Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить надати їй тимчасовий дозвіл на виїзд малолітньому [PERSON] до Російської Федерації строком на два місяці, до 15 лютого 2015 року без згоди та супроводу батька [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07 червня 2003 року. Шлюб з відповідачем на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду було розірвано 27 квітня 2011 року Від шлюбу з відповідачем має спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. З моменту розірвання шлюбу відповідач ніякої участі у розвитку і вихованні дитини не приймає, здоров'ям сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, маючи борг по сплаті аліментів в розмірі 17237.00 грн. У Росії мешкає її подруга, [PERSON], яка запросила її разом з сином відвідати її на Новорічні свята, коли у дитини будуть зимові канікули. Син дуже зрадів, коли дізнався про це, проте при зверненні до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд сина разом з нею за кордон, останній їй відмовив, мотивуючи тим, що якщо вона відмовиться від боргу по аліментам та зменшить їх розмір, тільки тоді він дасть згоду на виїзд дитини за кордон. Тому, посилаючись на ст.313 ЦК України, ст.1,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», просила надати такий дозвіл за рішенням суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити. При цьому представник позивача наполягала на винесенні рішення в попередньому судовому засіданні, не відкладаючи розгляд справи для того щоб сторони оформили згоду у нотаріуса, оскільки відповідач уже декілька разів обіцяв це зробити, але кожного разу висуває якісь умови, тому позивач змушена була звернутися до суду з цим позовом. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, зазначив, що не заперечує проти задоволення позову і надання дозволу дитині на тимчасовий виїзд до 15 лютого 2015 року до Російської Федерації. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради за довіреністю Вареник Я.Є. у судовому засіданні не заперечувала проти ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки сторони дійшли згоди,та відповідач не заперечує проти надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Аналізуючи надані докази, заслухавши учасників процесу, суд вважає, що позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 07.06.2003 року по 27.04.2011 року, що підтверджується матеріалами справи. Мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записаний відповідач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданого відділом РАЦС Бердянського міського управління юстиції Запорізької області 19 листопада 2003 року, актовий запис №741. Син проживає разом з позивачем за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS]., що підтверджується довідкою КП «Житлосервіс-2А» №1572 від 12.09.2014 року. Відповідач мешкає в [ADDRESS], матеріальну допомогу на утримання дитини у вигляді аліментів надає вкрай нерегулярно та має заборгованість по їх сплаті на 01.09.2014 року в сумі 17237,00 грн., як вбачається з наданого державним виконавцем відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції Куліковою І.І. розрахунку. Згідно із положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.18 Правил оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення оформлення проїзного документу здійснюється на підставі згоди батьків, а у разі, коли вони перебувають у шлюбі між собою, за наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлений на підставі рішення суду. Відповідно до Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 р. № 57, передбачено можливість перетинання громадянами України, які не досягли 16-річного віку, державного кордону лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. За змістом ч. 7 ст. 7 та ч. 2 ст. 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що відсутність згоди з боку батька щодо виїзду малолітнього сина за межі України в супроводі матері суперечить вимогам ч. 7 ст. 7, ч. 2 ст. 155 СК України, Конвенції про права дитини, та порушує право неповнолітнього як фізичної особи на свободу пересування, передбачене ч. 1 ст. 313 ЦК України, а тому підлягає судовому захисту. Вимоги про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька підлягають задоволенню, як такі, що ґрунтуються на законі, визнані відповідачем в судовому засіданні, підтверджені встановленими обставинами та перевірені наданими доказами.

Outcome: approved