Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Скориківської сільської об'єднаної територіальної громади про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], загальною площею 67,7 кв.м., та житловою площею 50,6 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у відповідності до заповіту посвідченого 12 січня 2004 року, є спадкоємцем щодо майна померлої [PERSON], проте при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Зазначила, що спірне будинковолодіння побудоване у 1960 році, не є самочинним будівництвом, свідоцтво про право власності не зареєстроване, на житловий будинок виготовлено технічний паспорт. На підставі наведеного, а також з врахуванням того, що в позасудовому порядку захистити свої права позивач не має можливості,- просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача - Скориківської сільської об'єднаної територіальної громади Підволочиського району Тернопільської області у судове засідання не з'явився, однак подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв'язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно довідки про технічний опис об'єкта нерухомого майна, виданої Підволочиським БТІ 17 липня 2018 року № 130 та технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовленого 17 липня 2018 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 67,7 кв.м, житловою площею 50,6 кв.м по [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], свідоцтво про право власності не зареєстроване, рік побудови житлового будинку - 1960. Факт належності [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS] встановлений рішенням виконкому Терпилівської сільської ради від 15 лютого 2001 року, № 73 «Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна», що стверджується випискою з рішення № 1004 від 04 грудня 2018 року, виданою Підволочиським районним держаним архівом. Із заповіту, посвідченого секретарем Терпилівської сільської ради Підволочиського району 12 січня 2004 року, вбачається, що [PERSON] заповіла все майно, де б воно не було і з чого б не складалось і все, що належатиме їй на день смерті і на що за законом матиме право - [PERSON], яка проживає в [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №17. Згідно довідки № 169, виданої Скориківською сільською радою 22 травня 2018 року на день смерті [PERSON], яка померла [INFO], разом з нею в житловому будинку [ADDRESS] була зареєстрована дочка померлої [PERSON], 1966 року народження. Згідно постанови приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу від 27 листопада 2018 року №266/01-16 на спадкове майно [PERSON] залишила заповіт в користь [PERSON], яка спадщину прийняла, оскільки згідно довідки Скориківської сільської ради від 22 травня 2018 року № 169 проживала разом із спадкодавцем на день її смерті. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]спадкоємцем не пред'явлено правовстановлюючого документу, яким стверджується належність спадкового майна спадкодавцеві, у зв'язку з чим їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON], померлої 2005 року, залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], загальною площею 67,7 кв.м., та житловою площею 50,6 кв.м. Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла, оскільки постійно на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. Однак при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкового майна спадкодавцеві. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 1233,1234,1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності на спадщину, у зв'язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved