Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, у них відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги, шлюбні відносини фактично припиненні, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї відсутності не повідомив, відзиву на позов не подав, що згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі доказів, наявних у справі та ухвалення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечила позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому у Гончарівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області шлюбі з 11.03.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.03.2013 року, актовий запис №02. За час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO] Як убачається із змісту позовної заяви, у сторін відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги, шлюбні відносини фактично припиненні, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Судом надавався термін на примирення, який результатів не дав. Зі змісту письмової заяви позивача [PERSON], адресованої суду 03.01.2017 року, убачається, що примирення з відповідачем не дало результатів, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому позовна вимога [PERSON] щодо відновлення її дошлюбного прізвища «[PERSON]» підлягає задоволенню. Також позивач просить стягнути із відповідача в її користь понесені судові витрати, зокрема 640 грн., сплаченого при зверненні до суду із позовною заявою судового збору. У силу ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача в користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved