Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] року у неї народився син [PERSON], а [INFO] року народилася донька [PERSON]. Батьком обох дітей являється відповідач по справі - [PERSON]. З початку 2014 року вона виховує дітей одна, оскільки відповідач самоусунувся від виховання дітей, не спілкується з ними, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. На даний час [PERSON] навчається в 2 класі Миргородської загальноосвітньої школи №3, [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №10 «Веселка» комбінованого типу. Вихованням дітей, відвідуванням зборів, спілкуванням з педагогами займається виключно вона. [PERSON] страждає на хронічне захворювання та перебуває на обліку в поліклінічному відділенні Миргородського центру первинної медико-санітарної допомоги. Вона отримує допомогу як малозабезпечена сім'я. Відповідач станом на вересень 2016 року має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 5380,62грн. За останні 7 місяців нею не отримано жодних коштів на утримання дітей. У зв'язку з вищевикладеним позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенні до власних дітей, матеріально їх не забезпечує, не цікавиться їх життям та здоров'ям, не спілкується з ними, а тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. Позивач на своїх вимогах наполягає, просить розглянути справу без її участі, про що надала суду заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача також не надходило. Відповідно до ч.4 ст.169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 10.01.2017 згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суд, вислухавши сторони, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON], про що свідчать свідоцтва про народження (а.с.6-7). Відповідно до акта Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Миргородської міської ради № 11 від 18.07.2016 [PERSON], [INFO], фактично проживає за адресою: [ADDRESS], та має на утриманні двох дітей: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки Миргородської загальноосвітньої школи №3 Миргородської міської ради Полтавської області №05-08/217 від 26.08.2016 [PERSON] дійсно навчається в 2 класі даної школи. Рідний батько [PERSON] навчанням дитини не цікавиться, з учителями не спілкується (а.с.9). Згідно довідки Дошкільного навчального закладу №10 «Веселка» комбінованого типу №02-12/104 від 17.08.2016 [PERSON] дійсно являється вихованкою даного закладу. Батько не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує батьківські збори (а.с.10). Відповідно до висновку лікарняно - консультативної комісії №8 від 13.09.2016 [PERSON] хворіє на метаболічну кардіоміопатію та потребує постійного індивідуального догляду матері до 7 років (а.с.11). Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради №913 від 26.07.2016 [PERSON] перебуває на обліку та отримує соціальну допомогу, як малозабезпечена сім'я (а.с.14). Згідно наданої характеристики вуличного комітету вулиці Капніста [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою проживає разом з дітьми та матір'ю. Свого житла не має. За період проживання проявила себе вихованою, скромною, завжди ввічливою до старших, поважає батьків, допомагає по господарству, приділяє належну увагу вихованню дітей. Діти завжди доглянуті, нагодовані, охайно вдягнені, забезпечені всім необхідним. Веде здоровий спосіб життя. До кримінальної відповідальності не притягувалась (а.с.15). Відповідно до довідки - розрахунку Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області №03-15/2804а від 17.09.2016 [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] за лютий - серпень 2016 року в сумі 5380,62грн. Жодних виплат ним за цей період не проводилося (а.с.12). 24 жовтня 2016 року та 02 листопада 2016 року Службою у справах дітей було здійснено вихід по місцю проживання [PERSON] з метою проведення бесіди та обстеження умов проживання останнього, але двері до помешкання ніхто не відчинив. Зі слів сусідки [PERSON] у даній квартирі не проживає (а.с.55-56). Служба у справах дітей Пирятинської РДА у своєму висновку від 16.12.2016 №01-44/709 зазначила наступне. Встановлені службою обставини окремо та в їх сукупності можна розцінювати як ухиляння [PERSON] від виховання дітей, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов'язків. Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.71). Після встановлення вказаних обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки дитини, чи один з них, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 зі змінами). З наведених вище норм права вбачається, що позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків. Відповідно до Принципу 6, закріпленого в Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Крім того при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Даючи правову оцінку поведінці [PERSON] щодо виконання ним своїх батьківських обов'язків у відношенні власних дітей, суд вбачає свідоме ухилення та нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов'язками по вихованню дітей. Саме такий висновок суд робить виходячи з того, що з початку 2014 року і по теперішній час відповідач жодного разу не відвідав дітей за місцем їх проживання, не відвідав заклади, де вони навчаються та виховуються, не надав жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, не поцікавився про стан їх здоров'я, враховуючи те, що молодша донька хворіє та потребує постійного індивідуального догляду. Крім того матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] чиняться перешкоди у виконанні ним своїх батьківських обов'язків відносно дітей або з інших, незалежних від [PERSON] причин він не може виконувати свої батьківські обов'язки. Отже даючи правову оцінку спірним правовідносинам суд приходить до висновку, що свідоме невиконання батьком своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей суперечить вимогам Конвенції про права дитини, Декларації прав дитини, Конституції України та Сімейного Кодексу України, порушує права малолітніх дітей на належне батьківське виховання, а тому ці права підлягають судовому захисту. За таких обставин вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі, підтверджені встановленими обставинами та перевірені наданими доказами. При цьому суд відповідно до положень ст. 19 СК України приймає до уваги та погоджується з висновком Служби у справах дітей від 16.12.2016 №01-44/709. На думку суду позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], буде відповідати інтересам дітей.

Outcome: approved