Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на те, що їй відповідно до кредитного договору №KRP0A000400041 укладеного 11.05.2004 року між ПриватБанк, в особі керівника Департаменту споживчого кредитування Криворізької філії ПриватБанку [PERSON], що діє на підставі доручення № 3338 від 07.05.2003 р. були перераховані на відкритий у АКБ «Мрія» поточний рахунок № 26004301000530 ЗАО «ЗАЗ» на термін по 10.05.2008 р. включно кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 31716,00 гривень на купівлю автомобіля в сумі 26426,00 гривень і на оплату страхових платежів в сумі 5290,00 гривень. За вказані грошові кошти позивачем був придбаний автомобіль ВАЗ модель 21099 2004 року випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: Y6D21099040000943, реєстраційний номер [NUMBER]. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 11.05.2004 року був укладений договір застави рухомого майна. Згідно цього договору позивач надала в заставу набутий автомобіль. 11 травня 2004 року відповідно до нотаріальної довіреності позивач [PERSON] уповноважила [PERSON], що мешкає в м. Кривий Ріг, Всебратське-2[ADDRESS] керувати вказаним легковим автомобілем. У звязку з заборгованістю по кредитному договору № KRP0A000400041 від 11.05.2004 року, ПАТ «ПриватБанк» на початку 2006 року звернувся з позовною заявою до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, про стягнення заборгованості по вказаному кредитному договору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач також вказував, що умови договору не виконувалися, а тому просив суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № KRP0A000400041 від 11.05.2004 року у розмірі 41729,98 грн. з них 18379,38 заборгованість по кредиту, 1839,15 грн. заборгованість по відсоткам, 180,35 грн. сума пені. 11 грудня 2006 року рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу позовні вимоги були задоволені у повному обсязі та суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору KRP0A000400041 від 11.05.2004 року у розмірі 41729,98 грн. Рішення набрало законної сили, однак з того часу позивач по справі двічі отримував виконавчий лист, проте не подав для виконання в виконавчу службу. Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу надіслав позивачу [PERSON] лист від 05.05.2014 року про те, що оригінал виконавчого листа по вищевказаній цивільній справі за позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору KRP0A000400041 від 11.05.2004 року вперше був отриманий представником ЗАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] 14.03.2007 року, а вдруге 24.05.2011 року був отриманий дублікат виконавчого листа по даній справі представником ЗАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] На початку 2007 року за заявою Криворізького філіалу ПАТ «Приватбанк» прокуратурою Центрально-Міського району м. Кривого Рогу було порушено кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 190, 358 КК України. На початку слідства, слідчий вважав, що позивач [PERSON] з метою заволодіння грошовими коштами банка та отримання кредиту надала підробні документи, а саме довідку про розмір моєї заробітної плати, в якій завищила свій дохід. В рамках кримінального провадження 20.03.2007 року слідчим автомобіль [NUMBER] був визнаний речовим доказом та вилучений. 26 березня 2007 року юрисконсульт криворізького філіалу «ПриватБанк» [PERSON] подав до старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу [PERSON] клопотання про передачу на зберігання автомобілю ВАЗ модель 21099 2004 року випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: Y6D21099040000943, реєстраційний номер [NUMBER], який знаходиться в «ПриватБанку» у заставі на автостоянку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Костенко,21. Згідно постанови про передачу речових доказів на зберігання від 26.03.2007 року старшим слідчим Шенцевим О.І. автомобіль ВАЗ модель 21099 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] був переданий на зберігання головному спеціалісту управляння безпеки ПАТ «Приватбанк» [PERSON], який отримав автомобіль та зобовязався зберігати автомобіль на території Криворізької Філії «ПриватБанк» за адресою м. Кривий Ріг, вул. Костенко 21. 28.03.2007 року слідчий Шенцов О.І. виніс постанову, якою виключив автомобіль як речовий доказ. В рамках досудового слідства кримінальне провадження відносно позивача [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 190 КК України було закрите на підставі п.2 ст.6 КПК України (в редакції 1961 року) за відсутністю складу злочину. 01 лютого 2008 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу була винесена постанова по кримінальній справі № 1-16/2008 у звинуваченні [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ст..358 ч.1 та ст..358, ч.3 КК України. Цією постановою було визнано кримінальну справу по звинуваченню [PERSON] припиненою, звільнено від кримінальної відповідальності по амністії. Однак вилучений та переданий працівникам ПАТ «Приватбанк» автомобіль [PERSON] повернутий не був. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2013 року по цивільній справі справа № 202/31251/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON], УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення, позовні вимоги були задоволені частково та суд вирішив звернути стягнення на нерухоме майно, автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] для задоволення позовних вимог ПАТ «Приватбанк». Не погодившись з рішенням суду позивач подала заяву про перегляд заочного рішення. Рішенням Індустріального суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року по вищевказаній цивільній справі в позовних вимогах ПАТ «Приватбанк» було відмовлено у повному обсязі. Однак під час розгляду справи в Індустріальному суду ПАТ «Приватбанк з аналогічним позовом також звернувся й до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу. 17 жовтня 2014 року рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу по цивільній справі № 216/270/14-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, автомобіль [NUMBER], у позовних вимогах було відмовлено. На отримане рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу. Рішенням апеляційним суду Дніпропетровської області м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року також було відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль ВАЗ модель 21099 2004 року випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: Y6D21099040000943, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Після винесення вказаного вище рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з касаційною скаргою. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 01 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року було ухвалено касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити. Таким чином відпали усі правові підстави знаходження автомобіля [PERSON] на зберіганні у відповідача, а саме в цивільному процесі ПАТ «ПриватБанк» було відмовлено про звернення стягнення на належний позивачу автомобіль, а в рамках кримінального провадження, ще в 2007 році, автомобіль був виключений із числа речових доказів. Отримавши ухвалу Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року згідно якої, усі вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] були відхилені, остання звернулась з листом до ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням повернути їй її майно - автомобіль ВАЗ 21099 2004 року випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: Y6D21099040000943, реєстраційний номер [NUMBER], яке на законній підставі належить [PERSON] Однак, відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» листом від 17.03.2016 року за № 20.1.0.0.0/7-160311/1902 відмовив позивачу [PERSON] у поверненні належного їй майна, вказавши, що заставне майно зберігається у них на підставі рішення суду від жовтня 2013 року, а згідно з рішенням суду за квітень 2015 року банку відмовлено в позові. Також ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує на те, що у зазначеному рішенні суду не йдеться мова про повернення заставного авто клієнту і що підстави для задоволення вимог повернути автомобіль - відсутні. Враховуючи вищевикладене та те, що автомобіль зберігається у відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на теперішній час без належних підстав, просить витребувати автомобіль із незаконного володіння ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №KRP0A000400041, укладеного 11.05.2004 року між ПриватБанк, в особі керівника Департаменту споживчого кредитування Криворізької філії ПриватБанку [PERSON], що діє на підставі доручення № 3338 від 07.05.2003 р., були перераховані на відкритий у АКБ «Мрія» поточний рахунок № 26004301000530 ЗАО «ЗАЗ» на термін по 10.05.2008 р. включно кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 31716,00 гривень на купівлю автомобіля в сумі 26426,00 гривень і на оплату страхових платежів в сумі 5290,00 гривень. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 08.05.2004 р. № 800295 Криворізьким МРЕВ, автомобіль ВАЗ модель 21099, 2004 року випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: Y6D21099040000943, реєстраційний номер [NUMBER], колір сіро голубий, належить позивачу [PERSON] В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 11.05.2004 року був укладений договір застави рухомого майна з якого вбачається, що позивач надала в заставу набутий автомобіль відповідачу. З довіреності, виданої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що 11 травня 2004 року відповідно до нотаріальної довіреності позивач [PERSON] уповноважила [PERSON], керувати легковим автомобілем ВАЗ модель 21099, 2004 року випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: Y6D21099040000943, реєстраційний номер [NUMBER]. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу 11 грудня 2006 року позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» були задоволені у повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору KRP0A000400041 від 11.05.2004 року у розмірі 41729,98 грн. Як вбачається з відповіді Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05.05.2014 року, позивачу [PERSON] розяснено, що оригінал виконавчого листа по вищевказаній цивільній справі за позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору KRP0A000400041 від 11.05.2004 року вперше був отриманий представником ЗАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] 14.03.2007 року, а вдруге 24.05.2011 року був отриманий дублікат виконавчого листа по даній справі представником ЗАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що на початку 2007 року за заявою Криворізького філіалу ПАТ «Приватбанк» прокуратурою Центрально-Міського району м. Кривого Рогу було порушено кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 190, 358 КК України відносно [PERSON] В рамках кримінального провадження 20.03.2007 року слідчим автомобіль [NUMBER] був визнаний речовим доказом та вилучений. 26 березня 2007 року юрисконсульт криворізького філіалу «ПриватБанк» [PERSON] подав до старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу [PERSON] клопотання про передачу на зберігання автомобілю ВАЗ модель 21099 2004 року випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: Y6D21099040000943, реєстраційний номер [NUMBER], який знаходиться в «ПриватБанку» у заставі на автостоянку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Костенко,21. Згідно постанови про передачу речових доказів на зберігання від 26.03.2007 року старшим слідчим Шенцевим О.І. автомобіль ВАЗ модель 21099 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] був переданий на зберігання головному спеціалісту управляння безпеки ПАТ «Приватбанк» [PERSON], який отримав автомобіль та зобовязався зберігати автомобіль на території Криворізької Філії «ПриватБанк» за адресою м. Кривий Ріг, вул. Костенко 21. 28 березня 2007 року слідчий Шенцев О. І. виніс постанову, якою виключив автомобіль як речовий доказ. В рамках досудового слідства кримінальне провадження відносно позивача [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 190 КК України було закрите на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1961 року) за відсутністю складу злочину. 01 лютого 2008 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу була винесена постанова по кримінальній справі № 1-16/2008 по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ст..358 ч.1 та ст..358, ч.3 КК України, в якій постановлено кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] провадженням в суді припиненими, звільнивши її від кримінальної відповідальності. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2013 року по цивільній справі справа № 202/31251/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON], УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення, позовні вимоги були задоволені частково та вирішено звернути стягнення на рухоме майно, автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] для задоволення позовних вимог ПАТ «Приватбанк». Рішенням Індустріального суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року по вищевказаній цивільній справі в позовних вимогах ПАТ «Приватбанк» було відмовлено у повному обсязі. 17 жовтня 2014 року рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу по цивільній справі № 216/270/14-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, автомобіль [NUMBER], у позовних вимогах було відмовлено. На отримане рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року також було відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль ВАЗ модель 21099 2004 року випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: Y6D21099040000943, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 01 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року було ухвалено касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.12.2014 р. залишити без змін. А відтак, відпали усі правові підстави знаходження автомобіля позивача [PERSON] на зберіганні у відповідача у звязку з тим, що в цивільному процесі ПАТ «ПриватБанк» було відмовлено про звернення стягнення на належний позивачу автомобіль, а в рамках кримінального провадження, 28.03. 2007 року, автомобіль позивача був виключений із числа речових доказів, що підтверджується постановою про виключення речового доказу із списку доказів старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області О. І . [PERSON]. Як вбачається з листа позивача [PERSON] до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», остання звернулась до Банку з проханням повернути їй її рухоме майно - автомобіль ВАЗ 21099 2004 року випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: Y6D21099040000943, реєстраційний номер [NUMBER]. Листом від 17.03.2016 року за вих.. № 20.1.0.0.0/7-160311/1902 відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовив позивачу [PERSON] у поверненні належного їй майна, вказавши, що заставне майно зберігається у них на підставі рішення суду від жовтня 2013 року, а згідно з рішенням суду за квітень 2015 року банку відмовлено в позові. Також ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує на те, що у зазначеному рішенні суду не йдеться мова про повернення заставного авто клієнту і що підстави для задоволення вимог [PERSON] повернути автомобіль - відсутні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст..387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі та необхідним витребувати у ПАТ КБ „ПриватБанк належний [PERSON] на праві приватної власності автомобіль ВАЗ 21099 2004 року випуску, тип ТЗ: седан № кузова/шасі Y6D21099040000943, реєстраційний номер [NUMBER] та повернути вказаний автомобіль [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 551,20 грн. у вигляді сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Крім того, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати, повязані з наданням правової допомоги у розмірі 2000,00 грн., згідно договору про надання юридичних послуг від 13.02.2015 р. та квитанції прибуткового касового ордеру № 25 (У відповідності до ст. 79 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат та підлягають стягненню відповідно до ст. 88 ЦПК України.). На підставі наведеного,

Outcome: approved