Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] кошти в сумі 15 891 грн. 50 коп. на користь [PERSON] заборгованості за договором про надання правової допомоги та договором про відступлення права вимоги. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18.06.2020 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами позовного (спрощеного) провадження з викликом сторін. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Ліга Справедливості» був укладений договір про надання правової допомоги №2015/12-21 від 11 грудня 2015 року. Відповідач звернувся до Адвокатського об`єднання з метою відкриття кримінального провадження, оскарження та представництва інтересів замовника у всіх необхідних органах та установах. Адвокатським об`єднанням «Ліга Справедливості» надавались послуги відповідачу та мають бути сплачені, відповідно до умов договору. 12.03.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» (код ЄДРПОУ 40582198, місце реєстрації: 03040, м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, 68), набуло право вимоги за Договором відступлення права вимоги №12-03-18/2714 від 12.03.2018 року, що був укладений між Адвокатським об`єднанням «Ліга Справедливості» (код ЄДРПОУ 38603098) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» (код ЄДРПОУ 40582198) за зобов`язаннями [PERSON] і відповідно за Договором відступлення права вимоги №2714-01 від 26 березня 2018 року відступило Громадянці України [PERSON] , Реєстраційний номер облікової картки платника податків № [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] частину права вимоги за зобов`язаннями [PERSON] з виплати коштів відповідно до умов договору про надання правової допомоги №2015/12-21 від 21.01.2015 року та Додатку №1 до договору, що були укладені між [PERSON] та АО «Ліга Справедливості», а саме частину права вимоги щодо сплати коштів за надані послуги Адвокатським об`єднанням «Ліга Справедливості» та виконані дії, відповідно до умов договору про надання адвокатських послуг №2015/12-21 від 11 грудня 2015 року, за результатами виконання яких були виготовлені наступні акти прийняття робіт, а саме: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-ОООО301 від 13.03.2017 року, № ОУ-ОООО303 від 13.03.2017 року № ОУ- 0000395 від 05.04.2017 року, № ОУ-0000436 від 26.04.2017 року, № ОУ-0000470 від 10.05.2017 року, №ОУ-0000511 від 30.05.2017 року в сумі 3 750 грн. з правом нарахування всіх штрафних санкцій, передбачених договором та/або законом. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймає виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку». Також позивачем було направлено відповідачу заяву про досудове врегулювання спору в якій позивач просила перерахувати кошти, що я маю право вимагати від боржника, однак вимога також не була виконана. З метою захисту своїх порушених прав Позивач звернувся за наданням йому правової допомоги до Адвокатського об`єднання «Меркурій-8». У зв`язку із неповерненням [PERSON] коштів, [PERSON] ; уклала договір про надання адвокатських послуг із Адвокатським об`єднанням. Представник позивача в судових засіданнях підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив та інші заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. Треті особи про час, дату, місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви, пояснень з процесуальних питань від третіх осіб до суду не надходили. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеногопозовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалахсправи, всебічно перевіривши обставини, на яких вониґрунтуються у відповідності знормами матеріального права, що підлягають застосуванню. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Ліга Справедливості» був укладений договір про надання правової допомоги №2015/12-21 від 11 грудня 2015 року. Відповідач звернувся до Адвокатського об`єднання з метою відкриття кримінального провадження, оскарження та представництва інтересів замовника у всіх необхідних органах та установах. Адвокатським об`єднанням «Ліга Справедливості» надавались послуги відповідачу та мають бути сплачені, відповідно до умов договору. 12.03.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» (код ЄДРПОУ 40582198, місце реєстрації: 03040, м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, 68), набуло право вимоги за Договором відступлення права вимоги №12-03-18/2714 від 12.03.2018 року, що був укладений між Адвокатським об`єднанням «Ліга Справедливості» (код ЄДРПОУ 38603098) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» (код ЄДРПОУ 40582198) за зобов`язаннями [PERSON] і відповідно за Договором відступлення права вимоги №2714-01 від 26 березня 2018 року відступило Громадянці України [PERSON] , Реєстраційний номер облікової картки платника податків № [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] частину права вимоги за зобов`язаннями [PERSON] з виплати коштів відповідно до умов договору про надання правової допомоги №2015/12-21 від 21.01.2015 року та Додатку №1 до договору, що були укладені між [PERSON] та АО «Ліга Справедливості», а саме частину права вимоги щодо сплати коштів за надані послуги Адвокатським об`єднанням «Ліга Справедливості» та виконані дії, відповідно до умов договору про надання адвокатських послуг №2015/12-21 від 11 грудня 2015 року, за результатами виконання яких були виготовлені наступні акти прийняття робіт, а саме: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-ОООО301 від 13.03.2017 року, № ОУ-ОООО303 від 13.03.2017 року № ОУ- 0000395 від 05.04.2017 року, № ОУ-0000436 від 26.04.2017 року, № ОУ-0000470 від 10.05.2017 року, №ОУ-0000511 від 30.05.2017 року в сумі 3 750 грн. з правом нарахування всіх штрафних санкцій, передбачених договором та/або законом. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймає виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку». Також позивачем було направлено відповідачу заяву про досудове врегулювання спору в якій позивач просила перерахувати кошти, що я маю право вимагати від боржника, однак вимога також не була виконана. Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно із статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 525, 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 627 ЦПК України сторони є вільними в укладенні договору, вu6opi контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно пояснень представника позивача, відповідач не виконав перед позивачем договірні зобов`язання та не сплатив суму гонорару. Проте, незважаючи на це, позивачем виконувались умови вказаного Договору належним чином. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Згідно зі статтею 1 Закону (у редакції на час укладення договору) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) (далі - Закон) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини першої статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно із частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України). Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним. Згідно з статтею 30 Закону, статтею 28 Правил адвокатської етики (у редакції 2012 року)гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Верховний Суд зауважує, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару. Відповідно до Правил адвокатської етики гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за подання правової допомоги клієнту» (стаття 33), а в угоді про надання правової допомоги, яка має укладатися у письмовій формі, містяться дані щодо розміру гонорару, визначаються порядок його обчислення (фіксована сума чи погодинна оплата) і внесення (авансування, оплата за результатом тощо); розмір, порядок обчислення і внесення фактичних видатків, пов`язаних з виконанням доручення (стаття 17), помилково застосував Правила у редакції 1999 року, яка на час виникнення спірних правовідносин втратила чинність. Верховний Суд зауважує, що на час виникнення спірних правовідносин чинними були Правилаадвокатської етики у редакції від 2012 року (далі - Правила). Відповідно до статті 14Правил адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги. Частинами 1, 3 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Визнаним міжнародним стандартом здійснення адвокатської діяльності є принципи чесності та добропорядної репутації адвоката, який відображений в етичних кодексах поведінки адвокатів та який розповсюджується на всі напрями професійної діяльності адвоката. Договір про надання правової допомоги має відповідати вимогам Закону та Правилам, а також визнаним міжнародним та національним стандартам надання правової допомоги. Правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору. Суд не може обґрунтовувати своє рішення припущеннями, що відповідач мав обов`язок щодо сплати адвокатського гонорару, оскільки підтвердження укладання такого договору або зазначення в укладених договорах, матеріали справи не містять, позивачем не долучено до матеріалів справи договору про надання правової допомоги №2015/12-21 від 11.12.2015 року, докази позивач суду не надала, не надала будь-якого розрахунку на підтвердження обсягу виконаної нею роботи (фіксований розмір, погодинна оплата). Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення адвокатського гонорару за договором про надання правової допомоги не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України, і тому позов не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed