Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані наступним. 17 листопада 2012 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини не склалися внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені, з 18.09.2014 року позивач з дитиною проживають окремо за адресою: [ADDRESS]. Оскільки збереження сім'ї в таких умовах є недоцільним, шлюб існує формально, сторони дійшли згоди про визначення місця проживання дитини з позивачем, проте, бажають визначити рішенням суду питання матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач просить шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини з нею, а також стягнути з відповідача аліменти до досягнення дитиною повноліття в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з матір'ю та стягнення аліментів у зазначеному позивачкою розмірі не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 17 листопада 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1814. Від шлюбу у сторін є спільна дитина, донька - [PERSON], [INFO]. Як убачається з пояснень сторін, шлюбні відносини не склалися внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені, з 18.09.2014 року позивач з дитиною проживають окремо за адресою: [ADDRESS]. Бажання зберігати формально існуючий шлюб сторони не мають. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Оскільки збереження зареєстрованого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, які не бажають його збереження, позовні вимоги про розірвання шлюбу на підставі статей 110, 112 СК України підлягають задоволенню. Згідно із ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ст.ст. 160 , 161 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки сторони спільно визначили місце проживання дитини з позивачем, вимога про визначення місця проживання дитини з матір'ю також підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку (доходу) платника аліментів визначені у ст.ст. 183, 184 Сімейного кодексу України. Оскільки відповідач є працездатною особою, має постійний, стабільний заробіток, ці обставини дозволяють суду визначити ? частку від його заробітку (доходу), яка підлягає стягненню на утримання дитини. При цьому, згідно ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, позовна вимоги про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України, судові витрати сторони в судовому засіданні просили поділити в рівних частинах між сторонами. Відповідно, з відповідача належить стягнути 320 грн. 00 коп. на користь позивача.

Outcome: approved