Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що нею з відповідачем [PERSON] 14.10.2010 був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції та зроблено відповідний актовий запис за № 1433. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їхня сім`я з відповідачем розпалась п`ять місяців тому, через різні погляди на життя та життєві проблеми. Вказує, що відповідач здійснював відносно неї фізичне та моральне насильство, не займався вихованням дітей, тож вони втратили інтерес один до одного. Фактично сім`я припинила своє існування. Проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги не надає. На підставі викладеного, просить суд, розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції 14.10.2010 року. Залишити після розірвання шлюбу їй прізвище [PERSON] . А також просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Стягнути судові витрати з відповідача на її користь. Ухвалою суду від 08.08.2019 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Сторони погодились про те, щоб вирішити спір по суті під час підготовчого провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу та погодився про стягнення з нього на утримання дітей аліментів. Зазначив, що термін на примирення не потрібен, він є працездатним, інших утриманців не має. Не заперечує проти сплати судових витрат. Заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків: встановлено, що 14.10.2010 року, згідно даних свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] ),\~- сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №\~1433. За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.02.2014 сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] від 05.04.2011) батьком дітей записаний відповідач. Крім того, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами немає. В судовому засіданні також встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, їхні спільні діти проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. На цей час [PERSON] не має можливості самостійно утримувати неповнолітніх дітей. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007\~року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, проживають окремо, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам дитини. Крім того, судом надавався сторонам строк для примирення, але за вказаний період часу вони не знайшли порозуміння та не примирились. На розірванні шлюбу позивач наполягає. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, враховуючи визнання відповідачем позову, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Крім того, аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Крім того, згідно правового висновку, який викладено у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 у справі № 6-1798цс16, за частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем заявлених позовних вимог прийнято судом. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в цій частині - а саме, - слід стягувати [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] і неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), починаючи з 24 липня 2019 і продовжувати до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави в сумі 768 грн. 40 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». Судові витрати, сплачені за подачу позову за вимоги про розірвання шлюбу, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved