Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним кредитного договору № ZPP0GA0000000273 від 24.04.2008 (та застосування до сторін за кредитним договором принципу подвійної реституції). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.04.2008 між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір № ZPP0GA0000000273, який визначений сторонами як споживчий кредит, а тому для нього встановлено особливий порядок укладання. Разом з тим договір споживання забезпечений договором іпотекою та є договором приєднання, позивач не мав можливості вплинути на його умови. Тому при визначенні його умов повинні враховуватися вимоги спеціального ЗУ «Про захист прав споживачів». А урегулювання сторонами договірних відносин на власний розсуд за наявності в законі імперативних приписів є протиправним. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у Постанові ВСУ в цивільній справі № 6-52цс13 від 11.09.2013. Відповідно до п. 4 ч.І ст.4 та ч.І ст.15 ЗУ „ Про захист прав споживачів' банк повинен був надати споживачеві (позичальнику) для ознайомлення необхідну, доступну, достовірну, повну та своєчасну інформацію про умови кредитування, а також про орієнтовну сукупну вартістю кредиту, що затверджується рішенням уповноваженого органу банку та доводиться до відома структурних підрозділів банку. У кредитному договорі або додатку до нього має бути надано детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача. Невиконання даних вимог є також порушенням п.2.1, п.2.4 Постанови НБУ від 10.05.2007 року № 168. Інформація про продукцію у кредитному договорі банком має надаватися перед укладанням договору (а не у договорі) про надання споживчого кредиту, умови якого вважаються прийнятими після його підписання. Вважає, що кредитний договір за умовами є несправедливим, і про це позичальник не міг знати на час його підписання, укладеного у квітні 2008 року терміном погашення кредиту до 24.04.2018, тобто такий договір слід вважати чинним протягом всього терміну погашення кредиту. Отже правопорушення, яке виразилося у включенні до кредитного договору несправедливих умов кредитування, ненадання необхідно, доступної, достовірної, повної та своєчасної інформації слід вважати таким, що є триваючим. Протягом дії кредитного договору банком у письмовій формі не повідомлялося споживача про зміну у сторону збільшення вартості іноземної валюти курсу долару у співвідношенні до гривні, що як наслідок призвело до значного фінансового навантаження для споживача в частині забезпечення належного виконання останнім взятого на себе зобов`язання. Різка неодноразова зміна у сторону збільшення ціни долара США по відношенню до гривні, яка відбулась поза межою волі позичальника, докорінно змінила обсяг зобов`язання, що мав намір прийняти на себе позичальник, і зробила виконання цього зобов`язання неможливим, що э несправедливим по відношенню до позичальника. Обсяг боргу позичальника на користь банку в національній валюті України зріс більше ніж у 5 разів. Постановою ВАС України від 03.03.2016 у справі № К/800/59852/14 встановлено, що в результаті перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів ПАТ КБ „ПриватБанк, яка проводилася 30.11.2012 Інспекцією із захисту прав споживачів у Херсонській області, виявлено порушення банком законодавства щодо захисту прав споживачів, в результаті чого останній був підданий адміністративному стягненню. Порушення банку полягають у тому, що в порушення ст.11, ст.15 ЗУ „ Про захист прав споживачів та п.2.1, п.2.4, 2.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту банком не було розроблено та не надавалось позичальникам - споживачам до моменту укладання кредитного договору письмової довідки ( бюлетеню, повідомлення тощо) для ознайомлення із передбаченою законом інформацією. Вважає, що вказані порушення були допущенні і при укладанні кредитного договору № ZPP0GA0000000273 від 24.04.2008, який укладено з порушенням закону, він не відповідає внутрішній волі позичальника, що дає підставі визнати його недійсним із моменту укладення. Просить: 1) визнати кредитний договір № ZPP0GA0000000273 від 24.04.2008 недійсним; 2) за результатами розгляду справи застосувати до сторін за кредитним договором принцип подвійної реституції (а.с.1-4). В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що 24.04.2008 вона уклала з відповідачем кредитний договір, взяла на споживчі цілі приблизно на суму 5000 доларів США в кредит до 2018 року. Спочатку хотіла взяти в гривнях, але її умовили кредит взяти в доларах США. Договір вона підписала добровільно, примусу з боку банку не було. Відразу стала сплачувати щомісячні платежі по 79 доларів США, але у 2011 році вона захворіла, у неї був інсульт, тому стала сплачувати в меншій сумі по 30, 20, 10, 5 доларів щомісячно, а у 2015 році перестала зовсім вносити плату на погашення кредиту. Рішенням суду за позовом банку з неї стягнута заборгованість, рішення нею не оскаржено, набрало чинності, погашення заборгованості здійснюється шляхом утримань з пенсії, Коли вона брала кредит, то не знала, що їй доведеться повертати таку значну суму, їй банк цього не розяснив. Вона підтримує усе викладене у позові і на підставах, зазначених в позові, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 05.12.2016 пояснив, що позивач як на підставу позовних вимог посилається на те, що відповідач перед укладанням договору не виконав вимоги ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Але в анкеті-заяві позивача від 24.04.2008 перед підписом міститься запис, що позивачу у письмовій формі надана інформація про особу та місцезнаходження кредитодавця; мету для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк? на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Також в додатку № 1 до кредитного договору № ZPP0GA0000000273 від 24.04.2008 міститься інформація про загальну вартість кредиту та є інформація про те, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе позивач. Сам кредитний договір містить в собі усі істотні умови, які необхідні для його укладання. Тому банком на виконання ЗУ «Про захист прав споживачів» позивачу надано усю необхідну інформацію в письмовому вигляді. Також, з позовом про визнання недійсним цього кредитного договору позивач звернувся 03.10.2016, тобто через 8 років 11 місяців з моменту укладання спірного договору. Згідно положень ст.253, ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним кредитного договору почався 25.04.2008. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність складає три роки , тому строк позовної давності за вимогами позивача сплив 26.04.2011 року. Просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог (а.с.113 обор.). Крім того, є рішення Приморського районного суду про стягнення з позивача заборгованості за даним кредитним договором, яке набрало чинності та виконується (це підтвердила і позивач). Позивач уклала кредитний договір у доларах США, оскільки на той час це було більш вигідно. На підставі викладеного та, враховуючи, що позивач не довела своїх позовних вимог, не надала відповідних доказів, просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову. У подальшому представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час розгляду справи не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.115). В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач зявилася, представник відповідача надав свої як письмові, так і усні заперечення, просить розглянути справу у його відсутність, доказів наявності будь-яких підстав для відкладення розгляду справи суду не надано, тому суд ухвалив на підставі ст.ст.169 ЦПК України розглянути справу у відсутність представника відповідача. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що в анкеті-заяві [PERSON] від 24.04.2008 вказано, що вона просить надати кредит в валюті USD в сумі 516,00, термін користування кредитом 120 місяців, вказані її анкетні данні та чоловіка, місце проживання, платіжний баланс та витрати родини, майновий стан. Крім того, зазначено, що вона ознайомлена і згодна з умовами кредитування, які були надані їй у письмовій формі. Своїм підписом вона підтвердила факт про надану їй повну інформацію про умови кредитування в Приватбанку, а саме: мету для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями позичальника; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартості договору (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту та його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк? на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які позичальник має право, або від осоті про те, від кого позичальник може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування (а.с.43). 24.04.2008 між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZPP0GA0000000273 (а.с.5-7,44-46) на строк з 24.04.2008 по 24.04.2018 на суму 5\~771 доларів США на наступні цілі: 5000 доларів США на споживчі цілі, у розмірі 100 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту з моменту надання кредиту, 36 доларів США страхування майна, 25 доларів США особисте страхування, а також у розмірі 610 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,04 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,96 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного договору. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується момент надання кредиту), здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 78,98 доларів США згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (п.8.1). Позичальник зобов`язується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п.8.1; повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку (п.8.1.1). У разі порушення термінів оплати, передбачених п.8.1.1 (в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів (п.8.1.2). Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним Договором виступає іпотека будинку, будинок загальною площею 54,20 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Приморський район, с.Лозуватка, вул.Калініна, буд.2, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним Договором (п.8.3). При порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту, за кожний день прострочки, але не менше 1 грн. (п.8.4). Даний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно п.8.1, а також сплати страхових платежів, згідно п.п.2.1.3, 2.2.7 набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів в метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п.6.1). Припинення дії договору здійснюється відповідно до діючого законодавства України (п.6.3). При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (п.6.4). У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі, який зазначений у п.8.4 Договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується (п.5.1). Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбачених п.п. 5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов`язання повинне бути виконане позичальником. Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п.5.5). У Додатку № 1 до кредитного договору № ZPP0GA0000000273 від 24.04.2008 вказана загальна вартість кредиту, у тому числі сума кредиту складає 5000 доларів США, мета кредиту купівля житла/споживчий кредит, забезпечення кредиту іпотека нерухомості, страхування майна щорічно 0,5% від вартості нерухомості 181,80 грн., особисте страхування щорічно - 0,5% від суми кредиту 126,25 грн., витрати по оформленню договору у нотаріуса 727,20 грн., по оформленню іпотеки у нотаріуса 36,36 грн., термін кредиту 10 років, кредит погашається щомісячно рівними платежами по 78,98 доларів США, сума процентів та винагород 4316,60 грн., реальна процентна ставка 13,71; що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе позивач. (а.с.8). Додатком № 2 до кредитного договору № ZPP0GA0000000273 від 24.04.2008 є Графік погашення кредиту, в якому зазначені дати погашення, погашення винагороди за резервування, %, кредиту, щомісячний платіж, залишок кредиту (а.с.9-10,48-49). Згідно з п.1.1. статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», за рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року тип банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У звязку із зміною типу банку, змінено найменування банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк»,банк є юридичною особою (п.1.6) (а.с.50-102). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.10, 60 ЦПК України). Позивач наполягає на задоволенні його вимог, від сторін не надійшло клопотання про витребування або долучення до справи інших доказів, виклик свідків. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.20 ЦК України право на захист особа теж здійснює на свій розсуд. Тому справа підлягає розгляду відповідно до ст.11 ЦПК України у межах заявлених вимог та підставі матеріалів, які маються у справі. Відповідно до т.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках та порядку, встановлених законом. У позивача відсутні зауваження щодо правомірності та законності відповідача надання кредиту та укладення кредитного договору в іноземній валюті. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 18.03.2016 встановлені наступні обставини: сторони уклали кредитний договір, позивач зі свого боку виконав у повному обсязі свої зобовязання, передбачені цим договором, надав кредит відповідачу, але відповідач покладені на нього зобовязання не виконав, в звязку з чим станом на 21.01.2016 утворилася заборгованість у розмірі 8613,61 доларів США, що за курсом 24,66 НБУ складає 212 411 грн. 55 коп., яка не погашена до теперішнього часу. Вирішено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити;стягнуто з [PERSON] на користьПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZPP0GA0000000273 від 24.04.2008 станом на 21 січня 2016 року в загальній сумі 8613,61 доларів США, що складає 212 411 грн. 55 коп. Рішення набрало чинності 04.04.2016 (а.с.110-112). Тому при розгляді даної справи не підлягають доказуванню дані обставини про безпідставність вказаних вимог, встановлені відносно тих же сторін - ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Позивач просить визнати кредитний договір недійсним у звязку невиконанням вимог ЗУ „ Про захист прав споживачів',ненаданням банком позивачу як споживачеві для ознайомлення необхідної, доступної, достовірної, повної та своєчасної інформації при укладанні кредитного договору. Згідно ст.ст. 626,627,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5,6 ст.203 ЦК України (ч.1). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч.2). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так зміст правочину зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5). Правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних дітей (ч.6) Тобто дана стаття встановлює умови чинності правочинів. У разі недотримання вказаних умов правочин є недійсним. Судом встановлено та не спростовано сторонами, що в момент укладення указаного кредитного договору сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і їх волевиявлення було вільним та відповідало їх внутрішній волі. Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. Так, положення ЦК України встановлюють, що кредитний договір є двостороннім, консенсуальним, відплатним та обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст.638 та ст.1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови та порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При укладенні зазначеного кредитного договору між сторонами були дотримані всі передбачені діючим законодавством істотні умови договору, які обумовлені їх згодою. На момент укладення кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх виявлення відповідало їхній внутрішній волі, було вільним, що підтверджується власноручними підписами учасників правочину та печаткою фінансової установи. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції в розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками (ч.1). Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місце знаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д)орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з)необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про одержання субсидії, на які споживач право, або від кого може отримати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі не надання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 (право споживача на інформацію про продукцію) і 23 (відповідальність про порушення законодавства про захист прав споживачів ) цього Закону (ч.2). Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3)дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. У договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною (ч.4). В судовому засіданні встановлено, що 24.04.2008 позивач [PERSON] звернулася до відповідача із анкетою-заявою, просила надати кредит в валюті USD в сумі 516,00, термін користування кредитом 120 місяців, вказала свої анкетні данні та чоловіка, місце проживання, платіжний баланс та витрати родини, майновий стан. Крім того, вона зазначила, що вона ознайомлена і згодна з умовами кредитування, які були надані їй у письмовій формі, вказала конкретний перелік наданої їй інформації. Своїм підписом вона підтвердила факт про надання їй банком як споживачу повної інформацію про умови кредитування в Приватбанку, які передбачені ЗУ «Про захист прав споживачів», надання їй для ознайомлення необхідної, доступної, достовірної, повної та своєчасної інформації при укладанні кредитного договору. Таким чином, кредитний договір № ZPP0GA00000039 від 24.10.2007 року, укладений сторонами, повністю відповідає вимогам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору: мети; валюти кредитування, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способу забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткової ставки; розміру винагороди, порядку плати за кредит, розміру щомісячного платежу, порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, договір укладено в письмовій формі і сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; особи, які вчинили даний правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі; правочин вчинений у формі, встановленій законом; він спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При його укладанні дотриманні норми діючого законодавства і вчинення порушень не встановлено. Зі змісту договору вбачається, що умови договору є чіткими, зрозумілими та не містять двозначності. Підписуючи зазначений кредитний договір позивач вільно виявила своє бажання укласти кредитний договір саме на зазначених у ньому умовах. Вона отримала кредитні кошти, використала їх за призначенням та сплачувала платежі за кредитним договором. Зазначене свідчить про те, що позивач погоджувалася з усіма умовами договору. Посилання позивача на те, що вона не була поінформована про умови кредитування, що на час укладення договору була відсутня повна інформація щодо вартості кредиту, спростовуються особистим підписом позивача у анкеті-заяві, кредитному договорі та відсутністю застережень і зауважень в них. Посилання позивача на те, що вона не брала би кредит, якщо б знала про збільшення курсу валюти спростовується самим договором, в Додатку №1 до кредитного договору вказано, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе позивач. Щодо застосування позовної давності суд зазначає наступне. Згідно із ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із ч.3 та ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, позивач предявила позовні вимоги про визнання кредитний договору від 24.04.2008 року недійсними, позов до суду подано лише 24.10.2016 року (а.с.9), кредитним договором передбачений пятирічний строк позовної давності, поважних причин пропуску строку позовної давності звернення до суду не навела, відповідних доказів не надала, тобто позовну заяву позивач до суду подала з порушенням встановленого строку позовної давності. Суд не вбачає поважних причин пропущення строку позовної давності. Позивач заявив клопотання про застосування позовної давності. Аналізуючи усі зібрані у справі докази, враховуючи оцінку та вказане вище, суд не знаходить підстав для визнання вказаного кредитного даного договору недійсним та застосування до сторін за кредитним договором принцип подвійної реституції, тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, у їх задоволенні необхідно відмовити..

Outcome: dismissed