Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь грошові кошти в розмірі 17205 грн. та судові витрати. На обґрунтування позову зазначила, що 08.11.2018 між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого вона передала [PERSON] у борг 800 доларів США, про що останньою було написано розписку. За договором позики відповідач зобов`язувалася повернути суму боргу в строк до 31.12.2018. В подальшому, 31.12.2018, відповідач звернулася до неї з проханням відтермінувати строк повернення боргу у зв`язку із складним матеріальним становищем, на що вона погодилася. [PERSON] була написана розписка, що вона зобов`язується повернути борг в строк до 30.08.2019. Відповідачкою було частково сплачено борг. Так 12.09.2019 їй, [PERSON] , було повернуто 3750 грн., що еквівалентно 150 доларів США, та 24.10.2019 - повернуто 50 євро, що становило 1400 грн. Залишок боргу становить 595 доларів США, що за офіційним курсом на дату підписання договору складає 17205 грн. Вказала, що відповідач добровільно не повертає заборгованість, а тому з урахуванням викладеного просила позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, 08.11.2018 відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 800 доларів США, які зобов`язувався повернути до 31.12.2018, що підтверджується розпискою [PERSON] . За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона, позичальник, зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона, позикодавець, стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. В подальшому відповідачем була написана розписка, відповідно до якої [PERSON] зобов`язувалася повернути борг [PERSON] в строк до 30.08.2019. Отже, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з договору позики, умови якого [PERSON] у встановлені строки в повному обсязі не виконала, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки та відсутністю заперечень відповідача. Дійсність договору презумується. Позивачем не заперечується, що 12.09.2019 відповідач повернула позивачу 3759 грн. на картковий рахунок, що на час повернення еквівалентно 150 доларів США. 24.10.2019 відповідач повернула позивачу 50 євро. Тобто всього відповідач повернула позивачу 205 доларів США. У зв`язку з неналежним невиконанням умов договору у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 17205 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Враховуючи вимоги ч.2 ст. 264 ЦПК України, згідно яких при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача борг за договором позики в розмірі 17205 грн. в межах заявлених вимог позивача. Щодо вимоги позивача про стягнення понесених судових витрат, то в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, сплачений судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується меморіальним ордером № МВ94291151 від 03.02.2021.

Outcome: partial