Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить: виділити із спільної сумісної власності 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Антоненка-Давидовича, 1/81; встановити порядок користування квартирою, а саме: у користування позивача виділити житлову кімнату площею 11,7 кв.м., у користуванні інших співвласників залишити кімнату площею 15,9 кв.м., в загальному користуванні залишити кухню площею 8,9 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., вбиральню 1,3 кв.м., коридор 6,8 кв.м., вбудовану шафу 1,1 кв.м.; зобовязати ЛКП «Старий Сихів» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру відповідно до встановленого порядку користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що квартира, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Антоненка-Давидовича, 1/81, належить на праві спільної сумісної власності їй [PERSON], її сину [PERSON], невістці [PERSON] та онуці [PERSON]. Стверджує, що не може досягнути спільної згоди у користуванні квартирою з відповідачкою [PERSON], оскільки така чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, впливає на інших співвласників, забороняючи спілкуватись з нею та їй допомагати. Зазначає, що сплачує комунальні послуги без допомоги інших співвласників, а тому просить суд розділити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням встановленого порядку користування даною квартирою. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовій заяві, просять позов задоволити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, а саме в частині виділу позивачці 1/4 частки квартири із спільної сумісної власності та встановлення запропонованого позивачем порядку користування квартирою. Щодо задоволення позовної вимоги про зобовязання ЛКП «Старий Сихів» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру відповідно до встановленого порядку користування квартирою, заперечили, покликаючись на те, що така є безпідставною, необґрунтованою та суперечить вимогам чинного законодавства. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру №Г-13376 від 10 лютого 1997 року, виданого Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів, квартира, яка знаходиться за адресою: м.Львів вул.Антоненка-Давидовича, 1/81, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 19). З технічного паспорта на приватизовану квартиру (будинок) від 10.12.1996 р. вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: м.Львів вул.Антоненка-Давидовича, 1/81, розташована на третьому поверсі девятиповерхового будинку та складається з двох кімнат, житловою площею 27,6 кв.м., в тому числі 1-а кімната 11,7 кв.м., 2-га кімната 15,9 кв.м., кухня площею 8,9 кв.м., ванна кімната площею 2,7 кв.м., вбиральня 1,3 кв.м., коридор 6,8 кв.м., вбудована шафа 1,1 кв.м. Загальна площа квартири становить 50,2 кв. м. (а.с.20-21). Відповідно ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, виходячи з рівності часток, відсутністю обставин, які б давали підстави для збільшення чи зменшення розміру часток, враховуючи що співвласників майна є четверо, суд вважає за можливе виділити із спільної сумісної власності [PERSON] 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Антоненка-Давидовича,1/81. Відповідно до\~ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.ст.\~316,\~317,\~319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб. Стаття 41 Конституції України\~встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч.4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч.1\~ст.321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Стаття 383 ЦК України встановлює, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Пунктом 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року\~встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. А відтак, враховуючи визнання відповідачами позовної вимоги щодо встановлення запропонованого позивачем порядку користування квартирою, а також житлову площу квартири, родинні звязки між співвласниками, суд приходить до висновку, що слід встановити наступний порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Антоненка-Давидовича,1/81: у користування [PERSON] виділити житлову кімнату площею 11,7 кв.м.; у користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділити кімнату площею 15,9 кв.м.; в загальному користуванні залишити кухню площею 8,9 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., коридор площею 6,8 кв.м., вбудовану шафу площею 1,1 кв.м. Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Згідно з ч.1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Як вбачається із змісту третьої позовної вимоги позивач просить суд зобовязати ЛКП «Старий Сихів» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру відповідно до встановленого порядку користування квартирою, однак, враховуючи те, що позивачем ні при поданні позову до суду ЛКП «Старий Сихів» не був включений у число відповідачів, ні під час судового розгляду не заявлялось клопотання про його залучення до участі в справі у якості співвідповідача, дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідачів потрібно стягнути по 426, 67 грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 368, 370, 372, 383 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved