Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 27.06.2015 виконкомом Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за актовим записом № 8 та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Соловей». На обґрунтування позову зазначила, що 27.06.2015 між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. В шлюбі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, фактично шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2018 року та спільно, як сім»я, вони не проживають. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності взаємоповаги, взаємодовіри, що породили в сім»ї непорозуміння та конфлікти, які негативно вплинули на взаємовідносини. Спір про майно у них відсутній. Збереження сім»ї вважає недоцільним. З урахуванням викладеного, просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи мається заява відповідача, згідно якої просить розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 27.06.2015 у виконкомі Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за актовим записом № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 129678. В шлюбі подружжя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 231182. В судовому засіданні встановлено, що подружжя з жовтня 2018 року шлюбних відносин не підтримує, спільного господарства не ведуть. Спільне життя сторін не склалося у зв'язку з виникненням непорозуміння, різними поглядами на життя, різними сімейними цінностями. Бажання та намір відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З матеріалів справи вбачається, що налагодження між сторонами сімейних відносин є неможливим, клопотань про надання строку на примирення до суду не надходило. За викладених обставин, приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, наміру поновлювати сімейні стосунки не мають, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] бажає залишити шлюбне прізвище «Соловей». \~ \~ \~ \~

Outcome: approved