Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом із матірю, без згоди батька. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON] Рішенням суду шлюб було розірвано. Від шлюбу з відповідачем має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. В теперішній час, Луганська область знаходиться в зоні антитерористичної операції, яка здійснюється збройними силами України та іншими військовими формуваннями і ці обставини дають їй підстави непокоїтись за життя та здоровя малолітньої доньки [PERSON]. Однак, через напружені стосунки із батьком її дитини [PERSON], останній відмовляється надавати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон разом з нею, а тому вона вважає, що його дії суперечать інтересам дитини. Вона вважає, що згідно із діючим законодавством України, яке регулює даний вид правовідносин, вона має право на отримання дозволу на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна зі своєю дитиною, без згоди та супроводу батька. Просила суд надати дозвіл дитині [PERSON], [INFO] на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна, а саме держави Угорщина, Австрія, разом з нею без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], на строк шість років, а саме з 06 червня 2015 року по 06 червня 2021 року, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї доньки [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Справу розглянуто без участі сторін на підставі наявних доказів. Відповідно до\~ст.197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, перевіривши наведені в позові доводи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2004 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції Луганської області за актовим записом № 123 (а.с.8). Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 07.03.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення суду набрало законної сили (а.с.9). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідач відмовляється надавати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон разом з позивачем. Пунктом 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27 січня 1995 року передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16- річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі предявлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитині видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки, або до досягнення нею 18-річного віку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а тому на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З наведеного суд робить висновок про те, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, а тому задовольняє його. На підставі викладеного та

Outcome: approved