Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просить встановити факт проживання її з [PERSON] однією сім'ю без реєстрації шлюбу у період з квітня 2004 року по 02 січня 2010 року, та визнати за нею право власності на 1/2 частку будинковолодіння [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем зустрічались з 1993 року. 06 жовтня 1994 року у них народилась дочка. З 2001 року почали спільно проживати у її батьків в [ADDRESS], без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом та мали свій спільний бюджет, проте шлюб зареєстрували лише в січні 2010 року. У 2005 році купили будинковолодіння по [ADDRESS], за який оплатила кошти, спільними зусиллями зробили ремонти та у 2006 році переїхали туди проживати. 29 березня 2006 року на будинок видано свідоцтво на право власності на ім'я [PERSON] 16 серпня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, вирішити питання щодо добровільного поділу майна, виділення ? частки спірного будинковолодіння відповідач не бажає, а тому, зважаючи на викладене, просить заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя , в якому просить поділити спільне майно подружжя - легковий автомобіль марки HYUNDAI, модель 130,2008 р.в., д.н.[NUMBER] колір сірий, залишивши його у власності відповідача та стягнувши з відповідача в його користь компенсацію вартості належної йому ? частки автомобіля в розмірі 102 950 грн. Ухвалою Підволочиського районного суду від 30 березня 2018 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя об'єднано в одне провадження з справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'ю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився, подав заяву, згідно якої зустрічний позов до [PERSON] про поділ майна подружжя просить залишити без розгляду, первісний позов [PERSON] до нього визнає в повному обсязі, справу просить розглянути у його відсутності. Суд, заслухавши доводи представника позивача по справі, проаналізувавши зібрані у справі докази у їх повній сукупності, вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, виходячи із наступних міркувань : Згідно письмових пояснень позивача з відповідачем зустрічались з 1993 року, з 2001 року почали спільно проживати у її батьків в [ADDRESS], без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом та мали свій спільний бюджет. 06 жовтня 1994 року у сторін народилась дочка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД 3 267472. У 2005 році [PERSON] та [PERSON] купили будинковолодіння по [ADDRESS], у якому почали проживати з 2006 року, ремонти проводили спільними зусиллями. У відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10240022 від 29 березня 2006 року будинковолодіння по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 29 березня 2006 року, виданого Токівською сільською радою. Згідно рішення Підволочиського районного суду від 16 серпня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 02 січня 2010 року у Токівській сільській раді, актовий запис № 1,- розірвано. Після розірвання шлюбу сторони продовжили проживати в фактичних шлюбних відносинах. Таким чином судом встановлено, що сторони у період з квітня 2004 року до січня 2010 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, спільним бюджетом, придбали будинковолодіння, тобто між ними виникли взаємні права та обов'язки, склалися усталені відносини , які притаманні подружжю. Дані обставини визнаються відповідачем, у суду не має обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності або добровільності їх визнання, а тому у відповідності до ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають. У ст. 3 СК України визначено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. За положенням ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Разом з тим, згідно зі ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного суду України від 20.02.2012 року №6-97цс11 для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого придбане спірне майно. Заявлені вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу повинна розглядатися в позовному провадженні, оскільки існує спір про право. Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до статті 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, та встановлені в ході розгляду справи обставини, суд вважає безспірним факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] у період з квітня 2004 року по 02 січня 2010 року та приходить до переконання, що заявлені вимоги у цій частині слід задовольнити Згідно ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем за первісним позовом вимог про встановлення факту проживання однією сім'ю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна, у зв'язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. Разом з тим суд вважає, що подана позивачем за зустрічним позовом заява про залишення позову без розгляду не суперечить чинному законодавству, не порушує будь - чиїх прав та охоронюваних законом інтересів, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved