Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому, після зменшення позовних вимог, просила суд поділити спільне сумісне майно подружжя та визнати за нею, [PERSON] , право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 69,3 кв.м. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 14.12.1984 року до 10.10.2017року вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Під час шлюбу з відповідачем вони за сумісні кошти 25.10.1996 року купили трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.06.2019року було визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 25.10.1996 року частково недійсним в частині зазначення в договорі покупцем тільки [PERSON] ; переведено на [PERSON] права і обов`язки покупця 1/3 частини квартири [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Таким чином до спільного сумісного майна подружжя відноситься 2/3 частини квартири [ADDRESS] , а тому вони підлягають поділу між нею та відповідачем. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11.05.2018року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11.05.2018 року було вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 18.09.2018 року було зупинено провадження у цивільній справі 643/4521/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя до набрання законної сили рішенням суду по справі №643/6138/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Дванадцята ХДНК про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , визнання права власності на частину нерухомого майна. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 31.07.2019 року було поновлено провадження у цивільній справі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 04.12.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.12.1984 року, який рішенням Московського районного суду м.Харкова від 10.10.2017року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу та рішенням Московського районного суду м.Харкова від 10.10.2017року /а.с.8,9/. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу, 25.10.1996 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] придбав трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 69,3 кв.м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державно нотаріальної контори 25.10.1996 року /а.с.12/. Як вбачається з рішення Московського районного суду м.Харкова від 12.06.2019року, яке набрало законної сили, було визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який укладено 25.10.1996 року між [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від себе і неповнолітньої дочки [PERSON] , та [PERSON] , яка діяла за [PERSON] , посвідченого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою, частково недійсним в частині зазначення в договорі покупцем тільки [PERSON] ; переведено на [PERSON] права і обов`язки покупця 1/3 частини квартири [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . аким чином до спільного сумісного майна подружжя відноситься 2/3 частини квартири [ADDRESS] , у зв`язку з купівлею квартири, в тому числі, за гроші, які належали останньому від продажу частки квартири [ADDRESS] . Оскільки спірна квартира придбана до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, тому вирішуючи спір в цій частині необхідно застосовувати положення КпШС України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, а не СК України, як зазначає позивач у позові. Згідно зі статтею 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними. Аналогічне положення закону закріплено у статті 70 СК України. Суд виходить з того, що розглядаючи спори між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час придбання вказаного майна. Відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке є об`єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Майно, яке належало одному з подружжя, може бути спільною сумісною власністю за укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним контрактом) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Якщо один із подружжя вклав у придбання спільного майна за рахунок майна, яке належало йому до одруження або одержане ним під час шлюбу в дар, у порядку спадкування, придбане за кошти, що належали йому до шлюбу, або іншого роздільного майна, то ці вкладення (в тому числі вартість майна до визнання його спільною сумісною власністю на підставі статті 25 КпШС України) мають враховуватися при визначенні часток подружжя у спільній сумісній власності (стаття 28 КпШС України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Суд, належно оцінивши зібрані докази, повно та всебічно дослідивши обставини, щодо яких виник спір, дійшов висновку, про те, що 2/3 спірної квартири є спільною власністю сторін та згідно з приписами статті 28 КпШС України, а також статті 70 СК України їхні частки є рівними, а тому приходить до висновку про задоволення позову та визнання за позивачем права власності на 1/3 частину спірної квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст.158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11.05.2018року підлягають скасуванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved