Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], де просить ухвалити рішення, яким визнати квартиру № 270 в буднку 12 по вул.. Дем»яна Бідного в м. Кременчуці спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частину вказаної квартири; стягнути з відповідача на її користь сплачені судові витрати. В обґрунтування вимог позивач вказала, що з 2003 року по 2014 рік вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Під час перебування в шлюбі відповідачем за спільні кошти в інтересах сім»ї була придбана квартира № 270 в буднку 12 по вул.. Дем»яна Бідного в м. Кременчуці. Вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, але вони з відповідачем не досягли згоди щодо поділу квартири. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явлася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, де позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення в справі. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено поштовими повідомленнями та його представником в судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень суду не надавав. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], об»єм повноважень якої обмежено ст..27 ЦПК України, не заперечувала, що квартира № 270 в буднку 12 по вул.. Дем»яна Бідного в м. Кременчуці придбавалася відповідачем під час перебування у шлюбі з [PERSON] за спільні кошти та в інтересах сім»ї. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та за наявності письмової згоди позивача на заочний розгляд справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Халецька) О.С. укладений 07.06.2003 року та зареєстрований відділом РАГС Крюківського РУЮ м. Кременчука Полтавської області за актовим записом № 24, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-КЕ № 091783. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.11.2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірваний. Судом також встановлено, що в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, згідно договору купівлі-продажу від 22.03.2004 року, [PERSON] придбав квартиру № 270 в буднку 12 по вул.. Дем»яна Бідного в м. Кременчуці. Договір купівлі-продажу відповідає загальним вимогам, додержання яких необхідне для чинності правочину, нотаріально посвідчений та належним чином зареєстрований в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації». В судовому засіданні представником відповідача не заперечувалося, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладався відповідачем під час перебування в шлюбі з позивачкою, за їх спільні кошти та в інтересах сім»ї. Сам договір купівлі-продажу нерухомого майна від 22.03.2004 року не містить посилань на те, що продаж вчинявся за рахунок особистих коштів відповідача. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).\~\~Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно п.23 постанови пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в силу ст..61 СК України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки квартира № 270 в буднку 12 по вул.. Дем»яна Бідного в м. Кременчуці придбана під час перебування позивача з відповідачем у шлюбі, за спільні кошти подружжя, що не спростовано представником відповідача в суді, вона є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, протилежного суду не доведено. Так як суду не надано доказів, що шлюбним договором або домовленістю встановлений інший розмір часток у праві власності на вказане нерухоме майно, суд приходить до висновку, що частки [PERSON] та [PERSON] у майні є рівними. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved