Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх дітей: [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з підляганням індексації вказаної суми відповідно до закону. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 21 серпня 2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 700 гривень щомісячно до їх повноліття. На даний час вказаних коштів на утримання дітей не вистачає, а тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у їх відсутності, вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом оголошення у пресі в офіційному печатному органі газети «Урядовий кур'єр». Згідно з ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в судове засідання не з'явився відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, тому суд на підставі ст. ст. 280 - 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи та прийняття по ній заочного рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Відповідно до копій свідоцтв про народження, [PERSON], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області від 08 травня 2008 року, за актовим записом № 64 та [PERSON], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області від 25 березня 2004 року, за актовим записом № 34, позивач та відповідач є їх батьками (а.с. 6-7). 21 серпня 2013 року Миронівським районним судом Київської області видано виконавчий лист по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, згідно якого із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 700 гривень щомісячно і до їх повноліття (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України дає підстави дійти висновку, що підставами для зміни призначеного судом розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану платника чи отримувача аліментів. Як встановлено у судовому засіданні, з часу постановлення Миронівським районним судом Київської області рішення про стягнення із відповідача аліментів на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 700 гривень на місяць, збільшився розмір прожитого мінімуму, зокрема для дітей віком від 06 до 18 років, що вплинуло на її майновий стан, оскільки вказаних коштів на утримання дітей не вистачає. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні обов'язки щодо дитини. Тобто, обов'язок по утриманню дитини покладено як на батька так і на матір. При цьому не встановлено, що в більшому розмірі повинен утримувати дитину той з батьків, який має більший розмір доходів. Законодавством фактично встановлено рівні обов'язки, а отже як відповідач так і позивач повинні фінансово утримувати свою дитину в рівних частина. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» із 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860,00 гривень. Таким чином, на законодавчому рівні закріплено, що 1860,00 гривень є тією сумою, що дає змогу забезпечити достатній рівень життя для нормального функціонування організму, збереження здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб дитини відповідного віку (ст. 1 ЗУ «Про прожитковий мінімум»). Оскільки сторони мають двох неповнолітніх дітей ([PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]), то для забезпечення у 2018 році мінімальний рівень їх життя необхідно 3720, гривень. У позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів, що просить позивач стягнути з відповідача (2000 гривень) перевищує половину мінімального прожиткового мінімуму для двох дітей відповідного віку (3720 гривень), а з огляду на те, що і мати повинна нести витрати по утриманню дітей на рівні з батьком (2000,00+2000,00=4000,00) то така сума перевищить мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, звертаючись з позовом, позивач повинна навести обставини, що викликають необхідність стягнення із відповідача аліментів саме у заявленому розмірі (частці). В супереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивач не надала доводів та обґрунтувань, з яких вона виходила при визначенні розміру (частки) аліментів, зазначених у позовній заяві (чому саме 2000 гривень), зокрема відомостей про стан здоров'я та матеріальне становище дітей, інші обставини, що мають значення для визначення розміру аліментів. Враховуючи зміни сімейного та матеріального стану позивача, зміни сімейного законодавства України щодо мінімального розміру аліментів, встановленого ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України, мінімальний прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх дітей в розмірі 1860 гривень щомісячно (по 930 гривень на кожну дитину), із подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто, у випадку незгоди відповідача із цим рішенням, він має змогу звернутися до Миронівського районного суду Київської області із заявою про перегляд цього рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 640 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією №75 від 02 листопада 2017 року та поніс витрати, пов'язані з публікацією в офіційному печатному органі газети «Урядовий кур'єр» оголошення про виклик відповідача у судове засідання в розмірі 420 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 35 від 14 грудня 2017 року. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного, ст. ст. 141, 180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»,

Outcome: partial