Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначила, що наказом номер 61-к від 08.08.1991 року її- Кондратьєву (Геночкіну) [PERSON], 08 серпня 1991 року прийнято на роботу за безстроковим трудовим договором до приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» на посаду інженера будівельної лабораторії. Власником (уповноваженим органом), при прийнятті її на роботу, 08 серпня 1991 року заведено трудову книжку серії БТ-ІІ № 6720783, й зроблено відповідний запис про прийняття на роботу за номером 1. Вказує, шо на момент прийняття її на роботу підприємство мало назву трест «Криворіжіндустрбуд», і в подальшому його назва й статус змінювались на відповідно: орендне підприємство «Криворіжіндустрбуд» 22.01.1992 року, закрите акціонерне товариство «Криворіжіндустрбуд» наказ номер 88 від 21.07.1994 року, публічне акціонерне товариство «Криворіжіндустрбуд» наказ номер 177 від 19.10.2010 року та приватне акціонерне товариство «Криворіжіндустрбуд» наказ номер 140 від 11.05.2017 року (записи за номерами 2, 3, 13, 14 трудової книжки серії БТ-ІІ № 6720783). Зазначає, що наказом про припинення трудового договору номер 307-к від 14.11.2017 року її було звільнено з роботи на підприємстві [PERSON] «Криворіжіндустрбуд» з посади провідного інженера з 15 листопада 2017 року за власним бажанням відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України (запис за номером 15 трудової книжки серії БТ-ІІ № 6720783 від 15.11.2017 року). На день звільнення, 15 листопада 2017 року, власником (уповноваженим органом) «Криворіжіндустрбуд» розрахунку з нею, працівником [PERSON], не проведено, належних від підприємства сум заробітної плати не виплачено, чим порушено її права й законні інтереси як працівника, та визначено наявність трудового спору про порушення законодавства про оплату праці. Факт невиплати належних звільненому працівникові [PERSON] сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, з вини власника (уповноваженого органу) [PERSON] «Криворіжіндустрбуд», - доводиться довідкою [PERSON] «Криворіжіндустрбуд» за № 6 від 19 квітня 2018 року про заборгованість по заробітній платі відносно [PERSON] за серпень місяць 2017 року у розмірі 2012 гривень 10 копійок, за вересень місяць 2017 року у розмірі 3292 гривні 44 копійки, за жовтень місяць 2017 року у розмірі 3255 гривень 20 копійок, за листопад місяць 2017 року у розмірі 20707 гривень 31 копійка, а разом у розмірі 29267 гривень 05 копійок. Порушивши законодавство про оплату праці, права і законні інтереси працівника [PERSON] та офіційно визнавши факт невиплати з своєї вини належних звільненому працівникові [PERSON] сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, власник (уповноважений орган) [PERSON] «Криворіжіндустрбуд», тим не менш, не здійснив дій з поновлення порушених прав працівника [PERSON] за власної ініціативи. Зазначає, що останні два місяці роботи працівника [PERSON] за даними довідки [PERSON] «Криворіжіндустрбуд» № 6 від 19 квітня 2018 року жовтень 2017 року із заробітною платою 3255 гривень 20 копійок та листопад 2017 року із заробітною платою 20707 гривень 31 копійка. День звільнення (останній день, коли працівник [PERSON] перебувала у трудових відносинах з роботодавцем [PERSON] «Криворіжіндустрбуд») 15 листопада 2017 року (відомості трудової книжки серії БТ-ІІ № 6720783, запис 15 від 15.11.2017 року). Вказує, що розмір середньоденної заробітної плати: 748 гривень 83 копійки, з розрахунку: розмір заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів дорівнює розміру середньоденної заробітної плати, де: а) заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні: 23 962 гривні 51 копійка, з розрахунку: - жовтень 2017 року 3255 гривень 20 копійок. - листопад 2017 року 20707 гривень 31 копійка. 3255,20 додати 20707,31 дорівнює 23962,51. б) Число відпрацьованих робочих днів: 32, з розрахунку: - жовтень 2017 року 21. - листопад 2017 року 11. 21 додати 11 дорівнює 32. 23 962, 51 поділити на 32 дорівнює 748, 83. Розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку (станом червень місяць 2018 року): 136 349 гривень 74 копійки. Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку помісячно, з розрахунку: число робочих днів місяця помножити на встановлений розмір середньоденної заробітної плати дорівнює розміру середнього заробітку за місяць, де розмір середнього заробітку, помісячно, є таким: -а) грудень 2017 року: 15 725 гривень 43 копійки, з розрахунку: - число робочих днів: 21. - середньоденна заробітна плата: 748 гривень 83 копійки. 21 помножити на 748,83 дорівнює 15725,43. -б) січень 2018 року: 15 725 гривень 43 копійки, з розрахунку: - число робочих днів: 21. - середньоденна заробітна плата: 748 гривень 83 копійки. 21 помножити на 748,83 дорівнює 15725,43. -в) лютий 2018 року: 14 976 гривень 60 копійок, з розрахунку: - число робочих днів: 20. - середньоденна заробітна плата: 748 гривень 83 копійки. 20 помножити на 748,83 дорівнює 14976,60. -г) березень 2018 року: 15 725 гривень 43 копійки, з розрахунку: - число робочих днів: 21. - середньоденна заробітна плата: 748 гривень 83 копійки. 21 помножити на 748,83 дорівнює 15725,43. -д) квітень 2018 року: 14 976 гривень 60 копійок, з розрахунку: - число робочих днів: 20. - середньоденна заробітна плата: 748 гривень 83 копійки. 20 помножити на 748,83 дорівнює 14976,60. -е) травень 2018 року: 14 976 гривень 60 копійок, з розрахунку: - число робочих днів: 20. - середньоденна заробітна плата: 748 гривень 83 копійки. 20 помножити на 748,83 дорівнює 14976,60. -є) червень 2018 року: 14 976 гривень 60 копійок, з розрахунку: - число робочих днів: 20. - середньоденна заробітна плата: 748 гривень 83 копійки. 20 помножити на 748,83 дорівнює 14976,60. Всього: 107 082 гривні 69 копійок. Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, з розрахунку: розмір середнього заробітку за весь час затримки помісячно додати розмір неоспорюваної відповідачем суми при звільненні, і він є таким: 136 349 гривень 74 копійки, тобто: 107 082 гривні 69 копійок додати 29 267 гривень 05 копійок дорівнює 136 349 гривень 74 копійки. Просить суд стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з серпня 2017 року по листопад 2017 року у розмірі 29267,05 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 107082,69 грн., що разом складає 136349,74 грн. Ухвалою суду від 26.06.2018 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Так, представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд», надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що розрахунок не відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, так як відповідно до п. 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку). Всупереч цьому, позивач при розрахунку середньоденної заробітної плати не вирахував нараховану компенсацію відпустки у сумі 26031,60 грн. Отже, розрахунковим періодом для обчислення середньоденної заробітної плати буде жовтень листопад 2017 р., тобто два останніх повністю відпрацьованих місяці, що передували звільненню. За вересень 2017 р. нараховано 4257,70 грн. (без врахування індексації заробітної плати у сумі 262,70 грн.), за жовтень 2017 р. нараховано 3591,47 грн. (без врахування відпускних у сумі 619,96 грн.). Відповідно до довідки про розмір середньоденної заробітної плати від 26.07.2018 р. № 462 середньоденна заробітна плата позивача становить 206,56 грн. Крім того, вказує, що відповідно до наказу від 18 грудня 2017 р. № 281 «Про зміну режим робочого часу» у звязку з подальшим погіршенням фінансово-економічного положення підприємства, через подальше скорочення обсягів виробництва на підприємстві відповідача встановлена 24 - годинний робочий тиждень для всіх підрозділів ПРАТ «КРИВОРІЖІНДУСТРБУД». Відповідно до наказу від 05 березня 2018 р. № 23 «Про зміни в організації виробництва та праці та встановлення неповного робочого часу (дня)» у звязку з різким зниженням попиту на будівельні роботи, змінами в організації виробництва та праці з 07 травня 2018 р. встановлений неповний робочий день, тривалістю 2 години на тиждень. Ці накази не містять винятків для посади, яку обіймав відповідач. У звязку з викладеним, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відповіді на відзив, позивач [PERSON] заперечила доводи представника відповідача щодо повної відмови в задоволенні позовних вимог, так як відповідачем не оспорюється розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати звільненому працівнику - позивачу [PERSON] в розмірі 29 267 гривень 05 копійок. Крім того, вказує, шо доводи відзиву відповідача ПАТ «Криворіжіндустрбуд» на обовязок позивача [PERSON] відрахувати від розрахунку середньоденної заробітної плати суму 26031,60 грн., що становить нараховану компенсацію відпустки є безпідставними і не відповідають дійсності. Позовною заявою [PERSON] здійснено розрахунок параметру середньоденної заробітної плати працівника [PERSON] за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи відповідно до відомостей довідки ПАТ «Криворіжіндустрбуд» № 6 від 19 квітня 2018 року про заборгованість по заробітній платі працівника [PERSON] за жовтень місяць 2017 року в розмірі 3255,20 грн., за листопад місяць 2017 року в розмірі 20707,31 грн., котрою (довідкою) відомостей про суми компенсації відпустки не зазначено взагалі. Вважає, що доводи з відомостями про нарахування компенсації відпуски в розмірі 26031,60 грн. - це намагання відповідача ПАТ «Криворіжіндустрбуд» сфальшувати бухгалтерську звітність підприємства та уникнути цивільно- правової відповідальності за позовом [PERSON]. А тому, просить відомості щодо нарахування компенсації відпустки в розмірі 26031,60 грн. визнати неналежним й недопустимим доказом та не брати до уваги при розгляді і вирішенні справи. На позовних вимогах наполягає. В запереченні на відповідь на відзив представник відповідача вказує, що для розрахунку середнього заробітку представник позивача виходив із середньоденної заробітної плати у розмірі 748,83 грн. виходячи з розрахунку: розмір заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні у сумі 23 962,51 грн. помножений на кількість робочих днів за жовтень-листопад 2017 р. - 32. При цьому заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні визначена як добуток нарахованих сум за жовтень 2017 р. - 3255,20 грн. та за листопад 2017 р. - 20707,31 грн. Такий розрахунок не відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995року № 100. Відповідно до п 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (зокрема, компенсація за невикористану відпустку). Всупереч цьому, позивач при розрахунку середньоденної заробітної плати не вирахував нараховану компенсацію відпустки у сумі 26031,60 грн. Вказує, що розрахунковими листками вересень 2017-листопад 2017 р., долученими до відзиву на позовну заяву, підтверджується розмір компенсації за невикористану відпустку, який становить 26031,60 грн. Про те, що позивачу була нарахована компенсація за невикористану відпустку представник позивача знав з самого початку, оскільки долучив до матеріалів справи копію наказу про припинення трудового договору від 15.11.2017 р. № 307-к. Згідно з цим наказом позивачеві належить до виплати компенсація за невикористану відпустку за 168 календарних днів. Відхиляючи доводи відповідача про наявність компенсації невикористаної відпустки представник позивача вважає можливим те, що у листопаді 2017 р. заробітна плата позивача, яка враховується при розрахунку середнього заробітку відповідно до Порядку, могла становити 20 707,31 грн. Підкреслює, що абз. 3 п. 2 Розділу 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Розрахунковим періодом для обчислення середньоденної заробітної плати буде вересень-жовтень 2017 р., тобто два останніх повністю відпрацьованих місяці, що передували звільненню. За вересень 2017 р. нараховано 4257,70 грн. (без врахування індексації заробітної плати у сумі 262,70 грн.), за жовтень 2017 р. нараховано 3591,47 грн. (без врахування відпускних у сумі 619,96 грн.). Відповідно до довідки про розмір середньоденної заробітної плати від 26.07.2018 р. № 462 середньоденна заробітна плата позивача становить 206,56 грн. Просить відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про визнання неналежними та недопустимими доказами оригінал довідки про середньоденну заробітну плату [PERSON] від 26.07.2018р. № 462 на 1 арк. в 1 прим., копії розрахункових листів [PERSON]А за вересень 2017-листопад 2017 р. на 1 арк. в 1 прим., довідку про кількість робочих днів (годин) на підприємстві на 1 арк. в 1 прим., копію наказу від 19 жовтня 2017 р. № 240 «Про режим робочого часу» на 1 арк. в 1 прим., копію наказу від 19 жовтня 2017 р. № 241 «Про внесення змін та доповнень до наказу № 240 від 19.10.2017 р.» на 1 арк. в 1 прим., копію наказу від 18 грудня 2017 р. № 281 «Про зміну режиму робочого часу» на 1 арк. в 1 прим., копію наказу від 19 грудня 2017 р. № 282 «Про режим праці та відпочинку» на 1 арк. в 1 прим., копію наказу від 05 березня 2018 р. № 23 «Про зміни в організації виробництва та праці та встановлення неповного робочого часу (дня)» на 1 арк. Відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «КРИВОРІЖІНДУСТРБУД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 136 349,74 грн.. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на підприємстві відповідача [PERSON] «Криворіжіндустрбуд» з 08.08.1991 року по 15.11.2017 року, звільнена з посади провідного інженера з 15 листопада 2017 року за власним бажанням, відповідно до ч. 1 ст.38 КЗпП України (Трудова книжка серії БТ-ІІ № 6720783, запис № 15 від 15.11.2017 року, а.с. 22-24). З довідки [PERSON] «Криворіжіндустрбуд» від 19.04.2018 року № 6 слідує, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 29267,05 грн., з яких: за серпень 2017 року 2012,10 грн., за вересень 2017 року 3292, 44 грн., за жовтень 2017 року 3255, 20 грн., за листопад 2017 року - 20707, 31 грн. Згідно ч. 1ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Як вказано у ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем [PERSON] «Криворіжіндустрбуд» вище зазначені норми закону дотримано не було, що дає суду підстави стягнути з нього на користь позивача заборгованість по заробітній платі, яка складає 29267,05 грн. Крім того, відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями ст.ст. 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за ст. 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 2 липня 2014 року у справі №6-76 цс 14, в постанові від 3 липня 2013 р. у справі № 6-64цс13, в постанові від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-39цс11, в постанові від 21 листопада 2011 р. у справі № 6-60цс11. Відповідно до довідки № 462 від 26.07.2018 р. про середньоденну заробітну плату позивача [PERSON], розмір середньоденного заробітку останньої складає 206,56 грн. Вищевказану довідку суд визнає належним та допустимим доказом, з врахуванням наступного. Так, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії. Згідно п.8 Порядку розрахунку середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Проте, позивач під час розрахунку середньої заробітної плати порушила приписи п. 4 «б» Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 р., де вказано, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо). Так, у формулі розрахунку середньої заробітної плати позивачем використана сума середньої заробітної плати з врахуванням одноразової виплати - компенсації за невикористану відпустку, що заборонено вищевказаним порядком. Відтак, суд, приймаючи до уваги довідку № 462 від 26.07.2018 р. про середньоденну заробітну плату позивача [PERSON], яка складає 206,56 грн., стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні, а у звязку з тим, що він не проведений відповідачем й до розгляду справи, то суд розраховує по день постановлення рішення, оскільки роботодавець не довів відсутність в цьому своєї вини. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] звільнилася 15.11.2017 року. При цьому, кількість робочих днів, за якими затримано проведення повного розрахунку при звільненні: у листопаді 2017 року (з 16.11.2017 р.) - 11 днів, у грудні 2017 року 20 днів, у січні 2018 року - 21 день, у лютому 2018 року - 20 днів, у березні 2018 року - 21 день, у квітні 2018 році - 19 днів, у травні 2018 року - 20 днів, у червні 2018 року - 20 днів, у липні 2018 року - 22 дні, у серпні 2018 року - 22 дні, у вересні 2018 року - 20 днів, у жовтні 2018 року (по день постановлення рішення суду) 7 днів, тобто період прострочення виплати розрахункових коштів становить (11+20+21+20+21+19+20+20+22+22+20+7) = 223 днів, отже середній заробіток 206,56 грн. * 223 днів = 46062,88 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правова природа оцінки доказів полягає в зобов'язанні суду оцінити кожну обставину з позицій її первинності, тобто яка зі сторін спочатку висунула її в якості підстави для вимоги або заперечення, і, виходячи з цього, відносити до тягаря доказування позивача чи відповідача. При цьому, слід зазначити, що суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини 6 цієї статті якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно абз.1 п.36 Постанови № 10 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Як встановлено судом, позов задоволено частково в розмірі 75329,93 грн. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, та враховуючи положення ст.141 ЦПК України, в даному випадку розмір судового збору, визначений пропорційно до розміру задоволених позовних вимог становить 753,30 грн. та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд». На підставі викладеного,

Outcome: partial