Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.2004, виданого Другою державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №2-1486, позивач є власником 3/8 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Інша частина будинковолодіння - 5/8 часток належала її брату [PERSON] , який був визнаний недієздатним, над ним було встановлено опікунство і його інтереси представляла опікун [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті позивач прийняла спадщину, а саме отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 5/8 часток будинковолодіння. Будинковолодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510137000:03:035:0018, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка згідно із рішенням Вінницької міської ради від 26.06.2009 №2439 була передана на праві спільної сумісної власності позивачу та [PERSON] , оскільки останній та позивач на той час були співвласниками домоволодіння. Хоча земельна ділянка була об`єктом спільної сумісної власності позивача та померлого [PERSON] , проте кожен з них користувався своєю часткою і ці частки були рівними. Проте, у зв`язку з тим, що частки співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку не виділені, позивач не має можливості оформити свої спадкові права на частину земельної ділянки після смерті брата, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. вих.№76/02-31 від 14.06.2021 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому остання просила визначити, що розмір її частки та частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510137000:03:035:0018, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становилять 1/2 частки. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, а також просила судові витрати залишити за нею (а.с.1-3). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечила проти задоволення останніх. Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 20 листопада 2009 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 26.06.2009 №2439 на земельну ділянку площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] , видано [PERSON] державний акт на право власності серії ЯИ №045845, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за номером №011006900004. Відповідно до доданого до вказаного державного акту списку співвласників земельної ділянки як власники значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-16). У подальшому нумерацію будинків по [ADDRESS] було змінено у тому числі будинку [ADDRESS] , що підтверджується листом КП ВМР «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» від 31.03.2021 №2047 (а.с.11). [INFO] у м. Вінниці помер [PERSON] у віці 68 років, про що в Книзі реєстрації смертей 30 липня 2019 року зроблено актовий запис №2245 відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30 липня 2019 року, виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.20). Позивач у справі [PERSON] є спадкоємцем за законом померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 14 червня 2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В., відповідно до якого спадщина складається з 5/8 часток житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд [ADDRESS] (а.с.21). Водночас, постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. за вих.№76/02-31 від 14.06.2021 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, яка знаходиться під будинком (а.с.23). Матеріалами справи підтверджується, що спірна земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності позивача [PERSON] та померлого [PERSON] , з 2009 року частки співвласників визначено не було. Відповідно до положень ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність) (ч.1 ст.86 ЗК України). Згідно із ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При цьому зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Аналогічного висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.4 інформаційного листа від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Відповідно до ч.5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до положень ч.2 ст. 370, ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу чи виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що домовленості про відступ від рівності часток спірної земельної ділянки між співвласниками досягнуто не було, адже відповідних доказів не містять матеріали справи. Хоча земельна ділянка була об`єктом спільної сумісної власності відповідача та померлого брата позивача, проте кожен з них користувався своєю часткою і ці частки були рівними. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у тому числі і на частку земельної ділянки, яка була у спільній сумісній власності померлого та позивача на день його смерті. Згідно із ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. При цьому Пленум Верховного суду України у п.10 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу судів на те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. А згідно із ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При вирішенні даного спору суд керується положеннями закону про рівність часток у спільній сумісній власності та недопустимість зміни частки померлого співвласника за рішенням суду. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем, як на тому наполягала остання. На підставі викладеного та

Outcome: approved