Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі з 29 січня 2009 року перебувала у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 04 квітня 2016 року. За час подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, фактично ухиляється від виконання батьківських обовязків. Оскільки її заробітної плати не вистарчає для належного утримання дітей, відповідач має хоч і нерегулярний, однак високий дохід, аліментів нікому не виплачує, стягнень по виконавчих документах у нього не проводилось, у шлюб після розлучення не вступав, інших неповнолітніх дітей немає, а тому просить стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала викладені у позовній заяві вимоги, уточнивши їх, та просить стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн щомісячно на кожну дитину з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що утримання дітей покладається на обох батьків, при цьому обовязок батька полягає у матеріальному забезпеченні. Враховуючи те, що позивач у своїх вимогах вказує на мінімальний розмір аліментів визначений законодавством України на дитину відповідного віку, а тому просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги у розмірі 500 грн визнав, пояснив, що періодично передавав дітям одяг, речі. Повідомив, що на даний час не має постійного місця роботи , в іншому шлюбі не перебуває. Представник відповідача підтримав позицію свого довірителя про визнання позову у розмірі 500 гривен на кожну дитину, зазначив, що при можливості [PERSON] буде сплачувати й більшу суму на утримання своїх дітей. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано 04 квітня 2016 року, що стверджується рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області № 2/604/87/16 від 04 квітня 2016 року. За час перебування у шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження серії І-ИД № 095785 від 19 травня 2009 року, та І-ИД № 147844 від 27 січня 2012 року, виданих Староскалатською сільською радою Підволочиського району. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов № 2851 від 26 квітня 2016 року та довідки про склад сімї № 2850 [PERSON] проживає в [INFO] разом із дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та батьками. Підсобне господарство належить батькам. [PERSON] разом із сімєю не проживає, зі слів [PERSON] матеріальної допомоги не надає. Позивач [PERSON] працює в ТОР «Кар»єр Новосілк» на посаді «вагар», її середньомісячний заробіток за період жовтень 2015 по березень 2016 р складає 2536 грн. З пояснень позивача судом встановлено, що в добровільному порядку кошти на утримання неповнолітніх дітей відповідач не надає, діти виховуються позивачем і потребують матеріальної допомоги. Судом не встановлено, а відповідачем не подано ніяких доказів про те, що він за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей, хоч і не має постійного місця роботи. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоровя дитини, слід задовольнити, шляхом стягнення із відповідача в її користь аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи стягувати з 11 травня 2016 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття відповідно до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved