Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 22 жовтня 2015 року, на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що згідно ордеру №13734 від 05.11.1966 року її батьку із сімєю із 2 осіб було надано двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], померлого 22 жовтня 2015 року, відкрилась спадщина у вигляді вищевказаної квартири, належної померлому. Після смерті батька її мати та сестра відмовилися від спадщини на її користь, але при зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини, їй було відмовлено, у звязку із тим, що відсутній належним чином оформлений правовстановчий документ на квартиру. Оскільки на даний час позивачка не може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку, вона була змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на вищевказаної квартири в порядку спадкування за законом. 15.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], в якій просить визнати недійсною відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] на користь [PERSON], оскільки була впевнена, що спадкове майно залишається їй, а дочка продовжує про нього піклуватися та отримає право на вказане житло після її смерті. Помиляючись в наслідках цієї відмови вона не мала наміру передавати належну їй частку майна відповідачці, позбавляючи себе можливості подальшого нормального проживання. Просила визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS], як на частку у спільній сумісній власності подружжя. Також просить визнати за нею право власності на 1/6 частки спірної в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], а за [PERSON] визнати право власності на 1/3 частки вказаної квартири в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, власні вимоги підтримує та вимоги [PERSON] визнає. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечує проти вимог [PERSON], а власні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та на розсуд суду. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позови підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ордеру №13734 від 05 листопада 1966 року, виданого виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, [PERSON] із сімєю з 2 осіб, передано у користування двокімнатна квартира [ADDRESS] в ЖБК «Ромашка». Відповідно до довідки ЖБК «Ромашка» від 12.11.2015 року №47, [PERSON] є членом кооперативу ЖБК «Ромашка» та проживає у [INFO], вартість квартири виплачена у повному обсязі. Згідно з технічним паспортом квартира [ADDRESS] має загальну площу 45,4кв.м., у тому числі житлову площу 30,6кв.м. [PERSON] помер 22 жовтня 2015 року у місті Маріуполі, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО №920908, виданого 23.10.2015 року, актовий запис №2398 від 23.10.2015р. зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області. Відповідно до свідоцтва про народження (Серії ІІІ-НО №312789 видане 19.11.1976 року) [PERSON] народилася 06 листопада 1976 року у м. Маріуполі Донецької області, про що Жовтневим РАГС м. Маріуполя зроблений актовий запис №2006 від 19.11.1976 року. Батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] (дошлюбне прізвище (рос.мов. Подгорная) та [PERSON] з 08 січня 1966 року перебували у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про одруження (Серії ІІ-ЯК №00111439 виданим 08.01.1966 року, актовий запис №49). Відповідно до заяви від 19.02.2016 року №33, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], [PERSON] відмовилась на користь дочки [PERSON] від спадщини, що залишилася після смерті чоловіка [PERSON]. Відповідно до заяви від 25.02.2016 року №40, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], [PERSON] відмовилась на користь рідної сестри [PERSON] від спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON]. За даними приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області від 16.05.2016 року, в її провадженні знаходиться спадкова справа №11/2016, до майна померлого [PERSON] за заявою [PERSON], дочки спадкодавця. 16.05.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній належним чином оформлений право установчий документ на нерухоме майно. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.355, ст.356, ст.357, ст.392 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вирішуючи справу, суд приймає до уваги, що позивачками доведено, що [PERSON] на праві власності належала спірна квартира. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст.1216, ст.1218, ст.1223, ст.1268 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог п.23, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи той факт, що на теперішній час позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через те, що державна реєстрація права власності щодо вказаної квартири не була проведена, суд вважає необхідним захистити їх права та визнати за ними в судовому порядку право власності на вказану квартиру. Статтею 229 Цивільного кодексу України передбачені правові наслідки вчинення правочину, який вчинено під впливом помилки. Так, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнано судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін. Відповідно до положень п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Відмова від спадщини на користь іншого спадкоємця має бути здійсненна на засадах добровільності, без примусу або інших умов, згідно з правилами про дійсність правочинів. Зокрема, це означає, що така заява може бути зроблена лише особою, яка усвідомлює значення своїх дій та може ними керувати, у момент подання нотаріусу заяви не знаходилась під впливом обману, помилки, насильства, важкої обставини. Суд враховує, визнання [PERSON] позовних вимог [PERSON] про визнання недійсною відмови від прийняття своєї частки спадщини внаслідок помилки, оскільки остання не мала волевиявлення на позбавляти себе єдиного житла. Враховуючи, що правила частини 5 статі 1274 ЦК України передбачають можливість визнання недійсною відмову від прийняття спадщини в цілому та без застережень умовами, тому вимоги про визнання недійсною відмови від спадщини підлягають задоволенню. Відповідно до ст.22 КпШС України майно нажите подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права у володінні, користуванні та розпорядженні цим майном. Статтями 60, 70 Сімейного кодексу України та статтею 368 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності і їх частки є рівними. Таким чином, суд вважає доведеним, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, а тому визнає за позивачем [PERSON] право власності на ? частину вищевказаної квартири, як на частку у спільній сумісній власності подружжя. Вирішуючи справу, суд приймає до уваги, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за померлим [PERSON], у звязку з чим вважає необхідним захистити права сторін та визнати в судовому порядку в порядку спадкування за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], а також за [PERSON] на 1/6 частку квартири [ADDRESS]. На підставі Цивільного кодексу України,

Outcome: partial