Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У позовній заяві вказала, що 11.02.2015 вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від шлюбу у них народилася донька: [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем не можуть спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують одне одного. З відповідачем вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Перебування у шлюбі вважає за недоцільне, тому просить ухвалити рішення, яким розірвати між ними шлюб. Донька [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання доньки не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 19.06.2017 (а.с. 23), у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про те, що позов підтримує, просить суд розглянути справу за її відсутності. Просила стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про те, що позов визнає, просить суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 25). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, ураховуючи, що вони скористалися своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяви представника позивача, відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 11.02.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барського районного управління юстиції у Вінницькій області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис №16, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 05.08.2015 (а.с. 8). Відповідно до даних довідки Виконавчого комітету Чемериської сільської ради Барського району Вінницької області №209 від 24.03.2017 дитина сторін у справі - [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Батько участі у вихованні дитини не бере (а.с. 9). Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин. Подальше існування сім`ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім`ї. Згідно з ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, які полягають у тому, що сімейні стосунки між сторонами не склалися, у позивача відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім'ї, ураховуючи причини розірвання шлюбу, вважає, що нема підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи чи підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідач не надає у добровільному порядку коштів на утримання дитини та між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів, разом з тим, відповідач визнав позов у повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: задовільний стан здоров'я дитини та платника аліментів, відсутність у останнього на утриманні інших дітей; та прийшов висновку, що аліменти слід визначити у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання у частині стягнення розміру аліментів за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Документально підтверджені судові витрати позивача складають 640 грн судового збору за звернення до суду з вимогою про розірвання шлюбу, які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів, тому судовий збір у розмірі 640 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved