Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартирою № 104 у будинку № 17 по вул.Кавалерідзе у м.Львові. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що вона, відповідно до Ордеру на жиле приміщення № 8487. виданого 20.11.1987 Виконавчим комітетом Радянської районної Ради народних депутатів м.Львова на підставі Рішення Радянської районної Ради народних депутатів м.Львова за № 615 від 10.11.1987, є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] (колишня назва - вул.Ак.Келдиша) в м.Львові. У вищезгаданій квартирі крім неї, також зареєстрований відповідач [PERSON] З 1996 року по сьогоднішній день відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, не отримує кореспонденцію, особистих речей немає і взагалі не беру участі в утриманні квартири. Факт відсутності відповідача у квартирі підтверджується [PERSON] ЖЕП «Стимул - Сихів». Його теперішнє місцезнаходження не відоме, засоби звязку із ним відсутні. При цьому, будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період його відсутності не існує, а тому вважає, що такий втратив право користування спірним житлом. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 04.01.2018 у даній справі відкрито провадження та призначено її судовий розгляд. Позивач [PERSON] подала до суду заяву за змістом якої позов підтримала в повному обсязі, просить таку задоволити, а розгляд справи здійснювати у її відсутності, при цьому проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в т.ч. в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або відзиву на позов не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] разом із іншими членами її сімї: [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (чоловік дочки), було видано Ордер на жиле приміщення № 8487 на право зайняття жилого приміщення за адресою: м.Львів, вул.Ак.Калдиша, 17 (сучасна назва вул.[PERSON]), квартира 104. Вказаний Ордер №8487 виданий 20.11.1987 Виконавчим комітетом Радянської районної Ради народних депутатів м.Львова на підставі Рішення Радянської районної Ради народних депутатів м.Львова за № 615 від 10.11.1987. Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки № 457, виданої [PERSON] ЖЕП «Стимул-Сихів» 30.01.2017, в квартирі №104 по вул.[PERSON], 17 зареєстровані: [PERSON] (осн. квартиронаймач), [PERSON] (дочка), [PERSON] (зять), [PERSON] (внучка), [PERSON] (внук), [PERSON] (внук), [PERSON] (син). Водночас, як стверджується з [PERSON] складених 22.08.2016, 21.10.2016 та 25.01.2017 комісією ЖЕП «Стимул-Сихів» відповідач [PERSON], 1963р.н., що зареєстрований за адресою: [INFO], у такій фактично не проживає понад 20 років. На час перевірки даної особи в квартирі не було. У відповідності до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985р. із змінами, внесеними з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», - суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однією вказаною позивачем підстави, ст.71 або ст.107 ЖК України, а саме: якщо особа була відсутня понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на жилу площу. Частиною 4 ст.97 Житлового кодексу України встановлено, що піднаймач жилого приміщення вправі за згодою членів своєї сімї у будь-який час розірвати договір піднайму. Згідно із ст.99 ЖК України, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сімї, а також тимчасові жильці зобовязані негайно звільнити займане жиле приміщення. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Поважні причини відсутності визначені ч.3 ст.71 Житлового кодексу, перелік таких є вичерпним. Аналогічне положення відображене в п.8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03.04.1987р. №2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», згідно якого за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо людина відсутня в житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право на житлове приміщення. Суд вважає, що наявна реєстрація відповідача, який не користується квартирою № 104 у будинку № 17 по вул.Кавалерідзе у м.Львові понад рік, не є власником даного жилого приміщення, не свідчить про збереження за ним права на користування спірним жилим приміщенням, яке виникає лише у випадках, передбачених законом, а тому, з огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач, не проживаючи у спірній квартирі понад 20 років без поважних причин, втратив право на користування нею, а відтак позов слід задоволити. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням (квитанцією). На підставі ст.ст.71, 72 Житлового кодексу, ст.391 ЦК України та

Outcome: approved