Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить ухвалити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що від шлюбу з відповідачем, 15 січня 2005 року у них народилася дочка [PERSON]. Спільне сімейне життя у них з відповідачем не склалося, тому 01 лютого 2011 року рішенням суду шлюб між ними розірвано, дочку [PERSON] залишено на проживанні з нею. З того часу дочка [PERSON] проживає разом з нею, всі питання щодо її виховання вирішуються нею самостійно без участі відповідача, так як останній припинив з нею та дочкою спілкування, не виконує жодного з покладених законом на батьків обовязків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової чи будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позов підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просять позов задоволити. Крім цього позивачка пояснила, що перший рік після розлучення відповідач ще деякий час спілкувався з дитиною, відвідував її. Однак протягом останніх трьох років відповідач життям та здоров'ям дочки не цікавиться, не піклується про неї, не допомагає матеріально, не спілкується з нею. На даний час дочка навчається в 7 класі Брошнів-Осадської ЗОШ, посилено вивчає іноземні мови, має можливість брати участь у навчанні за кордоном, однак у зв'язку з відсутністю батька не може цього зробити. Дочка [PERSON] два рази їздила за кордон, однак відповідач жодного разу фінансової підтримки не надавав, хоч вона з цього приводу до нього зверталася. Крім того у неї завжди виникають проблеми з оформленням документів, оскільки тривала відсутність батька перешкоджає їй в отриманні дозвільних документів на виїзд. На даний час місце перебування відповідача їй невідоме, останній раз вона спілкувалася з ним по телефону десь приблизно три роки тому. Він говорив дочці, що знаходиться в Росії, обіцяв що буде допомагати їй матеріально, однак з того часу він з дочкою не спілкується, не цікавиться її життям та здоров'ям, матеріально їй не допомагає. Просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, будь-яких клопотань про відкладення судового засіданя або проведення розгляду справи за його відсутності не подав. Представник органу опіки і піклування Рожнятівської РДА [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснив, що орган опіки і піклування надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки останній не приймає жодної участі у вихованні та утриманні дочки [PERSON], не цікавиться її здоров'ям, життям, хоч для цього відсутні будь-які перешкоди. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності відповідача у порядку визначеному ст.ст. 280-282 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника органу опіки та піклування, свідка, опитавши малолітню суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу від 01 лютого 2011 року, копією свідоцтва народження дитини серії 1-НМ №055121 від 21 листопада 2006 року, копією актового запису про народження дитини № 9 від 02 лютого 2005 року (а.с. 4-5, 50). [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] по вул. Українська, 33, в смт. Брошнів-Осада Рожнятівського району, що підтверджується довідкою № 3073 виданої Брошнів-Осадською селищною радою 29 листопада 2017 року (а.с 10). [PERSON] навчається у 7 класі Брошнів-Осадської [PERSON] ступенів, по місцю навчання характеризується виключно з позитивної сторони. Вихованням учениці займається мати, яка завжди цікавиться шкільним життям дитини, відвідує батьківсткі збори, бере участь у організації свят і дозвілля для учнів класу. Батько дівчинки не приділяє їй жодної уваги, не цікавиться її життям та вихованням, що підтверджується довідкою №173/05-03 виданої Брошнів-Осадською ЗОШ 1-111 ступенів 29 листопада 2017 року та характеристикою дитини по місцю навчання від 27 листопада 2017 року (а.с. 11-12). З висновку органу опіки і піклування Рожнятівської РДА від 22 березня 2018 року №135/04-13 (а.с.32) вбачається, що [PERSON] вже на протязі останніх декілька років не цікавиться життям дитини, не займається її вихованням, не відвідує дитину, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Вихованням та утриманням неповнолітньої дочки [PERSON] займається виключно мати [PERSON] Зі слів неповнолітньої [PERSON] також встановлено, що батько не спілкується з нею протягом останніх трьох років, не приїзджає до неї, не телефонує, не вітає з днем народженням, вона не заперечує проти позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неї. Зі слів матері відповідача останній не проживає в с. Ясеновець з 2014 року, можливе його місце перебування - Російська Федерація. Жодних об'єктивних причин невиконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків щодо дитини не встановлено. Орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON]. Таке позбавлення є в інтересах дитини. Опитана у судовому засіданні малолітня [PERSON] в присутності представника служби у справах дітей Рожнятівської РДА та матері суду пояснила, що навчається в 7 класі Брошнів-Осадської ЗОШ, її улюбленими предметами є англійська мова, історія, біологія. Ще вона добре грає на фортепіано. У неї часто бувають можливості поїхати за кордон вивчати мову, є різні запрошення, однак без дозволу батька вона цього зробити не може. Її батько [PERSON] з нею не спілкується, вона не знає де він знаходиться і чим займається. Останній раз батько з нею спілкувався по телефону близько трьох років тому, будучи в нетверезому стані, обіцяв передати якісь подарунки, однак жодного разу їх не передавав. На даний час вона втратила до нього почуття батьківства, оскільки він жодної уваги їй не приділяє, не відвідує її, не вітає її ні на день народження ні на інші свята, не цікавиться її інтересами. Нею опікується мама та вітчим [PERSON], якого вона вважає своїм батьком. Не заперечує щоб відповідача позбавили батьківських прав відносно неї. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] дав суду пояснення про те, що являється чоловіком позивачки. Між ним та дочкою позивача [PERSON] склалися добрі відносини, як батька з дочкою, [PERSON] кличе його татом, в майбутньому він має намір її усиновити. З часу одруження з позивачкою, тобто з 2016 року він жодного разу не бачив відповідача та не чув про нього. Натомість у його дружини завжди виникають проблеми із оформленням будь-яких дозвільних документів на дитину у зв'язку з тривалою відсутністю батька в Україні. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. В абзаці 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи зібрані та досліджені по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню Дочки [PERSON], не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться навчанням дитини, жодним іншим чином не приймає участі у її житті, хоч для цього відсутні будь-які перешкоди, що свідчить про його байдуже ставлення до дитини, а тому суд вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO].

Outcome: approved