Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укоінвестбуд» про визнання права власності на нежитлові приміщення № 130, площею 51, 00 кв м, та № 144, площею 44, 70 кв м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що 16 травня 2005 року між нею та відповідачем було укладено Договір № 190/УК/980 пайової участі у фінансуванні будівництва, а також 24 травня 2005 року Договір № 203/УК/995 пайової участі у фінансуванні будівництва двох нежитлових приміщень. Відповідно до п.1.1 Договору відповідач взяв на себе зобов»язання своїми силами та засобами за рахунок залучених від позивача коштів побудувати та передати позивачу нежитлові приміщення площею 54 кв м та 43,3 кв м в термін третього кварталу 2005 року, згідно контракту на будівництво за адресою: [ADDRESS], а позивач повинен забезпечувати відповідне фінансування об»єкта будівництва та прийняти його у свою власність. Нежитлові приміщення виділяються позивачу при умові повного інвестування його вартості згідно угоди за власним бажанням інвестора. Договірна ціна, відповідно до п.1.3 Договору на час складання угоди на підряд будівництва нежитлового приміщення площею 54 кв м складає 324 000 грн. 00 коп., а нежитлового приміщення площею 43,3 кв м - 220 320 грн. 00 коп. На виконання умов Договору позивач здійснив 100% оплату будівництва нежитлового приміщення шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, про що ТОВ «Укоінвестбуд» були видані довідки. Даними довідками відповідач підтвердив, що позивач повністю сплатив вартість будівництва нежитлових приміщень (100% договірної суми), обумовленої Договором. З 2011 року позивач сплачує кошти на експлуатаційні витрати на утримання нежитлових приміщень, з 13 серпня 2012 року надбудова життлово-побутового комплексу з автомобільним паркінгом на [ADDRESS], загальною площею 5 462, 7 кв м, введено в експлуатацію, проте він не може його зареєструвати в установленому законом порядку для оформлення права власності, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON], діючий на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 23 червня 2015 року (а.с.75-76), в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити. Представник відповідача Вахідов Т.Т., діючий за посадою згідно довідки ЄДРПОУ в судове засідання не з»явився, надав заяву від 30 листопада 2015 року про розгляд справи за відсутності відповідача із визнанням позовних вимог у цілому (а.с. 151-152, 154-162). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Вислухавши пояснення позивача, його доводи, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 16 травня 2005 року між [PERSON] та ТОВ «Укоінвестбуд» було укладено Договір № 190/УК/980 пайової участі у фінансуванні будівництва, а також 24 травня 2005 року Договір № 203/УК/995 пайової участі у фінансуванні будівництва двох нежитлових приміщень. Відповідно до п.1.1 Договору відповідач взяв на себе зобов»язання своїми силами та засобами за рахунок залучених від позивача коштів побудувати та передати позивачу нежитлові приміщення площею 54 кв м та 43,3 кв м в термін третього кварталу 2005 року, згідно контракту на будівництво за адресою: [ADDRESS], а позивач повинен забезпечувати відповідне фінансування об»єкта будівництва та прийняти його у свою власність. Нежитлові приміщення виділяються позивачу при умові повного інвестування його вартості згідно угоди за власним бажанням інвестора (а.с.5-8, 9, 10, 11, 12-15, 16, 17-22, 25-30). Договірна ціна, відповідно до п.1.3 Договору на час складання угоди на підряд будівництва нежитлового приміщення площею 54 кв м складає 324 000 грн. 00 коп., а нежитлового приміщення площею 43,3 кв м - 220 320 грн. 00 коп. На виконання умов Договору позивач здійснив 100% оплату будівництва нежитлового приміщення шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, про що ТОВ «Укоінвестбуд» були видані довідки. Даними довідками відповідач підтвердив, що позивач повністю сплатив вартість будівництва нежитлових приміщень (100% договірної суми), обумовленої Договором (а.с.33-35). Згідно довідки БТІ нежитлове приміщення № 130, має площу 51, 00 кв м, нежитлове приміщення № 144, площу 44, 70 кв м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З 2011 року позивач сплачує кошти на експлуатаційні витрати на утримання нежитлових приміщень, з 13 серпня 2012 року надбудова житлово-побутового комплексу з автомобільним паркінгом на [ADDRESS], загальною площею 5 462, 7 кв м, введено в експлуатацію, проте вона не може його зареєструвати в установленому законом порядку для оформлення права власності. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» від 07 лютого 2002 року № 7/5, реєстрації підлягають права власності тільки на об»єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на об»єкти. Таким чином в даному випадку мають місце правовідносини, що виникають зі створенням нового нерухомого майна, право власності на яке виникає з моменту його прийняття до експлуатації та державної реєстрації. Як встановлено в судовому засіданні об»єкт будівництва - є об»єктом завершеного будівництва, що прийнятий до експлуатації. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з вимогами ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають обов»язковій державній реєстрації. Приймаючи до уваги, що нежитлове приміщення прийнято до експлуатації, що є визначальним елементом для визнання права власності об»єктів нерухомого майна, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено 3 654 грн. 00 коп. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного та,

Outcome: approved