Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб укладений між ними 11 квітня 2006 року виконавчим комітетом Омбиської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, актовий запис № 2, обґрунтовуючи позов тим, що подружні відносини припинилися з 30 грудня 2015 року, відповідач зловживав спиртними напоями, ніде не працював і не намагався влаштуватися на будь-яку роботу, своєю поведінкою негативно впливав на виховання дітей. В зв'язку з цим в подальшому не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем. У попередньому судовому засіданні позивач - [PERSON] позов підтримала повністю, просить задовольнити її позов з підстав викладених в позовній заяві, просить розглянути справу у попередньому судовому засіданні, про що надала суду відповідну письмову заяву (а.с. 18). У попередньому судовому засіданні відповідач - [PERSON] позов визнав повністю, просить розглянути справу у попередньому судовому засіданні, про що надав суду відповідну письмову заяву (а.с. 17). Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Ч. 4 ст. 130 ЦПК України передбачає ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Фактичне визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 11 квітня 2006 року сторони зареєстрували шлюб виконавчим комітетом Омбиської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, про що зроблено відповідний запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 11 квітня 2006 року (а.с. 3). Від цього шлюбу, сторони мають двох спільних малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопіями їх свідоцтв про народження (а.с.5,6). В ході судового засідання сторони не заявляли про наявність у них спору про спільне сумісне майно подружжя та місця проживання малолітніх дітей. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не підтримують подружні відносини з 30 грудня 2015 року, на примирення категорично не погоджуються, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача - [PERSON], відповідача - [PERSON] та інтересам їх малолітніх синів. Задовольняючи позовні вимоги позивача - [PERSON] до відповідача - [PERSON], про розірвання шлюбу, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягти судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 1,16). На підставі викладеного,

Outcome: approved