Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання та на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2015 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 19 лютого 2015 року, який був зареєстрований в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 99. Зі свідоцтва про народження серії 1-НО №678156, виданого 19 серпня 2015 року виконкомом Сартанської селищної ради Іллічівського району м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №28, вбачається, що [PERSON] народилася 13 серпня 2015 року, в графі «Батьки» зазначено батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А також, відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, передбачених ст.ст. 75, 84 СК України, та з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість останнього сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме: судового збору у сумі 551 гривень 20 копійок.

Outcome: approved