Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати розірваними з 21.03.2016 року договір оренди землі № [NUMBER], укладений 29.12.2009 року між нею та СТОВ ім. Енгельса щодо оренди земельної ділянки площею 8,2812 га (кадастровий номер [NUMBER]) та зареєстрований 22.09.2010 року Луганською регіональною філією ДП «Центр Держземкадастру» за № [NUMBER]; договір оренди землі [NUMBER], укладений 28.12.2009 року між нею та СТОВ ім. Енгельса, щодо оренди земельної ділянки площею 8,3138 га (кадастровий номер [NUMBER]) та зареєстрований 19.03.2010 року Луганською регіональною філією ДП «Центр Держземкадастру» за № [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до Державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] від 28.12.2009 та серії [NUMBER] від 28.12.2009 року їй на праві приватної власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 8,2812 га (кадастровий номер [NUMBER]) та 8,3138 га (кадастровий номер [NUMBER]) відповідно, які розташовані на території Кам'янської сільської ради. Вищевказані земельні ділянки вона згідно договорів оренди землі № [NUMBER] від 29.12.2009 року та [NUMBER] від 28.12.2009 року передала в оренду СТОВ ім. Енгельса строком на 10 років. Пунктом 39 спірних договорів передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається, не обумовлюючи таке розірвання настанням будь-яких подій та умов, в тому числі невиконанням орендарем умов договору. Позивачем у зв'язку з необхідністю ведення особистого сільськогосподарського виробництва, що зумовлює використання за особистими потребами вказаних земельних ділянок, 14.03.2016 року були направлені на адресу відповідача рекомендованою поштою заяви (повідомлення) про розірвання договорів оренди землі в односторонньому порядку, які були отримані відповідачем 15.03.2016 року. Позивач вважає, що спірні договори оренди землі є розірваними згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України з 21.03.2016 року. Відповідач спочатку в усній формі, а потім листом відмовив позивачу у поверненні належних їй земельних ділянок. Позивач вважає, що нею були дотримані усі умови щодо процедури розірвання договорів оренди землі. Відповідач СТОВ ім. Енгельса звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про зобов'язання внести зміни до договорів оренди землі, посилаючись на те, що у спірних договорах оренди землі у п. 39 була допущена помилка, а саме не були вказані умови розірвання договорів оренди в односторонньому порядку. Стверджує, що в момент укладення договору СТОВ ім. Енгельса виходило з того, що така зміна обставин як розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не настане, тому посилаючись на ст. ст. 651-652 ЦК України просить зобов'язати [PERSON] внести зміни договорів оренди землі № [NUMBER] від 29.12.2009 року та № [NUMBER] від 28.12.2009 року, укладені між СТОВ ім. Енгельса та [PERSON], виклавши п.39 договорів в наступній редакції: «Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається у разі: несплати орендарем розміру орендної плати протягом більш ніж три місяці; використання орендарем земельної ділянки не за цільовим призначенням». Представник позивача по первісному позову, представник відповідача по зустрічному позову в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив позов задовольнити. Проти зустрічного позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що при укладенні оспорюваних договорів оренди землі сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних, типових та додаткових умов договору, в тому числі і п. 39, яким передбачена можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, що відповідає вимогам законодавства. При цьому, сторони не обмежували таке розірвання настанням будь-яких подій та умов. Жодної вимоги від відповідача з часу укладення оспорюваних договорів про визнання недійсними договорів оренди землі в цілому або його частин заявлено не було, що свідчить про визнання їх умов відповідачем. Вказує, що для зміни договору у разі істотної зміни обставин необхідна одночасна наявність умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України. Вважає, що відповідачем не доведено факту порушення права СТОВ ім. Енгельса з боку [PERSON], а також жодного порушення [PERSON] умов договорів оренди землі, коли внаслідок завданої шкоди СТОВ ім. Енгельса значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договорів. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідача по первісному позову, представник позивача по зустрічному позову в судовому засіданні підтримала зустрічні позовні вимоги з мотивів, викладених в зустрічному позові. Зазначила, що в спірних договорах оренди в п. 39 допущена помилка, а саме не були вказані умови розірвання договорів оренди землі в односторонньому порядку. Обставиною, зміну якої позивач по зустрічному позову вважає істотною для задоволення його позовних вимог, позивач по зустрічному позову зазначає те, що в момент укладення договору СТОВ ім. Енгельса виходило з того, що така зміна обставин як розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не настане. Проти первісних позовних вимог заперечила, вважає їх необґрунтованими, просила відмовити у задоволенні позову. У запереченні на позов зазначила, що СТОВ ім. Енгельса виконало перед позивачем свій обов'язок по оплаті орендної плати за 2013-2015 роки, а тому відсутні причини для розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Вважає, що згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі», ст. 651 ЦК України підстав для розірвання договору не має. Представник відповідача, посилаючись на умови Типового договору оренди землі, затверджених постановою КМУ від 03.03.2004 № 220, вказує, що у спірних договорах оренди землі не прописано умов розірвання договору оренди землі, а тому необхідно застосовувати приписи ст. 141 Земельного кодексу України. Також, як вважає відповідач, у договорах не визначені механізм розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку та умови настання права на одностороннє розірвання. Зазначила, що дострокове припинення договорів оренди порушує задану спеціалізацію сівозмін, що негативно позначається на фінансовому стані підприємства, понесені витрати підприємства на земельні ділянки позивача не будуть покриті майбутнім врожаєм. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд приходить до таких висновків. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28.12.2009 року, позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 8,2812 га (кадастровий номер [NUMBER]), згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] - земельна ділянка площею 8,3138 га (кадастровий номер [NUMBER]), які розташовані на території Кам'янської сільської ради за межами населеного пункту. Цільове призначення вказаних земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 28.12.2009 року між [PERSON] та СТОВ ім. Енгельса було укладено договір оренди землі [NUMBER], за умовами якого орендодавець ([PERSON].) надає, а орендар (СТОВ ім. Енгельса) приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з цільовим використанням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів, на території Кам'янської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Відповідно до п.п. 2, 8 договору в оренду передається земельна ділянка [NUMBER] згідно Акту на право власності серії [NUMBER] загальною площею 8,3138 га строком на 10 років. Вказаний договір був зареєстрований 19.03.2010 року Луганською регіональною філією ДП «Центр Державного земельного кадастру» за [NUMBER]. 29.12.2009 року між [PERSON] та СТОВ ім. Енгельса було укладено договір оренди землі [NUMBER], за умовами якого орендодавець ([PERSON].) надає, а орендар (СТОВ ім. Енгельса) приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з цільовим використанням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів, на території Кам'янської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Відповідно до п.п. 2, 8 договору в оренду передається земельна ділянка [NUMBER] згідно Акту на право власності серії [NUMBER] загальною площею 8,2812 га строком на 10 років. Вказаний договір був зареєстрований 22 вересня 2010 року Луганською регіональною філією ДП «Центр Державного земельного кадастру» за [NUMBER]. Вказані обставини підтверджуються договорами оренди землі № [NUMBER] від 29.12.2009 року, [NUMBER] від 28.12.2009 року. Пунктом 37 вищезазначених договорів оренди землі передбачено, що дія договору припиняється, зокрема, у разі розірвання договору. Згідно п. 38 даних договорів дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до умов п. 39 договорів оренди землі розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Заявами (повідомленнями) від 14.03.2016 року позивач повідомив відповідача про розірвання спірних договорів оренди землі в односторонньому порядку з 21.03.2016 року. Вказані заяви отримані відповідачем 15.03.2016 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, і не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні. Листом за вих. № 68 від 24.04.2016 року відповідач заперечив проти розірвання договорів, така відмова стала підставою для звернення позивача з даним позовом. Правовідносини сторін виникли внаслідок укладення договору оренди землі і є такими, що випливають з земельних правовідносин. Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 3 та 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до даних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Таким чином законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку в разі, якщо це передбачено умовами договору. Як зазначено вище, пунктом 39 спірних договорів оренди землі передбачено розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Даний пункт договорів містить можливість одностороннього розірвання договорів, не обумовлюючи таке розірвання настанням будь-яких подій та умов, в тому числі невиконаннями орендарем умов договору, а отже лише за бажанням однієї з сторін. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Укладаючи спірні договори оренди землі, сторони узгодили усі умови (пункти) договорів, визначились з їх змістом, а тому спірні договори оренди землі є укладеними. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Як вбачається з матеріалів справи позивач виявила бажання розірвати укладені з відповідачем договори оренди землі [NUMBER] та № [NUMBER], оскільки вона є власником земельних ділянок та бажає використовувати їх на власний розсуд. Враховуючи вищенаведене, вимога позивача про розірвання спірних договорів оренди землі в односторонньому порядку відповідає чинному законодавству та умовам укладених сторонами договорів оренди землі. Суд також звертає увагу, що представник відповідача у судовому засіданні визнала, що сторони у справі при укладенні спірних договорів були вільними в укладенні договорів та визначенні їх умов, що сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних та додаткових умов договорів, до яких включено, окрім типових умов, і особливі, у т.ч. умови пункту 39. Також представником відповідача було визнано, що умови спірних договорів містять можливість одностороннього розірвання договорів без настання певних підстав. Не оспорено відповідачем тих фактів, що позивач звертався до відповідача з відповідною заявою про розірвання договорів оренди землі в односторонньому порядку і нею були дотримані всі умови щодо процедури розірвання договорів оренди землі, однак відповідач відмовив їй у реалізації цього права; що позивач, як власник земельних ділянок, має право на вільне розпорядження та використання землі за власними потребами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, визнані представником відповідача обставини не підлягають доказуванню. Обмежень повноважень представника відповідача, наданих йому довіреністю від 01.04.2016 року, щодо визнання позову або інших обставин судом не встановлено. Не приймаються судом доводи представника відповідача про те, що сторонами не прописано умов та механізму розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, а тому в даному випадку необхідно застосувати норми ст. 141 Земельного кодексу України, якою встановлений перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою. Хоча пункт 39 спірних договорів оренди землі дійсно не містить умов та механізму розірвання в односторонньому порядку, однак їх відсутність за наявності можливості такого розірвання не може бути перепоною та звужувати права орендодавця щодо реалізації свого права на розірвання договору. До того ж, обидві сторони на власний розсуд погодили саме таку умову договорів і саме в такій редакції. Посилання відповідача на умови Типового договору оренди землі, затверджених постановою КМУ від 03.03.2004 № 220, судом не приймаються, оскільки визначені у ньому умови є типовими і не виключають узгодження інших умов договору на власний розсуд, що і було зроблено сторонами і узгоджується з приписами ст. 630 ЦК України, якою передбачено, що договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Пункт 39 договорів є чинний, не визнаний недійсним, а тому повинен виконуватися у повному обсязі. Посилання представника відповідача по первісному позову на сплату СТОВ ім. Енгельса орендної плати та належне виконання умов договорів судом не приймається до уваги, оскільки не є предметом спору і не має вирішального значення для вирішення цієї справи. Щодо доводів відповідача по первісному позову про те, що дострокове розірвання договорів оренди землі негативно вплине на його діяльність, суд зазначає наступне. СТОВ ім. Енгельса є суб'єктом господарювання відповідно до приписів Господарського кодексу України і здійснює підприємницьку діяльність. Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже, усі ризики щодо власної господарської діяльності лежать виключно на суб'єкті господарювання. Крім того, суд звертає увагу на те, що положеннями ст. 41 Конституції України, які кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року проголошено право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Крім того, відповідно до положень Протоколу № 1 від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.10.1950 року кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. А тому, позивач має право користуватися належними їй земельними ділянками на свій власний розсуд і таке право не порушує право відповідача щодо здійснення ним господарської діяльності. Щодо вимоги позивача по первісному позову про розірвання договорів оренди землі саме з 21.03.2016 року суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Оскільки спірні договори розриваються в судовому порядку, саме з дати набрання рішенням законної сили вони є розірваними, тому вимога [PERSON] про розірвання спірних договорів оренди землі з 21.03.2016 року підлягає задоволенню частково, а саме в частині розірвання договорів без зазначення дати, з якої вони є розірваними. За таких обставин, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що вимоги позивача по первісному позову [PERSON] про визнання договорів оренди землі розірваними частково обґрунтовані з викладених вище підстав, а тому первісний позов підлягає частковому задоволенню. Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне. Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Із зазначеною статтею кореспондується п. 36 спірних договорів, яким передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку. Правовими підставами внесення змін до договорів оренди землі позивач по зустрічному позову визначає ст.ст. 651-652 ЦК України, посилаючись при цьому на те, що у спірних договорах оренди у п. 39 були допущені помилки, а саме не вказані умови розірвання договорів в односторонньому порядку, а також на те, що в момент укладення договорів СТОВ ім. Енгельса виходило з того, що така зміна обставин, як розірвання договорів оренди землі в односторонньому порядку не настане. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частина 1 ст. 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або укладали б його на інших умовах. Зміна договору з цієї підстави на вимогу заінтересованої сторони в судовому порядку можлива за наявності одночасно чотирьох умов, вказаних у ч.2 ст. 652 ЦК України, а саме: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а за наявності одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Відповідно до ч. 4 ст. 652 ЦК України зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Сторона в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України. Обставин в обґрунтування істотного порушення [PERSON] умов договорів оренди землі, укладених між сторонами, внаслідок чого СТОВ ім. Енгельса значною мірою позбавляється того, на що воно розраховувало при укладенні договорів, позивачем по зустрічному не зазначено та доказів на їх підтвердження не надано. Виходячи зі змісту положень ст.652 ЦК України, обставина, на яку посилається позивач по зустрічному позову, не може бути підставою для зміни умов договорів оренди землі між сторонами відповідно до ч.4 ст.652 ЦК України, оскільки не вказує на зміну обставин, якими сторони керувались при укладені договорів, і на істотність такої зміни, на те, що одночасно настали всі обставини, передбачені ч.2 вказаної статті, а також на наявність підстав, передбачених ч.4 ст.652 ЦК України. Суд також вважає за необхідне зазначити наступне. Стаття 19 Конституції України встановлює, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який втілюється в положеннях ст.ст. 3, 627 ЦК України. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Під час розгляду справи встановлено, що в момент укладення договорів оренди землі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, що сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних та додаткових умов договорів, до яких включено, окрім типових умов, і особливі, у т.ч. умови пункту 39, яким передбачено можливість одностороннього розірвання договорів без настання будь-яких подій та умов, що не заперечувалось в судовому засіданні представниками сторін. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог СТОВ ім. Енгельса про внесення змін до договорів оренди землі, у зв'язку з чим у задоволенні зустрічного позову СТОВ ім. Енгельса слід відмовити. При ухваленні рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат. Судові витрати по первісному позову відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на СТОВ ім. Енгельса, оскільки саме його відмова у законному праві [PERSON] на розірвання договорів оренди землі стала підставою для її звернення з позовом про визнання договорів оренди розірваними. Суд також вважає за необхідне стягнути з СТОВ ім. Енгельса судовий збір на користь держави у розмірі 1378,00 грн., оскільки при зверненні до суду із зустрічним позовом про внесення змін до договорів оренди землі СТОВ ім. Енгельса було сплачено судовий збір тільки за одну вимогу немайнового характеру, в той час як зустрічний позов фактично містить дві вимоги немайнового характеру.

Outcome: partial