Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову покликається на те, що 02.08.2008 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час спільного проживання в шлюбі [INFO] . у них народився син - [PERSON] . Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27.10.2014 р. шлюб було розірвано. Фактично шлюбні відносини було припинено ще задовго до розірвання шлюбу. Вони з відповідачем проживають окремо, син проживає разом з нею. Спорів щодо місця проживання дитини між ними не було. Після розірвання шлюбу відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні. Додатково з вимогами про стягнення з відповідача грошових коштів на утримання сина в судовому порядку вона не зверталася. З сином вони зареєстровані разом з сестрою та племінницею в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Також, деколи проживають у її батьків в с. Замочку Жовківського району Львівської області, які їй допомагають у вихованні дитини. Саме в с. Замочку її син відвідує загальноосвітню школу І-ІІ ст., де навчається у третьому класі. Позивач зазначила, що вона працевлаштована, працює на посаді слідчого ГУ НП у Львівській області та має офіційний заробіток. 15.02.2018 р. між нею та [PERSON] укладено шлюб. Між сином та теперішнім її чоловіком склалися добрі, теплі родинні стосунки. Син сприймає теперішнього чоловіка як батька. [PERSON] приймає активну учать у вихованні її сина, матеріально підтримує, дбає про його фізичний та моральний стан. Окрім того, згідно висновку Жовківської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування, Жовківська РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , оскільки він повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Враховуючи те, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації щодо місця перебування її та сина, а з її боку ніколи не чинилися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, що свідчить про вольове небажання [PERSON] виконувати відносно дитини батьківські обов`язки. Зважаючи на вищевикладене, просить позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина та стягнути з нього судові витрати у справі. Справа 10.08.2018 поступила до провадження судді Винара Л.П . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та згідно із розпорядженням керівника апарату суду від 08.11.2018 р. № 51 у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Винара Л.П. справу передано судді Кондратьєвій Н.А. Ухвалою від 09.11.2018 р. суддею Кондратьєвою Н.А. прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні 30.05.2019 р. позивач [PERSON] пояснила, що спочатку їх сімейне життя з відповідачем складалося нормально, однак потім відповідач не виявив бажання працювати і коли сину виповнилося 2 роки, вона змушена була вийти на роботу, а дитину віддала в садочок. Чоловік по кілька годин на день сидів з дитиною, поки вона була на роботі, однак в цей час міг поводитися безвідповідально та кілька разів залишав дворічного сина вдома самого, або ходив з ним у букмекерські контори, як виявилося згодом. Сім`ю відповідач не забезпечував, позичав гроші, після чого різні люди зверталися до неї з вимогами віддати кошти, куди відповідач витратив позичені кошти невідомо. Відповідач забрав свої речі і пішов з дому. В 2014 році вони розірвали шлюб. З 2014 року по 2016 рік бачив дитину один раз, та один раз у 2018 році - після засідання суду, після того, як звернулася з позовом до суду приблизно 6-7 разів відповідач скидав кошти на дитину. В 2019 році переказав 3000 грн. у квітні та 1000 грн. у травні, аліменти з нього не стягуються, оскільки не зверталася. З часу розірвання шлюбу по 2018 рік з дитиною не контактував, в 2018 році - кілька разів подзвонив, до шкоди до сина не приходив. Жодних перешкод колишньому чоловікові у спілкуванні з сином вона не чинить, він має номер телефону дитини, однак з сином не контактує. Дитина не сприймає його як батька. Зараз вона вдруге вийшла заміж і теперішній чоловік хоче всиновити дитину. Просила позов задовольнити. Представник позивача просив позов задовольнити з підстав викладених у позові, додатково пояснив, що відповідач висновок органу опіки та піклування не оскаржував, в суд не з`являється. Прийшов лише один раз, заявив клопотання, щоб з`ясувати думку дитини та більше в судові засідання не з`являвся, причини поважності суду не надав. Кошти на рахунок позивача почали надходити від відповідача лише після її звернення до органу опіки та піклування. Жодних перешкод у спілкуванні між відповідачем та сином не чиниться, дитину ж він бачив 2 рази за 5 років. Зазначив, що якби не подана позовна заява позивача про позбавлення батьківських прав, відповідач свого ставлення до дитини не змінив би. Окрім того, при ухваленні рішення просив врахувати позицію дитини. Позов подано з метою захисту прав дитини, тому просив такий задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 02.07.2019 р. пояснив, що дружина не вела з ним жодних розмов про те, що хоче позбавити його батьківських прав. В телефонній розмові говорила, що його виклик до органу опіки та піклування пов`язаний з наданням дозволу на виїзд дитини за кордон. Визнає, що дружина не чинила йому перешкод у спілкуванні з сином, однак він перебував у важкому психологічному стані після розлучення, тому й не спілкувався з сином. На даний час усвідомлює, що був неправий. Висновок органу опіки та піклування вважає необґрунтованим та необ`єктивним, оскільки Жовківська районна державна адміністрація не повідомляла його належним чином про розгляд даного питання, окрім того, в цей час він перебував за кордоном. Він спілкувався з представниками органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області по телефону та повідомив, що він проти позбавлення його батьківських прав. Зазначив, що до розірвання шлюбу був хорошим батьком і належно виконував батьківські обов`язки, після розірвання шлюбу перебував у сильній депресії і це був важкий період у його житті, втратив зв`язок з сином і про це дуже шкодує, допустився помилки яку хоче і намагатиметься виправити. Протягом останнього місяця він постійно спілкується з сином по телефону, попросив у сина вибачення, син має бажання з ним спілкуватися. Для себе прийняв чітке рішення брати участь у вихованні сина та частіше з ним бачитися. Просить суд не позбавляти його батьківських прав, у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі, просить врахувати законні права дитини та прийняти рішення, виходячи з її інтересів. До заяви долучено висновок Жовківської державної адміністрації Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав. З пояснень малолітнього [PERSON] , наданих в судовому засіданні 01.03.2019 року вбачається, що він з 2013 року з батьком бачився двічі, востаннє бачилися в листопаді 2018 року. Батько питав його за школу, як він вчиться, казав, що прийде на секцію тенісу, однак так і не прийшов. Подарунків йому не дарував. До цього три роки батько до нього не приходив. З листопада 2018 року відповідач жодного разу сину не телефонував, хоча має його номер телефону. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши інші матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, суд дійшов наступного висновку. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані серед іншого піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.09.2009 р. позивач та відповідач є батьками малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27.10.2014 р. шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу відновлено її дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.02.2018 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до довідки, виданої комунальним підприємством «Жовківське міське виробниче управління житлово-комунального господарства» № 1393 від 18.07.2018 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] разом з сином - [PERSON] , сестрою - [PERSON] та племінницею - [PERSON] . Згідно із актом обстеження матеріально-побутових умов від 18.07.2018 р. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований, не проживає. В квартирі проживає [PERSON] з сином, батько дитину матеріально не підтримує. Відповідно до характеристики, наданої Замочківською загальноосвітньою школою І-ІІ ст. [PERSON] , 2009 р.н. є учнем третього класу. За час навчання в школі проявив себе з позитивної сторони, засвоює знання на високому рівні навченості. Вміє висловлювати думку як усно, так і письмово. Хлопець сумлінний, старанний, дотримується режиму дня, правил для учнів. Він любить та поважає членів своєї родини - маму, бабусю та дідуся. Вони беруть активну участь у його навчанні та вихованні, відвідують виховні заходи, класні та загальношкільні збори. За час навчання у школі батько жодного разу не поцікавився життям сина. З характеристики, наданої виконавчим комітетом Замочківської сільської ради вбачається, що позивач виховує одна неповнолітнього сина, у вихованні їй допомагають батьки. Вона працьовита, товариська та ввічлива. За весь час зарекомендувала себе з позитивної сторони, в конфліктних ситуаціях з сусідами та жителями села не помічена. Відповідно до довідки про доходи від 17.07.2018 р. за період роботи з січня по червень 2018 року дохід позивача за місцем роботи - ГУ НП у Львівській області склав 62016,67 грн. Відповідно до висновку Жовківської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 30.05.2018 р. № 02-29/2098 за результатами розгляду питання, з урахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини та враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, не забезпечує сина матеріально, не піклується про його життя та здоров`я, не дбає про його фізичний та моральний розвиток, беручи до уваги інтереси дитини Жовківська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Суд критично оцінює висновок Органу опіки і піклування Жовківської районної державної адміністрації Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , оскільки даний висновок є недостатньо обґрунтованим, а тому не може бути беззаперечним доказом для підтвердженням факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а також застосування до нього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. Як встановлено в судовому засіданні, висновок наданий на підставі матеріалів, зібраних органом опіки та піклування, обґрунтований результатом обстеженням місця проживання сім`ї [PERSON] , на підставі бесіди з матір`ю [PERSON] та дитиною [PERSON] , однак при цьому не враховано думку відповідача щодо його участі у вихованні дітей. Засідання комісії з питань захисту прав дитини Жовківської райдержадміністрації, як вбачається з наданого висновку не проводилося. Окільки органом опіки та піклування не з`ясовано відношення відповідача до дитини, даних, що характеризують особу батька, а сам висновок складений без участі [PERSON] на засіданні вказаного органу, суд вважає, що такий висновок не містить переконливих даних про свідоме нехтування [PERSON] батьківськими обов`язками. При цьому, суд враховує, що такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно висновку ВС в постанові від 13.03.2019 р. у справі № 631/2406/15-ц, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, тому що[PERSON] хоча і не в повній мірі виконував батьківські обов`язки по вихованню свого малолітнього сина, однак його поведінка, прихильне ставлення до сина, бажання налагодити зв`язок з дитиною на думку суду, не свідчать про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Суд вважає за необхідне надати можливість відповідачу змінити, виправити своє ставлення до батьківських обов`язків по вихованню сина, та застерегти [PERSON] , що в подальшому, у разі його ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина - [PERSON] , його може бути позбавлено батьківських прав. Враховуючи встановлені обставини в справі, дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що достатні підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав в справі відсутні, в зв`язку із чим, в позові про позбавлення батьківських прав слід відмовити. Також суд звертає увагу, що в разі, якщо відповідач не змінить свого ставлення до дитини, позивач не позбавлена можливості повторно звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. На підставі ст.ст. 141, 164, 166, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: dismissed