Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25.06.2005 року відділом ДРАЦСу по м.Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №158. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] На протязі спільного життя між ними виникали різні конфлікти з приводу того, що дружина жила не своїм розумом, а розумом та вказівками своєї матері. Жити окремо від батьків дружина категорично відмовлялась. З тих причин, пять років тому припинили подружнє життя, і з цього часу ніхто з них не намагався відновити сімейне життя. Збереження шлюбу є неможливим, миритися не бажає. Просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача половину понесених ним витрат на оплату судового збору та правової допомоги. В підготовче засідання позивач не з'явився, надав заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутності, оскільки по стану здоровя в суд прибути не може; позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в підготовче засідання не з'явилася, надала суду клопотання від 10.09.2018 року в якому просить слухати справу у її відсутність, так як у звязку з родинними обставинами не може прибути до суду. Проти розірвання шлюбу не заперечила, зазначивши, що вона з позивачем з 2012 року не проживає, спільного господарства не веде, перебування у шлюбі є формальним. Причиною розпаду сімї стало те, що у них з позивачем різні погляди на сімейні відносини та обовязки, на підставі чого виникали непорозуміння та суперечки. Щодо стягнення з неї половини оплаченого позивачем судового збору не заперечила, посилаючись на ч.1 ст.142 ЦПК України. Щодо стягнення з неї коштів на оплату правничої допомоги заперечила з підстав, встановлених ч.2., ч.3 ст.137 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. У зв'язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 25.06.2005 року відділом ДРАЦСу по м.Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області між сторонами [PERSON] та [PERSON]»яною Орестівною зареєстровано шлюб, актовий запис №158, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-СГ №170990. Згідно даного свідоцтва прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Наливайко». Сторони є батьками дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2012 року, шлюб між\~ними існує\~лише формально. Подальше\~збереження шлюбу сторін,\~спільне проживання\~не можливі.\~Сторони миритися не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Крім цього, згідно зі\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вимогами ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4\~ст.\~206\~ЦПК\~України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на визнання позову відповідачем, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача половини витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 300 гривень суд прийшов до наступного висновку. Згідно з вимогами ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення половини витрат на правничу допомогу не підлягають до задоволення, оскільки позивачем [PERSON] подано лише квитанцію до прибуткового касового ордера №27 від 24 липня 2018 року, проте не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, на підставі ч.1 ст.142\~ЦПК\~України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв'язку з визнанням позову відповідачем позивачеві необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції 0.0.1093997324.1 від 25.07.2018, а з відповідача на корить позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Outcome: partial