Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , вказуючи, що 28.08.2003 між ними було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Бориславського міського управління юстиції. У них народилася донька [PERSON] , 2004 р.н., яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, більше десяти років вони з відповідачем не проживають разом через те, що втратили почуття любові і поваги один до одного, стосунки між ними зіпсувались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Сварки і конфлікти в сім`ї стали звичним та буденним явищем, тому в неї відсутнє бажання відновлювати сімейні стосунки, а така атмосфера в сім`ї суперечить її інтересам. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, на примирення не погоджується та вважає, що шлюб необхідно розірвати. Майнових спорів між ними немає. Ухвалою судді від 23.04.2021 вказану справу прийнято до розгляду суддею Слишем А.Т., визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 19 травня 2021 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, заперечив проти залишення позивачці після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] ». Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За змістом ч.ч.3, 4 ст.\~56\~СК України: кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та\~особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Як встановлено судом, шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 28 серпня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бориславського міського управління юстиції, актовий запис № 146, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 28.08.2003. Подружжя має доньку [PERSON] , 2004 р.н., яка проживає з позивачкою [PERSON] . Суд встановив, що сім`я між сторонами розпалася, перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Тривалий час, зокрема, більше десять років, сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, та її збереження за таких обставин суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і доходить висновку про задоволення позову. Щодо заперечень відповідача щодо залишення позивачці після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] » суд зазначає наступне. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, лише позивач має право прийняти рішення щодо вибору свого прізвища після розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач заявила клопотання про залишення їй прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. Відтак за бажанням позивача та на підставі ст.\~113\~СК України суд залишає їй прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, який розривається, « [PERSON] ». При зверненні до суду з позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі ч.1 ст.142\~ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову, що становить 454 грн, а решта судового збору в розмірі 454 грн, сплаченого згідно з квитанцією №72 від 09.04.2021 (сплачено у Львівському РУ ТВБВ №10013/080 АТ «Ощадбанк»), підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved