Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Центрально-міської районної у м. Кривому Розі ради, [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок садибного типу з господарчими будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову, позивачем зазначено, що її чоловік - [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Після його смерті, позивачка прийняла спадщину, іншими спадкоємцями, передбаченими законом є діти - [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися від спадщини на її користь, що підтверджується наявними заявами 22.05.2020 року [PERSON] звернулась до Першої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті чоловіка, але державним нотаріусом Шабліян Є. М. було відмовлено у вчиненні вказаної дії через відсутність оригіналу документу, що підтверджує право власності на житловий будинок, дублікат договору в архіві за цей період також не зберігся та було роз`яснено про необхідність звернення до суду для визнання права власності на спадкове майно. Згідно технічної документації до складу домоволодіння входять наступні побудови: загальна площа 51,8 кв.м, житловою площею 26.1 кв.м.,з господарськими будівлями та споруди: літня кухня «Б», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», вбиральня літ. «Е», літній душ літ. «Ж», огорожа № 1, огорожа № 2, ворота №3, водоколонка «І», замощення «ІІ». Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. 22.05.2020 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась дружина померлого [PERSON] , до державного нотаріусу Шабліян Є. М. для оформлення спадщини після померлого [PERSON] . Постановою державного нотаріуса першої Криворізької нотаріальної контори Дніпропетровської області від 22.05.2020 року було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку із тим, що оригінал правовстановлюючого документу про право власності не зберігся. Спір щодо поділу спадкового майна між позивачем та відповідачами відсутній. У зв`язку з тим, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину, що залишилася після смерті спадкодавця у нотаріальній конторі, вона звернулася до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, її представник надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Відповідачі також подали до суду відповідну заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Представник Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив вирішити справу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Оскільки сторони звернулись до суду у зв`язку з неможливістю оформлення права на спадщину тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України, що регулюють питання спадкування та виникнення права на спадщину і його здійснення. Відповідно до вимог діючого законодавства спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (статті 1216-1218 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Крім того порядок здійснення спадкоємцями права на спадщину визначено норма Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця глави 87 книги VI Цивільного кодексу України. [PERSON] , по день своєї смерті проживав на території Центрально-Міського району м. Кривого Рогу, а саме за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом. Оскільки [PERSON] , за час життя заповіту не склав, тому належне йому за час життя майно його спадкоємці спадкують за законом. Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] за законом є: [PERSON] дружина померлого та діти [PERSON] , [PERSON] , які в установленому законом порядку відмовилися від спадщини, на користь [PERSON] . При цьому частинами 1 та 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Також за приписами ч. ч. 1, 3 ст. 1296 та ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] зверталась до нотаріальної контори із заявою про надання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак постановою державного нотаріуса першої Криворізької нотаріальної контори Дніпропетровської області від 22.05.2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку із тим, що архіви за цей період не збереглися. В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зокрема в п. 6 вказаної Постанови ПВССУ зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Крім того, згідно роз`яснень, викладених у п.п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанови ПВСУ №7), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Також в постанові ПВССУ №5 від 07.02.2014 наведено роз`яснення, за яким якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N296/5 (в редакції станом на момент прийняття рішення) якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За таких обставин суд вважає, що необхідно позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позивач [PERSON] не ставить перед судом питання щодо стягнення з відповідача на свою користь судових витрат.

Outcome: approved