Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина - частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,9961 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер [NUMBER]. Вказане вище будинковолодіння було колгоспним двором, головою якого була [PERSON]. Звернувшись в нотконтору з метою оформлення права власності на вказану частину будинку та земельну ділянку позивачу було відмовлено, тому остання просить суд визнати за нею право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], та на земельну ділянку площею 0,9961 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надіслав на адресу суду листа про розгляд справи у його відсутності. Проти позовних вимог позивача не заперечує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 листопада 1960 року, виданого Микулинецьким райбюро ЗАГС Тернопільської області, матір'ю [PERSON] є [PERSON]. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30 жовтня 1982 року, виданого Петриківською сільською радою Тернопільського районного відділу ЗАГС Тернопільської області, після реєстрації шлюбу із [PERSON] [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 13 червня 1991 року, виданого Виконавчим комітетом Тернопільської районної ради народних депутатів Тернопільської області, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], належить колгоспному двору, що складається з 5-ти членів, головою якого є [PERSON]. Згідно заповіту, складеного 27 листопада 1997 року, посвідченого секретарем виконкому Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] належний її на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться в [ADDRESS], заповіла [PERSON]. Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею ,9961 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер [NUMBER], вказана ділянка належить [PERSON] на підставі Державного акту від 27 січня 2002 року [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 грудня 2009 року, виданого Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, [INFO] [PERSON] померла. Як слідує із довідки №109 від 21 січня 2014 року, виданої Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] постійно перебувала на реєстраційному обліку до дня смерті в [ADDRESS]. [PERSON] вступила в управління спадкового майна. Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори №352/02-14 від 31 січня 2014 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] степанівни. Померлої [INFO], у зв'язку з відсутністю державної реєстрації на житловий будинок. Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори №5099/02-14 від 02 грудня 2016 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] степанівни. Померлої [INFO], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (в редакції, що діяла до 16.12.1993 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність» майно вказаного колгоспного двору не змінилося. Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає. Відповідно до ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В силу вимог ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. (ст.1268 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.( ч.1 ст.1261 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи вище наведені обставини, з огляду на той факт що будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] являється колгоспним двором, тому суд вважає, що позов слід задоволити, визнати за [PERSON] право власності на: 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], та на земельну ділянку площею 0,9961 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO].

Outcome: approved