Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що в шлюбі з відповідачем у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.12.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням суду від 06.06.2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] народження на період її навчання до 30.06.2017 року, після чого стягнення аліментів було припинено. Позивач вказує, що з 01.09.2017 року донька продовжила навчання в Сумському державному університеті і буде навчатися до 31.12.2018 року. Позивач вказує, що донька не має самостійного заробітку, потребує матеріальної допомоги, а позивач за станом здоровя визнана інвалідом 3-ї групи, А тому не має можливості без матеріальної допомоги відповідача утримувати повнолітню доньку, яка навчається. Позивач вказує, що відповідач є працездатним, фізичною особою-підприємцем, і має можливість надавати доньці допомогу. Посилаючись на ст. 199 СК України, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до закінчення донькою навчального закладу, тобто до 31.12.2018 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі з підстав, визначених у позові, просила задовольнити. Пояснила, що на даний час позивач перебуває у скрутному стані, оскільки погіршився стан її здоровя, вона лікується, і не може працювати. Представник позивача зазначила, що донька потребує допомоги від батька, так як їй необхідно закінчити навчання, а сімя опинилась в скрутному матеріальному становищі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, направила заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала (а.с.30). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали. Подали відзив на позов (а.с.43-44), в якому зазначили, що відповідач хоча і є ФОП, але розмір його реального доходу на місяць становить всього 5291 грн, а не такі значні суми, як вказує позивачка. Також відповідач вказує, що він має іншу сімю, яку зобовязаний утримувати цивільну дружину та її доньку від першого шлюбу, а також має на утриманні хвору мати. Крім того, відповідач сплачує аліменти на меншу доньку [PERSON]. Крім того, відповідач вказує, що позивач не обґрунтувала, до чого саме зводиться потреба повнолітньої доньки в матеріальній допомозі і не обґрунтувала реальних витрат, повязаних з процесом навчання. Відповідач зазначає, що старша донька [PERSON] навчається на бюджетній основі, отримує стипендію, проживає не в гуртожитку, а вдома. Відповідач зазначив, що він в добровільному порядку допомагає донькам, надає їм грошові кошти, коли має таку можливість. Просить врахувати його складне фінансове становище, наявність на його утримання інших утриманців, та реальну відсутність можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, та відмовити в позові. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є студентом 1 курсу магістратури денного відділення Сумського державного університету на бюджетній основі. Термін навчання - з 01 вересня 2017 року по 31.12.2018 року (а.с. 29). Батьками [PERSON], [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Шлюб між батьками розірвано 04.12.2013 року (а.с.7), донька [PERSON] проживає разом з позивачкою, що підтверджується копією довідки «Жилищник» (а.с.6). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06.06.2014 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 450 грн. щомісячно, на період навчання доньки, до 30.06.2017 року (а.с.8). З 30.06.2017 року виплата аліментів була припинена. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.06.2018 року з [PERSON] збільшено розмір стягнутих аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? від усіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.60). Наведені обставини не заперечувались та не оспорювались сторонами. Відповідачем також надано докази щодо розміру його доходів та видатків (а.с.47-55), інформація щодо хвороби його матері [PERSON] (а.с.59). Судом також встановлено, що позивач [PERSON] має третю групу інвалідності (а.с.12), 13.11.2017 року перенесла інфаркт головного мозку з лівобічним геміпарезом (а.с.29), 14.05.2018 року звільнена з роботи внаслідок стану здоровя (а.с.28). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. \~ \~ \~ \~ Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 01.09.2017 року [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання в магістратурі вищого навчального закладу, навчається на бюджетній основі, не працює, в звязку з цим потребує матеріальної допомоги. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] не працює за станом здоровя, перенесла тяжке захворювання, має третю групу інвалідності, що підтверджує пояснення позивача про те, що вона не в змозі самостійно утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, є фізичною особою підприємцем, має нормальний стан здоровя, а будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідач суду не надав. Враховуючи, викладене, суд вважає, що він має можливість надавати повнолітній доньці матеріальну допомогу. Однак, суд не може погодитись з розміром аліментів, визначеним позивачем у сумі 1500 грн., оскільки позивач належним чином не обґрунтувала вказаний розмір аліментів, не зазначила, які саме витрати вона несе на навчання доньки. При цьому суд враховує пояснення відповідача, що він має виплачує аліменти на молодшу доньку [PERSON]. Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває донька його цивільної дружини від першого шлюбу суд не приймає до уваги, оскільки відповідач не є батьком даної дитини, і на нього не покладено обовязок її утримання. Тим більше, права однієї дитини не можуть забезпечуватись за рахунок порушення прав іншої дитини. Суд також не приймає уваги посилання відповідача на те, що він утримує свою мати в звязку з її хворобою, оскільки мати відповідача [PERSON] має доходи у вигляді пенсії, а крім того, консультаційний висновок спеціаліста (а.с.59) не завірений, не містить даних про лікарські призначення та понесені витрати на лікування. Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає, що розмір аліментів 1000 грн. буде розумним, достатнім, справедливим і відповідатиме інтересам як повнолітньої доньки, яка навчається, не працює, отримує стипендію, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача, який має доходи від підприємницькою діяльності і має можливість надати допомогу своїй повнолітній доньці на період її навчання. На підставі ст. 141 ЦПК України, так як позивач було звільнена від сплати судового збору по даній категорії справи, судовий збір необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial