Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій вказує, що її тітці [PERSON], померлій [INFO], на праві власності належить земельна частка (пай) вартістю 42 023 грн. 07 коп. у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Краматорське», розміром 6,6 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї ділянки в натурі на місцевості. 02 жовтня 2000 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла вказану земельну частку (пай) позивачу по справі - [PERSON] В зв'язку з тим, що чоловік [PERSON] помер [INFO], а інші спадкоємці після померлої [PERSON] відсутні, позивач 12 жовтня 2017 року звернулася до Державного нотаріуса другої Слов'янської держаної нотаріальної контори Донецької області. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за даним заповітом, через наявні у сертифікаті виправлення в імені його власника та в зв'язку з тим, що такий сертифікат не є документом, який встановлює право власності на заповідану земельну частку (пай). В той же час позивач у своєму позові зазначає, що за життя [PERSON] не отримувала державний акт на право власності на земельну ділянку з визначенням її меж в натурі на місцевості. В зв'язку з викладеним та на підставі ст. ст. 317, 328, 391, 392, 1218, 1268 ЦК України, п. 17 Перехідних положень ЗК України, позивач [PERSON] просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] на вищевказану земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КПС «Краматорське». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Андріївської сільської ради Слов'янського району Донецької області, до складу якої входить Сергіївська сільська рада, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив суд прийняти рішення згідно діючого законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області [INFO], [PERSON] померла [INFO], про що в книзі реєстрації актів про смерть 11 жовтня 2000 року зроблено запис за № 209. Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Так, 02 жовтня 2000 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений замісником голови Сергіївської сільської ради народних депутатів Слов'янського району Донецької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 84, яким право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Краматорське» розміром 6,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості було заповідане позивачу по справі - [PERSON] В той же час, постановою державного нотаріусу Другої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. 12 жовтня 2017 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на вказану земельну частку (пай) в зв'язку з наявними виправленнями в імені власника сертифікату [NUMBER] від 29 січня 1997 року та через те, що такий сертифікат не є правовстановлюючим документом. Вирішуючи питання щодо правовстановлюючого характеру сертифікату на право на земельну частку (пай), суд виходить з приписів п. 17 Перехідних положень ЗК України, з яких слідує, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Так, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського товариства) Головою Слов'янської районної державної адміністрації 29 січня 1997 року [PERSON] на підставі рішення Слов'янської райдержадміністрації від 31 жовтня 1996 року належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Краматорське» розміром 6,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Вказаний сертифікат зареєстровано 29 січня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 337. У вказаному сертифікаті зазначено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Поряд з цим, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] не реалізувала своє право вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. З договору від 30 вересня 1999 року, укладеного між КСП «Краматорське» та [PERSON], яка є власницею земельної частки (паю) в товаристві, слідує, що остання має передану для формування спільної земельної ділянки земельну частку (пай) розміром 6,6 умовних кадастрових гектарів, право на яку засвідчено Сертифікатом на земельну частку (пай) [NUMBER] від 31 жовтня 1996 року. Згідно з цим договором, за учасником зберігаються всі права, крім використання вказаної земельної частки (паю), по розпорядженню даною земельною часткою. З витягу сільськогосподарського підприємства з обмеженою відповідальністю «Краматорське» № 281 від 28 вересня 2005 року вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO], у списку членів КСП «Краматорське», який додається до державного акту на право колективної власності на землю, значиться за № 341. Таким чином, суд приходить до переконання, що сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданий 29 січня 1997 року [PERSON], є правовстановлюючим документом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Краматорське» розміром 6,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Що стосується права власності на зазначену земельну частку (пай) саме [PERSON], то суд приймає до уваги договір оренди земельної ділянки від 10 березня 1998 року, відповідно до якого між [PERSON], як власницею земельної частки (паю) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Краматорське» розміром 6,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, та ДП «Агрофірма Шахтар» АП Шахта імені А.Ф. Засядько» було укладено договір передання у тимчасове користування вищезазначеної земельної частки (паю). Тобто спадкодавцем - [PERSON] було реалізоване в цьому договорі право розпорядження своїм майном, в зв'язку з чим суд приходить до переконання про належність [PERSON] на праві власності цієї земельної частки (паю). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року слідує, що: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зі статті 328 ЦК України слідує, що право власності виникає на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з приписами ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що померла [INFO] [PERSON] заповіла належну їй земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Краматорське» розміром 6,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості позивачу по справі - [PERSON], а інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, померла [PERSON] не мала, то суд приходить до переконання, що заявлені [PERSON] позовні вимоги в ході судового розгляду справи знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved