Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу 31.05.2002 в них народилася дочка [PERSON], яка наразі перебуває на її утриманні. Тривалий час відповідач не виконує свого обовязку щодо утримання дитини, матеріальну допомогу надає безсистемно, на власний розсуд, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище, враховуючи щоденні потреби дитини. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дочки.\~ В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, пояснила крім викладеного у позові, що дочка навчається у медичному коледжі в м. Бахмуті, мешкає там на квартирі, а на вихідні приїжджає додому і мешкає з нею. З відповідачем вони розійшлися влітку 2017 року і саме з цього часу він не сплачує коштів на утримання дитини. Спочатку вони домовлялися, що він буде платити аліменти добровільно, але колишній чоловік не робить цього. Про те, що батько дає доньці гроші, їй загалом відомо, але ані про розмір наданих сум, ані про періодичність їх надання дочка не каже, тільки-но якщо її запитати, може сказати, що батько дав якісь гроші. Оскільки дитина неповнолітня, вважає, що аліменти мають сплачуватися саме на її користь, саме вона має контролювати їх витрачення, як це передбачено законом. Просить задовольнити її вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що утримує дочку, систематично, 2 рази на місяць надаючи їй кошти, загальною сумою близько 1300,00 гривень. Дає і готівкою, і інколи на банківську картку дитини. Сплачувати аліменти, щоб їх отримувала позивач, він не згодний. Домовленості між ними ніякої з приводу аліментів не було. Дає гроші доньці просто так, бо так бажає, не може визначити, чи це аліменти, чи допомога, чи щось інше. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з нього аліменти саме на користь дочки, а ні колишньої дружини. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що матірю дитини [PERSON], яка народилася 31.05.2002, є [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с.7). Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлене дошлюбне прізвище «Вірясова» (а.с.3,5,12). Дитина зареєстрована разом з позивачем за адресою: м. Мирноград, м-н Східний, 1/8 (а.с.10). Сторонами визнано, що [PERSON] навчається у медичному коледжі м. Бахмута, відвідуючи м. Мирноград у вихідні дні, в ці дні мешкає з позивачем, і ця обставина не потребує доказування (ч.1 ст.82 ЦПК України). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частинами 1-3 ст.181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом опитана дитина сторін [PERSON], яка пояснила, що їй виповнилося повних 15 років, вона є студенткою першого курсу Бахмутського медичного коледжу, винаймає квартиру в м. Бахмуті, на вихідні приїздить додому, мешкає в м. Мирнограді разом з матір'ю. Батько дійсно дає їй грошові кошти, про які вона не звітує перед матір'ю. Гроші він дає два рази на місяць з початку її навчання, в місяць близько 1200,00-1500,00 гривень, готівкою або на її банківську картку, яку відкрила їй мати. Ці гроші вона витрачає на проїзд, їжу, частково на оплату квартири. В іншому її утримує мати. Її влаштовує, що кошти батько дає саме їй. Суд не може погодитися із позицією відповідача у справі з огляду на таке. Стаття 179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. В той самий час, оскільки неповнолітня [PERSON] має батьків, проживає з матір'ю, підстав для її самостійного одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до норм\~Цивільного кодексу України немає. Отже, до досягнення дитиною повноліття аліменти на її утримання мають бути стягнені з відповідача на користь позивача. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, що свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримання дитини.\~За відомостями Мирноградського ВДВС виконавчі листи про стягнення з [PERSON] аліментів відсутні (а.с.11). [PERSON] працює водієм Десятого воєнізованого гірничорятувального загону м. Мирнограда, отримує заробітну плату і його сукупний дохід за серпень 2017 року січень 2018 року склав 32482,37 гривень (а.с.33). З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України, починаючи з 28.11.2017 і до повноліття дитини. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved