Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25 квітня 2018 року вона домовилась з відповідачем [PERSON] придбати у неї житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження своїх намірів, позивач сплатила відповідачу в якості авансу 6000 Євро, про що відповідач написала її власноручну розписку. Згідно домовленості відповідач повинна була підготувати всі необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вказаного будинку. Передавши аванс, позивач почала проживати у вказаному будинку, сплачувати комунальні послуги тощо. Але, відповідач, не дотримавшись домовленості, в липні 2019 року вигнала позивача з будинку. При цьому вона відмовилась повертати сплачений позивачем аванс. Станом на день подачі позову до суду, нотаріальний договір купівлі-продажу житлового будинку з відповідачем не укладено, від нотаріального оформлення правочину відповідач ухиляється, житловий будинок позивачу не передала. Аванс сплачений позивачем відповідачу не повернуто.. Повертати у добровільному порядку кошти відповідач відмовляється та на будь-які звернення не реагує. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь сплачену нею суму авансу в розмірі 6000 Євро, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 08.11.2019 року (100 Євро - 2715,62 грн.) становить 162937 гривень. Відповідачем було подано до суду відзив на позов, яким відповідач заявлені позовні вимоги позивача не визнала та не погодилася з викладеними позивачем обґрунтуванням з наступних підстав. У відзиві вказала, що дійсно позивач проживала деякий час в будинку [ADDRESS] з травня 2018 року по червень 2019 року, із згоди [PERSON] та зі згоди її брата [PERSON] , оскільки вони є співвласниками вказаного будинку, який вони успадкували. Також, вказала, що дійсно у позивача було бажання купити вказаний будинок, але грошей у неї не було, тому в червні 2019 року вони виселили її з цього будинку з дуже великими сварками. Гроші у вигляді авансу за будинок вона від позивача не отримувала, і не могла отримати, тому, що в цьому будинку їй належить тільки Ѕ частка і без згоди брата, вона не могла домовитись про продаж будинку та отримувати гроші. У судове засідання позивач не з`явилася. Її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав в ньому викладених, просив суд позов задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явилася. Її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив. Вивчивши доводи позову, вислухаши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними положеннями ЦПК України, обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , власноруч склала розписку від 25.04.2018 року такого змісту: «я [PERSON] отримала за продаж будинку який знаходиться в [ADDRESS] в сумі шести тисяч Євро». Розписка підписана відповідачем [PERSON] , що її представник в судовому засіданні не заперечував. Вказана обставина підтверджується оригіналом вищевказаної розписки, яка знаходиться в матеріалах справи. Власниками по Ѕ частці кожний, вищевказаного будинку, за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 24069624 від 08.09.2017 року. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частинами першою, другою статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Результат системного аналізу зазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] (позивач), що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Також судом встановлено, що 06.03.1986 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] та після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище [PERSON] . Судом встановлено, що за змістом розписки, виданої 25.04.2018 року [PERSON] , вона отримала як аванс шість тисяч Євро у рахунок укладання в майбутньому договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Судом досліджені матеріали перевірки за фактом звернення відповідача [PERSON] ЖЕО №2714 від 01.07.2019 року та матеріали справи №7068/61-2019 Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області. Згідно довідки інспектора СРПП Новоодеського ВП лейтенанта поліції Галки Д.І. вказано, що 01.07.2019 року до Новоодеського відділу поліції із заявою звернулася мешканка м. Нова Одеса, пенсіонерка [PERSON] , [INFO] , що гр. [PERSON] разом зі своїм братом, не сплатили кошти за будинок, який вони придбали в 2018 році під виплату. Вході відпрацювання даного повідомлення та під час опитування громадянка [PERSON] , пояснила, що у 2018 році вона дала під виплату на усній домовленості свій будинок за адресою: [ADDRESS] громадянці [PERSON] , яка в свою чергу відразу сплатила 6000 Євро, та решту вони домовились, що остання сплатить пізніше. В свою чергу громадянка [PERSON] , пояснила, що в ході усної домовленості, з [PERSON] , вони дійшли згоди, що вона за цю суму, яка залишилась до виплати, замінить вдома вікна та проведе деякі ремонтні роботи, але так нічого і не зробила, тому вона решту коштів не повертає, та також додатково вказала, що вже звернулася до суду в цивільному порядку за даним спором. На підставі викладеного із матеріали справи №7068/61-2019 інспектором зроблено висновок, що вищезазначених діях відсутній факт вчинення кримінального правопорушення, але в даному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. У зв`язку з цим перевірку за заявою гр. [PERSON] від 01.07.2019 року припинено. Отже, досліджені матеріали справи №7068/61-2019 та розписка в сукупності свідчать про наявність між сторонами зобов`язальних (договірних правовідносин). При цьому, в разі неукладення основного договору купівлі-продажу, задля чого укладалася розписка, норми ЦК України спеціально передбачають правові наслідки цього, відмінні від статті 1212 ЦК України. Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України,завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Як вбачається з дослідженої судом розписки, внесені відповідачем кошти у вигляді авансу у розмірі шести тисяч Євро як способу виконання зобов`язання передбачалися у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку. Оскільки, договір купівлі-продажу будинку між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана [PERSON] [PERSON] грошова сума в еквіваленті 6000,00 Євро, є авансом, про що зазначається у розписці особисто відповідачем, і які отримані [PERSON] не безпідставно, а з підстав майбутнього укладення договору купівлі-продажу, відповідно підлягає поверненню позивачу як аванс. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, і є незмінним. Крім того, вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від від 09.12.2020 року у справі № 211/5994/17. За такого, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача авансу у розмірі 6000 (шести тисяч) Євро (що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 08.11.2019 року (100 Євро - 2715,62 грн.) становить 162 937 гривень), за розпискою від 25.04.2018 року. Судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved