Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом (а.с.38-41) і вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, що складалася з 36/100 частин житлового будинку [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці (державний акт на яку померла за своє життя не отримала), відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [NUMBER] . Вона є спадкоємицею вищевказаного майна та прийняла спадщину після смерті матері за законом, що підтверджується довідкою Сумської державної нотаріальної контори від 20.02.2019 №847/02-14. Вказаний житловий будинок перебуває у спільній частковій власності двох осіб: її, [PERSON] - 51/100 (15/100 на праві спільної часткової власності та 36/100 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом); [PERSON] - 49/100 (договір купівлі-продажу житлового будинку від 12.09.2018 ННК 782356). Для будівництва та обслуговування вищевказаного будинку [ADDRESS] , 02.02.2005 року рішенням Сумської міської ради №1093-МР, земельна ділянка розміром 0,0720 га, передана у приватну власність [PERSON] - 0,0353 га. (на даний час належить [PERSON] ); [PERSON] - 0,0108 га; [PERSON] - 0,0259 га. Після смерті матері державний акт на право власності на земельну ділянку був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010661201219, хоча в листі головного управління Держгеокадастру у Сумській області (Міськрайонне управління у м.Суми та Сумському районі) від 21.08.2019 №260/145-19, інформація про право власності за матір`ю ( [PERSON] ) на земельну ділянку не зареєстровано. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій Сумської міської державної нотаріальної контори від 20.01.2020 року, здійснити оформлення земельної ділянки за відсутності правовстановлюючого документу на земельну ділянку неможливо. Вважає, що має право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом і як власник частини житлового будинку. Відсутність реєстрації права власності на земельну ділянку (акту про право власності на земельну ділянку) на її матір, [PERSON] , який вона не отримала за життя, не є перешкодою для визнання за нею права власності на 36/100 земельної ділянки (кадастровий №5910136600:19:030:0006). Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У зв`язку з тим, що її мати [PERSON] не здійснила такої реєстрації та відсутністю інформації, про право власності за матір`ю ( [PERSON] ) на земельну ділянку в Головному управління Держгеокадастру у Сумській області (Міськрайонне управління у м. Суми та Сумському районі), вона змушена звернутися до суду з цим позовом, адже не може зареєструвати за собою право власності на вищевказану земельну ділянку. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] в м.Суми, 36/100 частин земельної ділянки, кадастровий номер 5910136600:19:030:0006, розташованої за адресою: [ADDRESS] , розміром 0,0720 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та визнати за нею право власності в порядку спадкування на 36/100 частин земельної ділянки, кадастровий номер 5910136600:19:030:0006, розташованої за адресою: [ADDRESS] , розміром 0,0720 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з зазнаних в позові підстав, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - Сумської міської ради, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є : набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року по справі № 343/1048/17, провадження № 61-15559св18). Враховуючи вищевикладене, просили суд при розгляді справи врахувати вищенаведену судову практику. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи - Міськрайонного управління у м.Суми та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з`явився, наддали до суду заяву в якій зазначили, що просять провести слухання справи за відсутності їх представника. На стадії підготовчого провадження витребувана у Сумському обласному державному нотаріальному архіві копія спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 17.03.2020 року закрите підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: Судом установлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.46). Позивач [PERSON] успадкувала 36 /100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих і побутових будівель за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.11.2006 року (а.с.92). В свідоцтві про право на спадщину зазначено, що будинок розташований на приватизованій земельній ділянці (державний акт на яку померла [PERSON] за своє життя не отримала). Постановою державного нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори від 20.01.2020 року відмовлено у видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що належала померлій [PERSON] , оскільки [PERSON] не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.61). Для будівництва та обслуговування жилого будинку [ADDRESS] .Суми 02.02.2005 року рішенням Сумської міської ради №1093-МР земельна ділянка, площею 0,0720га, була передана у приватну власність [PERSON] - 0,0353 га (на цей час власник [PERSON] ), [PERSON] - 0,0108га, [PERSON] - 0,0259га (а.с.47). Позивач [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Мати позивача - [PERSON] за життя не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, право власності на земельну ділянку за [PERSON] не зареєстровано, що підтверджується відповіддю Міськрайонного управління у м.Сумах та Сумському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області (а.с.53). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Земельний кодекс України в редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі №350/67/15, постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №723/1061/17. [PERSON] (мати позивача) за життя не оформила у встановленому законом порядку право власності на частину земельної ділянки, але розпочала процедуру приватизації земельної ділянки. Позивач [PERSON] як спадкоємець не зверталася до органів місцевого самоврядування щодо завершення процедури приватизації. В цьому випадку до складу спадщини входить право спадкоємця на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочала за життя у встановленому порядку та не завершила у зв`язку зі смертю. Позивач [PERSON] має право на одержання правовстановлюючих документів на право власності на 36/100 частин земельної ділянки, тобто здійснення державної реєстрації речових прав на 36/100 частин земельної ділянки, загальною площею 0,0720га за нею (позивачем [PERSON] ). Позивач [PERSON] з такими вимогами до суду не зверталася. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання факту належності [PERSON] 36/100 частин земельної ділянки по [ADDRESS] та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування не відповідає вимогам законодавства України, тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed