Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи позовні вимоги тим, що 18.09.2014 рку між нею та ФОП [PERSON] був укладений договір з індивідуальним номером замовлення ОV-074, згідно якого виконавець (ФОП [PERSON]В.) взяла на себе зобовязання організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкції загальної площею 19,857 кв.м. Згідно договору вартість робіт складає 15983,00 грн., з яких позивачем було сплачено у вигляді завдатку10000,00 грн. Від імені ФОП [PERSON] договір підписав її цивільний чолові [PERSON] У строки, передбачені договором, виконавцем не були виконанні роботи, у звязку з чим позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою виконати роботи або повернути кошти, на що останній 18.11.2014 року написав розписку в якій зобовязався в строк до 01.12.2014 р. повернути завдаток у розмірі 10000,00 грн., зазначений у договорі ОV-074. Однак у зазначений в розписці строк відповідач коштів не повернув. Враховуючи зазначені обставини позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь кошти в розмірі 10000,00 грн., а також завдану їй моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. та судовий збір. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] В,П. у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач та його представник не заперечували проти такого порядку розгляду справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що відповідач не повертає кошти. Вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Згідно п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. 18.09.2014 року між позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір з індивідуальним номером замовлення ОV-074, згідно умов якого замовник доручає, а виконавець зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкції загальної площею 19,857 кв.м. (п. 1.1., 1.4.). Вартість виробів складає 15983,00 грн. (п. 2.1.), з яких позивачем сплачено як завдаток 10000,00 грн., що вбачається із п.2.2 договору. Отримання ФОП [PERSON] від позивача завдатку в ромірі 10000,00 грн. також підтверджується угодою про повернення боргу за купівлю (встановлення) метало пластикових виробів (а.с.13). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно п. 3.2 Договору ОV-074 виконавець зобовязується передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 21 робочих днів з моменту укладення договору, тобто до 20.10.2014 року. П. 3.9. Договору ОV-074 передбачено, що обовязки виконавця за даним договором вважаються виконаними в повному обємі після підписання замовником акту прийому передачі виробів. У встановлений Договором строк (до 20.10.2014 р.) та станом на день розгляду справи у суді замовлення Виконавцем не виконано, металопластикові вікна не виготовлені та не передані Замовнику, акт прийому-передачі виробів між Сторонами не підписаний. Як вбачається із розписки від 18.11.2014 року, обовязок повернути кошти позивачеві в розмірі 10000,00 грн., взяті як завдаток згідно договору ОV-074, взяв на себе [PERSON], який являється цивільним чоловіком [PERSON] та фактично отримав дані кошти для виконання умов договору ОV-074. Факт отримання коштів в розмірі 10000,00 грн. згідно договору ОV-074 саме [PERSON] також підтверджується рапортом оперуповноваженого СДСБЕЗ ВМВ УМВСЧ України у Вінницькій області [PERSON], а також письмовими поясненнями самого [PERSON], наданими начальнику Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області полковнику міліції [PERSON] Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом; одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання; внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Таким чином, на переконання суду, позивачем доведено факт невиконання відповідачем умов Договору з індивідуальним номером замовлення ОV-074 від 18.09.2014 року, що порушує права [PERSON] як Замовника та споживача, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У даному випадку моральна шкода, завдана позивачеві [PERSON], полягала у душевних стражданнях, підвищенні дратівливості нервових переживань, яких вона зазнала у звязку із постійним пошуком відповідача для повернення коштів, звернення у різні інстанції з даного приводу, до того ж до цього часу у її квартирі вікна так і не замінені у звязку із відсутністю коштів. На підставі викладеного, заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 1000 грн. підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 526, 530, 611-612, 615, 651 ЦК України, ст. ст. 1, 10 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved