Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача АТ «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві зазначила, що у вересні 2020 року вона отримала копію постанови №62903685 від 28 серпня 2020 року про відкриття виконавчого провадження, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником Володимиром Леонідовичем. Вказане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Володимировича №1485 від 03 липня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» боргу у розмірі 491966,97 грн. за кредитним договором від 27 вересня 2007 року, який було укладено між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк». Однак про те, що АКІБ «УкрСиббанк» відступив права вимоги за кредитним договором., позивач повідомлена не була. Зазначила,\~що вказаний\~виконавчий напис\~вчинено всупереч\~вимогам закону. Нотаріусу не\~були подані\~документи,\~передбачені законодавством.\~Розмір заборгованості\~не є\~безспірним. Тому позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №1485 від 03 липня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком Сергієм Анатолійовичем. Також просила стягнути з відповідача на її користь 840 грн. 80 коп. та 420 грн. 40 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 08 жовтня 2020 року у даній справі відкрито провадження, вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 32). Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. витребувано належним чином засвідчені копії виконавчого напису №1485, вчиненого 03 липня 2020 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру за адресою: [ADDRESS] , а також копії всіх документів, на підставі яких ним 03 липня 2020 року вчинено вказаний виконавчий напис №1485. Також ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви позивача\~\~ [PERSON] про забезпечення її позову до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню\~(а.с. 34). Відповідач АТ «Альфа-Банк» надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. У відзиві зазначив, що відповідно до умов кредитного договору №11224380000 від 27 вересня 2007 рок позивач отримала від первісного кредитора кошти в сумі 300000 грн. 09 грудня 2019 року між ПАТ «Альфа-Банк» та АТ «Дельта Банк», яке є правонаступником первісного кредитора АКІБ «УкрСиббанк», укладено договір №2098/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Згідно умов цього договору новий кредитор АТ «Альфа-Банк» набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконувати обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами поруки, іпотеки, застави, і т. д. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що не заперечується позивачем. Однак позичальником умови кредитного договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів. У зв`язку з цим у позивача станом на 18 травня 2020 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 491966,97 грн., з яких прострочена заборгованість 263635,64 грн., строкова заборгованість за нарахованими відсотками 10669,92 грн., прострочена заборгованість по нарахованих відсотках 217881,41 грн. Вимога кредитора про усунення порушень та про добровільне виселення позивачем не виконана. Тому АТ «Альфа-Банк» звернулось до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. При цьому АТ «Альфа-Банк» подано нотаріусу всі необхідні передбачені законом документи. Беручи до уваги фактичне невиконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №11224380000 від 27 вересня 2007 року, 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком Сергієм Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис №1485 про звернення стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк». При цьому посилання позивача на порушення процедурних вимог під час вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком Сергієм Анатолійовичем виконавчого напису № 1485 від 03 липня 2020 року та на наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є безпідставним, та на законі не ґрунтується. Тому відповідач\~просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа приватний виконавець Скрипник В.Л. надав письмові пояснення, у яких зазначив, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області перебуває виконавче провадження №62903685 з примусового виконання виконавчого напису №1485 від 03 липня 2020 року, виданого приватним виконавцем Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. про звернення стягнення на квартиру загальною площею 125,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що є предметом іпотеки та належить на праві приватної власності [PERSON] . Вказаний виконавчий напис відповідає вимогам до виконавчих документів, встановленим ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець не наділений повноваженням перевірки законності виконавчого документу (в тому числі виконавчого напису). Вказані пояснення просив долучити до матеріалів справи (а.с. 40-42). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. письмових пояснень на позовну заяву чи на відзив не надав. Інші пояснення, заяви та клопотання від учасників справи, які належним чином повідомлені про розгляд справи судом, не надходили. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 27 вересня 2007 року Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11224380000. Згідно пункту 1.1. вказаного Договору банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати та повернути банку кредит в сумі 300000 грн. та сплатити проценти, комісії в порядку і н умовах визначених цм договором. Згідно пункту 1.2. кредитного договору надання кредиту здійснюється у наступний строк: 27 вересня 2007 року. Позичальник в будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит в повному обсязі в терміни, визначені графіком погашення кредиту, але в будь-кому випадку не пізніше 26 вересня 2018 року (а.с.13-16). Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 27 вересня 2007 року між ТОВ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку банку квартиру загальною площею 125,0 кв.м., житловою площею 62,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-19). Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк», що діє у договорі як продавець, та ПАТ «Дельта Банк», що діє як покупець, продавець передав, а покупець прийняв права вимоги за договорами кредиту, за що сплатив ціну купівлі (а.с.56). Відповідно до додатку 1 «Перелік прав вимоги за кредитами» до вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року за вказаним договором ПАТ «Дельта Банк» набув прав вимоги до [PERSON] за договором №11224380000 від 27 вересня 2007 року (а.с.56, зворот). 09 грудня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк», яке є правонаступником первісного кредитора АКІБ «УкрСиббанк», укладено договір №2098/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Згідно умов цього договору новий кредитор АТ «Альфа-Банк» набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконувати обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами поруки, іпотеки, застави, і т.д. Як вбачається\~з додатку\~до даного\~договору,\~до АТ\~«Альфа-Банк»\~перейшло право\~вимоги до\~ [PERSON] за договором №11224380000 від 27 вересня 2007 року (а.с.57-63). 01 червня 2020 року АТ «Альфа-Банк» надіслало позивачу досудову вимогу за вих. №1038, в якій повідомило [PERSON] про те, що на підставі договору №2098/К про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 09 грудня 2019 року АТ «Альфа-Банк» набуло прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі, до позивача [PERSON] . Також у цій вимозі банк вказав про заборгованість [PERSON] станом на 18 травня 2020 року у розмірі 491966,97 грн., з яких прострочена заборгованість 263635,64 грн., строкова заборгованість за нарахованими відсотками 10669,92 грн., прострочена заборгованість по нарахованих відсотках 217881,41 грн. Також банку повідомив позивача про те, що у разі незадоволення цієї вимоги банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.65). Даних про вручення позивачу досудової вимоги матеріали справи не містять. 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 1489, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на майно, а саме: на квартиру загальною площею 125,0 кв.м, житловою площею 62,2 кв.м за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , з метою погашення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання позичальником умов кредитного договору за період з 09 грудня 2019 року по 18 травня 2020 року, а саме: прострочена заборгованість 263635,64 грн., строкова заборгованість за нарахованими відсотками 10669,92 грн., прострочена заборгованість по нарахованих відсотках 217881,41 грн. Загальна сума заборгованості становить 491966,97 грн. Плата за вчинення виконавчого напису становить 1400,00 грн. (а.с.48). У частині першій\~статті 35 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого\~самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 зроблено висновок, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності». Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню». Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Відповідно до вимог\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі\~76,\~77 ЦПК України). Згідно вимог\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Дослідивши та надавши оцінку поданим сторонами доказам, суд дійшов висновку, що виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, за відсутності документів, що підтверджували б безспірність заборгованості. Так, в оскаржуваному виконавчому написі про звернення стягнення на предмет іпотеки вказано, що зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 27 вересня 2007 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., передане в іпотеку в забезпечення зобов`язань по Договору про надання споживчого кредиту №11224380000 від 27 вересня 2007 року, кредитором за яким є АТ «Альфа-Банк». Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Будь-які докази того, що право вимоги за договором іпотеки від 27 вересня 2007 року було передано від АКІБ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк», а згодом від ПАТ «Дельта Банк» до АТ «Альфа-Банк» було передано за нотаріально посвідченим договором, до матеріалів справи сторонами не додані. Згідно ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Оскільки докази того, що право вимоги за договором іпотеки від 27 вересня 2007 року до АТ «Альфа-Банк» передавалось за нотаріально посвідченим договором, до матеріалів справи не додані, суд прийшов до висновку про відсутність у відповідача права вимоги до [PERSON] за вказаним договором. Але приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. на вказані вище вимоги ст.24 Закону України «Про іпотеку» уваги не звернув та заявою АТ «Альфа-0Банк» видав виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з пункту 1.2. кредитного договору строк кредитування, а відповідно і термін дії договору до 26 вересня 2018 року. Але, як вбачається з заяви АТ «Альфа-Банк» про вчинення нотаріального напису від 03 липня 2020 року б/н заборгованість банк обраховує позивачу [PERSON] за період з 09 грудня 2019 року по 18 травня 2020 року, тобто поза межами дії кредитного договору. Викладене свідчить про спірність вимог АТ «Альфа-Банк», що було перешкодою для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Наведене також свідчить, що нарахування відсотків після 26 вересня 2018 року, тобто поза межами дії кредитного договору, є спірним. Таким чином, вирішуючи справу на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що вимоги, за якими вчинено виконавчий напис, не є безспірними, частина з них полягає поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, не підтверджено належним чином право вимоги АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] за іпотечним договором. На підставі викладеного позов необхідно задовольнити, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються:\~ у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність позов задовольнити, понесені позивачем документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Судовим збором також була оплачена заява [PERSON] про забезпечення позову. Оскільки судом в її задоволенні відмовлено, витрати по сплаті судового збору за подання даної заяви відшкодуванню позивачу не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved