Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Просить визнати, що житловий будинок [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , частки кожного з яких складають по 1/2 частині, визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по справі, пов`язані з оплатою судового збору. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем у період 1988 - 2018 років перебувала у шлюбі. За час перебування в шлюбі 27 червня 1996 року ними за кошти сімейного бюджету було куплено зазначений житловий будинок з надвірними будівлями, який є об`єктом їх спільної сумісної власності. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано за відповідачем. 18 жовтня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час позивач має намір здійснити його поділ. У добровільному порядку сторони не можуть досягнути згоди щодо розподілу зазначеного будинку. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони у період з 06 серпня 1988 року до 18 жовтня 2018 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 жовтня 2018 року, справа №703/2514/18. Згідно договору купівлі-продажу від 27 червня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №2677, відповідач [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] . Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно до ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частина 1 ст. 68 Сімейного кодексу України вказує на те, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Таким, чином суд дійшов висновку про те, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями є об`єктом спільної сумісної власності сторін, як колишнього подружжя. На даний час сторони не можуть дійти згоди щодо визначення часток кожного з них у спірному житловому будинку з надвірними будівлями, який є об`єктом права їх спільної сумісної власності. Згідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови від 20 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до ст. 372 ЦК України та ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно до ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. За наведених обставин, суд вважає, що житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки набутий ними за час шлюбу, за спільні кошти, їх частки у цьому майні є рівними, тому сторонам згідно до ст. 70 Сімейного кодексу України належить по 1\\2 частині спірного будинковолодіння. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем понесені наступні судові витрати: 908 грн. по сплаті судового збору, а тому за принципом пропорційності до стягнення підлягає 908 грн. На підставі викладеного, ст. 16, 321, 372 ЦК України, ст.60, 61, 63, 68, 69, 70, 71 СК України,

Outcome: approved