Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON]П про стягнення неустойки (пені) по аліментах. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. З 14 жовтня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 березня 2014 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів, це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01 липня 2018 року складає 25\~561, 20 грн. Наводячи розрахунок пені за період з квітня 2014 року по червень 2018 року включно, позивач просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 167\~154, 20 грн. та заборгованість із сплати аліментів на утримання дочки за період з квітня 2014 року по 30 червня 2018 року у розмірі 25\~561, 20 грн. Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, призначено підготовче засідання. 22 листопада 2018 року до суду надійшов відзив, в якому вказано, що на порушення ст. 81 ЦПК України, яка передбачає доведення сторонами тих обставин, на які вони посилаються, позивачем не надано доказів наявності заборгованості по аліментах. Окрім цього, відповідач не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості та вказує, що в разі ж наявності заборгованості позивач відповідно до ст. 196 СК України, має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі, що не перевищує ста відсотків заборгованості. Також, відповідач з січня 2014 року є пенсіонером, має другу групу інвалідності по зору, що є підставою для зменшення розміру неустойки. Поряд із викладеним, після розірвання шлюбу між сторонами була досягнута згода щодо стягнення аліментів, в рахунок якої відповідачем була передана позивачу земельна ділянка. Виконавчі провадження щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини відсутні. У задоволенні позову просив відмовити. Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON], повідомлена своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] проти позову заперечували, пославшись на обставини, викладені у відзиві. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України,\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має\~право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], виданому виконкомом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області 01 лютого 2006 року, актовий запис № 11, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 березня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29 січня 2014 року. На підставі свідоцтва про шлюбі, виданого 17 листопада 2015 року Виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 57, прізвище [PERSON] змінено на «Іванченко». За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною третьою\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~статті 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому за змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. Статтею 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів. Так, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Проте, на порушення викладеного, матеріали цивільної справи не містять відомостей про перебування на примусовому виконанні рішення Козелецького районного суду Чернігівської області про стягнення з відповідача аліментів та наявності із виконання останнього заборгованості. При розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи, що матеріали цивільної справи не містять відомостей щодо перебування на примусовому виконанні рішення суду про стягнення з відповідача аліментів, наявності заборгованості по ним, тобто позивач на порушення ст. 81 ЦПК України не довела обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, у задоволенні позову [PERSON] про стягнення неустойки (пені) по аліментах необхідно відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed