Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на спадковий житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] . На випадок своєї смерті батько позивачки залишив заповіт, яким все своє майно заповідав доньці, позивачці по справі. У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач звернулася до нотаріуса для подачі документів на оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на згаданий спадковий будинок. Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадковий будинок у [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Сторони у судове засідання не з`явилися. Представником позивача подано до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивача, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Новоселицької сільської ради. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] у с.Новоселиця Виноградівського району померла мати позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.09.2017 року. [INFO] у с.Новоселиця Виноградівського району помер батько позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.03.2018 року. За життя [PERSON] було залишено заповідальне розпорядження від 14.02.2018 року, яким все своє майно [PERSON] . залишив доньці [PERSON] , 1980 р.н. Після смерті батька позивачки відкрилася спадщина, в тому числі на спадковий житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] . Як вбачається із довідок Новоселицької сільської ради №№239, 240 від 22.08.2018 року житловий будинок у [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [INFO] , який проживав та був зареєстрований у цьому будинку та помер [INFO] . На день смерті разом з ним у спадковому будинку проживала та вела господарство дочка [PERSON] , 1980 р.н. Таким чином, у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач [PERSON] спадщину після смерті батька прийняла, оскільки на день смерті батька, постійно з ним проживала, здійснювала за ним догляд, крім того, також у визначений ст.1268 ЦК України строк, звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за померлим батьком. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Інших спадкоємців, та спадкоємців як б мали право на обов`язкову частку, передбачених ст.1241 ЦК України немає. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до виготовленого КП Виноградівським РБТІ Технічного паспорту від 20.09.2019 року та Довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» за №863 від 21.09.2019 року, з якої вбачається, що житловий будинок у [ADDRESS] будівництвом завершений, рахується за [PERSON] , який помер [INFO] . Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Отже, в зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернулася до нотаріуса для подачі документів на оформлення спадщини, однак у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, нотаріусом позивачці було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до суду. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. У свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.(ч.2 ст.1299 ЦК України). З урахуванням всього вищевикладеного, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо спадкового житлового будинку, позивач вважає, що існують обставини, які є підставою для визнання за ним права власності на спадковий житловий будинок в судовому порядку, оскільки іншого способу захисту своїх спадкових прав та свого права власності в позивача немає. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved