Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 06 червня 2014 року в Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 183; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина[PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06 червня 2014 року. Мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року між нею та відповідачем розладилися подружні стосунки, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали часто відбуватися сварки. Відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних відносин, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї та взаємоповагу один до одного. З листопада 2018 року їх сім`я фактично припинила своє існування, бо відповідач, забравши свої речі та документи, став жити окремим життям та своїми інтересами. На теперішній час вони не підтримують шлюбні відносини, сімейного життя не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу є неможливим і недоцільним та суперечить її інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. З моменту припинення шлюбних відносин, тобто з листопада 2018 року відповідач повністю припинив надання матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] , який постійно потребує нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на розвиток особистості, що потребує значних коштів. Вона не має можливості самостійно забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач, який проживає окремого від малолітньої дитини, добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, не приймає участі у його вихованні та не виконує інші передбачені законом батьківські обов`язки. Син проживає разом з нею і в подальшому буде проживати разом з нею. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Відповідач працює та отримує регулярний дохід і має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі однієї третини своїх доходів, що забезпечить їх з відповідачем рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву та не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 червня 2014 року в Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 183, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Згідно довідки про реєстрацію та склад сім`ї ТОВ «ЄРЦ КП» № 11/26632 від 13 вересня 2018 року (а.с. 9), малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено в позові, з листопада 2018 року сторони не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Крім того, взаявленому позові позивач стверджує, що відповідач, який є працездатним, працює, отримує регулярний дохід, з листопада 2018 року добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає та не приймає участі у вихованні дитини. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ч.2 ст. 112 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи, що відповідач є працездатним, працює, отримує регулярний дохід, з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти у заявленому в позові розмірі, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 768,40 грн. сплаченого судового збору за вимогами про розірвання шлюбу. Також з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. за вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки при зверненні до суду позивач за законом була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved