Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 25 % його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від шести до вісімнадцяти років, а також ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача додаткові витрати на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1500 гривень, - починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення [PERSON] навчання, або до досягнення нею 23-річного віку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] є донькою сторін у справі. Від часу розлучення діти проживають з позивачем. Відповідач проживає окремо від них у місті Львові та не бере участі у вихованні та утриманні дітей. До досягнення донькою повноліття на її утримання з відповідача стягувалися аліменти за рішенням суду. На цей час донька повнолітня, навчається на денній формі навчання в НУ «Львівська політехніка» на платній основі. Крім того донька перенесла важке захворювання, внаслідок чого різко погіршився стан її здоров`я. Через захворювання донька потребує додаткового посиленого харчування, створення покращених умов проживання. Оскільки донька, яка під час навчання постійно проживає у м. Львові, погано почувається у великих колективах та їй протипоказаний значний шум, то позивач вимушена була винайняти для її проживання квартиру, за яку потрібно сплачувати значну суму коштів. Оскільки донька перебуває на платній формі навчання та те, що внаслідок перенесеного захворювання утримання доньки потребує додаткових витрат на її проживання у м. Львові, то позивач вважає, що відповідач повинен нести додаткові витрати з утримання доньки, які позивач оцінює у 1500 грн у місяць. На цей час відповідач постійно проживає у м. Львові, де має постійну високооплачувану роботу, а тому позивач вважає, що відповідач має достатні можливості для сплати коштів для утримання доньки. Ухвалою судді від 27.06.2019 позовну заяву було залишено без руху. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою судді від 09 липня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив та не подав до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] ; що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.01.2001, виданого відділом РАГСу м.Борислава Львівської області. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 25 листопада 2014 року у справі №438/1458/14-ц, яке набрало законної сили 22.12.2014. На цей час [PERSON] є повнолітньою, проживає разом з позивачкою, навчається на денній формі навчання в Національному університеті «Львівська політехніка» на платній основі, вартість навчання за 2019/2020 роки становить 9200 грн, за 2021/2022 - 10120 грн, про що свідчить копія договору № 149-16 від 02.08.2017 та довідка про навчання від 06.05.2019, видана Національним університетом «Львівська політехніка». У зв`язку з навчанням [PERSON] на денному платному відділенні вона потребує матеріальної допомоги. Згідно з ст. 199 СК України: якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Виходячи з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, - у відповідності до ст.183, ст.199 СК України з відповідача, як це просить позивач, слід стягнути аліменти у частці від його доходу, у розмірі 25 % його заробітку (доходів) щомісячно на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, але не більше, як до досягнення нею двадцяти трьох років. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 200 СК України суд застосовує вимоги абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з яким мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим розмір стягуваних аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом України про державний бюджет на відповідний рік. Прожитковий мінімум на дитину у 2019 році в Україні становить для дитини віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, судом встановлено, що [PERSON] перенесла захворювання, внаслідок чого погіршився стан її здоров`я, про що позивачем долучено копії медичної довідки та виписки з медичної картки амбулаторного хворого. У зв`язку з захворюванням [PERSON] потребує додаткового посиленого харчування, створення покращених умов проживання. Під час навчання [PERSON] постійно проживає у м. Львові, для її проживання позивач винаймає квартиру, за яку потрібно сплачувати значну суму коштів. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , у розмірі про який просить позивач, що відповідатиме інтересам повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та у зв`язку з особливими обставинами (перенесеним захворюванням та пов`язаними з цим наслідками) потребує матеріальної допомоги. Відтак, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, а також оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, - з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.

Outcome: approved