Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 14.06.2003 між сторонами було укладено шлюб. Їхні стосунки погіршились в травні 2013 року, після того, як йому стало відомо про зраду з боку відповідача. Стосунки були тимчасово припинені і [PERSON] почав проживати окремо від неї разом зі своєю співмешканкою, але з 04.10.2013, сторони знову продовжили проживати разом однією сім»єю . Матеріальні збереження в іноземній валюті, які вони спільно накопичували на протязі сумісного проживання однією сім»єю, ними було вирішено вкласти зазначені грошові збереження до банку на депозитний рахунок. Також ними спільно було вирішено відкрити рахунок на ім»я відповідача. 25.11.2013 року в ПАТ ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ - банк прийняв від вкладника [PERSON] грошові кошти в сумі 27861,62 долари США, перераховані [PERSON] з його поточного рахунку [NUMBER] на рахунок Банку [NUMBER]. Процентна ставка складала 6.50 % процентів річних. 25.11.2013 банк прийняв на депозитний рахунок від вкладника [PERSON] грошові кошти в сумі 10015 Євро, перераховані відповідачем з його поточного рахунку у євро. В кінці грудня 2013 року, стосунки сторін значно погіршились. 06.10.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області розірвано шлюб між сторонами . Угоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто, так як відповідач стверджує, що взагалі все належить йому і він нічого не поверне. Тому просила стягнути з відповідача на свою користь 261 632, 88 грн. як частку у спільній сумісній власності подружжя та судовий збір. В судовому засіданні позивач та її подали заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просили стягнути з відповідача 317 835 грн. 87 коп. як частку у спільній сумісній власності подружжя. Відповідач та представник його позов не визнали, оскільки грошові кошти є власністю відповідача але відповідач визнав, що покладені були під час шлюбу, також не заперечував, що зняв їх без відома позивачки. Третя особа в судове засідання не з»явилася, про день слухання справи повідомлялася, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, свідка, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що 14.06.2003 між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Петропавлівсько-Борщагівської селищної ради Києво-Святошинського району, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис за №4 від 14.06.2003 року. Те, що збереження в іноземній валюті, було вкладені до банку під час шлюбу, в судовому засіданні не оспорювалося. Судом встановлено, що 25.11.2013 ПАТ ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ прийняв від вкладника [PERSON] грошові кошти в сумі 27861,62 доларів США, перераховані [PERSON] з його поточного рахунку [NUMBER] на рахунок банку [NUMBER]. Процентна ставка складала 6.50 % процентів річних. Дана обставина підтверджується договором банківського вкладу ( депозиту ) №3320/135/534087 від 25.11.2013 з видачею ощадного ( депозитного ) сертифіката на пред'явника. 25.11.2013 в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», банк прийняв на депозитний рахунок [NUMBER] від вкладника [PERSON] грошові кошти в сумі 10015 Євро 00 центів, перераховані відповідачем з його поточного ( мультивалютного ) рахунку [NUMBER] у євро. Процентна ставка складала 6.50 % процентів річних, що підтверджується договором банківського вкладу ( депозиту ) №3320/135/534087 від 25.11.2013 з видачею ощадного ( депозитного ) сертифіката на пред'явника. Процентна ставка складала 6.10 % процентів річних. Дана обставина підтверджується договором №263/135/534083 від 25.11.2013 про відкриття депозитного рахунку ( вклад стабільний ) в рамках договору щодо банківського обслуговування. 06.10.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області розірвано шлюб між сторонами. Відповідно до ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Стаття 70 СК України встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.4 ст.65 СК України, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ст.68 СК України розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до цивільного кодексу України. Згідно з п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до ЦК України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 своєї постанови від 21.12.2007 року N11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При визначенні майна, яке підлягає поділу, необхідно вирішити питання, коли саме сторонами припинений шлюб; обсяг спільного майна, нажитого за час ведення спільного господарства; джерел його придбання, наявності боргів подружжя за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Кошти, які перебували на депозитних рахунках в сумах: 27861,62 долари США та 10015 Євро 00 центів. Станом на 17.12.2014 офіційний курс валют, визначений Національним банком Україна складає : за один долар США - 15.77 грн.; за один Євро - 19.60 грн. Тому, кошти, які перебували на депозитних рахунках відповідача в сумах: 27861 долар США 62 центи, що становить еквівалент у національній валюті по курсу НБУ станом на 17.12.2014 (1x15.77) - 439 377, 74 грн.; 10015 Євро 00 центів, що становить еквівалент у національній валюті по курсу НБУ станом на 17.12.2014 (1x19,60) - 196 294 грн., а загалом 635 671,74 грн. є спільним майном подружжя, яке підлягає поділу в порядку ст.70 СК України. Тому, суд стягує з відповідача на користь позивача ? частину зазначеної суми в якості компенсації, а саме 317 835, 87 грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що відповідач є її батьком, вона проживає зі сторонами із 2007 року. Із літа 2014 року вона разом з позивачкою вже проживає окремо від відповідача. Сторони мали спільні кошти, було 2 рахунки на яких знаходились кошти, які були відкриті на відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка та її представник довели ті обставини на які посилався як на підставу позовних вимог, надали докази в обґрунтування своїх вимог, натомість заперечення відповідача не спростували тих обставин на які посилалися позивач та представник його що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював відповідачу та його представнику їх права та обов»язки. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст.. 88 ЦПК України, суд, судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved