Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом, в якому просить визнати за нею право власності на Ѕ частину трикімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 45.3 кв.м. Визнати за відповідачем [PERSON] право власності на другу Ѕ частину трьох кімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , загальної площі 67,7 кв.м., житлової площі 45.3 кв.м., посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2010 року. Від спільного проживання з відповідачем мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В період спільного проживання з відповідачем спільне життя не склалося. Як в подальшому з`ясувалося у них різні характери, вони різні люди з різними поглядами на життя. На підставі цього між ними неодноразово виникали сварки та скандали, вони втратили почуття любові, взаємної поваги. Часто вони не могли прийти до згоди по багатьом питанням сімейного життя. Шлюбні стосунки не підтримують понад одного місяця. В період проживання в шлюбі ними було придбано трикімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] . Квартира складається з трьох кімнат загальної площі: 67.7 кв.м., житлова площа квартири становить 45.3 кв.м. Квартиру вони придбали в 2013 році за 389280 грн. 00 коп. Відповідно до пункту 2.2. Договору купівлі-продажу квартири, «Покупець, а саме [PERSON] , [INFO] , заявляє та гарантує Продавцям наступне: купівля Майна відбувається за грошові кошти, що є спільною сумісною власністю подружжя, за згодою дружини Покупця - [PERSON] , [INFO] ». В подальшому чоловік перестав визнавати за нею право власності на Ѕ частину квартири і всякий раз старався сказати їй, що це його квартира і вона не має на неї ніяких прав. При укладанні договору купівлі-продажу квартири вона вважала, що все майно яке вони купують повинно було реєструватися на чоловіка, так як він голова сім`ї. Квартира хоч і оформлена на чоловіка, але придбана за наші сумісні кошти і квартира належить їм порівну. Добровільно відповідач не визнає за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , загальної площі: 67.7 кв. м., житлової площі 45.3 кв. м., у зв`язку з чим вона змушена звертатися до суду з позовом про розподіл майна подружжя. Просила позов задовольнити. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2010 року, реєстрація шлюбу проведена Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 159 (а.с. 10). Від спільного проживання з відповідачем мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 6 - 8). В період спільного проживання з відповідачем спільне життя не склалося. Як в подальшому з`ясувалося у них різні характери, вони різні люди з різними поглядами на життя. На підставі цього між ними неодноразово виникали сварки та скандали, вони втратили почуття любові, взаємної поваги. Часто вони не могли прийти до згоди по багатьом питанням сімейного життя. Шлюбні стосунки не підтримують понад одного місяця. Згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 09.07.2013 року, посвідченого Албакимовою М.Б. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим номером № 1000, сторонами придбано трикімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат загальної площі: 67.7 кв.м., житлова площа квартири становить 45.3 кв.м., за загальну суму 389280 грн. 00 коп. (а.с. 12 - 13). Відповідно до пункту 2.2. Договору купівлі-продажу квартири, «Покупець, а саме [PERSON] , [INFO] , заявляє та гарантує Продавцям наступне: купівля Майна відбувається за грошові кошти, що є спільною сумісною власністю подружжя, за згодою дружини Покупця - [PERSON] , [INFO] » (а.с. 12). Враховуючи вищезазначене, квартира придбана сторонами в період шлюбу. Частиною 1 ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Таким чином, суд вважає, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з вимогами ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі викладеного, суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити, визнати за позивачем [PERSON] право власності на Ѕ частину трикімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 45.3 кв.м., та за відповідачем [PERSON] право власності на Ѕ частину трикімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 45.3 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: approved