 м, поставлено металеву фіртку, добудовано гараж, встановлені металеві ворота, побудовано сарай, туалет. В 2007 році приватизовано земельну ділянку під будинком загальною площею 0,1473 га, і в цьому ж році після переобладнання будинку у відповідача виникло право власності на дві будови живий будинок та магазин, в той час коли вони перебували вже в зареєстрованому шлюбі. Позивач вказує, що всі зазначені роботи було проведено за її рахунок, оскільки відповідач був безробітнім, а вона була підприємцем та мала свій бізнес. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] зменшили позовні вимоги та просили визнати житловий будинок з магазином промислових і продовольчих товарів з відповідними господарськими будівлями і спорудами, спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON], який розташований за адресою: [ADDRESS] та визнати право власності на вищевказаний житловий будинок з магазином промислових і продовольчих товарів з відповідними господарськими будівлями і спорудами в розмірі 45/100 за [PERSON], в розмірі 55/100 за [PERSON]. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач пояснив, що будинок належить йому на підставі договору купівлі - продажу від 14 червня 1996 року на праві приватної власності. Спірний будинок було придбано ним не у період шлюбу з позивачем, за час їх проживання з позивачем істотних змін в даному будинку не відбулося. Усі роботи по садибі він здійснював за власні кошти та кошти його батьків. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. 14 червня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу на підставі якого [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташовано за адресою: [ADDRESS]. На підставі рішення Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області від 30.11.2006 року № 135 [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1473 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 16 червня 2007 року між [PERSON] і [PERSON] укладено шлюб. Згідно з рішенням Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області від 17 червня 2009 року «Про встановлення права власності із заміною правового документа» встановлено право власності із заміною правого документа за [PERSON] на частину житлового будинку загальною площею 64,7 кв. м та господарські будівлі і споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS]. На підставі рішення Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області від 19 серпня 2009 року встановлено право власності за [PERSON] на будівлю магазину продовольчих та промислових товарів, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 19.01.2012 року рішенням Каланчацького районного суду шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. У сичу статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Матеріалами справи встановлено, що у період шлюбу подружжя здійснено істотне переобладнання житлового будинку. Даний факт підтверджено судовою будівельно - технічною експертизою від 28.02.2013 року, проведеної на підставі ухвали Каланчацького районного суду від 28.12.2012 та додатковою судовою будівельно - технічною експертизою від 06.05.2014 р. проведеної на підставі ухвали Каланчацького районного суду від 01.04.2014. Житловий будинок повністю газифіковано, що підтверджено робочим проектом газопостачання № 80 та технічними умовами, оскільки без функціонування джерела опалення, який було встановлено в 2007 році, будинок був непридатним до проживання (висновок судової будівельно - технічної експертизи від 28.02.2013 р.). За період шлюбу подружжям за спільні кошти було проведено переобладнання будинку під магазин, що підтверджено рішенням № 208 Каланчацької селищної ради., яким надано дозвіл [PERSON] на розміщення об'єкта торгівлі - магазину, де проведено газифікацію, електропостачання. Виконана внутрішня та наружна система каналізації. Проведено ремонт системи водопостачання. На момент придбання даного житлового будинку, магазину взагалі не існувало. З висновку експертизи вбачається, що вартість садиби, розташованої за адресою: [ADDRESS] з урахуванням виконаних робіт в період з 2004 по 2011 роки збільшилася в порівняльних цінах на дату останньої інвентаризації на 47,78 %. Загальна вартість ремонтних робіт по реконструкції частини вищевказаного житлового будинку складає 440877 грн. станом на травень 2014 року. Вартість ремонтних робіт як в будинку, так і в магазині, значно перевищує вартість будинку станом на 2006 рік. Загальна вартість ремонтних робіт по реконструкції частини житлового будинку під магазин по [ADDRESS] в період з 2006 року по 2012 рік складає 125590 грн. станом на травень 2014 року. Відповідно до ст.. 61 ЦПК України, обставини визначені сторонами не підлягають доказуванню. Так, позивач в судовому засіданні пояснила, що всі вищевказані роботи проводилися за спільні кошти подружжя, оскільки [PERSON], є приватним підприємцем, а [PERSON] ніде не працював, даний факт відповідачем був підтверджений в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за час шлюбу майно подружжя істотно збільшилося у своїй вартості. Ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved