Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що 14 січня 2005 року в с. Гереженівка Уманського району Черкаської області у віці 89 років померла її тітка [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із рухомого та нерухомого майна. Спадкоємцем пятої черги після смерті тітки залишилася лише вона одна. Інші спадкоємці, як першої, так і інших черг, які б прийняли спадщину, відсутні. У відповідності до вимог чинного законодавства, а саме ст. 1269 ЦК України, вона прийняла спадщину, як спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у відповідності до строків, передбачених ст. 1270 ЦК України. Проте, коли звернулася до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке належить покійній тітці, а саме свідоцтво про право на спадщину та державний акт на право приватної власності на землю. Отримати дублікат вищевказаних документів вона позбавлена можливості, оскільки дублікат свідоцтва про право власності на будинок через смерть його власника зареєструвати не є можливим. Аналогічно і державний акт на право приватної власності на землю отримати та зареєструвати на померлу особу неможливо, у звязку з чим неможливо отримати витяги з державного реєстру на вказане майно для предявлення їх до нотаріальної контори. Спадкове майно, належне покійній тітці, складається із житлового будинку з господарськими спорудами, розташованих по вулиці Пролетарській, 8 в с. Гереженівка Уманського району Черкаської області та земельної ділянки площею 2,5881 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області. 19 вересня 2014 року їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Іншого шляху, крім судового, яким би було можливо набути право власності на вказане спадкове майно немає, тому вона вимушена звернутися за захистом своїх прав та інтересів з цим позовом до суду. Просить суд ухвалити рішення суду, яким визнати за нею, [PERSON], спадкоємцем пятої черги за законом право власності на спадкове майно: житловий будинок А, 1930 року побудови; погреб з шийкою В, 1930 року побудови; бурякову яму Г, 1976 року побудови; веранду а, 1965 року побудови; сарай Б, 1930 року побудови; огорожу № 1, 1965 року побудови; хвіртку № 2, 1965 року побудови; вартістю 24745 гривень, розташовані за адресою: Черкаська область Уманський район с. Гереженівка вул. Пролетарська, 8 та земельну ділянку площею 2,5881 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області, передана для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 036910, виданого громадянину України 13 лютого 2003 року Гережівською сільською радою Уманського району Черкаської області та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 413-07 належні на праві власності покійній тітці [PERSON], померлій 14 січня 2005 року. В ході розгляду справи треті особи [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що вони є спадкоємцями першої черги за правом представлення. [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) Л.В. є донькою [PERSON]. [PERSON] є донькою [PERSON]. 23 липня 1982 року їх батько [PERSON] помер. 14 січня 2005 року померла їх бабка [PERSON]. Той факт, що їх батько [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про його народження. Відповідно до виписки із погосподарської книги с. Гереженівка № 4 за 1958-1960 рр. іншими спадкоємцями померлої [PERSON], крім їх батька, могли бути її діти: [PERSON], який помер 20 квітня 2009 року та [PERSON], яка померла 27 грудня 1987 року. Враховуючи рішення Уманського міськрайонного суду від 21 листопада 2005 року, яким встановлено, що [PERSON] є племінницею [PERSON] по її рідному брату [PERSON], який загинув на фронті в 1943 році, тому вони і позивач за первісним позовом є спадкоємцями за право представлення, а саме як онуки спадкоємцями першої черги за законом. Позивачем за первісним позовом було подано заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини саме за законом, а не за заповітом і постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у прийнятті спадщини, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведене свідчить про визнання позивачем свого статусу саме спадкоємця за законом, що підтверджує відсутність заповіту на спадкове майно. Твердження позивача про відсутність інших спадкоємців за законом не відповідає зазначеним у позові обставинам та даним у копії довідки [PERSON] сільської ради № 12 від 14.01.2005 року про те, що позивач провела поховання [PERSON] за власний рахунок. Просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними [PERSON] та [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 14 січня 2005 року. Земельну ділянку площею 2,5881 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області та призначена для ведення особистого селянського господарства, який належав померлій на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ЧР № 036910 від 13.02.2003 року, який видано на підставі рішення [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області № 5-2 від 09.01.2003 року. Житловий будинок № 8 по вул. Пролетарській в с. Гереженівка Уманського району Черкаської області, який належав померлій на підставі свідоцтва № 280 на право особистої приватної власності від 10.12.1989 року. Стягнути з позивача за первісним позовом [PERSON] на їх користь судові витрати. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні в повному обємі підтримала позовні вимоги та факти, викладені у позові та просить суд позов задоволити, вимоги зустрічного позову не визнала та просила суд відмовити у його задоволенні. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обємі, пояснив, що після смерті тітки позивача відкрилася спадщина, яку [PERSON] прийняла і у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку та будинковолодіння. Вважає, що позивач є єдиним спадкоємцем після померлої [PERSON], здійснила її поховання за власні кошти, спадщину прийняла, використовує її за призначенням, тому є достатньо підстав для задоволення первісного позову. Позовні вимоги зустрічного позову не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки [PERSON] та [PERSON] було відомо про відкриття спадщини, але на той час у них не виникало питань щодо прийняття спадкового майна, а звернувшись до суду із позовом про продовження строку подачі заяви про прийняття спадщини судом першої інстанції їх позовні вимоги було задоволено, але апеляційною інстанцією вказане рішення скасовано і прийнято нове, яким відмовлено у продовженні такого строку. По вказаній справі його довіритель не була вказана учасником справи, при тому, що саме вона здійснювала догляд за спадкодавцем, провела поховання за власний рахунок, фактично спадщину прийняла і у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори, де отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, крім будинковолодіння та земельної ділянки, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на це майно. Також позивачами за зустрічним позовом не було надано будь-яких доказів того, що спадщину вони фактично прийняли. Просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області [PERSON] в судовому засіданні первісний позов визнала. Підтвердила, що [PERSON] здійснила поховання [PERSON] за власний кошт, але зазначила про те, що через певний проміжок часу до сільської ради звернулися [PERSON]В та [PERSON], які згідно наданих ними доказів, дійсно є онуками померлої, тому також мають право на спадкове майно. Третя особа за первісним позовом, вона ж позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обємі та просить суд його задоволити, вимоги первісного позову не визнала та просить суд відмовити у його задоволенні. Третя особа за первісним позовом, вона ж позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала, просить суд відмовити у його задоволенні, свої позовні вимоги підтримала в повному обємі та просить суд зустрічний позов задоволити. Представник третіх осіб, вони ж позивачі за зустрічним позовом, адвокат [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнав, вважає, що позивач за цим позовом при зверненні до суду повідомивши суд, що вона є єдиним спадкоємцем, приховала істину, а саме не зазначила про наявність інших спадкоємців, тому у задоволенні цього позову необхідно вимовити. Позовні вимоги зустрічного позову підтримав в повному обємі та пояснив, що покійний батько його довірителів був рідним сином спадкодавця [PERSON], яка померла у 2005 році, тому саме вони є спадкоємцями першої черги за законом, а позивач за первісним позовом [PERSON], як племінниця покійної, є спадкоємцем другої черги за законом. [PERSON] та [PERSON] дійсно не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, оскільки про наявність спадкового майна їм відомо не було, але коли вони дізналися одразу звернулися до суду з позовом про продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-СР № 257779, виданого [PERSON] сільською радою Уманського району Черкаської області, [PERSON] померла 14 січня 2005 року, актовий запис № 1. Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2005 року встановлено, що [PERSON], [INFO] є рідною племінницею [PERSON], померлої 14 січня 2005 року в селі Гереженівка Уманського району Черкаської області, по її рідному брату [PERSON], який загинув на фронті ВВВ у 1943 році (до відкриття спадщини). Згідно постанови державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 19 вересня 2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться в с. Гереженівка Уманського району Черкаської області по вул. Пролетарській, 8 та земельну ділянку площею 2,5881 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області, що належали її тітці [PERSON], яка померла 14.01.2005 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказані житловий будинок та земельну ділянку. Згідно копії державного акту серії ІІІ-ЧР № 036910, [PERSON] на підставі рішення сесії [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області № 5-2 від 09.01.2003 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,5881 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області, для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 413-07. Згідно свідоцтва № 280 від 10 грудня 1989 року житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Пролетарській, 23 в с. Гереженівка Уманського району Черкаської області належить [PERSON], на підставі рішення виконкому Уманської районної ради № 237 від 22 листопада 1988 року. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області від 20.10.2014 року, у звязку з перереєстрацією в селі Гереженівка Уманського району Черкаської області змінено номер на житловому будинку по вулиці Пролетарській, 23 на вул. Пролетарська, 8, який належить [PERSON]. Згідно повідомлення управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області від 12.11.2014 року, відомості про земельну ділянку [PERSON] площею 2,5881 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області, відсутні у Державному земельному кадастрі. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області від 20.09.2014 року вих. № 337, спадкодавець [PERSON], яка померла 14 січня 2005 року, проживала і була зареєстрована на день смерті в с. Гереженівка Уманського району Черкаської області по вулиці Пролетарській, 8. На день смерті спадкодавець проживала одиноко. На день її смерті залишився житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Пролетарській, 8, який рахується за померлою в погосподарській книзі № 12 за 2011-2015 роки. Згідно повідомлення Уманської районної державної нотаріальної контори від 06.01.2015 року вих. № 1/02-14, в Уманській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 708 за 2005 рік після смерті [PERSON], померлої 14.01.2005 року, спадкоємцем признана племінниця померлої [PERSON] на підставі виданого 14.12.2005 року свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області виданої 14.01.2005 року вих. № 12, похорони [PERSON], померлої 14.01.2005 року, провела [PERSON] за власний рахунок. Згідно рішення апеляційного суду Черкаської області від 20 жовтня 2015 року, у червні 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року вказаний позов задоволено та надано додатковий строк для звернення із заявою про прийняття спадщини. Не погоджуючись з цим рішенням [PERSON] подала апеляційну скаргу, яку було задоволено, рішення суду першої інстанції від 01 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] до [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На думку апеляційного суду зазначені позивачами причини суттєвого пропуску такого строку не повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для позивачів. Судом достовірно встановлено про те, що 14 січня 2005 року померла [PERSON], після смерті якої було відкрито спадщину. Позивач за первісним позовом [PERSON] спадщину фактично прийняла та, у встановлений законом строк, звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. На момент відкриття спадкової справи із заявою про прийняття спадщини звернулася лише [PERSON], якій і було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на певну частку спадкового майна, крім будинковолодіння та земельної ділянки. Державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадкове майно в виді будинковолодіння та земельної ділянки, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вказане майно. У відповідності до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~\~ Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно з ч.\~1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.\~5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.\~23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року №\~7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. З такими вимогами особа може звернутися до суду лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат»: «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову».\~\~ Частина 1 ст. 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.\~1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.\~ На думку суду, оскільки нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтв про право на спадковий житловий будинок та земельну ділянку, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на це майно, отримати оригінали таких документів неможливо, у звязку зі смертю спадкодавця. За вказаних обставин, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а тому є достатньо підстав для визнання за останньою права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташованим по вул. Пролетарській, 8 в с. Гереженівка Уманського району Черкаської області та на земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області. В ході розгляду справи ухвалою суду, в якості третіх осіб, були залучені [PERSON] та [PERSON], які в подальшому подали зустрічний позов про визнання за ними права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], посилаючись на те, що вони, як онуки померлої, також мають право на цей спадок. Але судом було встановлено про те, що спадкодавець [PERSON] померла у 2005 році, а із заявами про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] не зверталися. Коли ж у них виникла така необхідність, минув значний проміжок часу, тому вони звернулися до суду із заявою про продовження строку для прийняття спадщини. Рішенням апеляційного суду у задоволенні їх позовних вимог щодо продовження строку для прийняття спадщини було відмовлено, оскільки причини пропуску такого строку, вказані ними, апеляційним судом не були визнані поважними. За вказаних обставин, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed