Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідач [PERSON] є його батьком, а матір'ю є [PERSON] У 2006 році його батьки розірвали шлюб і він залишилася проживати зі своєю матір'ю. 11.08.2015 року позивач вступив на денну форму навчання до Таврійського державного агротехнологічного університету механіко-технологічного факультету і на сьогодні є студентом 4 курсу з терміном закінчення навчання 30.06.2017 року. Стипендії позивач не отримує, хоча і навчається за рахунок коштів державного бюджету. Його навчання і утримання повністю лежить на матері, яка працює в ТОВ «Гірничо-видобувна компанія «Мінерал»» завідуючою медпунктом і отримує мінімальну заробітну плату. Однак мати позивача не в змозі своїм коштом повністю утримувати його, тому позивач вважає, що батько зобов'язаний надати йому матеріальну допомогу. Витрати на навчання позивача полягають у оплаті навчання, проживання, харчування, придбання навчальної літератури та приладдя тощо, які сягають більше прожиткового мінімуму. Відповідач працює заступником начальника охорони ПАТ «Пологівський ОЕЗ» і отримує пристойну постійну заробітну плату, тому він може сплачувати аліменти на утримання позивача. У зв'язку із цим, позивачпросить стягнути на свою користь з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до закінчення ним повного курсу навчання у вказаному навчальному закладі, або до досягнення ним 23-річного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак безпосередньо в позові виклав клопотання, в якому просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області 20.02.2007 року. Згідно довідки Таврійського державного агротехнологічного університету від 28.10.2016 року №192 [PERSON] є студентом 2с курсу факультету МТ Таврійського державного агротехнологічного університету, денної форми навчання, навчається за рахунок коштів державного бюджету, стипендію не отримує, термін навчання 2 роки, дата закінчення навчання 30.06.2017 року. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] [INFO], який після досягнення повноліття продовжує навчання і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON], який є його батьком, позов визнав і не заперечує проти його задоволення, то суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в змозі сплачувати аліменти на утримання свого сина [PERSON] на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячного, тому з нього на користь сина [PERSON] підлягають стягненню аліменти у вказаному розмірі. Крім того, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,2грн., оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved