Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони перебувають у шлюбі з відповідачем з 06.11.2009. 19.10.2009 в них народилася дочка [PERSON], яка наразі перебуває на її утриманні. Шлюбні відносини між ними припинені у жовтні 2012 року, спільного господарства вони не ведуть. Сімейне життя не склалося через те, що відповідач відмовлявся працювати, утримувати дитину та приймати участь у її вихованні, що було причиною виникнення сварок, які негативно впливали на психіку дитини. Збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, тому просить суд шлюб між ними розірвати, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Жарко». Відповідач також не надає допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, інших осіб на утриманні не він має. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дочки. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, де просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на позовних вимогах, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву, будь-яких заяв або клопотань не надав. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив про причини неявки, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 06.11.2009 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). За положенням ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього кодексу в разі, якщо суд, дослідивши фактичні взаємовідносини сторін, визнає, що збереження сім'ї неможливо. Суд у відповідності до ч.2 ст.112 Сiмейного кодексу України постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, що має iстотне значення. Як зазначила позивач, між нею і чоловіком шлюбні відносини припинені з жовтня 2012 року, тобто більше пяти років подружжя не мешкає разом та не веде спільного господарства. Зазначене дає суду підстави для висновку про те, що обєктивна можливість збереження сім'ї відсутня, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Щодо вимоги про стягнення аліментів суд зазначає таке. [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до довідки Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 15.03.2018, виконавчих листів про стягнення аліментів з [PERSON] на виконанні у відділі не знаходиться (а.с.10). Дитина [PERSON] здорова, на диспансерному обліку не перебуває (а.с.9а). Дитина мешкає разом із матір'ю за адресою: м. Мирноград, м-н Молодіжний, 55/19 (а.с.11). Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із засобів виконання батьками зобовязань по утриманню дітей є виплата аліментів, стягнутих за рішенням суду. За положенням ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходів її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, відповідач перебуває у працездатному віці, інших утриманців не має. Відомостей, які б перешкоджали задоволенню позовних вимог в заявленому розмірі, суду не надано. Отже, [PERSON] може і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини у розмірі 1/4 частки свого доходу до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.141 ЦПК України на відповідача [PERSON] необхідно покласти сплату судового збору у розмірі 704,80 гривень у дохід держави щодо вимоги про сплату аліментів, та стягнути з нього на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір також в сумі 704,80 гривень щодо вимоги про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved