Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 11 березня 2000 року по 30 травня 2001 року вони перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. В 2001 році позивач звернулась до суду про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина, проте до 2010 року відповідач а ні добровільно а ні примусово матеріальної допомоги не надавав.Відповідно до довідки - розрахунку від 03.09.2013 року станом на 31.08.2013 року заборгованість по сплаті аліментів становить - 42 170, 94 грн. За період з травня 2001 року по теперішній час відповідач жодного разу не поцікавився своїм сином, матеріального його не забезпечував, не приймав участі у вихованні, навчанні та віковому розвитку свого сина. Не опікувався ним, як це вимагається від справжнього батька. Жодного разу не цікавився навчанням [PERSON], не відвідував батьківські збори. Неповнолітній син взагалі не знає свого рідного батька, оскільки жодного разу за все своє життя не бачив його. Дані факти підтверджуються характеристиками та довідками з навчального закладу.В вересні 2002 році син [PERSON] захворів на в'ялий парапоріз та потрапив до лікарні. В період з 2002 по 2004 p.p. він не міг ходити, а батько, тобто Відповідач, жодного разу не відвідав сина в лікарні, на прохання позивача надати матеріальну допомогу на лікування сина, [PERSON] відмовився. Бездіяльність відповідача щодо виконання своїх батьківських обов'язків призвела до того, що створились такі умови, які шкодять інтересам дитини. Дитина проживає разом з позивачем, яка виховує сина самостійно, створює йому належні умови виховання, утримує його, купує путівки на санаторно-курортне лікування, купує одяг, взуття та інші речі необхідні для нормального розвитку дитини. На теперішній час позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі, і її теперішній чоловік має бажання усиновити її спільного з відповідачем сина [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи знаходяться заяви в яких відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та розгляд справи без його участі (а.с.19, 39). Від третьої особи до суду надійшли заяви в яких Служба у справах дітей Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, та провести розгляд справи без участі їх представника (а.с.28, 33). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач передбачених законом обов'язків щодо виховання та розвитку дитини належним чином не виконує, не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною. Відповідно до висновку Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області № К 137405.2247.2 від 22 січня 2014 року вирішено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] (а.с.6,7). З огляду на викладене та те, що відповідач визнав позов, суд вважає встановленим факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього [PERSON], що знайшло своє підтвердження в суді, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та їх задоволення.

Outcome: approved