Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування позову додала, що працювала на різних посадах ВАТ «ЦГЗК», на сьогодні Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» понад 17 років. Висновком МСЕК від 08.06.2016 року позивачу первинно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40%, за трьома професійними захворювання: 20% - радикулопатія, 15% - хронічне обструктивне захворювання легень, 5% - двобічний плечолопатковий періартроз. Протипоказана робота важка праця, переохолодження. Причиною професійного захворювання є робота в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, підземно. Вважає, що несприятливими умовами праці, та тяжкими захворюваннями відповідач завдав моральну шкоду яку вона оцінює у розмірах з ПАТ «ЦГЗК» -80 000 грн. Моральні страждання виражені у постійному болю та обмеження руху, болю при незначному фізичному навантаженні, загальної слабкості, підвищеної пітливості та втомлюваності, головному болю, запамороченні. Всі ці обставини змушують позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави. У судовому засіданні представник відповідачаПриватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - Приходько О.М. позовні вимоги не визнав, та просив суд у задоволені позовних вимог відмовити оскільки вважає, що з боку підприємства не було порушення законодавства з приводу охорони праці, а негативні наслідки є технологічним процесом виробництва, а тому відсутня вина підприємства у завданні моральної шкоди. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, письмові заперечення відповідачів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав. У судовому засіданні встановлено позивач працював в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечності та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на підприємстві відповідача протязі 17 років 4 місяців, з них весь час у шкідливих умовах, що видно з акту розслідування хронічного захворювання на виробництві та трудової крижки позивача (28-29,9-10). Висновком МСЕК від 08.06.2016 року позивачу первинно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40%, за трьома професійними захворювання: 20% - радикулопатія, 15% - хронічне обструктивне захворювання легень, 5% - двобічний плечолопатковий періартроз, інвалідність не встановлена (а.с.27). По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання 30.03.2016 року. Причиною професійного захворювання є робота на протязі довгого часу в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача, в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, що відмічено у п.12, 13, 16, 17 акту (а. с. 28-29). Внаслідок професійного захворювання, позивачу заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршилися відносини з оточуючими людьми, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, тобто позивачу заподіяна моральна шкода. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, саме з вини відповідача, який порушували норми з безпеки праці та не забезпечували безпечні умови роботи, позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, була спричинена моральна шкода. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України вбачається, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних грав призвело до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, позивач отримав професійні захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, і тому позивачем вірно визначений належний відповідач. Суд встановив, що обставини, заподіяння позивачу моральної шкоди, викладені в позовній заяві, так і в судовому засіданні, повністю підтверджуються наданими письмовими доказами, з чого слід зробити висновок про те, що неправомірними діями відповідачів, позивачу дійсно заподіяно моральну шкоду, яка повинна компенсуватися в грошовому вигляді. Підприємства, на якому працював позивач, порушували діюче законодавство, зокрема, ст. 153 КЗпП України, не створив нешкідливі і безпечні умови праці, протягом тривалого часу не приймали мір до усунення і зменшення шкідливих виробничих факторів. У зв'язку з виявленими у позивача професійних захворювань змінилися, його образ і якість життя, через що він має моральні страждання.З документів медичних установ, встановлено, що позивачу протипоказаний важка фізична праця вимушеної робочої пози, несприятливого мікроклімату та те, що він повинен періодично проходити курс оздоровлення та лікування. Стаття 23 Цивільного Кодексу України, вказує на те, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях через фізичний біль. Рішення Конституційного Суду від 27січня 2004 року громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди, знаходять доказове підтвердження, а також з огляду на те, що настали важкі наслідки для позивача, а саме: втрата працездатності - 40%, та відбулися зміни в стані здоров'я, викликані профзахворюванням, говорить про те, що позивачу завдано моральні страждання. Суму заподіяної моральної шкоди оцінену позивачем суд вважає завищеною. Розмір моральної шкоди слід встановити з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності встановленої позивачу, часу відпрацьованого на підприємстві та необхідно прийняти до уваги те, що на підприємстві не виконувалося в повному обсягу законодавство про охорону праці, і тому сума морального відшкодування на користь позивача повинна бути стягнута, але в меншому розмірі, ніж вказано у позові, а саме у розмірі 18 000 гривень на корить позивача в рахунок відшкодування моральних страждань. З відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial