Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначала, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON], який прав на квартиру не має, скільки вона придбана до реєстрації шлюбу. Відповідач більше року не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей в квартирі не має. Оскільки комунальні платежі нараховуються згідно кількості зареєстрованих осіб, позивач змушена сплачувати їх сама. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2007 року, щ підтверджується також витягом з Державного реєстрі правочинів №4043286 від 25.05.2007 року. Згідно довідки з місця проживання, виданої дільницею №55 КП «Жилкомсервіс» від 21.03.2015 року, в квартирі №6, по вул. Танкопія, 19, у м.Харкові, зареєстровані: [PERSON], чоловік [PERSON], донька [PERSON]. Шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний 2 липня 2010 року відповідно рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова (справа 2-1502/2010), що підтверджується також свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-ВЛ №122788 від 05 травня 2011 року. Згідно повідомлення начальника Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 03.04.2015 року, [PERSON] з будь-якими заявами, повідомленнями та скаргами не звертався. Як вбачається з повідомлення КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №3» від 30.03.2015 року, [PERSON] за медичною допомогою з 2010 року по теперішній час до поліклініки не звертався, медичної документації немає. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Згідно п.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здісненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до вимог ст. 405 ч.2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Відповідачем не надано суду даних на підтвердження поважності причин не використання права користування житловим приміщенням в спірній квартирі, а також даних про звернення відповідача із заявою про подовження строку зберігання за ним жилого приміщення. Згідно ст.. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів своїх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди ) Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved