Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що вона є власником житлового будинку який розташований в [ADDRESS] , в якому окрім неї також зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] але не проживає в будинку тривалий час та не має в ньому особистих речей. Нинішне місце перебування відповідача не їй відоме. На підставі чого вона вимушений звернулась до суду з даним позов, яким просить суд визнати відповідача такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивачка [PERSON] надла до суду заяву якою просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився повідомлявся судом за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про особисту власність на житловий будинок від 28 травня 1996 року належить житловий будинок розташований в [ADDRESS] .(а.с.13) Згідно довідки вих.№02-20/280 від 04.02.2019 року Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області окрім позивача в належному йому житловому будинку зареєстрований також [PERSON] , але на проживає в будинку з квітня 2018 року. (а.с.10) У відповідності до акту складеного депутатом Доброславської селищної ради [PERSON] [INFO] на даний час за адресою [ADDRESS] , зареєстрований але не проживає з квітня 20018 року по теперішній час.(а.с.11) За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування позовних вимог. У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Крім того відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вище наведені норми законодавства, та конкретні обставини справи, а саме те, що відповідачі в спірному жилому приміщенні без поважних причин не проживає понад встановленого законодавством строку, що в свою чергу перешкоджає позивачці здійсненню її права користування та розпорядження належним їй будинком, позов підлягає задоволенню, а відповідачі слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved