Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи вимоги тим, що відповідач [PERSON]ухиляється від належного виконання батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], вихованням та утриманням яких не займається. З 2014 року по теперішній час відповідач не цікавиться дітьми та станом їх здоров'я, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Спілкуватися з дітьми та участь в житті синів він не приймає. Просить позбавити відповідача [PERSON], батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1/12 частини від усіх доходів заробітку, мінімальний розмір яких на одну дитину не може бути менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення малолітнім повноліття. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15.06.2018 року цивільну справу було залишено без руху. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22.06.2018 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито за правилами позовного (загального) провадження та було призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22.08.2018 року по зазначеній цивільній справі було продовжено строк підготовчого провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.09.2018 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився та причин своєї неявки суду не повідомив. Згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 12.11.2009 року виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, батьками [PERSON], [INFO] року, є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 06.11.2017 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO] року, є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22.02.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало чинності 07.03.2017 року. Згідно рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22.02.2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 28.12 2016 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки від 14.09.2018 року, виданої Ленінським районним відділом державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, з [PERSON] за період з березня 2018 року по серпень 2018 року нараховані аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 12262,50 грн. Заборгованість по аліментам складає 12262,50 грн. Згідно довідки № 45 від 28.02.2018 року, виданої Гірницькою загальноосвітньою школою 1-11 ступенів № 19 м. Селидове, [PERSON] є учнем 2 класу, батько [PERSON] на батьківські збори не приходить, вихованням дитини не займається. Згідно характеристики № 1641 від 27.02.2018 року, виданої ТОВ «Керуюча Компанія «Житлово-комунальний сервіс», [PERSON] за адресою [ADDRESS] не мешкає з 2014 року, має двох неповнолітніх синів, участі у вихованні дітей не приймає. Згідно довідки № 1640 від 27.02.2018 року, виданої ТОВ «Керуюча Компанія «Житлово-комунальний сервіс», [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із своїм сином [PERSON], [INFO]. Згідно висновку виконавчого комітету Гірницької міської ради № 6/02-34 від 19.03.2018 року, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, щодо виховання малолітніх синів, не цікавиться їх здоров'ям, матеріально не утримує. Орган опіки та піклування міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що відповідач протягом тривалого часу дітей не відвідує, не займається їх вихованням та не цікавиться їх життям, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючі вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими і позов в цій частині також підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивач звернулася до суду з даним позовом 13.06.2018 року, суд вважає необхідним стягнути аліменти починаючи з 13.06.2018 року. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved