Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовує тим, що вона 12 березня 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони перестали розуміти один одного, ведуть різні бюджети, фактично припинили шлюбні відносини, разом не проживають декілька місяців. [PERSON] вважає, що збереження шлюбу є недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним. Позивач [PERSON] просить суд шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвати. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. В судове засідання на розгляд справи позивач [PERSON] не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розірвати шлюб. Просить суд справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 12 березня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Селищанської сільської ради Баришівського району Київської області (актовий запис № 01). Від спільного подружнього проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком записано [PERSON], а матір'ю записано [PERSON] (а.с. 7). Сімейне життя у сторін не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя. Сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сім'ю не мають. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За правилами ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем згідно квитанції №19045592-1 від 03 липня 2017 року сплачено судовий збір в сумі 640,00 грн. (а.с. 1), а тому, вимоги позивача в частині стягнення судового збору також підлягають до задоволення. Встановлені судом обставини підтверджуються: -ксерокопією паспорта [PERSON], серії [NUMBER] від 25 березня 2008 року; -ксерокопією паспорта [PERSON], серії [NUMBER] від 01 лютого 2001 року; -ксерокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12 березня 2008 року; -ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 07 червня 2008 року; -ксерокопією довідки №440 від 03.07.2017 року, виданою виконкомом Селищанської сільської ради Баришівського району Київської області про склад сім'ї; - іншими матеріалами справи.

Outcome: approved