Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області, в якому просить - Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 040956 від 27.07.1998 року, виданий Більською сільською радою Котелевського району Полтавської області на ім`я [PERSON] , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 96, на земельну ділянку площею 0,83 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будівництва, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с. Більськ Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області, та скасувати його державну реєстрацію. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 01 вересня 2020 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву від 16.09.2020 року, в якій просить розгляд справи провести без її участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 57). Відповідач - Більська сільська рада Котелевського району Полтавської області у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, але надали до суду відзив на позов від 17.09.2020 року , в якому просять провести розгляд справи без їхньої участі, зазначивши що позовні вимоги визнають повністю (а.с. 65-67). Треті особи - [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. [PERSON] , [PERSON] надали до суду заяви від 16.09.2020 року , в якому просять провести розгляд справи без їхньої участі, зазначивши що проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с 58-59). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовну заяву [PERSON] слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. [PERSON] , являється дочкою [PERSON] , родинні відносини з якою підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області 15.06.1981 року, свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Більською сільською радою Котелевського району Полтавської області 22.12.2002 року (а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітет Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області 25.07.2018 року (а.с. 13). Відповідно до довідки № 384, виданої виконавчим комітетом Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області 22.05.2020 року вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . При цьому на час відкриття спадщини ( [INFO] ) з [PERSON] за вищевказаною адресою постійно проживали: дочка - [PERSON] , [INFO] ; зять - [PERSON] , [INFO] ; онук - [PERSON] , [INFO] ; онука - [PERSON] - [INFO] ; онука - [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). У провадженні Котелевської державної нотаріальної контори перебуває спадкова справа № 4/2019 на майно [PERSON] , яка померла [INFO] . У спадковій справі знаходяться: заява про прийняття спадщини за законом, що надійшла 11.01.2019 року від [PERSON] , дочки померлої; заява про відмову від прийняття спадщини за законом, що надійшла 26.06.2019 року від [PERSON] , матері померлої. 26.06.2019 року за реєстровим № 557 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , дочки померлої, на 1/3 частку земельної ділянки площею 8,6833 га, яка розташована на території Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 5322280400:00:001:0210, та належала [PERSON] . Інші свідоцтва про право на спадщину не видавалися. (а.с. 15-16). Ковпак В.І. , приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області, був позбавлений можливості видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , і належить [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що земельна ділянка, на які розташований житловий будинок перебуває в приватній власності [PERSON] , яка померла [INFO] , про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 37/02-31 від 07.02.2020 року (а.с. 15-16). Таким чином, перебування земельної ділянки у приватній власності [PERSON] позбавляє позивачку [PERSON] можливості в нотаріальному порядку оформити житловий будинок, що розташований на ній та належав за життя її матері [PERSON] . Причина що при укладенні договору купівлі- продажу житлового будинку, посвідченого Соломко З.В., приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу 18.12.2006 року за реєстровим № 2132, за яким [PERSON] купила житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , зазначено, що він знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, позивачці невідомо, так як мати придбала господарство в цілому (а.с 17-19). Так як [PERSON] померла, позивачка [PERSON] не може іншим шляхом, окрім звернення до суду захистити свої права та усунути перешкоди, які є підставою для відмови в оформленні належного її матері житлового будинку шляхом визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до п.1, 2 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то у разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Оскільки право власності на житловий будинок було набуто [PERSON] у законний спосіб, шляхом укладення у встановленому законом порядку договору купівлі- продажу житлового будинку, посвідченого Соломко З.В., приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу 18.12.2006 року за реєстровим № 2132, за яким [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , проте з невідомих причин було зазначено некоректні дані щодо форми власності землі та не вирішено було питання про перехід права власності за договором до покупця не лише будинку, а й земельної ділянки, то в силу положень статті 120 ЗК України, є наявність всіх законних підстав для визнання недійсним державного акту, який посвідчує право власності на земельну ділянку ще за попереднім власником, що в подальшому наддасть можливість оформити позивачці свої спадкові права на житловий будинок у нотаріальному порядку. Відповідно до ч.1 статті 155 Земельного кодексу України вказано, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 19.06.2013 року №6-57цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Частиною 2 ст.158 ЗК України передбачено що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю та скасування його державної реєстрації, треті особи - [PERSON] , [PERSON] , суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України.

Outcome: approved