Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Дана квартира належить їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.06.2010 року, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради від 22.06.2010 року №414/11. Зазначає, що відповідач [PERSON] є її сином, відповідач [PERSON] невісткою, відповідач [PERSON] - онуком. Відповідачі зареєстровані у вищезазначеній квартирі за її згодою. Відповідач [PERSON] в травні 2018 року добровільно виселився з квартири та по даний час в квартирі не проживає, його особисті речі в будинку відсутні. Відповідачі [PERSON] та її неповнолітній син - [PERSON] не проживають в квартирі з 2012 року, їх особисті речі в квартирі відсутні. [PERSON] вказує, що на даний час місце перебування відповідачів їй не відомо, зв`язок з ними втрачений, їх місце проживання не знає. У зв`язку з тим, що відповідачі зареєстровані у житловому приміщенні позивач сплачує додаткові кошти за комунальні послуги та позбавлена можливості оформити субсидію, обмежена у праві розпорядження майном. Позивач зазначає, що відповідачі участі в утриманні спірної квартири не приймають, кошти за комунальні послуги не сплачують, жодних домовленостей щодо збереження за відповідачами права користування вищезазначеним житлом не існує. Позивач просить визнати [PERSON] , [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 28.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав зазначених в ньому, обґрунтовуючи позовні вимоги доводами, викладеними в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.ст.\~128-131\~ЦПК України. Представник Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява від начальника Служби у справах дітей Чернівецької міської ради про розгляд справи у відсутності їх представника (а.с.37). Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач є її сусідкою. Зазначила, що їй відомо про те, що відповідачі більше року і шість місяців не проживають за адресою [ADDRESS] . Зазначила, що їй не відомо де проживають відповідачі на даний час. Вказала, що позивач не перешкоджала [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] у проживанні в квартирі. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач є її сусідкою. Зазначила, що їй відомо про те, що на даний час позивачка проживає в квартирі сама, відповідачі більше року і шість місяців не проживають за адресою [ADDRESS] і їй не відомо де вони проживають на даний час. Вказала, що позивач не перешкоджала [PERSON] , [PERSON] , неповнолітньому [PERSON] у проживанні в квартирі та під час перебування у даній квартирі особистих речей відповідачів у вказаній квартирі не бачила. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , показання свідків, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 67,50 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.06.2010 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації №26834409 від 27.07.2010 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 188719046 від 14.11.2019 (а.с. 5, 6, 27). З довідки ЖБК №39 №108 від 17.10.2019 року встановлено, що у вищезазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7). З акту ЖБК №39 від 15.10.2019 року вбачається, що [PERSON] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , однак фактично за вказаною адресою відповідач не проживає з травня 2018 року (а.с.9). З акту ЖБК №39 від 15.10.2019 року вбачається, що [PERSON] , зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , однак фактично за вказаною адресою відповідач не проживає з травня 2018 року (а.с.10). З акту ЖБК №39 від 15.10.2019 року вбачається, що [PERSON] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , однак фактично за вказаною адресою відповідач не проживає з травня 2018 року (а.с.11). Таким чином, судом встановлено, що відповідачі на даний момент дійсно зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , але фактично з травня 2018 року в зазначеній квартирі не проживають. На даний час позивач [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] не може вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідачів [PERSON] , [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] у її житловому приміщенні. Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст.405 ЦК України\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Як передбачено\~ч.ч.1,2\~ст.29\~ЦК України\~місцем проживання\~фізичної особи\~є житло,\~в якому\~вона проживає\~постійно або\~тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються\~законом. Згідно ч. 2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 ст.317 ЦК України\~передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням та визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved