Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області в особі виконавчого комітету, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її діда [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 березня 2017 року в с.Михайлівка, Томаківського району Дніпропетровської області, помер її дід [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. В кінці жовтня 2017 року їй зателефонував [PERSON], який доводиться їй родичем, та повідомив про наявність складеного дідом на її імя, невідомого їй раніше про його існування, заповіту від 22.12.2016 року зареєстрованого приватним нотаріусом за № 1189, за змістом якого спадкодавець [PERSON] своє майно рухоме та нерухоме, заповідав [PERSON], [INFO]. Після смерті діда вона не мала можливості приїздити в с-ще Томаківка, так як проживає в м. Бровари і знаходиться в декретній відпустці та відповідно доглядає за сином [PERSON], який народився 21 січня 2017 року. На початку листопада 2017 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса [PERSON] нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], з наміром прийняти спадщину, але їй було відмовлено відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але подав до суду також письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначено, що проти позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини, а саме: свідоцтвом про смерть спадкодавця [PERSON], серії І-КИ № 738094, виданим [PERSON] районним відділом ДРАЦС, з якого вбачається, що останній дійсно помер 10.03.2017 р.; заповітом від 22.12.2016 року посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 1189, з якого вбачається, що за свого життя [PERSON] склав заповіт, у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], яким заповідав [PERSON], яка є позивачем у справі, все своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, права та обовязки, що належать йому на момент складання цього заповіту, а також права та обовязки, що будуть належати йому на день його смерті. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Враховуючи ту обставину, що на день смерті спадкодавця позивач не була зареєстрована за його адресою проживання, та нею, відповідно до положень п.п. 3.21, 3.22 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, не надано нотаріусу відповідного документа, який підтверджує її постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то, відповідно нею було пропущено строк для прийняття спадщини, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК, а саме шість місяців від моменту відкриття спадщини. У звязку з чим, листом від 21.11.2017 року за № 1508/02-14, нотаріус відмовив позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендував звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. З огляду на вищевикладене, суд вважає причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважними і обєктивними, що підтверджується доданими до матеріалів справи свідоцтвом про народження сина позивача серії І-БК № 523802, довідкою наданою КЗ «Броварський міський центр первинної медико - санітарної допомоги № 4» від 07.12.2017 року. Виходячи з вищевикладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин, згідно ст.1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред'явлення нею позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12, яка за\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає доцільним для позивача визначити такий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, терміном три місяці з моменту набрання рішенням законної сили. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить судовий збір зарахувати до держави, звільнивши відповідача від сплати на його користь, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved