Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, в обґрунтування якого вказала, що з 10.03.2018 вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] народився син [PERSON] , який мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. З лютого 2021 року вони припинили шлюбно-сімейні стосунки, відповідач покинув родину та не надає допомоги як на утримання дитини, так і на її утриманні до досягнення дитиною трьох років. Відповідач, будучи здоровим и працездатним, не працює, постійного доходу не має. Вона теж не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, знаходиться у скрутному стані. Оскільки угоди про сплату аліментів у добровільному порядку з відповідачем не досягнуто, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина до його повноліття у розмірі 2013 грн щомісячно та аліменти на її утримання у розмірі 2379 грн до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, наполягаючи на позові, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги визнав частково, оскільки він не в змозі сплачувати мінімальній розмір аліментів в розмірі 2013 грн, але не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки він офіційно не працює, має мінливий заробіток. Позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини він не визнає, оскільки стягнення аліментів на утримання дружини можливе лише за умови, якщо він може надавати таку допомогу. Позивачем не надано жодного доказу про те, що він за своїм матеріальним становищем має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Тому в цій частині позовних вимог просить відмовити. Згідно з ухвалою судді від 23.10.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 10.03.2018 перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] . Дитина мешкає з позивачем, оскільки сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки і проживають окремо одне від одного. Ці факти підтверджуються копіями свідоцтв про шлюб сторін, про народження дитини, довідки Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 16.09.2021 про склад сім`ї позивача (а.с.4, 7, 8). Позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 21.05.2019 по теперішній час, що підтверджується довідкою фізичної особи-підприємця [PERSON] від 04.10.2021 (а.с.9). Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум з 01.12.2021 для дітей віком до 6 років становить 2100 грн, для дітей віком від 6 до 18 років - 2618 грн. Оскільки відповідач є батьком дитини, яка проживає разом з позивачем і знаходяться на її утриманні, він, як зобов`язальна особа, повинен надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, який офіційно не працює і має мінливий заробіток, його задовільний стан здоров`я, відсутність на його утриманні інших осіб, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством. З огляду на приведене суд, виходячи із розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб дитини, вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів у твердій грошовій сумі (2013 грн) щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права ані дитини, ані її батьків. При цьому суд вважає, що запропонований відповідачем мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не буде відповідати належному рівню її життя, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2, ч.4 та ч.6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум з 01.12.2021 для працездатних осіб становить 2481 грн. Виходячи з наведених норм закону та з можливостей відповідача, який має мінливий заробіток й при цьому цілком працездатний та інших осіб на утриманні не має, а також, враховуючи отримання позивачем державної допомоги при народженні дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача на утримання позивача до досягненню дитиною трьох років необхідно стягнути аліменти у розмірі 1500 грн щомісячно. Про можливість відповідача надавати позивачу матеріальну допомогу свідчать його задовільний стан здоров`я, працездатний вік, відсутність інших утриманців. На спростування цих обставин відповідачем не надано жодного доказу, як і доказів на підтвердження розміру своїх доходів та наявності або відсутності в нього нерухомого та рухомого майна. Відсутність у відповідача офіційної роботи не позбавляє і не звільняє його від обов`язку надавати утримання своїй дитині та дружині до досягнення дитиною трьох років. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн 00 коп., так як позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при зверненні до суду з цим позовом. На підставі ст.ст.84, 180-183 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

Outcome: partial