Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що згідно відповіді Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» № 398 від 24.11.2015 року , житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою : вулиця Леніна, 73/вулиця Курортна,2/провулок Курортний, 1 (колишня вулиця Леніна) смт. Пересічне Дергачівського Харківської області, зареєстрований в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори [PERSON] 17.03.1979 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1091. Колишній власник вищевказаного житлового будинку здійснила відчуження житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по вулиці Леніна,73 смт.Пересічне Дергачівського району Харківської області її чоловікові [PERSON] у 1979 році. З цього часу вона - позивач у справі та її чоловік [PERSON] були прописаними у житловому будинку № 73 по вулиці Леніна смт. Пересічне, що підтверджується будинковою книгою на вищевказаний житловий будинок та довідкою з селищної ради. Згідно ст.47 ЦК України (1963 року) якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі на вимогу виконавшої угоду сторони визнати цю угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Всі умови договору купівлі-продажу були виконані. За усною домовленістю сторін оформлення права власності повинно було відбутися пізніше. Право власності на вказаний жилий будинок та надвірні будівлі після укладення договору так і не було оформлене у встановленому законом порядку. Колишній власник житлового будинку, розташованого по вулиці Леніна № 73 смт.Пересічне Дергачівського району Харківської області, після укладення угоди виїхала з вищевказаного житлового будинку та з того часу вони більше не спілкувалися. Її чоловік [PERSON] помер 28 жовтня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ № 266828, виданим 20 грудня 2000 року Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом 140. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх суттєвих умов договору, що підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним. Вищевказаний договір купівлі-продажу в бюро технічної інвентаризації зареєстрований не був. Право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації, згідно ст. 182.ЦК України. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. На протязі тривалого часу вона відкрито, безперервно, добросовісно володіє та користується житловим будинком, розташованим за адресою: вулиця Леніна, 73/вулиця Курортна,2/провулок Курортний, 1 смт. Пересічне Дергачівського району Харківської області. За весь цей період жодного разу не виникло небезпеки для неї та членів її сім'ї. Відповідно до технічного паспорта, виданого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» 19.11.2015 року проведено інвентаризацію житлового будинку, який знаходяться за адресою: Харківська область Дергачівському районі, смт.Пересічне , вулиця Леніна, 73/вулиця Курортна,2/провулок Курортний, 1 (інвентаризаційна справа № 118) . Згідно проведеної інвентаризації встановлено, що за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а» житловою площею 14,30 кв.м., загальною площею 39,40 кв.м., надвірні будівлі: сарай літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «Г», вбиральня літ. «Д», колодязь літ. «К». Вбачається що житловий будинок не був позивачки, оскільки на нього відсутнє свідоцтво про право власності, а оскільки воно не є її власністю, то являється чужим або безхазяйним з точки зору права власності. Обєкт набувальної давності нерухоме майно: капітальна житлова будівля право власності належним чином на котру, не було оформлено. Згідно із ст. 181 ЦК до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Факт того, що обєкт фактично є житловою будівлею, підтверджується тим, що вона використовувався за цільовим призначенням для проживання. Добросовісність підтверджується тим фактом, що використання нерухомості ніколи не мало умислу причинити шкоду іншій особі, а також при будівництві та проведенні ремонтів не допускалася легковажність або самонадійності чи необережність по відношенню до можливого завдання шкоди оточуючим. Відкритість володіння також мала місце. Нерухомість була очевидна для третіх осіб та відповідача по справі, які мали можливість її бачити, не перешкоджався доступ для державних контролюючих осіб, які мають право отримувати про обєкт необхідну інформацію. Володіння майном здійснювалося без усякого приховування цього факту. Безперервність володіння підтверджується, тим що останні 35 років будівля виступає житловим приміщенням у якому весь час здійснювалось проживання. Перебіг строку набувальної давності починається з моменту володіння. Отже безперервність володіння строком 10 років, є такою що нею дотримана. Позивач вважає, що набула право власності на житлове приміщення, але оскільки таке право підлягає державній реєстрації на підставі правовстановлюючого документу, яким є рішення суду, вимушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності по набувальній давності. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити повністю. Розгляд справи по суті просила проводити без її участі та без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Представник Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області- відповідача у справі у справі - в судове засідання не зявився, в поданій до суду заяві не заперечував проти заявленого позову, просив справу проводити в його відсутність, що суд вважає за можливе. Суд , вивчивши надані суду докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно відповіді Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» № 398 від 24.11.2015 року , житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою : вулиця Леніна, 73/вулиця Курортна,2/провулок Курортний, 1 (колишня вулиця Леніна) смт. Пересічне Дергачівського Харківської області зареєстрований в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори [PERSON] 17.03.1979 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1091. Колишній власник вищевказаного житлового будинку здійснила відчуження житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по вулиці Леніна,73 смт.Пересічне Дергачівського району Харківської області її чоловікові [PERSON] у 1979 році. З цього часу позивач у справі та її чоловік [PERSON] були прописаними у житловому будинку № 73 по вулиці Леніна смт. Пересічне, що підтверджується будинковою книгою на вищевказаний житловий будинок та довідкою з селищної ради. Згідно ст.47 ЦК України(1963 року) якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі на вимогу виконавшої угоду сторони визнати цю угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Всі умови договору купівлі-продажу були виконані. Право власності на вказаний жилий будинок та надвірні будівлі, після укладення договору так і не було оформлене у встановленому законом порядку. Колишній власник житлового будинку, розташованого по вулиці Леніна № 73 смт.Пересічне Дергачівського району Харківської області після укладення угоди виїхала з вищевказаного житлового будинку та з того часу вони більше не спілкувалися. [PERSON] помер 28 жовтня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ № 266828, виданим 20 грудня 2000 року Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом 140. Вищевказаний договір купівлі-продажу в бюро технічної інвентаризації зареєстрований не був. На протязі тривалого часу позивач відкрито, безперервно, добросовісно володіє та користується житловим будинком, розташованим за адресою: вулиця Леніна, 73/вулиця Курортна,2/провулок Курортний, 1 смт. Пересічне Дергачівського району Харківської області. За весь цей період жодного разу не виникло небезпеки для неї та членів її сім'ї. Відповідно до технічного паспорту, виданого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» 19.11.2015 року проведено інвентаризацію житлового будинку, який знаходяться за адресою: Харківська область Дергачівському районі, смт.Пересічне, вулиця Леніна, 73/вулиця Курортна,2/провулок Курортний, 1 (інвентаризаційна справа № 118) . Згідно проведеної інвентаризації встановлено, що за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а» житловою площею 14,30 кв.м., загальною площею 39,40 кв.м., надвірні будівлі: сарай літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «Г», вбиральня літ. «Д», колодязь літ. «К». Вбачається що житловий будинок не був майном позивача, оскільки на нього відсутнє свідоцтво про право власності. А оскільки воно не є власністю позивача, то являється чужим або безхазяйним з точки зору права власності. Добросовісність підтверджується тим фактом, що використання нерухомості ніколи не мало умислу причинити шкоду іншій особі, а також при будівництві та проведенні ремонтів не допускалася легковажність або самонадійності чи необережність по відношенню до можливого завдання шкоди оточуючим. Відкритість володіння також мала місце. Нерухомість була очевидна для третіх осіб та відповідача по справі, які мали можливість її бачити, не перешкоджався доступ для державних контролюючих осіб, які мають право отримувати про обєкт необхідну інформацію. Володіння майном здійснювалося без усякого приховування цього факту. Безперервність володіння підтверджується, тим що останні 35 років будівля виступає житловим приміщенням у якому весь час здійснювалось проживання. Перебіг строку набувальної давності починається з моменту володіння. Отже безперервність володіння строком 10 років, є такою що дотримана. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, « якщо сторони домовились відносно всіх суттєвих умов договору, що підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним». Право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації, згідно ст. 182.ЦК України. « Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно із ст. 181 ЦК до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Факт того, що обєкти фактично є житловим будинком та господарськими спорудами, підтверджується тим, що вони використовувалися за цим цільовим призначенням. Згідно із ст. 344 ЦК України: «Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито,безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність),якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 181, 344 ЦК України,

Outcome: approved