Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортною пригоди, третя особа [PERSON] В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, під час якого пошкоджено автомобіль позивача, вартість відновлюваних робіт становить 55768,81 грн. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна», поліс 07/АС/3115657 від 18.07.2013р. з лімітом відповідальності 50 000,00 грн., франшиза за полісом 510 грн. Страховою компанією виплачена частина страхового відшкодування, яка не відповідає дійсній вартості у звязку з тим, що огляд автомобіля експертом не проводився. Тому вона просить суд стягнути на її користь з ПАТ «Страхова компанія «Країна» не виплачену в повному обсязі суму страхового відшкодування у розмірі 12357,18 грн., пені в розмірі 1514,91 грн., 3% річних в сумі 349,23 грн., а всього 14221,32 грн. Стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 16 823,74 грн., моральну шкоду у розмірі 25 000 грн., а всього 41823,74 грн. Судові витрати покласти на відповідачів, в тому числі повязані з проведенням авто товарознавчої експертизи судовим експертом авто товарознавцем, СПД [PERSON], в розмірі 650 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги визнав частково, згоден з розміром матеріальної шкоди, просив зменшити розмір морального відшкодування. Відповідач ПАТ «Страхова компанія «Країна» направили до суду заперечення в якому просять відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі та розглянути справу у їх відсутності. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] направили до суду заперечення, просить розглянути справу у їх відсутності. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд приходить з наступного. 03.11.2013року, приблизно о 13.20 годині, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, сталася дорожньо-транспортна пригода. Відповідач по справі водій [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем «НYUNDAI ELANTRA», реєстраційний номер «AE 5932 СР», що належить на праві власності третій особі [PERSON], по вул. Електрозаводська в районі електроопори №295, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміни, відволіклася від керування транспортним засобом, виїхала на смугу зустрічного руху, та скоїла зіткнення з автомобілем «НYUNDAI ELANTRA», реєстраційний номер «AE 9927 HE», що належить позивачу на праві власності (керував машиною син позивача, [PERSON], а вона знаходилася в машині), у зв'язку з чим її транспортний засіб отримав значні механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.11.2013р. по справі №212/10378/13-п, 3/212/2514/13, водій [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с.22). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна», поліс 07/АС/3115657 від 18.07.2013р. з лімітом відповідальності 50 000, 00 гривень, франшиза за полісом 510 грн. (а.с.95). На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. №1961-IV, позивач, своєчасно повідомила страхову компанію за встановленою формою про настання страхового випадку внаслідок ДТП, 04.11.2013р., 02.12.2013р. подала заяву на виплату страхового відшкодування, а також всі витребувані страховою компанією документи (а.с. 96, 97). Відповідно до п.34.2 ст. 34 вище вказаного Закону страховик зобов'язаний протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Пунктом 34.3 ст. 34 вказаного Закону передбачено, якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). 05.11.2013р. судовим експертом автотоварознавцем, СПД [PERSON], було складено акт огляду транспортного засобу (заявник ПАТ СК «Країна»). ПАТ СК «Країна» листом від 04.06.2015р., підтверджено, що ним здійснювалася заявка на проведення огляду транспортного засобу позивача (а.с.98, 105-106). Відповідно до ст.36 вище вказаного Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Зважаючи на те, що позивач подала заяву 02.12.2014р. на виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи, страховик мав здійснити перерахування до 03.03.2014р., проте не зробив цього (доказів, які б свідчили про інше, не надав), своєчасно не прийняв жодного рішення про виплату позивачу страхового відшкодування, не повідомив про розмір виплати (акт про виплату був затверджений з порушенням всіх встановлених законодавством строків лише 15.04.2014р.). [PERSON] неодноразово зверталася до ПАТ «Страхова компанія «Країна» з цього приводу, проте так і не була надана конкретна відповідь щодо строків прийняття рішення про виплату, розміру страхового відшкодування, строків виплати тощо. Після часткової виплати, позивач, дізналася про наявність звіту №7262 від 17.01.2014р., складеного оцінювачем [PERSON] ТОВ «Експертум-АВЕ», через посилання на нього страхової компанії, зокрема в акті на виплату страхового відшкодування та запереченнях на первинну позовну заяву, оскільки оцінювачем [PERSON] огляд належного позивачу, пошкодженого транспортного засобу після ДТП взагалі не проводився. Відповідно до звіту №7262 від 17.01.2014р., складеного ТОВ «Експертум-АВЕ», а саме п.6. розділу «Перелік обмежень у використанні результатів оцінки» зазначено про те, що звіт дійсний тільки для вказаних в ньому цілей і може використовуватися тільки замовником оцінки або його представником на законних підставах протягом двох місяців, тобто до 17.03.2014р., в той час як акт на виплату страхового відшкодування датований 15.04.2014р. і, відповідно, звіт №7262 від 17.01.2014р. на день затвердження акту вже втратив свою чинність. Також слід зазначити, що в звіті №7262 від 17.01.2014р. в ремонтній калькуляції невірно вказується навіть дата ДТП. Суд приходить до висновку, що звіт №7262 від 17.01.2014р. (складений ТОВ «Експертум-АВЕ») не може бути належним доказом по справі, яким визначена шкода, заподіяна належному позивачу автомобілю внаслідок ДТП (а.с.101-104), натомість звіт складений СПД [PERSON] від 16.04.2014р. виконаний експертом, який оглядав належний транспортний засіб одразу після ДТП 03.11.2013р., експерт [PERSON] є уповноваженим представником страхової компанії ПАТ «Страхова компанія «Країна», відповідно до договорів (а.с.28-54) . Пунктом 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092 технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Уповноваженим представником страхової компанії, експертом [PERSON], після ДТП в 10-денний строк було оглянуто належний позивачу транспортний засіб, та складено відповідний акт огляду транспортного засобу, але відповідачем ПАТ «Страхова компанія «Країна» рішення про виплату страхового відшкодування до 03.03.2014р. не прийнято. 21.03.2014р. позивач звернувся саме до вказаного експерта з заявою про визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної належному автомобілю внаслідок ДТП. Експерт [PERSON] проводив огляд автомобіля, що належить позивачу 03.11.2013р. після ДТП, як уповноважений представник страхової компанії, та склав акт від 05.11.2013 р. Водій [PERSON] була присутня при огляді та встановленні пошкоджень автомобіля внаслідок ДТП (а.с.149-153,154). Листом №3227 від 23.05.2014р. ПАТ «Страхова компанія «Країна» повідомила позивача про виплату страхового відшкодування 15.04.2014р. в розмірі 24 289,82 грн. та пені у розмірі 380,65 грн., без надання копії відповідного рішення, розрахунку та копій документів, на підставі яких воно було прийняте. Згідно звіту експертного авто товарознавчого дослідження №Д18/04/14 від 16.04.2014р., виконаного судовим експертом автотоварознавцем СПД [PERSON], який складав акт огляду належного автомобіля за заявкою ПАТ «Страхова компанія «Країна» 05.11.2013р., сума матеріальної шкоди, заподіяної при ДТП позивачу, як власнику автомобіля «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER], складає 55 768,81 грн., в тому числі: вартість ремонтних робіт 7 206,50 грн.; вартість матеріалів 5 970,38 грн.; вартість замінених деталей 32 047,00 грн.; втрата товарної вартості 10 544, 93 грн. (а.с.28-54). Суд приходить до висновку, що вказаний вище звіт авто товарознавчого дослідження є належним доказом щодо визначення вартості матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Статтею 9 частиною 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50\~000, 00 грн. на одного потерпілого. Відповідно до ст.12.1 цього ж Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 22.1 ст.22 вище вказаного закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. З урахуванням вказаних норм ПАТ «Страхова компанія «Країна» повинно було перерахувати позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 38 945,07 грн., в той час як перераховано лише 24 289,82 грн., і тому, стягненню на користь позивача підлягає сума недоплати 14 655, 25 грн. Статтею 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Статтею 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату). Оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, яка передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, зокрема сплатою боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Враховуючи те, що страховиком була перерахована сума в розмірі 24 289,82 грн. не в повному обсязі та з просрочкою, пеня, має бути розрахована з неповної суми страхового відшкодування 24 289,82 грн., у розмірі 380, 65 грн. Стягненню підлягають з ПАТ «Страхова компанія «Країна» на користь позивача пеня у розмірі 1 514,91 грн. та 3% річних у розмірі 349, 23 грн. із розрахунку: - неустойки: було перераховано страховою компанією - 15.04.2014р. 24289,82 грн. перераховано пеню 380,65 грн. за період прос рочки з 03.03.2014р. по 14.04.2014р. 44 дні, виходячи з суми 24289,82 грн. з 13.08.2013р. - 6,5 % - подвійна 13% постанова НБУ № 315 від 09.08.2014р. з 15.04.2014р. - 9,5 % - подвійна 19% постанова НБУ№ 212 від 14.04.2014р. з 17.07.2014р. - 12,5% - подвійна 25% постанова НБУ№ 417 від 15.07.2014р. несплачений залишок пені за вище вказаний період з суми 38945,07 грн. період з 03.03.2014р. по 14.04.2014р. - 44 дні 13%/365/100*38945,07*44 дн. = 610,32 грн. 610,32 - 380,65 грн. =229,67 грн. період з 15.04.2014р. по 05.10.2014р. включно - 173 дні з суми страхового відшкодування, що залишилась не виплаченою станом на день подання первинного позову 06.10.2014р. (14655,25 грн.) 19%/365/100*14655,25 *92 дн.= 701,85 грн. 25%/365/100*14655,25*81 дн.= 813,06 грн. Загальна сума пені =701,85+813,06 грн. = 1514,91 грн. - 3% річних: період з 03.03.2014р. по 14.04.2014р. - 44 дні з суми страхового відшкодування, що мало бути сплачене 38\~945,07 грн. 3%/365/100* 44* 38945,07 = 140,84 грн. період з 15.04.2014р. по 05.10.2014р. -173 дні з суми не виплаченого страхового відшкодування 14655,25 грн. 3%/365/100* 173* (38945,07-24289,82) = 208,39 грн. Всього: 140,84 грн.+208,39 грн. = 349, 23 грн. На думку суду позовні вимоги до ПАТ «Страхова компанія «Країни» підлягають задоволенню у повному обсягу, як такі що найшли своє підтвердження під час розгляду справи з урахуванням тих заперечень що були надані до суду. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи суму виплаченого страхового відшкодування, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача має бути стягнута матеріальна шкода в розмірі 16 823,74 грн. із розрахунку: 55 768,81 грн. (сума матеріальної шкоди) 50\~000, 00 грн. (ліміт відповідальності страховика) 5 768,81 грн. - сума поверх ліміту; 10 544,93 грн. втрата товарної вартості; 510 грн. франшиза. Всього: 5768,81+10544,93+510 = 16823,74 грн. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, при цьому, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р., пунктом 4 передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як вбачається з матеріалів справи, в результаті дорожньо - транспортної пригоди, було пошкоджено автомобіль позивача. На думку суду, розмір відшкодування моральної шкоди повинен відповідати моральним стражданням з урахуванням ступені і тривалості фізичних страждань, порушення нормального укладу життя та наданих доказів, тому позов у частині моральної шкоди підлягає задоволенню частково у сумі 3\~000, 00 грн., оскільки, суд вважає, що ця сума є достатньою і реальною компенсацією за перенесені позивачем переживання, пов`язані з ДТП, у зв`язку з якою був порушений звичайний спосіб її життя, вона перенесла душевні хвилювання у зв`язку з відмовою відповідача відшкодувати шкоду, була вимушена витрачати час на оформлення відповідних документів, поїздок до юристів та суду у зв`язку з поданням позовної заяви, була позбавлена можливості використовувати свій автомобіль за призначенням. В іншій частині вимог позивачем не надано доказів і не доведено в суді вимоги, якими підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру на суму 25\~000, 00 грн. Обговорюючи питання щодо судових витрат, суд приймає до уваги ті обставини, що позивач при зверненні до суду сплатив суму судового збору щодо майнових вимог, тому згідно статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягають стягненню суми сплати судового збору щодо майнових, немайнових вимог, та витрат понесених у звязку з наданням правової допомоги.

Outcome: partial