Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поновлення строку позовної давності та стягнення боргу. В обґрунтовування своїх позовних вимог посилається на те, що 16 жовтня 2010 року вона надала [PERSON] в борг гроші в сумі 3000 доларів США, що становить на 03.02.2014 року суму в розмірі 25 560 грн., що підтверджується розпискою долученої до позовної заяви. В свою чергу відповідач [PERSON] зобов'язалася у строк до 01 травня 2011 року повернути позивачу отримані гроші в повному обсязі. Але, незважаючи на умови зазначеної між ними угоди відповідач у встановлений термін гроші не повернула і відмовляється повернути їх до теперішнього часу. Позивач [PERSON] неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням повернути їй гроші, але весь цей час відповідач тільки обіцяла, що поверне гроші. Позивач вважає, що строк позовної давності нею був пропущений з поважних причин, оскільки відповідач неодноразово обіцяла їй, що поверне гроші, при цьому кожного разу прохала її не звертатися до суду посилаючись на тяжке матеріальне становище. Разом з тим, строк позовної давності щодо виконання зобов'язань [PERSON] наступило лише 01 травня 2014 року. До цього часу борг не повернуто і позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, в своїй позовній заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Своїх заперечень суду не надала. Від неї не надійшла заява про відкладення розгляду справи і про причини неявки до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно розписки від 16 жовтня 2010 року вбачається, що [PERSON] взяла в борг у [PERSON] гроші в сумі 3000 доларів США, що становить на 03.02.2014 року суму в розмірі 25 560 грн., відповідно до розпорядження ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № 06-01/38 від 31.01.2014 року. В розписці [PERSON] вказала, що вона зобов'язується повернути борг до 01 травня 2011 року. Позивач [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача [PERSON] з проханням повернути борг, однак в зазначений в розписці термін [PERSON] не повернула борг. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Строк позовної давності щодо виконання зобов'язань [PERSON] наступить лише 01 травня 2014 року. Таким чином, суд вважає, що строк позовної давності позивачем [PERSON] не пропущено і суд відмовляє в задоволенні вимог щодо поновлення строку позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial