Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 07.10.2019 року, в якій просила суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їхньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; покласти на відповідача судові витрати по справі. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина, [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем. Відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, однак допомоги на утримання доньки не надає, хоча вона потребує матеріальної допомоги. У зв`язку із чим, позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 20.12.2019 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 11). 17.04.2020 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями , справу передано у провадження судді Гринь Н.Г. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву він не подав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. В період шлюбних стосунків у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 26.03.2014 року , актовий запис №294 (а.с.5). Як вказувала позивач вона самостійно утримує дитину, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у вихованні та розвитку дитини, не забезпечує достатній матеріальний рівень життя, у зв`язку з чим позивачка була змушена звернутися до суду. Судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання доньки між сторонами в позасудовому порядку не досягнуто. Вказані обставини визначають дійсність між сторонами спору та доцільність визначення розміру аліментів на утримання дітей за судовим рішення, що забезпечить захист їх прав та інтересів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положення ч. 3ст. 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК Українипередбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК Українирегулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України, якщо аліменти стягуються на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Крім того, згідност.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, з урахуванням викладеного та того, що відповідач [PERSON] є здоровою та працездатною людиною, інших аліментних зобов`язань не має, у зв`язку з чим має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільної доньки, з огляду на матеріальне становище [PERSON] , суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог і стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.10.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. При цьому, відповідно до ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти продовжуватимуть стягуватись з вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору,відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved