Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування житловим будинком і земельною ділянкою. В обґрунтування поданого позову позивач зазначала, що рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 30.11.2015 року за нею визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку №27 по вул.Кармелюка в м.Запоріжжя в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON], який помер 28.12.2013 року. 27.01.2016 року право власності [PERSON] на 1/2 частку вищезазначеного будинку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Іншою спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] є його мати [PERSON], якою своєчасно було подано заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору. Спадкову справу №24/2014 було відкрито приватним нотаріусом [PERSON] Чи оформила на теперішній час [PERSON] свої спадкові права на 1/2 частку житлового будинку після смерті сина [PERSON], позивачу не відомо. Але, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 57402938 від 14.04.2016 року, право власності на іншу 1/2 частку спірного будинку за нею не зареєстроване. Після смерті спадкодавця [PERSON] весь житловий будинок по вул. Кармелюка, буд.27, в м.Запоріжжя знаходиться у фактичному володінні відповідачки [PERSON], яка не надає позивачу можливості вселитися до будинку або іншим чином користуватися належною їй часткою в спільній власності на цей будинок та земельною ділянкою при ньому. З урахуванням цього позивач просить суд визначити порядок користування житловим будинком і земельною ділянкою. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила суд постановити рішення у відповідності до норм закону з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Позивач і відповідач у судове засідання не зявилися, про дату і час судових засідань повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 30.11.2015 року та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] на праві власності належить 1/2 частки житлового будинку №27 по вул.Кармелюка в м.Запоріжжя в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON], який помер 28.12.2013 року (а.с.4-5). Як вбачається з рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24.12.2014 року, [PERSON] зверталася до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування, позов залишено без задоволення (а.с.24-26). За матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], померлого 28.12.2013 року, із заявами про прийняття спадщини зверталися [PERSON] і [PERSON] (а.с.80-103). Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №2239 від 20.12.2017 року, у зв'язку з тим, що фактична висота приміщень житлового будинку №27 по вул.Кармелюка в м.Запоріжжі не відповідає вимогам п. 2.9 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», а для визначення порядку користування житловим будинком необхідно виділення кожному із співвласників в особисте користування житлової кімнати, у відповідності з вимогами нормативних документів, чинних в галузі будівництва, визначити порядок користування будинком та господарські будівлями, за адресою: м.Запоріжжя вул.Кармелюка, 27, в рівних частках (по 1/2 частині), з технічної точки зору, не видається за можливе. У звязку із тим, що визначити порядок користування будинком та господарськими будівлями, за адресою: м.Запоріжжя, вул.Кармелюка, буд.27, не видається за можливе варіанти порядку користування земельною ділянкою при житловому будинку №27 по вул.Кармелюка в м. Запоріжжя не розроблялись. За висновком експерта у звязку з тим, що фактична висота приміщень житлового будинку №27 по вул.Кармелюка в м.Запоріжжі не відповідає вимогам п.2.9 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», а для визначення порядку користування житловим будинком необхідно виділення кожному із співвласників в особисте користування житлової кімнати, у відповідності з вимогами нормативних документів, чинних в галузі будівництва, визначити порядок користування будинком та господарські будівлями за адресою: м.Запоріжжя вул.Кармелюка, буд.27, з відступом від ідеальних часток, з технічної точки зору, не видається за можливе. Висновком судової експертизи також встановлено, що загальна площа житлового будинку літ. «А» з прибудовами літ. «А-1» та літ. «а» (45,74м2 без врахування самовільно побудованих приміщень), не дозволяє, з технічної точки зору, розробити та надати на розгляд суду варіанти виділу в натурі належну [PERSON] 1/2 частку житлового будинку №27 по вул.Кармелюка в м.Запоріжжя без врахування самовільно збудованих обєктів нерухомості, так як для розподілу житлового будинку необхідно влаштування двох квартир (не менш 30,0 м2 кожна) з окремими входами, маючі приміщення згідно з п. 2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» (а.с.117-131). Заперечень щодо висновку експертизи сторонами не надано. Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Як вбачається з проведеного експертного дослідження виділ у натурі частки належній [PERSON] із спільного майна житлового будинку та земельної ділянки, за адресою: м.Запоріжжя, вул.Кармелюка, буд.27, з технічної точки зору, не видається за можливе. Позовних вимог про стягнення грошової компенсації вартості належної їй частки позивачем не заявлено. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази і вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі, не підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. У звязку з тим, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed