Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому зазначила, що 07.02.2015 між нею та відповідачем [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції у Запорізькій області був зареєстрований шлюб, актовий запис №04. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Подружжя має різні погляди на життя, між ними часто виникають сварки, які починаються з дрібниць, свідком яких стає їхня дитина, що негативно впливає на її психологічний розвиток. У подружжя зникла повага та взаєморозуміння. На теперішній час з вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, подружжя неодноразово намагалося налагодити ситуацію в сім`ї, найти порозуміння, проте всі ці зусилля були марними. На теперішній час подружжя проживає разом в одному будинку, але в різних кімнатах, шлюб носить формальний характер та не відповідає їхнім інтересам, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться. У зв`язку з обставинами, що склались у їхній сім`ї, збереження шлюбу позивач вважає недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення - недоцільним. Позивач також зазначає, що їхній малолітній дитині - синові [PERSON] , [INFO] , повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Позивач одна не зможе забезпечити такий рівень, вважає, що відповідач, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти, оскільки працює в ТОВ «Бізон-Імпорт», інших утриманців не має. У зв`язку із цим, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 07.02.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №04; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи без її участі, після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов, пред`явлений до нього [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви і до повноліття дитини, визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.02.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №04. Вбачається, що у сім`ї склалися не нормальні відносини, сторони не розуміють одна одну по більшості питань сімейного життя, відсутня спільна ціль у шлюбі, взаємоповага та любов, шлюбні відносини припинено, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача [PERSON] , що має істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя неможливе і шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] , яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, виявила бажання після розірвання шлюбу залишити собі прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума, яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату на аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 09.03.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції у Запорізькій області. Встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю позивачем [PERSON] Відповідач [PERSON] є працездатним за віком, відомостей про те, що він має незадовільний стан здоров`я чи має інших утриманців до суду надано не було, позовні вимоги позивача [PERSON] визнав у повному обсязі, тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в змозі сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному позивачем розмірі. Відповідач [PERSON] , будучи батьком [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний його утримувати до повноліття, тому з нього підлягають стягненню аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Крім того, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,4грн., оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат при подачі позову до суду щодо позовних вимог про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved