Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказала, що вона з 22.02.2003 року по 05.05.2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася донька [PERSON], [INFO]. За рішенням Димитровського міського суду від 02.06.2009 року з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки доходів відповідача до повноліття дитини. Восени 2015 року відповідач звернувся до суду з позовом про зменшення стягнутих на її користь аліментів у звязку з народженням у нього другої дитини від іншого шлюбу з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів його доходів. Рішення суду відповідач виконує частково, станом на 07.11.2015 року має заборгованість за аліментними зобовязаннями в сумі 3808,25 грн. Ще до розірвання шлюбу з грудня 2008 року вона з відповідачем припинили сумісне проживання та фактичні шлюбні відносини. До червня 2009 року відповідач виконував свої зобовязання щодо виховання доньки, він інколи забирав дитину, декілька разів дзвонив. З червня 2009 року відповідач взагалі самоусунувся від доньки: не приймає ніякої участі у вихованні доньки, за шість років не вживав ніяких спроб для спілкування та зустрічей з дитиною, усі значимі події в житті останньої проходили без участі батька, який не знає про захоплення та досягнення доньки. Були випадки, коли відповідач зустрічав доньку на вулиці, ігнорував дитину, навіть не вітався з нею. Ольга намагалася потоваришувати з батьком в соціальних мережах, але він також проігнорував запрошення. Донька дуже переживала її розлучення з відповідачем та те, що батько пішов з життя дитини. На теперішній час вона одружилася з іншим чоловіком, який замінив доньці батька. Аліменти, які сплачує відповідач останні два роки не вистачає на утримання дитини, тому її чоловік матеріально утримує доньку. Відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не піклується про доньку, не відчуває до неї батьківських почуттів, не спілкується з нею. Тому позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] та відшкодувати понесені нею судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, додавши, що вона ніколи не чинила перепон у спілкуванні доньки з батьком, ніколи не настроювала дитину проти батька, оскільки дитина бажала цього спілкування і переживала розлуку з батьком. Відразу після припинення сумісного проживання вона пропонувала відповідачу варіанти місць зустріч, щоб не травмувати дитину, оскільки донька засмучувалася після побачення з батьком у будинку, де вона прожила роки, побачивши у своїй кімнаті чужу дитину, а в будинку чужу жінку. З 2010 року, після того, як у відповідача народилася інша дитина, бабуся доньки та мати відповідача також перестала провідувати онуку. За шість останніх років відповідач жодного разу не приїжджав до дитини, навіть перебуваючи за своїми справами у школі, де навчається дитина, він не намагався з нею спілкуватися, відносився, як до сторонньої дитини, не помічав доньку. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги свого довірителя. Відповідач [PERSON], будучи належним чином сповіщеним про час і місце розгляду справи, вдруге до суду не зявився, тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у неї доказів, ухвалюючи заочне рішення. Представник третьої особи орану опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради [PERSON] позовні вимоги підтримала, вважає за доцільне і в інтересах дитини позбавлення відповідача батьківських прав. [PERSON] пояснила, що під час підготовки матеріалів для висновку органу лпіки та піклування службою у справах дітей була проведена бесіда з батьком, який заперечував проти позбавлення його батьківських прав стосовно доньки, вказуючи на те, що позивач перешкоджала йому зустрічатися з дитино. Хоча відповідач мав можливість спілкуватися з донькою на території школи, яку відвідує [PERSON]. [PERSON] [PERSON] розяснені права і обовязки батьків щодо дитини, використання ним права на безперешкодне спілкування з донькою, було рекомендовано звернутися до органів опіки та піклування щодо встановлення способу його участі у вихованні малолітньої [PERSON] та спілкуванні з нею. Але до теперішнього часу відповідачем не здійснено жодного дієвого заходу для вирішення цього питання. Заслухавши учасників судового процесу, думку дитини, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], яка з 23.08.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано у червні 2009 року, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, про розірвання шлюбу (а.с.5, 14). Сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с.4). За рішенням Димитровського міського суду від 02.06.2009 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, що також підтверджується виконавчим листом, виданим Димитрвоським міським судом 02.06.2006 року (а.с.6, 7). За інформацією відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції від 07.10.2015 року заборгованість [PERSON] по аліментам за станом на 01.10.2015 року становить 3808 грн. 25 коп. (а.с.48-50). У судовому засіданні позивач пояснила, що розмір аліментів було зменшено у звязку з народженням у відповідача другої дитини, аліменти відповідачем сплачуються, той самостійно визначає яку суму щомісячно виплачувати на утримання доньки, останні місяці він сплачував по 600-650 грн. Яка сума заборгованості на теперішній час, їй не відомо. Згідно за довідкою та побутовою характеристикою обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Чайка» від 20.10.2015 року позивач [PERSON] разом з донькою [PERSON], [INFO], донькою [PERSON], [INFO], та чоловіком [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: Донецька область, м.Димитров, пров.Львівський[ADDRESS], за місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно (а.с.30, 31). Згідно довідки управління соціального захисту населення Димитровської міської ради від 16.10.2015 року позивач [PERSON] отримує щомісячну допомогу при народження однієї дитини у розмірі 1012,50 грн (а.с.32). Відповідно до характеристики та інформації про виконання батьківських обовязків адміністрації школи № 10 Димитровської міської ради дитина сторін [PERSON] навчається у шостому класі, зарекомендувала себе як старанна, здібна, відповідальна, активна учениця. Мати цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання в сімї. Батько у вихованні дівчинки участі не приймає, з моменту навчання [PERSON] (з першого класу) ніякої уваги дитинні не приділяв (а.с.33, 34, 36). Згідно довідки Димитровської центральної міської лікарні дитина [PERSON], [INFO], здорова (а.с.35). Відповідач [PERSON] мешкає за адресою: Донецька область, м.Димитров, вул.Молодіжна, б.38. Згідно акту обстеження умов проживання за вказаною адресою, складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Димитровської міської ради від 08.12.2015 року, встановлено, що жиле приміщення відповідача відповідає санітарно-гігієнічним нормам, побутові умови задовільні. Разом з відповідачем за цією адресою проживають: дружина [PERSON], [INFO], пасинок [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.40). Відповідно до листа Димитровського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 14.12.2015 року родина [PERSON]Г під соціальним супроводом не перебуває (а.с.39). За інформацією управління соціального захисту населення від 30.11.2015 року відповідач [PERSON] не перебуває на обліку і допомоги не отримує (а.с.37). Відповідно до інформації Димитровського міського центру зайнятості від 30.11.2015 року [PERSON] на обліку не перебуває (а.с.47). За даними Димитровської центральної міської лікарні від 30.11.2015 року [PERSON] на обліку у лікарів психіатра, дерматолога, нарколога не перебуває (а.с.41-45). Згідно пояснювальної відповідача від 27.11.2015 року, наданої останнім під час проведення з ним службою у справах дітей бесіди, [PERSON] заперечує проти позбавлення батьківських прав, оскільки мати дитини перешкоджає йому зустрічатися з донькою. Він є безробітним. Покладає розгляд ситуації на розсуд органу, просить розглянути питання позбавлення його батьківських прав без його участі (а.с.46). Допитана у суді свідок [PERSON] суду пояснила, що вона близько 20 років підтримує дружні стосунки з позивачем, знайома з її першим чоловіком [PERSON] і їх донькою [PERSON], якій 12 років. Після розірвання шлюбу сторін приблизно о 2009-2010 році, відповідач участі у вихованні дитини не приймав, сплачував невеликі суми аліментів, спочатку пару разів забирав до себе дитину, а потім припинив з нею спілкування. Від позивача та самої дитини їй відомо, що після зустрічі [PERSON] з батьком у будинку, де вона прожила шість років, дитина плакала, була дуже засмучена, оскільки там знаходилася чужа жінка з чужою дитиною. [PERSON] скаржилася їй, що батько не добавив її у соціальній мережі до своїх друзів та при зустрічі з нею, проходить мимо, не помічає її. Будучи присутньою на днях народженні [PERSON], їй не відомо, щоб батько якимось чином поздоровляв свою дитину. Позивач ніколи не чинила перепон у спілкуванні доньки з відповідачем, оскільки дитина тягнулася до батька, бажала, щоб вони спілкувалися. Чому відповідач уникає від спілкування зі своєю донькою, їй не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] - її троюрідна сестра, також вона є хрещеною матірю молодшої доньки позивача - [PERSON], [INFO], яку позивач народила у другому шлюбі. Коли сторони проживали разом, у них була ідеальна сімя, відповідач добре ставився до їх доньки [PERSON]. Розірвання шлюбу ініціював [PERSON], оскільки став підтримувати стосунки з іншою жінкою. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матірю. Протягом місяця після припинення стосунків з позивачем, [PERSON] брав доньку до себе у будинок, у якому стали проживати його друга жінка зі своєю дитиною, що засмутило [PERSON]. Дитина розказувала їй, що батько привів її до її колишньої кімнати, яку вже займав чужий хлопець, і при цьому відповідач з нею не спілкувався. Після цього інциденту дівчинка все одно бажала спілкуватися з батьком, намагалася налагодити з ним стосунки через соціальну мережу, але відповідач повністю її ігнорує. Працюючи фотографом, відповідач приходив до школи, де навчається його донька, фотографував дітей, але доньку не помічав, інколи не здоровкався, не інтересувався у неї про її справи. Вона була сама свідком цього, коли була присутня на шкільних заходах, також їй про це розповідала [PERSON]. На теперішній час дитини закрита з питання щодо батька, у неї склалися добрі стосунки з вітчимом, у неї, навіть, виникло бажання змінити прізвище. Позивач не чинить перепони до спілкування доньки з біологічним батьком, який добре знає, де мешкає і де навчається його донька. Сама дитина до останнього була дуже відкрита до стосунків з батьком, але з його боку ніякого дій з цього приводу зроблено не було. Дитина сторін [PERSON] у суді пояснила, що вона навчається у шостому класі школи № 10 в м.Димитров, їй вже 12,5 років, мешкає вона разом з мамою, вітчимом і молодшою сестрою за адресою: м.Димитров, пров.Львівський, 14/12. Вона підтримує позбавлення її батька [PERSON] батьківських прав щодо неї, оскільки той не бажає з нею спілкуватися, бачитися. У пятому класі вона через соціальну мережу «Контакт» попросилася у друзі до батька, але той не добавив її до своїх друзів, на її дзвінки не реагує, коли вона дзвонить, і сам ще з першого класу перестав їй дзвонити. В останнє вона бачила його на першому дзвінкі у школі у 2015 році у якості фотографа. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Димитровської міської ради № 91 від 17.02.2016 року, позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], доцільне та буде відповідати інтересам дитини (а.с.21-52). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а ст.18 Конвенції про права дитини зазначила, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобовязані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За приписами ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Як встановлено і доведено позивачем, відповідач на протязі 6 років не цікавиться життям доньки, умовами її проживання, не намагається з нею контактувати і після проявлених ініціатив з боку дитини, яка констатувала, що батько ставиться до неї, як до сторонньої людини. Усунувшись у повній мірі від виховання дитини, відповідач фактично переклав свої обовязки на матір дитини, не здійснив жодного заходу для встановлення способу його участі у вихованні доньки навіть після проведеної з ним бесіди у лютому 2016 році службою у справах дітей у звязку з підготовкою висновку щодо доцільності позбавлення його батьківських прав. Судом не встановлено будь-яких поважних причин, через які відповідач не піклується про свою дитину, не проявляє до неї належної батьківської турботи. Тривалість невиконання відповідачем батьківських обовязків свідчить про свідоме нехтування ним цими обовязками, тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав задля захисту інтересів дитини є доцільним та необхідним. Посилання відповідача у письмовому поясненні на адресу служби у справах дітей на те, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, та ніяким чином не виправдовують його поведінку, оскільки ним не підтверджено будь якими конкретними діями прояв турботи та піклування стосовно своєї доньки, виявлення інтересу до її внутрішнього світу, здійснення заходів для встановлення способу його участі у вихованні доньки. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.1). На підставі ст.ст.150, 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved