Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Свій позов мотивувала тим, що 27 серпня 2017 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Від сумісного проживання сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , і дочку - [PERSON] , [INFO] . У лютому 2021 року відповідач покинув сім`ю, шлюб фактично розпався. Діти після припинення спільного проживання сторонами залишилися проживати із позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач являється молодою, працездатною людиною, працює та отримує достатнього розміру заробіток. Житлом відповідач забезпечений в достатній мірі. Інших утриманців та аліментних зобов`язань, крім обов`язку утримувати спільних дітей та позивача відповідач не має. За таких обставин позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь та на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками, надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу місця його реєстрації, згідно відомостей наданих Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради №46464 від 07.07.2021 року (2105021466640). Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 27 серпня 2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 3). У даному шлюбі народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 листопада 2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 4); дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 31 січня 2020 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 5). Сторони проживають окремо. Як вбачається із довідок про реєстрацію місця проживання особи №44060, №44061, №44063 від 29.06.2021, виданих Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, позивач [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-8). В той час, як відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №46464 від 07.07.2021, виданою Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради (а.с. 13). Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині виконання обов`язку по утриманню одного з них у разі проживання з нею ним) дитини. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положеннями ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). У відповідності до статті 80 СК України у разі визначення розміру аліментів одному із з подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено не виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дружини, а тому право позивача є порушене, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на її утримання. Суд звертає увагу, що відповідач доказів протилежного суду не надав. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок чоловіка утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років, потребу дружини в наданні матеріальної допомоги, а також те, що відповідач здорова, працездатна особа та може надавати матеріальну допомогу. Суд звертає увагу, що доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем не надано. Суд також враховує, що сторони мають спільних дітей та у відповідача наявний обов`язок щодо їх утримання. До того ж суд зважає на відсутність у відповідача інших утриманців. Відтак, суд вважає справедливим встановити аліменти на утримання дружини в розмірі, про який клопоче позивач. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 79 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 29 червня 2021 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, то суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що згідно договору-квитанції №129 від 29 червня 2021 року позивач сплатила адвокату Павловій В.Є. «за надання правової допомоги по оформленню позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дружини» 700,00 грн (а.с. 9). Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, Павлова В.Є. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №48, виданого 16.12.1993 року. Отже, судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 700,00 грн. При цьому, суд враховує, що дані витрати пов`язані з розглядом справи, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а тому, зважаючи на те, що позовні вимоги були задоволені, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 908,00 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved