Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві за участю третьої особи [PERSON] про визнання права власності та зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивувала тим, що 06 червня 2008 року вона придбала у відповідача [PERSON] автомобіль марки «Opel Astra», 2001 року випуску, д/н [NUMBER] за 12 000,00 доларів США, про що відповідач [PERSON] власноручно написала письмову розписку. Після чого [PERSON] видала довіреність на ім'я третьої особи [PERSON], який є чоловіком позивача, з правом володіння та розпорядження спірним автомобілем на строк до 06 червня 2011 року. Проте, позивач у зазначений в довіреності строк автомобіль не перереєструвала. Згодом [PERSON] повідомила позивачу, що на спірний автомобіль накладено арешт Дніпровським районним відділом Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» та в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк». У зв'язку з чим просить визнати за нею право власності на автомобіль марки «Opel Astra», 2001 року випуску, д/н [NUMBER], зняти арешт з автомобіля марки «Opel Astra», 2001 року випуску, д/н [NUMBER], накладений Дніпровським районним відділом Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», зняти арешт з автомобіля марки «Opel Astra», 2001 року випуску, д/н [NUMBER], накладений Дніпровським районним відділом Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк». Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 16 квітня 2018 року ухвалою суду відмовлено у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позову [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві за участю третьої особи [PERSON] про визнання права власності та зняття арешту з майна і продовжено підготовче судове засідання по справі. 17 вересня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 22 лютого 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю. Дав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю. Дав пояснення аналогічні викладеним у позові. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідач [PERSON] є власником автомобіля марки «Opel Astra», 2001 року випуску, д/н [NUMBER] (а.с.10). 25 лютого 2006 року між позивачем та третьою особою [PERSON] зареєстровано шлюб (а.с. 8). 06 червня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рижковою\~С.С. посвідчено довіреність, за якою [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в органах нотаріату, комісійних магазинах, органах Державтоінспекції, органах страхування, комісіях або в будь-яких інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією, наданням в користування та відчуженням автомобіля належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 14 жовтня 2006 року, автомобіля марки «Opel», модель «Astra», легковий сєдан, 2001 року випуску, д/н [NUMBER]. Довіреність видана строком на три роки та дійсна до 06 червня 2011 року (а.с. 7). 18 липня 2016 року постановою Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (а.с.156). 18 серпня 2016 року постановою Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (а.с.119). Позивач просила визнати за нею право власності на автомобіль марки «Opel Astra», 2001 року випуску, д/н [NUMBER], зняти арешт з автомобіля марки «Opel Astra», 2001 року випуску, д/н [NUMBER], накладений Дніпровським районним відділом Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» та зняти арешт з автомобіля марки «Opel Astra», 2001 року випуску, д/н [NUMBER], накладений Дніпровським районним відділом Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк». Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено про отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів за продаж спірного автомобіля у розмірі 12 000,00 доларів США та видачу 06 червня 2008 року довіреності на ім'я чоловіка позивача з правом володіння та розпорядження спірним автомобілем на строк до 06 червня 2011 року. На підтвердження позовних вимог позивачем надано розписку [PERSON] від 06 червня 2008 року про отримання від [PERSON] грошових коштів у розмірі 12 000,00 доларів США за проданий автомобіль марки «Opel Astra», 2001 року випуску, д/н [NUMBER] (а.с.6), інформаційний лист Територіального Сервісного центру № 8044 Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справі України від 10 лютого 2018 року, відповідно до якого станом на 10 лютого 2018 року автомобіль марки «Opel Astra», 2001 року випуску, д/н [NUMBER] зареєстрований на ім'я [PERSON] (а.с. 50). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач [PERSON], представники відповідачів Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури належать зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Пунктом 8 вищевказаного Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух», а також транспортні засоби, зібрані (складені) із складових частин серійних транспортних засобів без дотримання вимог зазначеного Закону. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Результат аналізу зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Разом з тим позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову). Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Судом встановлено, що 06 червня 2008 року відповідачем [PERSON] надано позивачу розписку про отримання коштів за проданий автомобіль та видано нотаріально посвідчену довіреність на ім'я третьої особи [PERSON] з правом володіння та розпорядження спірним автомобілем на строк до 06 червня 2011 року. Договір купівлі-продажу спірного автомобіля між позивачем та відповідачем [PERSON] не укладався, автомобіль не знятий з обліку та зареєстрований за відповідачем [PERSON]. Отже, оскільки довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами, тому видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором і не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Розписка відповідача про отримання коштів за проданий автомобіль також не підтверджує укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу. За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві за участю третьої особи [PERSON] про визнання права власності та зняття арешту з майна.

Outcome: dismissed