Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 листопада 2006 року помер її дідо [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно 1/5 частину житлового будинку загальною площею 173,2 кв.м, в тому числі житловою площею 95,9 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Красівка по вул. Б. Хмельницького, 43 Тернопільського району Тернопільської області. Спадщину прийняла дружина померлого баба позивача [PERSON], яка 19 травня 2013 року також померла не оформивши належним чином свої спадкові права. У відповідності до заповіту від 19 квітня 2007 року [PERSON] заповіла усе належне їй на день смерті майно позивачу [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може у звязку з відсутністю державної реєстрації та правовстановлюючих документів на імя померлої [PERSON], тому позивач просить суд визнати за нею право власності на 2/5 частини житлового будинку загальною площею 173,2 кв.м, в тому числі житловою площею 95,9 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Красівка по вул. Б. Хмельницького, 43 Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті діда баби [PERSON], померлої 19 травня 2013 року. Позивач подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позові, та просить задовільнити їх у повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про одруження серії ЯУ №927057 від 16 червня 1955 року, виданого Красівською сільською радою Великобірківського району Тернопільської області, 15 жовтня 1947 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], у звязку з чим остання змінила прізвище на «Лилик». 21 листопада 2006 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ИД №030898 від 22 листопада 2006 року, видане Дичківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Згідно довідки №1008 від 10 жовтня 2017 року, виданої [PERSON] сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] постійно проживав та перебував на реєстраційному обліку до дня смерті за адресою: с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, вул. Б.Хмельницького, буд. №43. За вищевказаною адресою на день його смерті були зареєстровані і проживали: голова двору [PERSON], дружина [PERSON], дочка [PERSON], внук [PERSON], внучка [PERSON], правнучка [PERSON], правнук [PERSON]. Як зазначено в інформаційній довідці №916 від 17 серпня 2017 року, виданій Тернопільським РГБТІ, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація житлового будинку №43 по вул. Б. Хмельницького в с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області за [PERSON] в бюро не проведена. У відповідності до Інформаційної довідки №917, виданої Тернопільським РГБТІ 21.08.2017 року станом на 18.08.2017 року будинковолодіння №43 по вул. Б. Хмельницького у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області рахується за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (1963 року), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, на момент смерті діда позивача [PERSON] останньому належала на праві власності 1/5 частина будинковолодіння №43 по вул. Б. Хмельницького у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області на правах члена колгоспного двору. Відповідно до ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті-ст.1218 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї-ч.3 ст.1268 ЦК України. Як встановлено судом, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та донька [PERSON], які на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, в установлений законом строк про відмову від спадщини не заявили, а тому в силу вимог ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті чоловіка та батька [PERSON], успадкуваши кожна по 1/10 частині будинковолодіння №43 по вул. Б. Хмельницького у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області(1/5:2=1/10). Таким чином, після смерті чоловіка частка бабусі позивача- Лилик А.М. у спірному будинковолодінні склала 3/10 частини, з яких 1/5 частина належала померлій як члену колгоспного двору, та 1/10 частка була успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON], який помер 21.11.2006 року (1/5+1/10=3/10), однак остання в установленому законом порядку не здійснила оформлення своїх спадкових прав та не провела державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД №155261 від 20 травня 2013, виданого Дичківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] померла 16 травня 2013 року. Як слідує із заповіту, посвідченого 09 квітня 2007 року секретарем Дичківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Із інформаційної довідки №915 від 17 серпня 2017 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, вбачається, що за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація житлового будинку №43 по вул. Б. Хмельницького в с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області за [PERSON] в бюро не проведена. Відповідно до вимог ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №469/2016 за заявою про прийняття спадщини за заповітом, що надійшла 19.09.2016 року від позивача [PERSON] Вказане підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №45119394 від 19.09.2016 року. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] №2515/02-14 від 26.09.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON], померлої 19 травня 2013 року у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Аналізуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги наявність заповіту, відповідно до якого [PERSON] заповіла усе належне їй майно позивачу, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 19.05.2013 року, право власності на 3/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 173,2 кв.м. житловою площею 95,9 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Б. Хмельницького, 43 у с. Козівка Тернопільського району Тернопільської області, 1/5 частина якого належала померлій як частка у майні колгоспного двору та 1/10 частина була успадкована нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 21.11.2006 року. У задоволенні позовних вимог щодо спадкування 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою вул. Б. Хмельницького, 43 у с. Козівка Тернопільського району Тернопільської області після смерті діда [PERSON] слід відмовити, оскільки позивач не являється спадкоємцем як по закону, так і за заповітом після смерті вказаної особи, враховуючи те, що спадщина буда прийнята спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] та [PERSON]

Outcome: partial