Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн., але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вона з відповідачем перебувала фактичних шлюбних відносинах без укладання шлюбу. За час спільного проживання у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на повному її утримані, оскільки відповідач в добровільному порядку участі у матеріальному забезпеченні дитини не бере, її життям не цікавиться. Тому враховуючи, необхідність забезпечення дитині належного рівня життя необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини рівність обов`язку батьків утримувати своїх дітей, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 15 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18 жовтня 2021 року відповідачем надано відзив на позов у якому останній зазначає, що його майнове становище не дозволяє йому сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, оскільки на даний час він є безробітним та не отримує постійного доходу, у його власності відсутнє будь-яке нерухоме майно та транспортні засоби. При цьому просить врахувати суд, що він перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі у якому в нього [INFO] народився син. Тому позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 1 300 грн. стягуваних аліментів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримувала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не з`явився. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане повторно Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 19 вересня 2016 року. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] , [INFO] відвідує старшу групу №2 дошкільного навчального закладу №19 м. Тернополя та курси англійської мови з вересня 2019 року до травня 2021 року вартість яких 160 грн. в місяць. Відповідач [PERSON] 13 травня 2021 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). У даному шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районні Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 13 жовтня 2021 року. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності відповідача нерухоме майно відсутнє. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, необхідність забезпечення прав малолітньої дитини сторін, враховуючи вік дитини, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2021 року, і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, із відповідача у дохід держави слід стягнути 908 гривень судового збору.

Outcome: partial