Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому посилається на те, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] У зазначеному будинку крім неї зареєстрований відповідач: [PERSON], однак, фактично сторони припинили сумісно проживати з серпня 2016 року. З цього часу відповідач житлом не користується, обов'язки по утриманню житла не здійснює, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає позивачці вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Просить суд винести рішення, яким усунити перешкоди в користування власністю, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] та стягнути з нього судові витрати. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому ч. 7 ст. 74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. ст. 224-225 ЦПК України. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором дарування жилого будинку від 15.12.2000 року, АВО № 077385, посвідченого державним нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори. Згідно довідки № 02-18/625 від 28.04.2017 року, виданої Золотобалківської сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, [PERSON] зареєстрована, проживає та є власником житлового будинку по [ADDRESS] Разом з нею зареєстровані, але не проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки Золотобалківської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області № 02-18/683 від 11.05.2017 року вбачається, що [PERSON] зарестрований за адресою: [ADDRESS] але фактично з серпня 2016 року не проживає за данною адресою. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] з серпня 2016 року не користується житлом будинком [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності позивачці, а також не користується до теперішнього часу, обов'язки по утриманню житла не здійснює, чим порушує її права вільно здійснювати своє право власності щодо житла, суд вважає, що позивачці слід усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, визнавши відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. На підставі викладеного та

Outcome: approved