Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації особи, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . В зазначеній квартирі зареєстрований її син [PERSON] , який виїхав з квартири у квітні 2010 році і до теперішнього часу не проживає у зазначеній квартирі. Речей сина у квартирі немає. Реєстрація сина у квартирі перешкоджає їй розпорядитися своїм майном. У зв`язку з чим, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; усунути перешкоди в здійсненні нею права користування та розпорядження належною їй на праві власності квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття з реєстрації [PERSON] [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд слухати справу без її участі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Третя особа - представник відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23.07.2019 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору про поділ спадкового майна від 10.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області, свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Овчинніковій К.К. на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС адміністрації Гремячинського муніципального району Пермського краю Російської Федерації, [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] . Відповідно до довідки № 463 від 25.04.2019 року, виданої ОСББ «Союз-6 м.Селидове», за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , але не мешкає з 2010 року по теперішній час. Відповідно до акту від 03.11.2018 року, складеного головою правління ОСББ «Союз 6 м.Селидове» [PERSON] , в присутності двох свідків [PERSON] , [PERSON] була проведена перевірка житлових умов власника квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що за вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , який не мешкає з вказаною адресою з 2010 року по теперішній час. Згідно довідки КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації» № 158 від 25.07.2019 року станом на 01.01.2013 року квартира за адресою: [ADDRESS] значиться за [PERSON] . Згідно відповіді на запит приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу № 439/01-16 від 31.07.2019 року після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа № 101/2018 за заявою про прийняття спадщини від імені дружини померлого [PERSON] та [PERSON] - онука померлого, мати якого, дочка спадкодавця [PERSON] , померла [INFO] . Були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом: [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; [PERSON] на автомобіль марки ЗАЗ, модель 110307, реєстраційний номер [NUMBER] , 2005 року випуску, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру(спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 57047120 від 31.07.2019), заповіти/спадкові договори(№ 57047168 від 31.07.2019). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч.1ст. 391 ЦК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Дана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідача у спірному приміщенні понад один рік є поважними. Суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації особи є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved