Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що вона 24.07.2014 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом №16. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що їх сімя розпалася. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між ними. Відповідач вчиняв відносно неї рукоприкладство, внаслідок чого з серпня місяця 2018 року не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Після розірвання шлюбу бажає залишити своє прізвище без змін. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилася, подала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, крім цього вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Вказав, що позивач проживає з іншим чоловіком, тобто створила нову сімю, тому він не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд\~\~також\~\~приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.07.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 095797 від 24.07.2014 року (а.с.6). Від спільного проживання у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між сторонами. Відповідач застосував відносно позивача фізичне насилля, внаслідок чого з серпня 2018 року сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved