Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу у сумі 61334, 00 грн. та трьох відсотків річних за весь час прострочення у розмірі 4293, 00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 січня 2013 року [PERSON] відповідачу гр. [PERSON] було надано в борг грошові кошти у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, про що було написано власноруч розписку. Згідно з розпискою від 17.01.2013 року їй було повернуто 400 (чотириста) доларів США, тому суму у розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) доларів США відповідач зобовязався повернути до липня місяця 2013 року. Але на час звернення з позовом до суду відповідачем позичена сума коштів так і не повернута. У звязку з чим, [PERSON] вимушена була звернутися до суду із зазначеним позовом. Враховуючи офіційний курс долара США, встановлений НБУ на 27.11.2015 сума боргу становить 61334, 00 грн., три відсотки річних за весь час прострочення 4293, 00 грн. (за період з 07.2013 року по 07.2014 року - 61334 грн. х 3 % = 1840 грн.; за період з 07.2014 року по 07.2015 року - 61334 грн. х 3 % = 1840 грн.; за період з 07.15 року по 11.2015 року 61334 грн. : 12 х 3% = 613 грн. (1840 грн.+1840 грн. +613 грн. = 4293 грн.) В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, серія НАІ № 329351 від 09.03.2016 р., в судове засідання не з'явилася, проте надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не прибув, причину неявки не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У відповідності зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти в такій саме сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Матеріалами справи встановлено, що 17.01.2013 року відповідач [PERSON] під розписку позичив у [PERSON] кошти у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, про що було написано власноруч розписку. При цьому, відповідач в розписці зазначив, що 17.01.2013 року позивачу було повернуто 400 (чотириста) доларів США, а суму у розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) доларів США відповідач зобовязався повернути до липня місяця 2013 року (а.с.4). Однак своїх зобов'язань не виконав. Станом на 27.11.2015 року заборгованість відповідача складає 2600 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 61334, 00 грн. та три відсотки річних за весь час прострочення у сумі 4293, 00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 656 (шістсот пятдесят шість) грн. 27 коп., що документально підтверджується квитанціями, долученими до матеріалів цивільної справи (а.с. 1). Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що існують усі підстави для задоволення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу.

Outcome: approved