Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Покровської сільської ради Мангушського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] . Після смерті батька позивачки [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,1000 га, яка знаходиться у комунальній власності Покровської сільської ради. Мати позивачки [PERSON] у встановлений законом час звернулася до Мангушської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначене домоволодіння, однак не отримала його в зв`язку з тим, що батько при житті загубив свідоцтво № 257 про право особистої власності на будівлю від 21.12.1986 року. Мати померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку, яку вона прийняла після смерті батька [PERSON] . Позивач у встановлений законом час звернулася до Мангушської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину у вигляді зазначеного домоволодіння, однак спадщину не отримала в зв`язку з тим, що мати [PERSON] після смерті батька [PERSON] не змогла отримати правовстановлюючі документи, і постановою № 480/02-31 від 01.07.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Таким чином, не маючи іншої можливості захистити свої законні права та інтереси, позивачка була змушена звернутися до суду та у позовних вимогах просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на нерухоме майно у вигляді з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 140, 2 кв.м. після смерті матері [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача Покровської сільської ради Мангушського району Донецької області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - заказною кореспонденцією з повідомленням, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та те, що відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Так, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.08.1073 року, батьками [PERSON] вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 24.12.1966 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04.03.2000 року, [PERSON] після укладання шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6). [INFO] батько позивачки [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.11.2017 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 62370687, номер у нотаріуса 44/2018, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51799644 від 04.05.2018 року (а.с. 10). [PERSON] належало на праві приватної власності домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом № 257 про право особистої власності на будівлю від 21.12.1989 року (а. с. 8). Зазначені обставини, також, підтверджуються повідомленням КП «Мангушське БТІ» №84 від 10.06.2019 року, відповідно до якого згідно даних архівної інвентаризаційної справи право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності № 257 від 21.12.1989 року та зареєстровано в БТІ 21.12.1989 року за номером 257. Інформація надана станом на 31.12.2012р. (а. с.15). Згідно відомостей, що містяться у поквартальній картці [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). Відповідно до довідки № 826, виданої виконкомом Покровської сільської ради 28.11.2017 року, гр. [PERSON] проживала та вела сумісне господарство разом з померлим гр. [PERSON] до дня його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31). Таким чином, [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] [INFO] мати позивачки [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.12.2018 року (а.с. 12). Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 63975005, номер у нотаріуса 38/2019, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55652957 від 28.03.2019 року (а.с. 13). 01 липня 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до Мангушської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом або видачі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії відносно майна, належного померлій [INFO] [PERSON] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 480/02-31 від 01.07.2019 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало 05 грудня 2017 року [PERSON] , а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] з причин відсутності у спадкоємця документу, що підтверджує право власності на вказане спадкове майно (а. с. 14). Отже, відсутність у позивача оригіналудокументу, що підтверджує право власності на спадкове майно є перешкодою у реєстрації права власності на вказане спадкове майно. Згідно ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, у тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦПК України. Правовідносини з приводу спадщини регулюються відповідними нормами ЦК України. Положеннями ст. ст. 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В силу перелічених правових норм, позивач є спадкоємцем за законом першої черги, який скористався своїм правом прийняття та оформлення спадщини, що відкрилася після смерті її матері. Разом з цим її право порушене, оскільки вона позбавлена можливості в позасудовому порядку реалізувати в повному обсязі свої спадкові права, хоча володіє усіма необхідними законними підставами для цього, оскільки за час свого життя спадкодавець не оформив належним чином своє право на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформленого свідоцтва на право власності на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцю оформити свідоцтво про право на спадщину. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців в разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на нерухоме майно є звернення спадкоємців до суду з вимогами про визнання права на майно в порядку спадкування. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивачки про визнання нерухомого майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які вона успадкувала, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, порушення цим прав третіх осіб не вбачається з наданих суду матеріалів і доказів. Позивач не заявляв клопотання про відшкодування судових витрат, тому суд не вирішує питання про стягнення судового збору.

Outcome: approved