Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON], у якому зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2014 року. Під час перебування у шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем. Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися, фактично вони припинені у січні 2016 року, з того часу спільного господарства вони не ведуть, відповідач мешкає окремо. Під час спільного проживання між ними постійно виникали сварки з різних причин, через протилежні погляди на основні сімейні та життєві цінності, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Примирення між ними неможливе. На утримання дитини позивач має намір стягувати з відповідача аліменти. Просила суд їх шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Крім того, просила стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого нею судового збору 551,21 грн. Сторони до судового засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі у попередньому судовому засіданні, позивач на позовних вимогах наполягала, відповідач позовні вимоги визнав. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явилися до суду. Відповідно до частини четвертої статті 130 Цивільно-процесуального кодексу України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення рішення. Згідно з частиною першою статті 61 Цивільно-процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 19 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 27 (а.с. 3). Під час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Позивач, разом з сином [PERSON], [INFO], зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Позивач [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини в сумі 860 грн. (а.с. 6). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сiмейного кодексу України, шлюб припиняється внаслiдок його розiрвання. Вiдповiдно до частини другої статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їхнiх дiтей, що має iстотне значення. Відповідач у своїй заяві, адресованій суду, позов визнав у повному обсязі. ( а.с. 16). Таким чином, проаналізувавши зiбранi по справi докази, суд вважає, що шлюб мiж сторонами можливо розiрвати, оскільки сторони створити мiцної сім'ї за час спiльного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подружнi стосунки припинилися, подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б їхнiм інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що позивачу необхідно залишити прізвище «[PERSON]», оскільки вона просила про це в своїй заяві. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в сумі 551,20 грн. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved