Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтовує наступним. Вона є власницею будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований, але фактично не проживає відповідач по справі, який є її сином. Останній має у власності своє житло за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що внаслідок того, що відповідач зареєстрований, але фактично не мешкає з листопада 2017 р., вона позбавлена можливості належним чином розпоряджатись своїм майном, також вона вимушена нести самостійно витрати на комунальні платежі, які нараховуються по кількості зареєстрованих осіб. На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням, яке належить їх на праві приватної власності. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2019 р. відкрито провадження по даній справи та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам наданий строк для надання заяв по суті справи. В судовому засіданні позивач підтримала дані позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. В судове засідання відповідач по справі повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не надавав. Судом були направлені судові повістки на зареєстровану адресу місця проживання відповідача, які повернулися на адресу суду з причин «за закінченням терміну зберігання». З урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що є всі умови для ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Вислухав пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та інші докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач є власницею квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу будинку від 21.02.2003 року № 240, договору купівлі-продажу частки жилого будинку від 05.06.2008 року № 1739, свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2005 року № 3-3273, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6). Згідно довідки про проживаючих осіб в житловому приміщенні виданої квартальним комітетом № 18 Комунарського району міста Запоріжжя від 13.01.2019 року (а.с. 14), місце проживання сторін по справі зареєстроване у вищезазначеному будинку. [PERSON] фактично не мешкає за місцем реєстрації більше року. З інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 25.01.2019 р. (а.с. 19), вбачається, що останній з 08.05.2009 р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі з 04.08.2017 р. є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (є другом позивачки), [PERSON] (сусід позивачки) пояснили, що відповідач, який є сином позивачки, без поважних причин за місце реєстрації не мешкає понад рік. [PERSON] інколи (в період 2017-2019 р.) бував у позивачки вдома, при цьому не бачив в будинку речей відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач у 2009 році був зареєстрований у будинку, що належить позивачці з її згоди як власника будинку, як член її родини. Більше року відповідач, без поважних причин, не мешкає в даному будинку, внаслідок чого втратив право на користування цим житлом. Реєстрація відповідача у будинку, що належить позивачці на праві приватної власності, перешкоджає їй у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй майном, оскільки вона вимушена нести додаткові фінансові витрати на утримання цього нерухомого майна та не може скористатися у повній мірі своїм правом розпорядитись належним їй майном.. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі з відповідача на її користь підлягають стягненню понесені нею витрати на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved