Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею право власності на Ѕ частину домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , загальною вартістю 158\~643 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 06.04.2012 до 15.04.2019. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу, на спільні кошти, спільною працею та за взаємною згодою вони придбали вищевказане домоволодіння. За їх спільною згодою було вирішено оформити договірні правовідносини щодо майна та в подальшому провести його державну реєстрацію права власності за відповідачем. Домовленості або договору щодо поділу спільного сумісного майна між ними не існує. Угоди про добровільний поділ майна між ними також не досягнуто, відповідач не бажає ділити майно (а.с.2-4). В судове засідання сторони не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач та її представник на заявлених вимогах наполягають, просять задовольнити їх в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнає, та проти їх задоволення не заперечує (а.с.41,43,44). Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Тому суд розглядає справу без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. Згідно з свідоцтвом про шлюб, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 06 квітня 2012 року у Банівській сільській раді Приморського району Запорізької області, актовий запис № 01 (а.с.10). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 15.04.2019 розірвано шлюб, зареєстрований 06 квітня 2012 року Банівською сільською радою Приморського району Запорізької області, актовий запис № 01, укладений між [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-13). В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.05.2019 вказано, що власником нерухомого майна житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , який належить йому на праві приватної власності (а.с.14-17). Згідно з висновком про вартість майна, станом на 20.05.2019 ринкова вартість об`єкту оцінки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] склала 158 643 грн. (а.с.5). Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна - суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статті 69-71 СК України передбачають, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбаченим ЦК України. Статтями 368, 372 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі поділу майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п.п. 22,23,25,30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Судом встановлено, що з 06.04.2012 по 15.04.2019 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 15.04.2019. За період шлюбу сторони придбали майно - домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] , яке є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу відповідно до ст. ст. 60, 69-71 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, про що подав відповідну заяву, то відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат з відповідача, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved