Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2014 року. У даному шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Апеляційного суду Вінницької області від 24 лютого 2014 року з відповідача стягуються аліменти у розмірі 450,00 грн щомісячно, з індексацією відповідно до закону. Однак [PERSON] сплачує аліменти не регулярно, іноді допускає виникнення заборгованості по аліментах, достатньої участі у додаткових витратах на дитину не бере. Визначена судом сума аліментів у 450,00 грн є недостатньою, їх розмір значно нижчий, ніж встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку; з часу призначення аліментів потреби доньки зросли. Відповідач, будучи фізично здоровим та працездатним, не бажає добровільно надавати належну матеріальну допомогу дитині, приховує свої доходи та їх джерела, може мати постійну роботу та отримувати стабільний дохід достатнього розміру, може сплачувати аліменти в більшому розмірі та в інший спосіб. За таких обставин позивач просила змінити спосіб та розмір стягнення аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2020 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із позовною із додатками було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, яка отримана ним 10 березня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №2105016388711. Разом із тим, зважаючи на лист Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 25 лютого 2020 року №15-05-43 про не проживання відповідача за місцем своєї реєстрації, інформація про розгляд справи опублікована на офіційному веб-порталі «Судової влади України». Відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Відповідно до ст. 178, 279 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] з 26 березня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2014 року розірваний. У шлюбі в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 вересня 2002 року. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 24 лютого 2014 року змінене рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2014 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 450,00 грн щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 05 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд, ухвалюючи вказане вище рішення та визначаючи розмір аліментів в розмірі 450,00 грн, враховував розмір заявлених вимог, матеріальний стан платника аліментів та дитини, вік останньої. Позивач, звертаючи до суду з вказаним позовом, вказує на своє право на зміну способу та розміру аліментів, а також на право дитини на гідне матеріальне забезпечення. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно положень ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом цієї норми зміна способу стягнення аліментів не передбачає жодних умов, лише подання позову одержувача аліментів. З огляду на викладене, суд вважає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки це є правом позивача відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України. Щодо їх розміру, зважаючи на зміну способу стягнення, то суд зважає, що відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2020 року - 2218,00 грн, з 01 липня - 2318,00 грн, з 01 грудня - 2395,00 грн. Дитині [PERSON] виповнилося 17 років. Суд, при визначені розміру аліментів, враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також положення ст.182 СК України, а тому, виходячи із засад справедливості, розумності та пропорційності, зважаючи на розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа, вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2014 року, яке змінене рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 24 лютого 2014 року у справі №127/29510/13-ц, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття. Суд також відмічає, що 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, а 28 серпня 2018 року - Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», якими внесені зміни до законодавства України, зокрема щодо правового статусу аліментів (ст. 179 СК України) та закріплення їх мінімального розміру (ст. 182 СК України). Вищевказаними змінами законодавець закріплює мінімальний гарантований розмір аліментів, який дитина має право отримати у будь-якому випадку незалежно від обставин, які можуть перешкоджати в реалізації такого майнового права (50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). При цьому суд звертає увагу, що суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий визначений законом. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначено законом (частина друга статті 182 СК України). У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В разі невиконання цього обов`язку в добровільному порядку особа має на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) у разі наявності обставин, передбачених ст.185 СК України. Сплата аліментів при визначеному новому способі та розмірі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 840,80 грн судового збору. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що згідно положень ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу учасник справи надає детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із надання правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, детальний опис робіт. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Позивачем належних та достатніх доказів в підтвердження витрат на правничу допомогу не надано, а тому в їх розподілі слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved