Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування спільним майном та розподіл особових рахунків та просила встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: у користування Позивача виділити житлову кімнату, площею 11,5 кв.м та половину лоджії 1,6 кв.м, де вона проживає фактично; у користування Відповідачів залишити житлову кімнату, площею 13,3 кв.м, де фактично проживає відповідач [PERSON]; в загальному користуванні залишити: кухню- 7,8 кв.м, вбиральню - 3,3 кв.м, коридор - 8,1, 1,8 кв.м; зобов'язати відповідні юридичні особи розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою; стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору, мотивуючи позовні вимоги тим, що у позасудовому порядку вирішити вказані питання неможливо. Позивач [PERSON] у судових засіданнях позовні вимоги підтримувала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Однак, у судове засідання, яке було призначене на 28.03.2019 року (судові дебати) позивач не з'явилася, 25.03.2019 року подала до суду заяву про залишення позову без розгляду. Однак, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; підготовче провадження у даній справі було закрито ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2019 року, а тому залишення позову без розгляду на даній стадії є неможливим. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Лісунь М.В. у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов від 29.12.2018 року (а.с. 50-52), та просили відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 80) та відзив на позов від 04.01.2019 року (а.с. 62), у якому просив відмовити у задоволенні позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників; обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Позивач [PERSON] є власником 3/8 часток квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва на право власності на житло від 25 березня 1999 року, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 25.03.1999 року № [NUMBER], та зареєстрованого КП «ВООБТІ» 01.06.1999 року у реєстровій книзі № 439 за реєстровим № 278/39772 (а.с. 14), та Договору дарування частки квартири від 28 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Домбровською І.Є. за реєстровим № 124 та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 8-10). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками решти часток квартири [ADDRESS]. Отже, сторони у справі є співвласниками квартири [ADDRESS]. Однак, встановити запропонований позивачем [PERSON] порядок користування спірною квартирою неможливо з огляду на таке. По-перше, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є особами різної статі, старше 9 років, не є подружжями, а тому їх проживання у одній кімнаті не є можливим (так, відповідно до п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 (далі - Правила), потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім'ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати) По-друге, житлова кімната, площею 13,3 кв.м, не може бути визначена для проживання п'яти осіб, які є співвласниками житла, оскільки відповідно до ст. 47 ЖК УРСР та п. 53 Правил, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. По-третє, суд звертає увагу, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 1 грудня 2011 року у цивільній справі № 22ц-3291/11 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], за участю в якості третіх осіб на стороні позивача Ситківецької школи-інтернет, Вороновицького психоневрологічного будинку-інтернату про встановлення порядку користування житлом (справа між іншими учасниками справи, з інших підстав, однак щодо того самого предмету спору - квартири [ADDRESS]) було відмовлено у задоволенні позову та встановлено, що «позивачі поставили питання про встановлення порядку користування двокімнатною квартирою, в якій житлова площа згідно технічного паспорта становить 24, 8 кв.м; встановлення порядку користування квартирою передбачає можливість виділення кожному із співвласників ізольованого жилого приміщення з залишенням в спільному користуванні нежилих приміщень; враховуючи те, що на дану квартиру мають право 8 співвласників, можливість встановлення порядку користування цією квартирою між ними виключається; однак це не позбавляє їх як співвласників, права користування вказаною квартирою без встановлення порядку користування». Таким чином, позов задоволенню не підлягає. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed