Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про списання суми безнадійної дебіторської заборгованості, в якій вказано, що їй на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: м. Селидове. [ADDRESS]. Багато років тому з дозволу чоловіка позивача [PERSON], який помер 19 серпня 2016 року, мешкав громадянин [PERSON] Дозвіл на користування даним майном позивач не давала і вважає, що дана особа самовільно мешкала за вказаною адресою. [PERSON] не давав позивачу потрапити до вказаного приміщення. [PERSON] помер 28 серпня 2015 року . За весь час користування нерухомим майном [PERSON] проводив оплату за комунальні послуги не в повному обсязі. За самовільне підключення до мереж електропостачання і порушення Правил користування електричною енергією був складений акт про порушення на імя [PERSON] На даний час у даній квартирі ніхто не мешкає. 20 березня 2017 року позивачем було отримано Акт-звірку за електроенергією, в якому за вказаною адресою значиться заборгованість в сумі 9 945,59 грн. Вважає, що заборгованість, яка нарахована за межами визначеного законом 3-річного строку позовної давності, в розумінні п.14.1.11 Податкового кодексу України є безнадійною та простроченою заборгованістю фізичної особи, що померла. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд зобовязати відповідача списати з особового рахунку безнадійну дебіторську заборгованість, яка значиться за квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], в розмірі 9\~945,59 грн., зобовязати відповідача надати довідку про списання вказаної заборгованості, а також стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить в їх задоволенні відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 785 від 11 лютого 2002 року , квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON]. Як вбачається з акту-звірки, за споживачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], значиться заборгованість, яка станом на 20 березня 2017 року становила 9\~945,59 грн. Щодо посилань позивача на положення п.14.1.11 Податкового кодексу України при визначенні наявної заборгованості як безнадійної, то суд вважає їх необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. Згідно з п.14.1.11 ст.14 Податкового кодексу України, безнадійна заборгованість це заборгованість, яка відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобовязаннями, щодо яких минув строк позовної давності. Відповідно до ст.1 п. 1.1. цього Кодексу Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також в інших сферах, у тому числі, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Наведене вище свідчить про те, що Податковий кодекс України не регулює відносини, які виникли між сторонами по справі, а тому застосування позивачем положень п.п.14.1.11 ст. 14 Податкового кодексу України як на основну правову підставу для звернення до суду є помилковим. Крім того, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Доводи позивача щодо нарахування відповідачем заборгованості поза межами визначеного ст.257 ЦК України строку позовної давності суд залишає поза увагою, оскільки як вбачається із матеріалів справи, відповідач не звертався до суду з позовом про стягнення з позивача заборгованості за надані послуги, і з цього приводу спір між сторонами, під час якого позивач міг би подати заяву про застосування позовної давності, судом не розглядався. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Посилання позивача на той факт, що заборгованість, яка виникла за надані відповідачем послуги, є обовязком іншої особи, яка мешкала в даній квартирі, суд не приймає до уваги, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження даних обставин. Натомість , як вбачається з матеріалів справи, особовий рахунок в ПАТ « ДТЕК Донецькобленерго» відкритий на ім'я позивача. Крім того, як вбачається з копії довідки ОСББ «Пять по вісім» м. Селидове № 58 від 10 жовтня 2016 року, в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], мешкає позивач, інші особи за вказаною адресою не зареєстровані. Відповідь Новогродівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 1126/03,3-147 від 16 листопада 2016 року про наявність актового запису про смерть громадянина [PERSON] не свідчить про те, що вказана особа була споживачем послуг ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за вищезазначеною адресою. Виходячи з викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed