Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Посилається на те, що 15.08.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 44 567,67 грн. на користь АТ «Перший український міжнародний банк». Вважає, що цей виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги та не перевірив дотримання строків позовної давності. Окрім того, нотаріус не перевірив підставність правової вимоги правонаступника кредитора АТ «Банк Ренесанс Капітал» - АТ «ПУМБ». Позивач має ряд заперечень до нарахованої суми заборгованості за кредитом. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15.08.2019, зареєстрований в реєстрі за № 17479, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., яким запропоновано стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № GP-5957655 від 30.01.2014 на користь АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ». Ухвалою суду від 03.01.2020 було постановлено розгляд вказаної справи проводити за правилами загального позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за відсутності, а також відзив на пред'явлений позов відповідач не подавав. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.01.2014 [PERSON] підписала пропозицію укласти договори (оферта) надану АТ «Банк Ренесанс Капітал», на підставі якої банком було надано позичальнику кредит в розмірі 28 600 грн. під 15 % річних строком на 48 місяці, із визначеним графіком платежів (а.с. 14,15). 05.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» було вчинено виконавчий напис (а.с. 10), зареєстрований в реєстрі за № 17479, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № GP-5957655 від 30.01.2014, укладеним з АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», заборгованість в розмірі 44 567,67 грн. Сума заборгованості складає 44 567,67 грн. та включає: -Прострочена заборгованість за сумою кредиту - 19 253,32 грн.; -Прострочена заборгованість за комісією - 21 624,05 грн.; -Прострочена заборгованість за процентами - 3699,3 грн.; Окрім того, на [PERSON] покладено витрати в розмірі 500 грн., понесені АТ «ПУМБ» та пов`язані із вчиненням виконавчого напису. Всього в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису до стягнення підлягає 45 076,67 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 31 липня 2018 року по 31 липня 2019 року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5(далі Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п.2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.2.3 Порядку боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на адресу боржника. В матеріалах справи відсутні докази того, що нотаріусу було надано для вчинення виконавчого напису належний та допустимий доказ наявності заборгованості у боржника [PERSON] , який би відповідав встановленим законодавством вимогам. Ні відповідач АТ «ПУМБ», ні третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., яка вчинила виконавчий напис, не подали суду жодних доказів, які б спростовували твердження позивача та обґрунтовували законність та правомірність, підставність вчинення виконавчого напису, у зв`язку із наявною у боржника заборгованістю. Ухвала суду про витребування доказів залишилась без виконання. Відсутні відомості про те, що на час вчинення виконавчого напису вживалися дії щодо повідомлення боржника про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, а також того, що письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором отримана боржником у строки передбачені п.2.3 Порядку - менш ніж як через 30 днів та залишена останнім поза увагою. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року (справа № 6-158цс15). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто позов є обґрунтованим. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved