Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2011 р. шлюб між сторонами розірваний. Позивач зазначає, що з 2011 р. він з нею та їх донькою не мешкає. Після розірвання шлюбу відповідач не виявляє бажання спілкуватись зі свою донькою, не піклується про стан її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], оскільки він не належно виконує свої батьківські обов'язки. Також просить стягнути з відповідача на її користь витрати на сплату судового збору. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2018 р. відкрито провадження по справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач позов підтримала і просила суд його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відносно ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення-виклику на офіційному судовому сайті «Судова влада України». Відзиву на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що існують всі умови для ухвалення заочного рішення, суд постановив про заочний розгляд справи: за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вислухав пояснення позивача, представник третьої особи, дослідивши матеріали справи та інші наявні докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та правовідносини. Сторони перебували з 29.03.2016 р. у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис про народження № 942. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2011 р. (справа №2-2806/2011) шлюбу між сторонами розірваний. Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 22.01.2018 р. позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки виданої квартальним комітетом Комунарського району м. Запоріжжя від 23.01.2018 р. малолітня дитина [PERSON], [INFO], мешкає разом з матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки Запорізького навчально-виховного комплексу №70 від 23.11.2017 р. [PERSON], [INFO], дійсно навчається у 5-А класі. Батько неповнолітньої [PERSON] за час навчання доньки жодного разу не з'являвся в школі, батьківські збори не відвідував, шкільним життям [PERSON] не цікавився, вихованню і навчанню доньки уваги не приділяв. Навчанням і вихованням малолітньої доньки за час перебування у навчальному закладі займалась виключно матір, [PERSON]. Згідно довідки Дошкільного навчального закладу (дитячий садок) №105 «Дзвіночок» від 23.11.2017 р., [PERSON], [INFO], дійсно відвідувала заклад протягом 2010 - 2012 років. Батько неповнолітньої [PERSON] за час перебування доньки у ДНЗ № 105 жодного разу не з'являвся у закладі, батьківські збори не відвідував, життям [PERSON] не цікавився, вихованню і навчанню доньки уваги не приділяв. Навчанням і вихованням малолітньої доньки за час перебування у дошкільному навчальному закладі займалась виключно матір, [PERSON]. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 08.05.2018 р. складеного працівниками відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, дитина [PERSON], [INFO],, мешкає з матір'ю за адресою: [ADDRESS], для дитини створені всі необхідні умови для розвитку, навчання та відпочинку. Дитина доглянута, відкрита, доброзичлива. Проведена бесіда з матір'ю та дитиною, остання відповідає прихильністю до матері. Батька не бачила, не спілкувалась з ним понад семи років. Називає батьком чоловіка матері - [PERSON] Представником третьої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органом опіки та піклування, надано Висновок від 17.05.2018 р. про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться фізичним, духовним та психічним розвитком дитини, не утримує її. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю позивача та рідною бабусею малолітньої [PERSON], з якими мешкає в одному будинку. Її колишній зять - відповідач по справі, після розлучення з донькою, зник, їм не відомо його місце проживання. З 2011 р. він не виходить на зв'язок з ними, не спілкується з дитиною, не навідує її, не утримує, не цікавиться її життям. Малолітня дитина до теперішнього часу не зареєстрована за місцем проживання, оскільки вони не можуть це зробити за відсутності батька, місцеперебування якого невідоме. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Як роз'яснено п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінивши встановлені судом обставини, на підстави вищезазначених доказів, суд приходить до висновку,що відповідач неналежним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, малолітня дитина проживає окремо від батька, останній не цікавиться їх життям та станом здоров'я, не відвідує її, не турбується про її інтелектуальний, фізичний, духовний та психічний розвиток, не займається вихованням, розвитком та утриманням доньки. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини [PERSON], [INFO], і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно даної дитини. На підставі ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на сплату судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved