Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 21 серпня 1998 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. З 2009 року сторони припинили відносини та стали проживати окремо у зв'язку з частими сварками та непорозуміння між ними. На думку позивача, шлюбні відносини між сторонами зберегти не можливо. Оскільки у сторін неповнолітня дитина, позивач була вимушена звернутися з зазначеною позовною заявою до суду. У судове засідання позивач не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась на адресу суду з письмовою заявою, у якій просила справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, просила не надавати строк на примирення оскільки вважає, що збереження сім'ї неможливе, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, яка була направлена відповідно до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України на адресу за місцем його реєстрації, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON], з 21 серпня 1998 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що 21 серпня 1998 року зроблено запис № 563, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 4). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області 01 вересня 2006 року, [PERSON] народилася [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 01 вересня 2006 року зроблено відповідний запис за № 524, в графі «Батьки» батьком зазначений [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с. 3). Згідно зі ст. 120 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню. Сторонами не заявлено про спір щодо спільного майна. З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одруженні позивач змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про відновлення її дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте в шлюбі - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved