Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про припинення права спільної сумісної власності. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй та відповідачам належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , їй та відповідачам належить по 1/4 частині вказаної квартири [ADDRESS] . Вказує, що між нею та іншими співвласниками не досягнуто згоди про поділ нерухомого майна, а тому вона просить визначити їй частку у домоволодінні в розмірі 1/4 частини та припинити її право спільної сумісної власності на вказаний об`єкт нерухомості. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, в заяві на ім`я суду підтримала позовні вимоги та просила їх задовільнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засіданні не зявилися, через канцелярію суду подали заяви, якими позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти їх задоволення. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Право власності підтверджується, свідоцтвом [NUMBER] про право власності на житло від 12.10.1993 року, копією технічного паспорту, з яких вбачається, що квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до положень статті 368 Цивільного кодексу України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із положеннями статті 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Так, відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Нормами частин 1 та 2 статті 370 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За таких умов, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог [PERSON] про визначення частки у складі спільної сумісної власності на домоволодіння. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Беручи до уваги, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, у суду відсутній сумнів щодо достовірності визнаних відповідачами обставин позову та добровільності їх визнання, за наявності для того законних підстав суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved