Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який було уточнено в судовому засіданні, в якому зазначає, що відповідач [PERSON] була дружиною її сина [PERSON], який помер [INFO] року. За час шлюбу у них народилася онука [PERSON], [INFO]. Після загибелі сина відповідач з дитиною зовсім припинила з нею спілкуватися, не дозволяє брати участь у вихованні та піклуванні дитини, ігнорую телефоні дзвінки, всі спроби побачитися та узгодити порядок побачень з онукою залишаються без будь-яких пояснень та відповідей, а тому вона змушена звернутися до суду. У зв»язку з таким становищем вона також була змушена звернутися до органу опіки та піклування, відповідно до висновків яких їй порадили найти спільну мову з матір»ю дитини, а відповідно до другого встановили часи побачення, а саме першу та третю суботу місяця з 10-00 до 11-00 години за місцем проживання матері дитини. Позивач вважає, що одна година спілкування це дуже малий час для спілкування з онукою, а тому прохає збільшити час для спілкування до трьох годин. А також надати можливість привітати онуку з святами: Різдвом Христовим, днем Святого Миколая, а також поспілкуватися на її день народження на протязі однієї години. Позивач зазначає, що вона, як баба дитини, має право на спілкування з дитиною, до того ж її моральний та матеріальний стан дозволяє піклуватися про онуку, дбати про її фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, а також забезпечувати здобуття дитиною всього необхідного. [PERSON] прохає усунути перешкоди в реалізації її права на виховання та спілкуванні з онукою, встановити наступні дні в спілкуванні з [PERSON] - першу та третю суботу місяця з 10-00 до 13-00 години за місцем проживання онуки, а також надання можливості на протязі години спілкуватися на свята: її день народження, Різдво Христове та День Святого Миколая, а в разі налагодження стосунків на іншій території за домовленості між позивачем та відповідачем. В судовому засіданні позивач, її представник, адвокат Логінова В.В. на позовних вимогах наполягають, прохають їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилася з невідомих причин, про день та час слухання справи повідомлялася в установлений законодавством спосіб. Представник третьої особи не заперечує проти можливості задоволення позовних вимог позивача. Суд, заслухавши сторону позивача, думку третьої сторони, вивчивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], який відповідно до свідоцтва про смерть ( а.с.10), помер [INFO] року являється рідним сином позивача [PERSON] та батьком малолітньої онуки позивача [PERSON], [INFO]. У висновку ради опіки та піклування при виконкомі Оріхівської міської ради від 25.01.2017 року (а.с.13), до якого зверталася позивач з приводу взяття участі у вихованні онуки, зазначено, що після смерті сина та чоловіка [PERSON] між позивачем і відповідачем не склалися позитивні відносини, в зв»язку з чим [PERSON] не дозволяє спілкуватися та брати участь у вихованні онуки та запропоновано позивачу знайти спільну мову з відповідачем щодо участі у вихованні онуки. У повторному висновку Ради опіки та піклування Оріхівської міської ради від 15.11.2017 року, затвердженого рішенням Оріхівської міської ради від 16.11.2017 року, позивачу встановлено часи побачень з малолітньою онукою першу та третю суботу місяця з 10-00 до 11-00 години за місцем проживання матері дитини. Відповідно до характеристики, наданої депутатом Оріхівської міської ради, позивач [PERSON] характеризується як чуйна та доброзичлива людина, активно бере участь у спільному життя будинку, де мешкає, є високоморальною людиною, не вживає алкогольні напої та не палить ( а.с.6). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За вимогами ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. На підставі ч. 2 ст. 258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до суду без спеціальних на те повноважень. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На підставі ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом згідно із ст. 159 СК України. За ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. На підставі ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу участі у спілкуванні та вихованні дитини, а саме відсутність спілкування з боку бабусі, виразилися вони у створенні перешкод зі сторони відповідача для зустрічей позивача з онукою. Суд вважає, що для відновлення стосунків бабусі та дитини має бути встановлено спосіб участі з можливістю періодичних побачень. Суд розглядом справи дійшов висновку, що позивач, як бабуся малолітньої онуки, прагне до спілкування із нею, до участі у її вихованні та проводження з нею часу, тому з метою унеможливлення порушення прав бабусі дитини на реалізацію її прав по спілкуванню із онукою, а також і з врахуванням прав малолітньої дитини, яка має право спілкуватися із своїми родичами, вважає можливим встановити порядок спілкування [PERSON] із її онукою.. Вирішуючи питання про встановлення способу участі позивача у вихованні малолітньої дитини суд враховує малолітній вік [PERSON], [INFO], прихильність дитини до своєї матері, ступінь спорідненості позивача як з онукою, так і з відповідачем, з якою дитина постійно мешкає. Вимоги позивача про встановлення порядку спілкування кожної первої та третьої суботи місяця з 10-00 год. до 13:00 години за місцем проживання дитини в присутності матері [PERSON], а також можливості протягом години спілкуватися на свята, не порушуватимуть права малолітньої онуки, оскільки запропонований позивачем спосіб участі бабусі у вихованні та спілкуванні з дитиною не може порушити нормальний режим життєдіяльності дитини. Визначений спосіб та порядок спілкування з дитиною, на думку суду, є обґрунтованим, оскільки такий спосіб направлений на уникнення між сторонами конфліктів, забезпечення спокійного психологічного розвитку та зростання дитини. Крім того, такий спосіб є найбільш доцільним та справедливим, в якому, на думку суду, повністю враховані в першу чергу інтереси дитини, всі докази по справі, вимоги законодавства. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з бабусею служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. На думку суду відносини, які склалися саме між сторонами на даний час, а не у сторін з дитиною, які є фактично негативними, не повинні впливати на спілкування бабусі з дитиною, розвиток та виховання дитини, яка потребує уваги як матері, так і бабусі. Дане рішення також не позбавляє сторін до дій по нормалізації відносин між ними, зокрема до вирішення питання у позасудовому порядку щодо розширення часу спілкування або визначенні інших днів для цього, можливості спілкування з дитиною поза визначений час, оскільки виконання рішення залежить лише від сторін по справі та їх волі, а також на узгодженій між сторонами території, а вразі відсутності спільної згоди, зважаючи на конфліктність стосунків сторін - на нейтральній території. Слід зазначити, що у разі зміни обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо участі бабусі у вихованні онука, сторони не позбавлені можливості з урахуванням таких обставин звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні онуки та спілкуванні з нею. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved