Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про виділ в натурі 43/100 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з майна, що є у спільній частковій власності. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на праві спільної часткової власності їй належить 43/100 частини житлового будинку з відповідною частиною - господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, належним чином прийняв спадщину протягом шестимісячного строку, шляхом подачі відповідної заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Олешківського нотаріального округу [PERSON] за місцем відкриття спадщини, але свідоцтва про право на спадщину за заповітом не отримував, права власності належним чином не оформив. 43/100 частини та 57/100 частини вищезазначеного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами розташовані на не приватизованій земельній ділянці, яка належить Олешківській міській раді Херсонської області площею 0,07 га. Оскільки [PERSON] належним чином не оформив спадкове майно у вигляді 57/100 частини вищезазначеного житлового будинку, на даний час немає можливості укласти договір про поділ в натурі спільного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, та визначити порядок користування земельною ділянкою поза судовим порядком. Виділення частини із спільної часткової власності позивачу потрібно для того, щоб вона могла окремо від відповідача укласти договір із ПАТ «Херсонобленерго», ПАТ «Херсонгаз», підключити комунікації, приватизувати земельну ділянку. Просить виділити їй в натурі належну їй відповідно до правовстановлюючого документу на право власності частку нерухомого майна, що є у спільній частковій власності на житловий будинок, та встановити порядок користування земельною ділянкою, наданою для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,07 га. відповідно до часток у праві власності на житло. У ході судового розгляду позивач в судовому засіданні повідомила, що з Відповідачем по справі дійшли домовленості щодо виділу в натурі із вищезазначеного житлового будинку відповідно до порядку користування, який існує до теперішнього часу, та визначилися з порядком користування земельною ділянкою, надала клопотання, в якому просила суд призначити судову будівельно - земельно-технічну, на вирішення якої поставити питання чи можливо технічно здійснити поділ та виділити окремо в натурі їй, як співвласнику житлового будинку [ADDRESS], житлові, господарські приміщення та споруди з можливістю переобладнання житлового будинку у двоквартирний відповідно до домовленості між сторонами з визначенням частки позивача у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в натурі, з визначенням вартості окремих часток. А також встановити порядок користування земельною ділянкою, наданою для обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами площею 0,07 га у відповідності до первинних часток у праві власності на житловий будинок : відповідно 43/100 частин від загальної площі земельної ділянки - позивачу та 57/100 частин від загальної площі земельної ділянки - відповідачу. Вказане клопотання відповідач підтримав. Позивач уточнила позовні вимоги, просила суд постановити рішення про виділ в натурі її частки з житлового будинку, що є у спільній частковій власності та встановити порядок користування земельною ділянкою згідно із їх ідеальними частками відповідно до висновку судової будівельно - земельно -технічної експертизи від 21.06.2018 року (висновок № 16), без виплати компенсації відповідачем позивачу за перебільшену частку, судові витрати залишити за позивачем. Виключити з числа самочинно збудованого будівлі : сарай літ. «Г» та сарай літ. «І», як такі, що збудовані до 1992 року та відповідно Наказу МРРБ та ЖКГУ № 2 від 08.01.2013 р. до категорії самочинного будівництва не відносяться. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з частинами першою та другою ст. 355 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до частини першої ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно приписів частин першої-третьої ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183 ЦК України). Подільну річ можна поділити на частини, кожна з яких може бути використана для тих же цілей, для яких річ призначалась до її поділу. Наприклад, житловий будинок може бути поділений на дві частини або більше. При цьому повинна бути збережена можливість використання кожної із частин будинку як житло. Неподільна річ у разі її поділу втрачає своє цільове призначення. Згідно ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Положення частини першої та другої ст. 367 ЦК України передбачають, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Приписами частин першої, третьої, четвертої ст. 88 Земельного кодексу України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, а у разі її недосягнення в судовому порядку. Отже, за змістом ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Олешківського нотаріального округу за реєстром за № 350 на праві спільної часткової власності належить 43/100 частини житлового будинку з відповідною частиною - господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS], зареєстровано у Спадковому Реєстрі 20.03.2017 р., витяг № 47136698, право власності зареєстровано 20.03.2017 р., витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 82872439. Відповідач [PERSON] в порядку спадкування за заповітом прийняв спадщину після смерті [PERSON], однак своїх спадкових прав на 57/100 частин вищезазначеного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами не оформив. 43/100 частини та 57/100 частин вищезазначеного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами розташовані на не приватизованій земельній ділянці, яка належить Олешківській міській раді Херсонської області площею 0,07 га. За цільовим призначенням - надана для будівництва і обслуговування житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до висновку судової будівельно-земельно-технічної експертизи від 21.06.2018 року (висновок № 16), встановлено можливість технічно здійснити поділ та виділити окремо в натурі позивачу, як співвласнику житлового будинку [ADDRESS], житлові, господарські приміщення та споруди з переобладнанням будинку у двоквартирний та встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до домовленості між сторонами, що існує на теперішній час і відповідає частці у праві власності позивача на житловий будинок та частці у праві відповідача на спадкове майно за заповітом а саме: співвласнику [PERSON] виділити у власність будівлі та споруди: в житловому будинку літ. «А» з прибудовою «а1» приміщення № 14 житлове - площею 13,4 кв.м, приміщення № 1 - коридор площею 4,1 кв.м., № I - кухня - їдальня 15,7 кв.м., № II - кухня 2,2 кв.м., № III - коридор 3,1 кв.м. Надвірні будівлі і споруди: № 7 - огорожа, № 5 - хвіртка, літ «Г» - сарай з підвалом, №2 (1/2 частина) колодязь трубчатий, літ «Д» (1/2 частина) погріб. Математична вартість будівель та споруд, що виділяються власнику [PERSON] складає 163546 грн. Реальна частка складає: 163546 : 423396 = 39/100 частин житлового будинку. Відповідно до експертного висновку відповідачу з ідеальною часткою у 57/100 частин житлового будинку, будівлі та споруди запропоновано виділити: в житловому будинку літ. «А» з прибудовою «а» приміщення № 12 передня - площею 7,3 кв.м, приміщення № 3 - житлове площею 5,9 кв.м., № 21 - кухня 7,2 кв.м., № 2 - житлове 10,1 кв.м., № IV - передня 14,1 кв.м., № V - кладова 2,0 кв.м., № VI- кладова 1,4 кв.м.. Надвірні будівлі і споруди: літ «Б» - літня кухня, літ «б» тамбур, літ «В» - кухня, літ. «Є» - туалет, літ «З» - літній душ, літ «І» - сарай, № 6 - ворота металеві, №2 (1/2 частина) колодязь трубчатий, літ «Д» (1/2 частина) погріб. Реальна частка складає: 259850 гривень, що становить 61/100 у вартості житлового будинку, що на 4/100 (18514,00 грн.) більше за ідеальну частку Позивач на компенсації не наполягає, тому суд , зважаючи на ці обставини питання про стягнення зазначеної суми на користь позивача не вирішує. Висновком експертизи встановлено порядок користування сторін земельною ділянкою згідно із ідеальними частками у праві власності на житловий будинок (додаток № 2 висновку експертизи від 21.06.2018 року № 16). Співвласнику [PERSON] визначити в особисте користування земельну ділянку І площею 297,2 кв.м, в тому числі під частиною житлового будинку літ. «А» з прибудовою літ. «а1», сараєм літ. «Г» з підвалом з виходом на [ADDRESS]. [PERSON] визначити в особисте користування земельну ділянку II площею 395,0 кв.м, в тому числі під частиною житлового будинку літ. «А», прибудовою літ. «а», літньою кухнею літ «Б» з тамбуром літ. «б», кухнею літ. «В», сараєм літ. «і», літнім душем літ. «З», туалетом літ. «Є» з виходом на [ADDRESS]. В загальне користування співвласників [PERSON] та [PERSON] визначити земельну ділянку ІІІ площею 7,8 кв.м, в тому числі під погребом літ. «Д» і колодязем № 2. Згідно технічного паспорту на житловий будинок від 10.05.2018 року сарай літ. «Г» та сарай літ. «І» збудовані до 1992 року та відповідно Наказу МРРБ та ЖКГУ № 2 від 08.01.2013 р. до категорії самочинного будівництва не відносяться. Припинення режиму спільної часткової власності не порушує прав та законні інтереси позивача та відповідача, оскільки між ними вже склався сталий порядок окремого користування майном, що перебуває у спільній частковій власності. Проте позивач не може вирішити вищезазначене питання шляхом звернення до нотаріуса з метою укладання договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна в силу того, що відповідач не отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно висновку будівельно - земельно технічної експертизи від 21.06.2018 року (висновок № 16) є технічна можливість виділення в натурі частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами зі складу спільного майна із припиненням режиму спільної часткової власності у окремі одиниці. Отже, позивачем доведено можливість виділення в натурі приміщень, які перебувають в її фактичному користуванні та їх відповідність належній їй частині у праві спільної часткової власності, частка позивача визначається відповідно до визначеної експертним дослідженням, яким встановлено технічну можливість виділу частки із цілого відповідно до часток співвласників, згідно ситуаційного плану земельної ділянки межі суміжних землекористувачів не налягають одна на одну, що в свою чергу дозволяє їх вільне користування, у разі виділу в натурі позивачу частини житлового будинку та відповідного поділу земельної ділянки права відповідача не будуть порушені, та прийнявши до уваги заяву [PERSON] про те, що він позов визнає, що у сенсі розуміння норм чинного ЦПК України є підставою для задоволення позовних вимог, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Оскільки згідно матеріалів спадкової справи № 103/2016, зареєстрованої в реєстрі за № 350 відповідач [PERSON] належним чином не оформив право власності на спадщину за заповітом, не має законних та правових підстав визнавати за ним право власності на частину вищезазначеного житлового будинку, тому в задоволенні позовних вимог про виділення в натурі приміщень житлового будинку, визнання за [PERSON] права власності на частину житлового будинку слід відмовити. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, оскілки земельна ділянка площею 0,07 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами. не приватизована, тому суд вважає за можливе в цій частині встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до запропонованого експертом варіанту поділу. Вказана пропозиція відповідає праву власності позивача на житловий будинок і вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про судові витрати. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України до таких витрат належить витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу, витрати, пов'язані із залученням експертів.

Outcome: partial