Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 16 квітня 2010 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Позивачка не працює, так як здійснює догляд за дітьми. У звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей та на своє утримання, а також розірвати між ними шлюб. Позивачка у судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі, просив стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. на кожну дитину та на дружину в розмірі 1000 грн., а також розірвати шлюб. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 170438 від 13 травня 2016 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2010 року, зареєстрованого Виконавчим комітетом Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, актовий запис № 06. Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЖС № 157837 від 02 грудня 2010 року, актовий запис № 284 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЖС № 234944 від 22 серпня 2013 року, актовий запис № 205, відповідно до яких батьком є [PERSON] відповідач у справі. Діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], відповідно до довідки ОСББ «Будівельник» від 17.05.2016 року. Відносини між подружжям не склалися за відсутністю взаєморозуміння між ними. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище позивачу залишити теперішнє «Фесенко». Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Статтею 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XII), дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд враховує також матеріальне становище дітей, але визначає їх розмір таким чином, щоб це не впливало на стан здоров'я та загальний матеріальний стан відповідача. При визначенні суми аліментів, що будуть стягуватися, судом враховується те, що відповідач є людиною працездатного віку, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями, в той же час, свій обовязок щодо участі в матеріальному утриманні своїх дітей не виконує, не має інших утриманців, аліментів нікому не сплачує і те, що відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей по 1000,00 гривень на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на положення ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи інтереси дітей, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. За положеннями ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу. Суд вважає, що відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу жінці з якою проживає їхня дитина, а також враховує той факт, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в звязку з чим з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати за вимогу немайнового характеру щодо розірвання шлюбу в сумі 551 грн. 20 коп.. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільняється від сплати судового збору в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів, то з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved