Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником вказаного будинку, в якому зареєстрований відповідач, який там не проживає з 21.06.2017 року. Місцезнаходження відповідача невідоме. За таких обставин, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою та примусово зняти його з реєстраційного обліку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.03.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. 13.05.2021 року представник позивача подала у судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, виходячи з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав, відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 29.09.2004 року державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Латушкіною О.О., зареєстрованим в реєстрі за № 1-2162 та Витягом ОКП «Кіровоградське ООБТІ» про реєстрацію права власності від 29.10.2004 року № 5238348. Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області від 31.03.2021 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до довідки Квартального комітету № 1 Подільського району м. Кропивницький від 27.02.2021 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає там. Як вбачається з акту від 26.02.2021 року, складеного сусідами [PERSON] та [PERSON] , підписи яких засвідчені головою Квартального комітету № 1 Подільського району м. Кропивницький, відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає з 21.06.2017 року. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, та приймаючи до уваги, що відповідач не проживає більше трьох років у будинку, який належить позивачу, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню.

Outcome: approved