Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з нею у день її звільнення з ТОВ «Скат-Центр», де вона працювала охоронником, а саме 08 червня 2017 року, в порушення вимог трудового законодавства, не було проведено розрахунку по заробітній платі, загальний розмір заборгованості за якою становить 20 254 грн. 16 коп. У зв'язку з цим, позивач просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у вищевказаному розмірі, яка склалася за період з січня 2017 року по квітень 2017 року та у червні 2017 року. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, а справу просила розглянути у її відсутність. Представник відповідача ТОВ «Скат-Центр», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, проте надав суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги [PERSON] не визнав з огляду на їх безпідставність, оскільки, незважаючи на те, що у день її звільнення з нею дійсно не було проведено повного розрахунку по заробітній платі, залишок заборгованості по заробітній платі був виплачений їй, за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору, у серпні 2018 року. Таким чином, станом на 14 серпня 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем була погашена повністю, а тому на день підписання позивачем позовної заяви предмет спору вже був відсутній, що є підставою для закриття судом провадження у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, а також враховуючи, що відповідно до приписів ст. 280 ЦПК України за неявки відповідача проте за наявності його відзиву на позовну заяву, підстави для проведення заочного розгляду справи відсутні, встановив наступне. Згідно відомостей, зазначених у трудовій книжці серії ТН № 206862, долученої позивачем до своєї позовної заяви, та витягу з наказу № 653 від 08 червня 2017 року, доданого відповідачем до свого відзиву, [PERSON] у період з 16 травня 2013 року по 08 червня 2017 року, коли її було звільнено за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, працювала охоронником у ТОВ «Скат-Центр». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47, ст. 116 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення працівника провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Так, з довідки Пенсійного фонду України з відомостями про застраховану особу - [PERSON] за формою ОК-5 слідує, що відповідачем ТОВ «Скат-Центр» позивачу було нараховано заробітну плату у січні 2017 року - у розмірі 5 194 грн. 58 коп., у лютому 2017 року - у розмірі 4 454 грн. 82 коп., у березні 2017 року - у розмірі 4 923 грн. 82 коп., у квітні 2017 року - у розмірі 4 590 грн. 20 коп. та у червні 2017 року - у розмірі 1 090 грн. 84 коп., а всього 20 254 грн. 16 коп. Крім того, у вказаній довідці зазначено, що ці грошові суми є сумами заробітку для нарахування пенсії. Разом з тим, підпунктом 2 пункту 16 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04 червня 1998 року, передбачено, що на кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується постійний індивідуальний ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів. Персональна облікова картка фізичної особи містить, зокрема, відомості про суму заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески - це надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Пунктом першим частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» закріплено, що для юридичних осіб, утворених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, єдиний внесок нараховується на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Таким чином, у вищевказаній довідці Пенсійного фонду України зазначені щомісячні розміри заробітної плати [PERSON] без вирахування з них обов'язкових податків та зборів, передбачених Податковим кодексом України. В той же час, підпунктом 9.1.2 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків віднесено податок на доходи фізичних осіб, а пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір. Згідно з п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України та пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України ставка податку на доходи фізичних осіб становить 18 відсотків, а ставка військового збору визначена розміром 1,5 відсотка бази оподаткування, якою є, відповідно до пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику відповідно до умов трудового договору (контракту). Відповідно до пп. 168.1.1 та пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Тобто працівнику до сплати роботодавцем належить заробітна плата за вирахуванням з неї податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Отже враховуючи, що загальна сума заробітної плати, нарахована ТОВ «Скат-Центр» [PERSON] за 2017 рік становить 20 254 грн. 16 коп., до сплати позивачу у 2017 році належить сума заробітної плати у розмірі 16 304 грн. 60 коп. (20 254 грн. 16 коп. - 19,5% (18% податок на доходи фізичних осіб + 1,5% військовий збір). З відомостей на перерахунок заробітної плати через установу ПАТ «Ощадбанк» № 269 від 25 січня 2017 року та № 3070 від 13 квітня 2017 року, долучених відповідачем до свого відзиву, а також з виписки по картковому рахунку, відкритому у ПАТ «Ощадбанк» на ім'я [PERSON], надісланої ПАТ «Ощадбанк» на виконання ухвали суду від 15 січня 2019 року, якою було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, вбачається, що 25 січня 2017 року та 13 квітня 2017 року відповідачем позивачу було перераховано 1 510 грн. 16 коп. та 1 335 грн. 74 коп. відповідно. За таких обставин суд погоджується з доводами відповідача, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі на день її звільнення становив 13 458 грн. 70 коп., а не як зазначає позивач у своєму позові - 20 254 грн. 16 коп. В той же час, з відомостей на перерахування заробітної плати через установу АБ «Кліринговий Дім» від 03 серпня 2018 року та від 14 серпня 2018 року слідує, що ТОВ «Скат-Центр» перерахувало [PERSON] на її картковий рахунок № 262530156834, відкритий у цій банківській установі, окремими платежами 1 335 грн. 74 коп., 3 586 грн. 13 коп., 3 963 грн. 67 коп., 3 695 грн. 11 коп. та 878 грн. 05 коп., а всього 13 458 грн. 70 коп., чим повністю розрахувалося з нею за існуючим на день її звільнення залишком заборгованості по заробітній платі. Крім того, у розрахунковому листі за червень 2017 року, наданому відповідачем, зазначено, що станом на 30 листопада 2018 року заборгованість ТОВ «Скат-Центр» перед [PERSON] по заробітній платі відсутня. Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача у тій частині, що 14 серпня 2018 року ТОВ «Скат-Центр» повністю розрахувався з позивачем по заробітній платі. Що стосується доводів [PERSON], викладених у її запереченні на відзив, щодо того, що вищенаведені відомості не мають жодного доказового значення, а тому не можуть бути доказом розрахунку відповідача з нею по заробітній платі, суд виходить з такого. Згідно з п. 1.6 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України № 286 від 29 вересня 2005 року, до первинної облікової документації для визначення кількісного складу працівників належить, в тому числі, розрахунково-платіжні відомості, розрахункові відомості, платіжні відомості. Отже вищевказані відомості та довідка є документами первинної облікової документації, а тому вони є належними доказами на підтвердження перерахунку позивачу товариством заробітної плати. Крім того, згідно довідки Пенсійного фонду України з відомостями про застраховану особу - [PERSON] за формою ОК-5, з січня 2017 року по квітень 2017 року, а також за червень 2017 року на нараховану позивачу заробітну плату відповідачем сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. З приписів п. 1 ч. 1 ст. 11, п. 1 ч. 1 ст. 14 та ч. 6, 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слідує, що страхувальники, зокрема роботодавці, зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, яким є календарний місяць, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Таким чином, приймаючи до уваги, що з довідки, долученої самим же позивачем до своєї позовної заяви, вбачається, що за спірний період 2017 року ТОВ «Скат-Центр» сплачувало за [PERSON] страхові внески, а відповідно до вимог законодавства перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з перерахуванням коштів на оплату праці, суд приходить до висновку, що доводи відповідача щодо повного розрахунку з позивачем по заробітній платі в судовому засіданні знайшли своє підтвердження. Що стосується посилань позивача на складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ТОВ «Скат-Центр» за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, а також долученого до нього листа Головного управління Держпраці у Київській області «Щодо розгляду звернення про порушення трудового законодавства ТОВ «Скат-Центр» № 4.3/2-к.4662-4871 від 25 жовтня 2018 року, то з нього слідує лише те, що на відповідача було накладено адміністративне стягнення за порушення строків виплати заробітної плати, а не за невиплату заробітної плати. В той же час, відповідач і не заперечує, що він не розрахувався з позивачем по заробітній платі саме у день звільнення. Щодо наданого [PERSON] листа Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві № к-299/кц/125/47/02.2018 вд 23 жовтня 2018 року, з якого слідує, що за фактом несплати відповідачем позивачу заробітної плати внесено відповідні відомості до ЄРДР, то суд також сприймає його критично, оскільки у ньому зазначено, що досудове розслідування наразі триває, а отже вказана довідка не є доказом вчинення відповідачем кримінального правопорушення. Крім того, посилання позивача у своїй відповіді на відзив на невиплату їй ТОВ «Скат-Центр» заборгованості по заробітній платі за травень 2017 року, компенсації за невикористану відпустку та середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні також не заслуговують на увагу, оскільки вказані вимоги не були заявлені позивачем при зверненні до суду, а тому й не є предметом даного судового розгляду. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в судовому засіданні не лише не знайшли свого підтвердження, а й повністю спростовані доказами відповідача, а тому й не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed