Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у Київському національному економічному університеті ім. Вадима Гетьмана на 1 курсі, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж прожитковий мінімум для осіб, старше 18 років, щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення дитиною навчання чи до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] є студентом 1 курсу Київського національного економічного університету ім. Вадима Гетьмана. Оскільки він навчається на денній формі навчання, в нього не має змоги влаштуватись на роботу та самостійно отримувати заробіток. Крім цього, останній є інвалідом другої групи та потребує додаткових коштів на лікування. Також кошти потрібні на оренду житла та придбання одягу, взуття та канцелярських приладів. На даний час дитину утримує позивач, яка має невеликий заробіток та є інвалідом третьої групи. Відповідач, у свою чергу, працездатний, має можливість утримувати спільну з позивачем дитину, але добровільно жодної матеріальної допомоги не надає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов визнає. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] , є батьками дитини, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області 21,06.2002 /а.с.9/. Шлюбні відносини сторін підтверджуються копіями свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Середино-Будського районного управління юстиції в Сумській області 24.07.1999, та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Середино-Будського районного управління юстиції в Сумській області 18.07.2008 /а.с.8, 10/. З копії паспорта [NUMBER], виданого 04.07.2018, орган, що видав 5925, [PERSON] , [INFO] , на даний час є повнолітнім, але не досяг двадцяти трьох років /а.с.7/. [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання Юридичного інституту ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», спеціальність «Право», спеціалізація «Правознавство» з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року, що підтверджується копіями повідомлення від 09.08.2019 вищезазначеного державного вищого навчального закладу про зарахування та студентського квитка серії [NUMBER], виданого 01.09.2019, дійсного до 30.06.2023 /а.с.22, 12/. Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №387216, виданої 09.04.2020, [PERSON] є інвалідом з дитинства та має другу групу інвалідності /а.с.11/. Згідно копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України 28.10.2015, позивач є інвалідом третьої групи /а.с.5/, та протягом 2019 року отримувала пенсію по інвалідності та соціальну допомогу дітям з інвалідністю /а.с.23, 24/. За місцем навчання повнолітнього сина позивач власним коштом винаймає житло, що підтверджується копіями договору найму жилої площі у студентському гуртожитку від 01.09.2019 та квитанції про сплату вартості оренди житла /а.с.20, 21/. Оцінивши докази у справі, суд погоджується з доводами позивача, що повнолітній [PERSON] , навчаючись на денній формі навчання, потребує постійного матеріального забезпечення для оплати орендованого житла, придбання харчів, одягу, взуття та канцелярських приладів, з метою забезпечення повноцінного життя. Крім цього, дитині встановлена друга група інвалідності, у зв`язку з чим він потребує постійного лікування, що, в свою чергу, призводить до додаткових витрат. Мати дитини, маючи також інвалідність, не в змозі у повному обсязі забезпечити дитину. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що повнолітній [PERSON] має потребу у матеріальному забезпеченні на період навчання, оскільки, як самостійно, так і за допомогою матері, задовольнити відповідні потреби не має можливості. Згідно ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи всі вищенаведені обставини справи, беручи до уваги ст.ст.199, 200 Сімейного Кодексу України та той факт, що відповідач визнав позов, суд вважає, що батько повнолітнього взмозі надавати матеріальну допомогу сину на час навчання, проте, не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, а тому позов в частині стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) слід задовольнити частково, зважаючи на наступне. Сімейний кодекс України не встановлює ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дітей. Тому доводи позивача про те, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум для осіб старше 18 років не береться до уваги, оскільки обмеження мінімального розміру аліментів (не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) застосовується у випадку їх стягнення у частці від заробітку (доходу) платника на утримання саме дитини, якою є особа до 18 років, а обмеження у розмірі прожиткового мінімуму взагалі Сімейним кодексом не застосовується. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню з відповідача необхідно стягнути на користь держави 50 % судового збору у сумі 420,40 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial