Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 2000 гривень щомісячно, у зв'язку з продовженням навчання. В обґрунтування вимог позивач вказує, що до 15 серпня 2000 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], яка проживає разом з нею. Вказує, що вона ніде не працює, оскільки доглядає за своїм малолітнім сином - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з даними обставинами їхня дочка перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги батька. Рішенням суду від 05 серпня 2007 року відповідача позбавлено батьківських прав щодо дочки [PERSON], що не звільняє його від обов'язку утримувати дитину. Вважає, що відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дочки, яка навчається, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень на місяць. Ухвалою судді від 17 серпня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 12 вересня 2018 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у ньому та просила його задовольнити. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не надав, тому, враховуючи те, що представник позивача не заперечила проти заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15 серпня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим повторно 23 березня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області, про що зроблено актовий запис № 117. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно 23 березня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 202. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 червня 2007 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки про склад сім'ї № 547 від 11 червня 2018 року, до складу сім'ї, що проживає за адресою: [ADDRESS], входять: [PERSON], [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (дочка). Згідно довідки № 59 від 16 лютого 2018 року, виданої Тернопільською міською дитячою комунальною лікарнею, [PERSON], [INFO] року, перебуває на диспансерному обліку та має статус «дитина-інвалід», та потребує домашнього нагляду. [INFO] року [PERSON] виповнилось 18 років. Згідно довідки № 086-18 від 17 серпня 2018 року, виданої Тернопільським інститутом соціальних та інформаційних технологій, встановлено, що [PERSON] є студенткою третього курсу заочної форми навчання факультету соціально-економічного управління ПВНЗ Тернопільського Інституту Соціальних та Інформаційних Технологій. Термін навчання з 01 вересня 2015 року по 31 березня 2019 року. З Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 4640 від 11 вересня 2018 року встановлено, що за 1-ий та 2-ий квартали 2018 року у [PERSON] доходи відсутні. [PERSON] за 1-ий та 2-ий квартали 2018 року отримувала лише державну соціальну матеріальну допомогу, розмір якої за два квартали склав 5935,12 гривень. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При цьому, навчання дитини має бути її основним заняттям. Отже, якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає. Такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 701/1299/16-ц. Так, судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з матір'ю, яка не працює у зв'язку з доглядом за малолітнім сином, який є дитиною-інвалідом, та отримує лише державну та соціальну матеріальну допомогу. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що дочка [PERSON] навчається на заочній формі навчання, тому, на думку суду, має можливість самостійно працювати тазаробляти собі на життя. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] не має можливості собі заробляти на життя у зв'язку з обставинами, що мають істотне значення, позивачем надано не було. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи те, що [PERSON], хоча й продовжує навчання після досягнення повноліття, однак навчання дочки не є її основним заняттям, оскільки вона навчається на заочній формі, а від-так має можливість працювати та заробляти собі на життя, а позивачем не доведено протилежного, тому суд приходить до переконання, що обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає. За таких обставин, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, не підлягає до задоволення. Окрім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а у задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed