Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON]\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON]\~Україна в\~особі Головного\~управління Державної\~казначейської служби\~України у\~Вінницькій області\~про відшкодування\~моральної шкоди\~та просила\~стягнути за\~рахунок коштів\~Державного бюджету\~України на\~її користь\~5000\~грн.\~на відшкодування\~моральної шкоди\~шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок незаконних дій Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області щодо повернення без виконання виконавчого листа, виданого 30.06.2016 року на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2016 року у справі № 128/2037/16-ц, їй було заподіяно моральну шкоду спричинено душевні страждання, яких вона зазнала у звязку з порушенням відповідачем її права на виконання остаточного рішення суду, та необхідністю їй як людині похилого віку докладати додаткових зусиль, звертатися до суду з метою забезпечення виконання судового рішення. Заяви та клопотання сторонами не заявлялися. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №2105010604447, однак позивач клопотала про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача\~-\~Головного управління\~Державної казначейської\~служби України\~у Вінницькій\~області -\~у судове\~засідання не\~зявився,\~ будучи\~належним чином\~повідомленим про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи,\~що підтверджується\~рекомендованим повідомленням\~про вручення\~поштового відправлення\~№2105010604498,\~однак до\~суду було\~подано відзив\~на позовну заяву від 06.07.2018 року (а.с.20-22), у якому відповідач просив відмовити у повному обсязі у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року, яка набрала законної сили 03.04.2018 року, у адміністративній справі № 802/811/17-а за позовом [PERSON] до Головного управління Державної Казначейської служби України у Вінницькій області про визнання дій незаконними було визнано дії Головного управління Державної Казначейської служби України у Вінницькій області щодо повернення без виконання виконавчого листа, виданого 30.06.2016 року на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2016 року у справі №128/2037/16-ц незаконними. Згідно ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. \~ \~ Відповідно\~до ст.\~56\~Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави\~чи органів\~місцевого самоврядування\~матеріальної та\~моральної шкоди,\~завданої незаконними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю органів\~державної влади,\~органів місцевого\~самоврядування,\~їх посадових\~і службових\~осіб при\~здійсненні ними\~своїх повноважень. Згідно ст.\~1173\~ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Оскільки Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області є органом державної влади, то шкода (у тому числі моральна), завдана фізичній особі (позивачеві - [PERSON]) внаслідок його незаконних дій відшкодовується державою. \~Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду від 08.11.2017 року у справі № 6-99цс17, згідно якої спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені\~статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно; при цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними (відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду).\~ \~ \~ \~ \~Що стосується стягнення моральної шкоди та визначення її розміру, то суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода\~полягає,\~зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;\~моральна шкода\~відшкодовується грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб;розмір грошового\~відшкодування моральної\~шкоди визначається\~судом залежно\~від характеру\~правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення;\~при визначенні\~розміру відшкодування\~враховуються вимоги\~розумності і\~справедливості; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачеві [PERSON] моральну шкоду у розмірі одного прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (1435 грн.), який встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 липня 2018 року, що є обґрунтованою та справедливою сатисфакцією за душевні страждання яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї (порушенням відповідачем її права на виконання остаточного рішення суду, та необхідністю їй як людині похилого віку докладати додаткових зусиль, звертатися до суду з метою забезпечення виконання судового рішення). Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial