Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради з позовною заявою про визнання дійсним договору довічного утримання (догляду) від 12.09.2017р., укладеного між позивачем та [PERSON]. В позовній заяві позивач зазначив, що з січня 2015 року за усною угодою здійснювала догляд за своєю сусідкою з пятого поверху [PERSON], яка проживала в [INFO]. Даний догляд я здійснювала у звязку із тим, що вона була особою похилого віку, самотньою та вимагала стороннього догляду. [PERSON] знала з 1997 року, оскільки працювала з нею разом на комбінаті ім. «Ілліча». За цей період, починаючи з січня 2015 року, позивач за свій рахунок зробила капітальний ремонт в квартирі [PERSON], та допомагала їй як матеріально, так і особистою участю. В подальшому, 12 січня 2016 року, [PERSON] видала на її імя довіреність на отримання грошових коштів, оскільки їй тяжко було виходити з квартири та підійматися на пятий поверх. Оскільки стан здоровя [PERSON] погіршився, позивач настояла на письмовому укладенні договору довічного утримання (догляду) та подальшому його нотаріальному посвідченню. На що [PERSON] погодилася, оскільки позивач вже фактично з січня 2015 року виконувала умови цього договору та фактично здійснювала її утримання (догляд) за свій рахунок.В подальшому, 12 вересня 2017 року, між позивачем та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду) відповідно до якого позивачу у власність було передано належна [PERSON] квартира [ADDRESS] за забезпечення її утриманням і доглядом з боку позивача. Даний договір був укладений в простій письмовій формі та засвідчений в присутності свідка [PERSON], про що є її підпис в договорі. [PERSON] не могла самостійно ходити, оскільки в неї боліли ноги. Тому вона повинна була по телефону звязатися з нотаріусом та запросити його до себе до дому для посвідчення договору. Але, під різними приводами [PERSON] день запрошення нотаріуса відкладала, поки 18 вересня 2017 року не померла. Для позивача смерть [PERSON] стала несподіванкою, оскільки вона помирати не збиралася. Тому дана обставина є фактом безповоротного ухилення її, як сторони в договорі довічного утримання (нагляду), від нотаріального посвідчення даного правочину. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі за підставами, вказаними в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши письмові докази по справі, допитав в судовому засідання свідків вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], пояснили що з січня 2015 року [PERSON] за усною угодою здійснювала догляд за своєю сусідкою з пятого поверху [PERSON], яка проживала в [INFO] звязку із тим, що вона була особою похилого віку, самотньою та вимагала стороннього догляду. Починаючи з січня 2015 року, позивач за свій рахунок зробила капітальний ремонт в квартирі [PERSON], та допомагала їй як матеріально, так і особистою участю та 12 січня 2016 року, [PERSON] видала на імя позивача довіреність на отримання грошових коштів на її імя, оскільки їй тяжко було виходити з квартири та підійматися на пятий поверх. 12 вересня 2017 року, між позивачем та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду) відповідно до якого [PERSON] у власність було передано належна [PERSON] квартира [ADDRESS] за забезпечення її утриманням і доглядом з боку позивача. З матеріалів справи вбачається що [PERSON] була похована 19.09.2017 року що підтверджується довідкою від 19.09.2017 року за №43161. З договору на організацію та проведення поховання, вбачається [PERSON] займалася організацією поховання [PERSON] Згідно інформації про місце реєстрації померла громадянка [PERSON] [INFO] була зареєстрована за адресою м. Маріуполь б.Шевченка[ADDRESS]. Згідно довідки виданої на імя [PERSON], на період 29.11.2017 року, заборгованості по квартирі за адресою м. Маріуполь б.Шевченка[ADDRESS]., де проживала [PERSON], немає. Згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], від 12.01.2016 року від імені [PERSON] на імя [PERSON], всі належні [PERSON] грошові кошти, що знаходяться на відкритих на її рахунках у АТ «Ощадбанк», зокрема грошові кошти, що знаходяться на вкладному (депозитному) рахунку №26300061418104, відкритому на її імя у ТВБВ №1000/0477 філії-Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», з відповідним відсотками та іншими нарахуваннями, передбаченими законодавством України, вона заповіла [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть від 20.09.2017 року [PERSON] ІІ-НО №003744 зазначено що [PERSON] [INFO], померла 20.09.2017 року. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч. 1 ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Частину 2 даної статті, відповідно до якої договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації, скасовано Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11 лютого 2010 року № 1878-VI, який набрав чинності з 01 січня 2013 року. Факт виконання позивачем умов договору підтверджується довідкою мешканців будинку № 85 по бульвару Шевченко в місті Маріуполі, посвідченої головою ОСМД «Шевченка 85» [PERSON] від 29.11.2017р., квитанцією салону магазину «Гранд» про виготовлення гранітного памятника від 18.12.2017р., договором-замовленням на організацію та проведення поховання від 19.09.2017р. та квитанцією до цього договору, квитанціями про витрати на поховання та догляд за могилою, довідками про відсутність заборгованості з комунальних платежів по квартирі, договором на виконання ремонту квартири № 85 та актом виконаних робіт, договором на виготовлення пластикових вікон та квитанціями на закупку будівельних матеріалів та сантехніки, договором найму соціального працівника для догляду за [PERSON], показами допитаних в судовому засіданні свідків. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п. 3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4\~ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004)) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8\~Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Тому суд вважає, що укладений між позивачем [PERSON] та [PERSON] договір довічного утримання (нагляду) від 12 вересня 2017 року може бути визнаний дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін [PERSON] ухилилася від його нотаріального посвідчення. На підставі ст. ст. 220, 744, 745ЦК України,

Outcome: approved