Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись при цьому на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.11.2003 року і мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей і тому вимушена звертатися до суду з цим позовом. Просить стягнути аліменти щомісяця у розмірі 1800 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі і дала пояснення про обставини викладені вище, а також вказала, що вона працює, але отримує заробітну плату, яка недостатня для утримання двох неповнолітніх дітей, тому бажає, щоб відповідач щомісячно підтримував дітей матеріально, так як гроші потрібні на харчування, на одяг, а крім цього, діти займаються спортом, за який вона сплачує, треба сплачувати у школу, а тому у неї не вистачає грошей на їх утримання. Відповідач працює не офіційно і якщо дає будь - яку допомогу, то дуже рідко, так надавав за останні місяці допомогу в межах 500 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він є батьком двох дітей, з якими він підтримує стосунки і надає на їх утримання матеріальну допомогу, якщо є гроші. У нього не завжди є робота, але він її постійно шукає. Купує для дітей продукти харчування, а також купував взуття та давав гроші. Не заперечує проти того, що можливо цього недостаньо, але він по можливості буде підтримувати дітей. Допомогу може надавати в межах 400 грн. на кожну дитину. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.11.2003 року. Сторони мають неповнолітніх дітей:: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з матір'ю [PERSON]. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що: мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 2 і 3 статті 150 Сімейного кодексу України визначає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 181 ч.1, 2 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони проживають окремо, діти проживають з позивачкою, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно правилам ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вважає необхідним визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідач частково надає матеріальну допомогу на утримання дітей, про що позивач не заперечує, але недостатню. Судом встановлено, що [PERSON] працездатний, інших неповнолітніх дітей немає і тому може надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач повинен утримувати дітей по закону. Суд не погоджується з доводами відповідача стосовного того, що на утримання дітей достатньо по 400 грн., так як ця сума на теперішній час незначна і тому діти будуть позбавлені можливості отримувати все необхідне для свого розвитку та утримання, тому з урахування викладеного, вважає необхідним стягнути аліменти в розмірі по 500 грн. на кожну дитину. При цьому при зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом стосовно зміни розміру аліментів. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір 243,60 грн.

Outcome: partial