Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки по [ADDRESS] , загальною площею 0,0475 га. В обґрунтування позову вказала, що 29.07.2006 [PERSON] подарувала позивачці 18/25 часток будинку з належними до них прибудовами за вищевказаною адресою. 29.07.2006 [PERSON] також подарувала [PERSON] 7/25 часток вказаного будинку. Тобто, будинок [ADDRESS] на сьогодні належить позивачці та [PERSON] у частках 18/25 та 7/25 часток відповідно. Земельна ділянка за вказаною адресою належала попередньому власникові [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю від 14.12.2001. При відчуженні житлового будинку не пореоформлювали право власності на земельну ділянку, оскільки на той час це не було необхідно, враховуючи, що при переході права власності на будинок переходить й право власності на земельну ділянку, на якій він розташований. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , переоформити право власності на земельну ділянку на даний час не має можливості. Крім того, спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] як її донькі. Рішенням суду від 06.11.2009 визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки по [ADDRESS] , загальною площею 0,0475 га. Тобто, [PERSON] отримала у власність Ѕ частину земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, який належить позивачці та [PERSON] , який є сином [PERSON] , та з якою вони фактично сумісно використувають земельну ділянку. Враховуючи викладане, позивач вважає, що за нею має бути визнано право власності на Ѕ частку вказаної земельної ділянки. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність та про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутність та про визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а визнання відповідачами позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до\~ч.1,\~п.1\~ч.2\~ст.16\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що 29.07.2006 [PERSON] подарувала позивачці 18/25 часток будинку з належними до них прибудовами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 29.07.2006 та витягом БТІ про реєстрацію права власності (а.с.7-8). 29.07.2006 [PERSON] також подарувала [PERSON] 7/25 часток вказаного будинку, що підтверджується договором дарування від 29.07.2006 та витягом БТІ про реєстрацію права власності (а.с.9-10). Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оформлено на [PERSON] як власника 7/25 часток будинку та [PERSON] як власника 18/25 часток (а.с.11-12). Тобто, будинок [ADDRESS] з відповідними побудовами на даний час належить позивачці та [PERSON] у частках 18/25 та 7/25 часток відповідно. Земельна ділянка за вказаною адресою належала попередньому власникові [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.14), на підставі державного акту на право власності на землю від 14.12.2001 (а.с.13). З матеріалів справи встановлено, що при відчуженні житлового будинку не пореоформлювалося право власності на земельну ділянку на нових власників. Відповідно до рішення Жовтневого райсуду м.Маріуполя Донецької області від 06.11.2009 задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0475 га (а.с.15). Вказане рішення набуло законної сили. З довідки нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася (а.с.26-29). Відповідно до ч.1 статті 125 Земельного кодексу України (в редакції станом на 29.07.2006 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в тій самій редакції зазначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1.1., 1.2. п.1 Наказу №43 від 04.05.1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею Право власності на землю посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку» Зареєстровано в Міністерстві м.Київ юстиції України 4 червня 1999 року за №354/3647. Форми державного акту на право власності на земельну ділянку затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року №449. Відповідно до ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Пунктом В частини 1 статті 87 ЗК України визначено, що право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом статті 377 ЦК України (у редакція, яка була чинною на час набуття позивачем права власності на частину житлового будинку), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно зі статтею 120 ЗК України (у редакція, яка була чинною на час набуття позивачем права власності на частину житлового будинку) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. У відповідності до підпункту «ґ» пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України Законом України від 27 квітня 2007 року №997-V і згідно зі статтею 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю та споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного й цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на ній об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак, земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Зазначений правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року №6-2225цс16. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка фактично набула право власності на земельну ділянку, яка належала її матері [PERSON] , і яка в подальшому померла, за договором дарування частини будинку від 29.07.2006, укладеним між ними, однак право власності на земельну ділянку на той час зареєстровано належним чином не було, оскільки цього не вимагали вимоги чинного на той час законодавства. Тому слід захистити права позивачки та визнати за нею право власності на Ѕ частку земельної ділянки по [ADDRESS] , загальною площею 0,0475 га, яка належала за життя [PERSON] , померлій [INFO] , враховуючи при цьому, що право власності на іншу Ѕ частку земельної ділянки вже визнано за [PERSON] на підставі рішення суду від 06.11.2009, яке набуло законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved