Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «ТВПК»Збруч», Тернопільської міської ради, ОСББ «Лисенка, 21», [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи ТОВ «Тернопільське бюро технічної інвентаризації»про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, мотивуючи тим, що вона з грудня 1989 року проживає в кімнаті [NUMBER] гуртожитку підприємства ПАТ «ТВПК»Збруч», за адресою [ADDRESS], яку одержала її мати як працівник вищевказаного підприємства. На протязі всього періоду проживання вона постійно сплачує комунальні послуги та квартирну плату за користування житлом. У 2012 році вона звернулася до виконавчого комітету Тернопільської міської ради із заявою про передачу у власність квартири у гуртожитку, однак отримала відмову. Оскільки іншого житла вона не має, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав і мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечують проти задоволення позову та визнання за позивачем права власності на квартиру за набувальною давністю. Представник відповідача Тернопільської міської ради в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Представник відповідача ПАТ «ТВПК» Збруч» в судове засідання не з'явився з невідомих на те суду причин, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи ТОВ «Тернопільське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився з невідомих на те суду причин, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав: Гуртожиток по [ADDRESS] знаходиться на балансі ВАТ «ТВПК» Збруч» та підлягає передачі у власність територіальної громади м. Тернополя відповідно до Програми передачі гуртожитків на 2010-2014 рік затвердженої рішенням міської ради від 17.06.2010 року №5/36/10, що підтверджується листом виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 22.11.2012 року. Управління гуртожитком по [ADDRESS] та забезпечення його експлуатації, обслуговування та утримання здійснює ОСББ «Лисенка, 21» (свідоцтво про реєстрацію АГ №786405) на підставі статуту даної організації. [PERSON] з грудня 1989 року проживає за адресою [ADDRESS], а зареєстрована за даною адресою з 03.01.2006 року, що підтверджується відміткою у паспорті [PERSON], довідкою виданою ОСББ «Лисенка, 21» від 18.03.2014 року та даними будинкової книги реєстрації громадян, що проживають по [ADDRESS]. 10.12.2010 року мешканці гуртожитку по [ADDRESS] в тому числі і [PERSON] звернулися до Тернопільської міської ради з завою про передачу їм у власність кімнат у вищезазначеному гуртожитку у приватну власність. Як вбачається з відповіді Тернопільської міської ради від 29.12.2010 року та від 12.04.2013 року мешканцям гуртожитку по [ADDRESS] відмовлено у передачі у приватну власність займаних ними квартир у зв'язку з тим, що даний гуртожиток не передано у комунальну власність м. Тернополя. Відповідно до статті 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових приміщень і гуртожитків. Правовий режим гуртожитків урегульовано главою 4 цього Кодексу. За вимогами ст.127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті міської ради. Ця ж норма закріплена і п.2, 5 Примірного положення про гуртожитки , затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. N 208 «Про затвердження Примірного положення про гуртожитки». За змістом ст. ст. 127 - 131 ЖК Української РСР та п. 3 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради міністрів УРСР від 3 червня 1986 року, передбачено, що гуртожитки - це спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Частиною 3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно ст. 344 ЦК України «Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном -протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом». Оцінивши зібрані по справі матеріали, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, та визнати за [PERSON] право власності на кімнату [NUMBER], що знаходиться в гуртожитку по [ADDRESS] за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved