Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 15 червня 2015 року, про що зроблено актовий запис №02 Дубовецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України. Від даного шлюбу у них народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини. Між ними фактично припинилися шлюбні стосунки та вони проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Посилаючись на наведене, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила розірвати шлюб, заперечила щодо надання строку для примирення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечив щодо його задоволення, строк на примирення просив не надавати. Погодився із усіма обставинами, які викладені в позовній заяві. Крім цього, вказав, що йому зрозумілі наслідки визнання позову в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 15 червня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №02 Дубовецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України. Від шлюбу в сторін народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 жовтня 2015 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 січня 2018 року. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, та як вона пояснила у судовому засіданні, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини. Між ними фактично припинилися шлюбні стосунки. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Усі ці обставини визнав у судовому засіданні й відповідач, підтвердивши, що їх сім`я фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved