Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 800 гривень щомісячно. В обґрунтування позову вказала, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу з відповідачем у них є неповнолітні діти - син [PERSON], 2011 року народження та дочка [PERSON], 2013 року народження. Діти знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і тому позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі 800 гривень щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, свій позов підтримує і просить суд шлюб розірвати, проти винесення заочного рішення не заперечує. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в установленому порядку відповідно до ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомити суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання, без поважної причини. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, своїм процесуальним правом відповідача на подання заперечення на позов не скористався, таким чином причин для відкладення розгляду справи, що передбачені ст. 169 ЦПК України, не встановлено. Тому суд проводить розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ч.1 ст. 224 ЦПК України, коли у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.3-4). Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Красноколядинської сільської ради від 14.07.2014 (а.с.2). Рішенням Талалаївського районного суду від 28 березня 2014 року, яке набрало законної сили 15.04.2014 року розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.7). Все наведене свідчить про те, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу утримання дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, поскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, тому наявні підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з вимог ст.181 СК України, якою передбачено стягнення аліментів в частці від доходу. Суд також виходить з положення ч.1 ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства і стягнення аліментів», які передбачають перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, до яких відносяться стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього непрацездатних утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, судом враховується передбачений законодавством мінімальний розмір аліментів на одну дитину, встановлений ч.2 ст. 182 СК України, і який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, з врахуванням відсутності заперечення на позов відповідача, суд приходить до висновку, що заявлений в позові розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 800 грн. - є таким, що відповідає закону та інтересам двох неповнолітніх дітей. У відповідності до вимог ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України та підпункту 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved