overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дітей з [PERSON], в якій вказала, що вона та [PERSON] з 25.11.2006 року перебувають у шлюбі. За час спільного проживання в них народились діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є [PERSON], який матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У зв'язку з цим вона звернулася з вказаним позовом до суду та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, якою просила розглянути справу без її участі, також уточнила вимоги позовної заяви, а саме щодо стягнення аліментів з [PERSON] в розмірі 1/3 частини його заробітку, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені вимоги позивача [PERSON] законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що в сторони від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 5-6). Діти мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Брусилівською селищною радою від 04 червня 2018 р. за № 223 (а.с. 7). Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням наведених норм закону та всіх обставин справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно на користь позивачки на утримання малолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі ст. ст. 180 - 183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

\~\~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі та на даний час вона є вагітною. Батьком майбутньої дитини є відповідач. Відповідач добровільно не надає кошти на її утримання під час вагітності, хоча взмозі надавати таку допомогу. Просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/3 частини від його доходів щомісячно з часу звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивачка не зявилась надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутність. Відповідач в \~судове засідання не зявився надавши заяву про визнання позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2016 року (а.с. 5). Відповідно до довідки Ніжинського міського пологового будинку № 269 від 14 листопада 2016 року позивач [PERSON] перебуває на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності 11-12 тижнів (а.с. 6). Відповідач добровільно не надає кошти на утримання дружини під час вагітності, хоча взмозі надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ст. 84 ч.ч.1, 2, 3, 5 Сімейного Кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. На підставі вищевикладеного, з врахуванням думки відповідача щодо визнання позову, суд вважає за можливе стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини під час вагітності у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку. Також суд вважає, що у разі народження дитини та проживання її з матірю, слід стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки до досягнення дитиною трьох років. З відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з [PERSON], в якій вказала, що вона та [PERSON] у період з 2009 року по 2016 р. спільно проживали без укладення шлюбу. За час спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO] , батьком якого є [PERSON], який матеріальної допомоги на утримання не надає. У зв'язку з цим вона звернулася з вказаним позовом до суду та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, якою просила розглянути справу без її участі, вимоги позовної заяви підтримала повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має дитину [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 3). Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Брусилівською селищною радою від 20.03.2017 р. за № 1274 (а.с. 4). Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням наведених норм закону та всіх обставин справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно на користь позивачки на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до її повноліття. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640,00 гривень. На підставі ст. ст. 180 183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з [PERSON] від якого є дитина [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, проти заявлених вимог не заперечує. Перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 березня 2013 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що у книзі реєстрації шлюбів відділу держаної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області зроблено актовий запис № 275 серії [NUMBER]. У даному шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Виконавчим комітетом Отроківської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області від 01 серпня 2013 року серії [NUMBER]. Відповідач ухиляється від утримання дитини та матеріальної допомоги добровільно не надає. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, передбачений ст.180 СК України. При винесенні рішення суд враховує обставини вказані в ст. 182 СК України і визначає їх розмір відповідно до вимог ст.183 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу її матері, батька, згідно вимог ч.3 ст.181 СК України. Зважаючи на викладене, стан здоров'я відповідача, суд вважає можливим визначити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.88 ЦПК України із [PERSON] слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та уточнивши позовні вимоги просить стягнути із [PERSON] в її користь заборгованість із виплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 78496 (сімдесят вісім тисяч чотириста дев`яносто шість) гривень 17 копійок та пеню за прострочення виплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 68507 (шістдесят вісім тисяч п`ятсот сім) гривень 99 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбу з [PERSON] .. 24 липня 2002 року їх шлюб розірвано. Проте, за час шлюбу в них народилась спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Відповідач згідно постанови Місцевого суду Центрального районного м. Миколаїв від 08.04.2002 року у справі №2-5-1316/2002 повинен був сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно. Проте, вказаного обов`язку належним чином не здійснював. Так, , згідно з розрахунку заборгованості з аліментів, наданим державним виконавцем Гордашко О.В., у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого документа по справі №2-5-1316/2002 виданого 09.03.2007 Центральним районним судом м. Миколаєва, за період з березня 2002 року по березень 2018 року всього нараховано 111535,41 грн., сплачено 33 039,24 грн. Тобто наявна заборгованість за вказаним виконавчим документом становить 78496,17 грн. Постановою від 30.05.2018 головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаїв виконавчий документ повернуто стягувачу,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою , у якій просила зобовязати ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дружківкатепломережа» виключити з суми заборгованості з її особового рахунку за послуги з теплопостачання у належній їй на підставі договору купівлі - продажу квартирі [ADDRESS] заборгованість , що виникла станом на 1 січня 2018 року. Протягом багатьох років відповідач надсилає листи про необхідність погашення заборгованості ,яка станом на 1 квітня 2017 року становить 2653,15 грн.,в той час як за довідкою відділу ДВС заборгованість в сумі 2019,45 грн. стягнута за рішенням суду від 13.07.2007р. У звязку з наявністю заборгованості у розмірі 2479,03 грн. позивачці відмовлено у оформленні субсидії. Вважає дії відповідача неправомірними , оскільки заборгованість сплачено ще у 2007 році. Крім того,позивачка зазначила,що своїми діями відповідач змушує її постійно нервувати і це завдає їй моральних страждань,тому вона має право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги повністю ,зазначивши,що раніше квартирою користувався її син [PERSON]О.(на даний час померлий),тому рішенням Олександрівського райсуду Донецької області від 02 липня 2007 року з нього на користь відповідача було стягнуто заборгованість у сумі 2019,45. Про погашення вказаної суми заборгованості юристом «Дружківкатепломережа» відділу ДВС надано довідку, але при оформленні субсидії у жовтні 2018 року позивачці було відмовлено через наявність заборгованості з теплопостачання станом на 1 травня 2018 року у сумі 2479,03 грн. Позивачка вважає,що заборгованість давно сплачено і тому постійні нагадування відповідача змушують її нервувати ,що призводе до моральних страждань, які вона оцінює у 3000 грн. Представник відповідача у судове засідання не зявився,про день слухання належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачем до суду направлено заперечення щодо позовної заяви, де заявлений позов невизнано та викладено такі підстави. Між відповідачем та позивачкою [PERSON] встановлено фактичні відносини з надання теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку №101. Згідно ж норм Житлового кодексу України,власник(наймач) житлового будинку зобовязаний своєчасно вносити плату за надані послуги. Відповідачем зазначено у відзові ,що довідку про сплату заборгованості станом на 29.08.2007р.,яку додала до позовної заяви позивач , необхідно вважати помилково виданою з урахуванням того,що вона підписана особою юрисконсультом [PERSON], яка не мала на те права (жодна з довіреностей не давала їй таких повноважень). На даний час ця особа не працює на підприємстві . Крім того,згідно роздруківки за особовим рахунком №101 ,який зареєстровано на [PERSON] не вбачається внесення грошових коштів у розмірі 2984,89 грн. Відповідач вважає, що позивачка не довела , що йї завдано моральної шкоди діями чи бездіяльністю підприємства ,нею не надано жодних доказів,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою у якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2002 р., зареєстровано в реєстрі № 1-1926 є власницею квартири [ADDRESS]. У даному приміщенні зареєстровані відповідачі, які до березня 2016 р. користувалися вказаною квартирою, а потім виїхали з помешкання, не залишивши своїх речей у вказаній квартирі та не знявшись з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В зв'язку з чим порушуються її права як власника, розпоряджатися належним їй майном. Позивачка в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2002 р. № 1-1926, посвідченого державним нотаріусом восьмої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцевої Г.В. є власницею квартири [ADDRESS] (а/с. 6). Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, позивачка набула права власності на квартиру на законних підставах та має право розпорядитися своїм правом власності відповідно закону незалежно від волі інших осіб ( ст.316 ЦК України). Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 641 від 25.04.2017 р. у спірній квартирі з 20.02.2013 р. та 23.07.2014 р. значаться зареєстрованими відповідачі (а/с. 7). Відповідно до вимог ст.391 ЦК України позивач, як власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, а саме квартирою [ADDRESS]. З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що відповідачі у квартирі [ADDRESS] не проживають з квітня 2016 року, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажають, чим порушують право позивачки, як власниці квартири розпоряджатися своїм майном, тому суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 01 березня 2014 року виконкомом Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис №03. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на теперішній час сімейне життя між ним та відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, зловживання відповідачем спиртними напоями, що негативно вплинуло на стосунки сторін, тому за таких обставин зберегти сім'ю не можливо. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи через оголошення в газеті «Сумщина» у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 березня 2014 року виконкомом Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис №03. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на « [PERSON]» (а.с.4). Від даного шлюбу сторони дітей не мають (а.с.5) На теперішній час сімейне життя між сторонами не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя та вирішення важливих питань сім'ї та побуту. Відповідач зловживає спиртними напоями на грунті чого вчиняє сварки та конфлікти, що негативно вплинуло на стосунки сторін. Згідно вимог ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше сімейне проживання і збереження шлюбу сторін буде суперечити інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню. Під час розгляду справи позивач виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]», тому її прізвище після розірвання шлюбу підлягає відновленню. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача 551,20 грн. витрат по сплаті судового збору та 196,00 грн. витрат, понесених у зв'язку з розміщенням оголошення про виклик відповідача до суду в газеті «Сумщина».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] зареєстрований 04 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснопільського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №49. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на теперішній час сімейне життя між нею та відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, спільне проживання припинено, шлюб існує формально. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та повідомила, що проживає з іншим чоловіком з яким має намір створити нову сім'ю та перебуває в стані вагітності.( а.с.20) Відповідач з позовними вимогами погодився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснопільського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 49. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають одну дитину - доньку [PERSON] [INFO] (а.с.3). На теперішній час сімейне життя між сторонами не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя та вирішення важливих питань сім'ї та побуту, спільне проживання припинено, поновлювати його в майбутньому позивач не бажає, позивач проживає з іншим чоловіком, з яким має намір створити сім'ю та перебуває в стані вагітності, дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Заходи вжиті судом для примирення сторін позитивних наслідків не дали. Згідно вимог ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше сімейне проживання і збереження шлюбу сторін буде суперечити їх інтересам, тому шлюб підлягає розірванню. У судовому засіданні позивач не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, тому її прізвище підлягає залишенню без змін.

Outcome: approved