Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням в кв. [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є колишнім чоловіком доньки, з моменту реєстрації в спірній квартирі , яка необхідна була для працевлаштування, не проживав, мешкає постійно в м.Києві, декілька разів приїздив, але після розірвання шлюбу доньки з [PERSON] у жовтні 2018 , інформації про нього не мається. Стверджує, що реєстрація місця проживання відповідача у спірній квартирі, яка є її власністю, перешкоджає у праві користування та розпорядження своїм майном. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, правом на подачу відзиву на позов не скористався. Оголошення про виклик відповідача в судове засідання розміщено також на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд,\~вислухавши вступне\~слово позивача,\~допитавши свідків,\~перевіривши матеріали\~справи,\~дослідивши докази\~,\~надані в\~обґрунтування позову,\~ приходить до наступного. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 05.11.2015 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шуть О.Г., двокімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб Реєстру територіальної громади м.Харкова в спірній квартирі зареєстровані, крім власника, її донька [PERSON] , а з 10.01.2018 р. також [PERSON] - відповідач по справі. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 06.12.2018 шлюб, зареєстрований 08.08.2018 між [PERSON] -донькою позивача та [PERSON] розірвано. На підтвердження факту не проживання відповідача у спірній квартирі позивачем надано довідка КП «Жилкомсервіс» № 13780/2/07-05 від 13.054.2020, лист Новобаварського відділу Головного управління національної поліції в Харківськй області № 43/119-65/01/25-2020 від 15.05.2020 про те, що звернень [PERSON] про перешкоди, що чинять йому при вселенні у квартиру [ADDRESS] не надходило. Згідно акту, складеного 9.05.2020, складеного сусідами по спірній квартирі, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше двох років. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] -колишня дружина відповідача пояснила, що [PERSON] не мав реєстрації, хоча його батьки зареєстровані в м.Валки Харківської області, знайшов у січні 2018 роботу в м.Києві у свого рідного брата, зняв за договором найма житло. Оскільки для працевлаштування необхідна була реєстрація, [PERSON] вмовила свою мати прописати відповідача, проте він ніколи в квартирі не проживав, приїздив раз на три місяця і після реєстрації шлюбу дружина переїхала до чоловіка, але через десять днів повернулася, припинила будь-які відносини та розірвала шлюб .З того часу та після звернення до правоохоронних органів через погрози з боку відповідача, його агресивну поведінку, інформації про [PERSON] не має. Свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] познайомила їх з відповідачем, з яким зустрічалася, у грудні 2017. На той час [PERSON] проживав на квартирі в Києві, там постійно працював, декілька раз приїжджав на вихідні. Після реєстрації шлюбу у серпні 2018 , [PERSON] переїхала до Києва та незабаром повернулася, а потім повідомила про розлучення. З серпня 2018 відповідач в спірній квартирі не з`являвся. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до частини першою статті 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні положення містяться у ст. 405 ЦК України. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що [PERSON] ніколи не був членом сім`ї власника житла, будь-яких угод з приводу користування спірним житловим приміщенням між сторонами не укладалось, понад рік без поважних причин в квартирі не проживає, оплату комунальних послуг не здійснює, тому є правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною жилою площею зі зняттям його з реєстраційного обліку. На підставі викладеного,

Outcome: approved