Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що з 14.01.1989 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають повнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку із зловживанням відповідачем алкогольними напоями. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, строк на примирення просила не надавати. (а.с. 20). Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив їх задовольнити, строк на примирення просив не надавати. (а.с. 23). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЕД № 255284 від 14.01.1989 р., між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], Містківською сільською радою Сватівського району Луганської області 14.01.1989 р. було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1 (а.с. 5). Згідно матеріалів справи, від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося у звязку із зловживанням відповідачем алкогольними напоями. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотань про зміну прізвища до суду не надходило. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved