Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій вказує, що вона є власником квартири № 128 в будинку № 6, розташованому по вулиці Олімпійській у місті Словянськ Донецької області. Зареєстровані у вказаній квартирі відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], які не є власниками зазначеної квартири, не проживають в ній з 01 жовтня 2014 року, не користуються нею, не беруть участі в оплаті комунальних платежів, що, в свою чергу, перешкоджає позивачеві здійснювати свої права власника. В звязку з цим, [PERSON] просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та, визнати [PERSON] й [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 128 в будинку № 6, розташованому по вулиці Олімпійській у місті Словянськ Донецької області. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], що здійснює свої повноваження на підставі ордеру серії ДН № 57520 від 21 травня 2018 року, не зявилися. Про час, дату та місце розгляду справи були повідомленими належним чином, що підтверджується розписками про вручення повідомлення про явку до суду, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтвердили заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом відправлення поштою повідомлення про виклик до суду, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, з Договору купівлі-продажу квартири від 11 травня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1819, та [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 123606687 від 11 травня 2018 року, слідує, що 11 травня 2018 року відповідач по справі продав, а позивач по справі купив квартиру № 128 в будинку № 6, розташованому по вулиці Олімпійській у місті Словянськ Донецької області, внаслідок чого на час розгляду справи у суді дана квартира на праві власності належить [PERSON] Натомість з довідки № 1491, виданої 21 травня 2018 року Комунальним підприємством «ЖЕК № 4», вбачається, що на теперішній час у вищевказаній квартирі зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] В той же час, згідно з актом, складеним 02 липня 2018 року комісією у складі майстра Комунального підприємства «ЖЕК № 4» [PERSON] та сусідів-свідків [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], [PERSON], що проживає за адресою: [INFO], відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані в квартирі № 128 будинку № 6, розташованому по вулиці Олімпійській у м. Словянськ Донецької області, з 01 жовтня 2014 року в ній не проживають. Отже враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є ані членами сімї позивача [PERSON] в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України, ані власниками спірної квартири, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved