Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно, зазначивши, що 03.09.2015 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у виконавчому комітеті Раденської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області, про що було зроблено актовий запис № 18. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Сімейні відносини з відповідачем припинені через несумісність характерів та різні погляди на життя. Намірів на примирення ніхто з них не виказував. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Гайдукова». Позивач у судове засідання не зявилася, до суду надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення 31.01.2019 року оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомила. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Раденської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області, про що було зроблено актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ № 100859. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії І-КГ № 204067 та серії І-КГ № 230643 відповідно. Сімейні відносини сторони припинили через несумісність характерів та різні погляди на життя, наміру на відновлення сімейних відносин не виказують. Діти проживають разом із позивачем, що підтверджено довідкою № 396 від 12.10.2018 року, виданої Раденською сільською радою Олешківського району. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що передбачено ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 Сімейного кодексу України. \~ \~ \~ \~Згідно\~ зі ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки позивач наполягає на його розірванні, подружні стосунки між сторонами припинені, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також їхніх дітей, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, сторони мають рівні права і мають нести однакові обовязки по відношенню до дітей, тому зобовязані утримувати неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. При цьому, враховуючи, що відповідач не має на утриманні інших дітей чи утриманців, тому суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду - з 24.09.2018 року. \~ \~ \~ \~Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ч.8 ст.294 ЦПК України, які на підставі ч.9\~ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи те, що позивач [PERSON] у позовній заяві зазначила, що вона бажає надалі іменуватися прізвищем «Гайдукова», суд приходить висновку про необхідність залишення позивачеві її чинного прізвища. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, проте оскільки позивач від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів (704,80 грн.) звільнена відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу (704,80 грн.) звільнена відповідно до ухвали від 07.11.2018 року, тому суд приходить висновку, що судовий збір, який позивач мала сплатити при поданні позову, а саме в сумі 1409,60 грн. необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved