Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], який накладений постановою відділу ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції 14 вересня 2009 року та визнати право власності на вказану квартиру. Свої вимоги обґрунтовує тим, що звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] померлої 27 травня 2015 року. До складу спадкового майна належить спірна квартира. Однак, нотаріус позбавлений можливості оформити спадкові права через накладення арешту на майно спадкодавця. В судове засідання позивачка не зявилася , надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] комунальне підприємство «Теплозабезпечення» просить розглядати справу без його участі, щодо рішення покладається на розсуд суду. Представник Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином,надав заяву про слухання справи без його участі, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів , без фіксації технічними засобами. Суд задовольняє позовні вимоги позивача, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 27 травня 2015 року в м. Коростень Житомирської області у віці 86 років померла [PERSON], про що відділом ДРАЦС по м. Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області зроблено запис за № 448. Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить квартира [ADDRESS]. В передбачений законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. При оформленні спадкових прав стало відомо, що відділом ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції накладено арешт та заборона на відчуження спадкового майна.Як видно із відповіді відповідача відділу ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції всі провадження, боржником за якими є [PERSON] закриті. 30 вересня 2010 року виконавче провадження №13517835 про стягнення боргу в сумі 1876,79 гривень було закінчено згідно п.9ч.1ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме на письмову вимогу стягувача. В цей же день було закінчено виконавче провадження про стягнення судового збору в сумі 51 гривня. У відповідності до вимог ст.50 Закону України « Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Зазначене виконавче провадження не може бути розпочате знову,крім випадків, передбачених цим Законом.У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі) ,який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 07.02.2014 року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Конституцією України (ст.41) та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. (ст.316,317,319,321 ЦК України). Права власника житлового будинку та квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сім`ї , інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Як розяснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі викладеного та

Outcome: approved