Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя сторона: орган опіки та піклування Бориславської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] 12.07.2014 року, який розірвано 26.05.2017 у судовому порядку. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач 10.01.2016 залишив сім`ю і з цього часу жодного разу не відвідав свого сина, не цікавиться та не піклується його здоров`ям та матеріальним достатком, жодної матеріальної допомоги сину не надає, чим злісно ухиляється як батько від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради від 21.03.2019 року №83, визнано доцільним позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] малолітніх дітей. Зазначає, що відповідач також не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. У зв`язку з викладеним вище, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 22.04.2019 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі; позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява відповідача від 21.01.2019р., засвідчена приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Гавдяк Л.Б., зареєстрована в реєстрі №45, про розгляд справи в суді про позбавлення його батьківських прав без його участі; підтверджує той факт, що вихованням сина взагалі не займається від його народження, матеріально не утримує та бажання такого не виявляє в майбутньому (займатися сином). Засвідчив, що дана заява вчинена ним свідомо, без примусу, є безумовною, її зміст відповідає дійсній волі відповідача як батька дитини. Представник третьої особи виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області як орган опіки та піклування Подставек Г.І. в підготовче засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності; позовні вимоги вважає підставними, позов просить задоволити. Відповідач без поважних причин повторно не з`явилися в підготовче засідання, зважаючи на заяву відповідача про розгляд справи у його відсутності, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2014, який розірвано у судовому порядку 26.05.2017 року, що стверджено світлокопією рішення Трускавецького міського суду Львівської області. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25.11.2015. На цей час малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою про склад сім`ї №83 від 22.01.2019, виданою ОСББ «Молодіжне-15» (а.с.10). Позивач займається вихованням сина та несе усі витрати на його утримання. Як вбачається із висновку виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області як органу опіки та піклування №83 від 21.03.2019 відповідач [PERSON] з 2016 року самоусунувся від виховання дитини, не займається вихованням сина, не дбає про його фізичний та моральний розвиток, матеріально не забезпечує (сума заборгованості зщі сплати аліментів станом на 02.07.20198 складає 53811,51 грн.). Окрім того, [PERSON] подав нотаріально завірену заяву про те, що він погоджується на позбавлення його батьківських прав. Тому вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с.14 зворот). Із відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.02.2016 до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується світлокопією рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 14.04.2016. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У разі ухилення останніх від виконання обов`язків по вихованню дитини, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Чинним сімейним законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Судом встановлено, що своїми діями відповідач проявляли такі з вищенаведених факторів: відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя; відсутність спілкування з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; відсутність сприяння засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; відсутність виявлення інтересу до його внутрішнього світу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідача без поважних причин від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини знайшов своє підтвердження та позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина буде відповідати інтересам дитини. Будь-яких доказів протилежного та доказів на підтвердження обставин, які перешкоджали б відповідачу у виконанні ним своїх обов`язків по відношенню до дитини суду не надано, більше того відповідач у нотаріально завіреній заяві сам підтвердив факт неприйняття ним участі у вихованні дитини та повідомив що і надалі не має наміру займатися вихованням чи матеріальними забезпеченням сина, тим самим визнав позов про позбавлення його батьківських прав. За вимогами ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на визнання позову відповідачами, думку третьої особи щодо задоволення позову, враховуючи, що позивач наполягає на задоволенні позову, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачеві необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції №0.0.1309541060.1 від 27.03.2019, а з відповідачів на корить позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Outcome: approved