Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн., щомісячно, з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування позову посилалася на те, що з відповідачем по справі з 1998 до 2003 р. вони спільно проживали без реєстрації шлюбу та мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. В обґрунтування посилалась на те, що дитина перебуває на повному її забезпеченні, проте дитина потребує постійних витрат, пов`язаних з навчанням, харчуванням, відвідуванням спортивних секцій. Позивач вважає, що хоча відповідач офіційне не працевлаштований, але відповідач має нерухоме майно та здатність надавати допомогу на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засідання заперечував проти позову, посилаючись на те, що він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на сина. Крім того, зазначив, що він є пенсіонером, інвалідом третьої групи, та нерухомості він не має. До того ж має ще одну дитину, [PERSON] , [INFO] . Просив в задоволенні позову відмовити повністю. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 06.11.2018 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін по справі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сторони по справі у шлюбі не перебували. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] від 24.03.2018 видане повторно Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1386). Згідно зазначеного свідоцтва про народження, позивач зазначена матір`ю дитини, відповідач - батьком. Згідно свідоцтва про встановлення батьківства виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції м. Харкова від 19.12.2002 відповідач по справі [PERSON] визнаний батьком дитини [PERSON] , [INFO] , актовий запис 290. Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї. Таким чином, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи, що у відповідача нерегулярний, мінливий дохід, та враховуючи, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину в 2019 рік в Україні для дітей вікoм до 6 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн. суд частково задовольняє позовні вимоги та визначає розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи 02.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти. Обов`язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: partial