Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання до суду даної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог вказала, що 13 січня 2016 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Сімейне життя із відповідачем у них не склалося, більше чотирьох місяців проживають окремо. Вона не в змозі утримувати їх спільного сина сама, оскільки ніде не працює. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, хоч має таку можливість. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, проте попередньо надала суду заяву, в якій просить справу слухати без неї, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, щодо ухвалення заочного рішення вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 січня 2016 року, який зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 03, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ИД №123560 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області 13 січня 2016 року. Від спільного проживання в шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ИД №242519, виданим 26 серпня 2016 року виконавчим комітетом Хлопівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 06. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка ніде не працює, оскільки доглядає за сином. Як вбачається із довідки виданої 19.01.2018 року Васильковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, № 22, [PERSON] та син [PERSON] проживають в [INFO]. Відповідач проживає окремо від дружини з дитиною та у добровільному порядку не в повній мірі виконує свій обовязок щодо утримання дитини та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Інших утриманців, крім малолітнього сина, у відповідача немає. Зі змісту заяви поданої позивачкою 21.02.2018 року вбачається, що відповідач їздить на тимчасові заробітки в Київ, також має заробітки по місцю проживання, оскільки працює електрогазозварювальником. Також вказала, що до моменту звернення з даним позовом до суду матеріальну допомогу не надавав, проте з грудня 2017 року надавав в середньому по 1500 гривень. Вона перебуває в декретній відпустці та не має змоги самостійно утримувати дитину. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є працездатним, інших утриманців крім дитини немає, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд також при визначенні розміру аліментів враховує можливість матеріального утримання дитини матірю, дохід якої є незначний. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Гусятинської РДА, [PERSON] призначено допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. в місяць. Відповідачем не представлено суду доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем, не може виконувати своїх обовязків по утриманню дитини та сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом. Крім того, з [PERSON] в користь Держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі наведеного, ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial