Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18 лютого 2017 року помер її батько [PERSON]. Факт родинних відносин позивача з батьком підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-УР № 142856 від 18.02.1961 року, проте в графі «батьки» зазначено: [PERSON] та [PERSON]. Отже, факт родинних відносин, а саме, що позивач є донькою [PERSON], а останній є її батьком, позивачу необхідно встановити в судовому порядку з метою реалізації її права на спадкування після смерті батька. Окрім того, [PERSON] за життя склав заповіт, відповідно до якого земельну ділянку, розташовану на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області площею 9,67 гектарів заповів позивачу. У встановлений законом строк позивач звернулась до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька. Водночас, оформити спадщину у вигляді вищевказаної земельної ділянки після смерті батька позивач не має можливості, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області, [PERSON], від 28.08.2017 року, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька. Причиною відмови стала невідповідність написання прізвища померлого у документах, а саме: Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЗП № 051965 від 04.04.2000 року, виданий на ім'я [PERSON], а не [PERSON], як це зазначено в свідоцтві про смерть серії І-ЖС № 384597 від 20.02.2017 року. Тому позивач вимушена звернутись до суду також із вимогою про встановлення належності правовстановлюючого документа на вищевказану земельну ділянку її батьку [PERSON]. Зважаючи на те, що нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, вона вважає визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку способом захисту своїх порушених прав, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Тому позивач просить суд встановити факт того, що померлий 18 лютого 2017 року [PERSON] є її батьком; встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа - Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 051965 від 04.04.2000 року, виданого на підставі рішення Чубарівської сільської ради від 17.02.2000 року №20, у якому власником вказаний [PERSON]; визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 9,67 гектарів в межах згідно з планом, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 18 лютого 2017 року батька [PERSON]. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнав у повному обсязі, просив позов задовольнити і додатково пояснив, що дійсно [PERSON] є його батьком і батьком позивача, за життя у власності батька дійсно була земельна ділянка на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, право власності на яку підтверджувалося державним актом, який зазначено у позовній заяві. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнав у повному обсязі і додатково пояснив, що дійсно [PERSON] є його батьком і батьком позивача, за життя у власності батька дійсно була земельна ділянка на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, яку він заповів позивачу, а вказаний позивачем державний акт дійсно належав його померлому батькові. На підставі ч.1 ст.247 ЦПК України під час розгляду справи судом здійснюється повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши пояснення сторін та свідків, зясувавши обставини справи та перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання позову відповідачами не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Згідно із п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 20 січня 1961 року у с. Чубарівка Пологівського району Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-УР № 142856 від 18.02.1961 року. Її батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Після укладення шлюбу «Каширец Светлана Алексеевна» (мовою оригіналу), яка народилась 20 січня 1961 року у с. Чубарівка Пологівського району Запорізької області, отримала прізвище - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 294787 від 09.03.1984 року. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 384597 від 20 лютого 2017 року [PERSON] помер 18 лютого 2017 року у с. Федорівка Пологівського району Запорізької області. Із копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) судом встановлено, що [PERSON], що народився 25 лютого 1937 року у с.Оленіно К-Каширського району Волинської області, склав заповіт, зареєстрований у спадковому реєстрі за №56320157. Вказаний заповіт був посвідчений 10 липня 2014 року у Федорівській сільській раді Пологівського району Запорізької області і зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 44. Як вбачається із копії заповіту від 10 липня 2014 року, [PERSON], що народився 25 лютого 1937 року у с.Оленіно К-Каширського району Волинської області, заповідав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 9,67 гектарів, розташовану на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області і передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ЗП № 051965 від 04.04.2000 року, він заповів [PERSON], [INFO]. Вказаний заповіт 10 липня 2014 року засвідчено секретарем виконавчого комітету Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за № 44. Як вбачається із копії довідки Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 24.04.2017 року № 01-30/21, [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [INFO], по день смерті 18.02.2017 року. Спадкоємцем за заповітом є донька [PERSON], [INFO]. Спадкоємцями за законом є син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO]. Спадкоємцем згідно зі ст. 1241 ЦК України є дружина [PERSON], [INFO]. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON], який народився 25.02.1937 року у с. Оленіно, був його тестем. За життя у тестя був земельний пай на території Чубарівської сільської ради, який він заповідав своїй доньці [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON], який народився 25 лютого (рік вона точно не памятає) і помер 18.02.2017 року був її свекром. Вона підтвердила, що у свекра був земельний пай, який він заповідав своїй доньці [PERSON] Також вона пояснила, що у її присутності [PERSON] називав [PERSON] своєю донькою. Проаналізувавши добуті під час розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що свідченнями свідків і письмовими доказами у справі знайшов підтвердження факт того, що [PERSON], що народився 25 лютого 1937 року у с.Оленіно К-Каширського району Волинської області, є батьком [PERSON], [INFO], у звязку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії I-ЗП № 051965 від 04.04.2000 року власником земельної ділянки площею 9,67 гектарів, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області вказано [PERSON], який мешкає у с. Чубарівка. У той же час, у заповіті від 10.07.2014 року [PERSON] заповідав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 9,67 гектарів, розташовану на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області і передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ЗП № 051965 від 04.04.2000 року. Тобто заповідач у вказаному заповіті не лише підтвердив своє право власності на вказану земельну ділянку, а й реалізовуючи своє право власника розпорядився нею на випадок своєї смерті. Окрім того, свідки та сторони підтвердили, що дійсно саме [PERSON] був власником зазначеної земельної ділянки і саме йому належав Державний акт на право приватної власності на землю серії I-ЗП № 051965 від 04.04.2000 року. Враховуючи, що від встановлення даного факту залежить виникнення майнових прав позивача і законом не визначено іншого порядку його встановлення, суд визнає позовні вимоги у цій частині такими, що також підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] стосовно визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, то дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов таких висновків. Як вбачається із копії вказаного вище заповіту від 10 липня 2014 року, [PERSON] заповідав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 9,67 гектарів, розташовану на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області і передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ЗП № 051965 від 04.04.2000 року, [PERSON] Позивач [PERSON] зверталася до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою від 21 квітня 2017 року про прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON], а також із заявою від 28 серпня 2017 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (копії вказаних заяв долучені до матеріалів справи). Інший спадкоємець померлого [PERSON] його дружина [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою від 24 квітня 2017 року, копія якої міститься у матеріалах справи, про відмову від обовязкової частки у спадщині після померлого чоловіка. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що народився 25 лютого 1937 року у с.Оленіно К-Каширського району Волинської області, а помер 18 лютого 2017 року, і є його єдиним спадкоємцем за заповітом. Однак, у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 051965, який виданий Чубарівською сільською радою 04 квітня 2001 року і копія якого долучена до матеріалів справи, власником земельної ділянки площею 9,67 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва значиться [PERSON], який мешкає у с. Чубарівка. Як вбачається із довідки Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 14.12.2017 року № 1967, рішенням Чубарівської сільської ради № 20 від 17.02.2000 року батьку [PERSON] [PERSON] [PERSON] була надана земельна ділянка, але у рішенні була допущена технічна помилка і вказано прізвище «Кашірець» замість правильного «Каширец». Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 серпня 2017 року № 776/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 9,67 га, що розташована на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, після померлого 18 лютого 2017 року [PERSON] у звязку з розбіжностями у написанні прізвища померлого у свідоцтві про смерть і у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 051965. Як вбачається із ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач згідно зі ст.ст. 1269, 1270 ЦК України є такою, що прийняла спадщину за заповітом, оскільки у встановлений законом строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом, копія якої міститься у матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Законність підстав і сам факт набуття у власність вказаної земельної ділянки спадкодавцем [PERSON] учасниками справи не оспорюється. Окрім того, вказана земельна ділянка відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України може передаватися у спадок. Тому, на підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] у частині визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved