Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 15.01.2019 року, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 11.03.2017 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №144; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] »; судові витрати покласти на відповідача. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 11.03.2017 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрованийЦентрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З грудня 2017 року шлюбно-сімейні стосунки між ними припинились у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, ведення господарства, не сумісністю характерів, веденням відповідачем аморального способу життя. З того часу вони мешкають окремо, жодних стосунків не підтримують. Син проживає з нею, спір про визначення місця проживання дитини між ними відсутній. Фактично їх сім`я припинила існування, а тому наміру зберегти сім`ю на майбутнє вона не має, примирення вважає неможливим. На її переконання, шлюб розпався остаточно та носить формальний характер. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи неодноразово належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, її неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Ухвалою суду від 02.05.2019 року закрито підготовче провадження по справі із призначенням її до судового розгляду по суті. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №144, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.03.2017 року (а.с.10). Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Як вказувала позивач, що підтверджується актом з місця проживання від 18.12.2018 року, засвідченим ОСББ «Сагайдак», дитина проживає з нею за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Судовим розглядом встановлено, щошлюбні стосунки між сторонами припинено з грудня 207 року у зв`язку з різними поглядами на життя, виникнення суперечок, сварок, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають, проживають окремо. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно зі ст.110 СК України. Як вбачається з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.03.2017 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на заявлення позивачем відповідних вимог про це. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу між подружжям на майбутнє неможливе, оскільки це суперечитиме інтересам позивача, відзив із викладенням заперечень проти розірвання шлюбу відповідач не надав, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач від явок до суду ухиляється, клопотань про надання сторонам строку не примирення в межах визначеного законом процесуального строку не заявляв, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11.03.2017 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №144 - розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 768 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved