Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що більше 15 років вона однією сім`єю проживає із третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] , [INFO] , проте шлюб зареєстрували 11.10.2018 р. [INFO] у неї народився син - [PERSON] . В книзі реєстрації народжень батьком дитини зазначений відповідач [PERSON] , який фактично не являється біологічним батьком дитини. Вона на момент зачаття дитини перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , тому відомості про батька дитини внесені, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, в актовий запис про народження дитини за № 32 серії [NUMBER] , виданого 20.03.2006 року як [PERSON] . Проте, народжена нею дитина [PERSON] , походить від [PERSON] , але на момент зачаття дитини, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , шлюб з яким 21.06.2004 р. було розірвано. Згідно заяви про визнання батьківства від 16.11.2019 р. посвідченої приватним нотаріусом Чепіль О.Д. - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] визнав себе батьком дитини [PERSON] . Вважає, що з метою захисту інтересів дитини і батька, необхідно визнати за третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] батьківство відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на норми законодавства, просить визнати позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та в її інтересах представник, адвокат Данко М.В. (а.с.12) в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи належним чином, від останнього до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив, надавши суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі зазначивши, що він не являється біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , просив розглянути справу в його відсутність. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив, від останнього до суду поступила письмова заява про визнання батьківства стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , що посвідчена 16.11.2019 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чепель О.Д. (а.с.10). Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 21.06.2004 року було розірвано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, актовий запис №469 (а.с.11). [INFO] у позивача та відповідача народився син - [PERSON] , в книзі реєстрації народжень батьком дитини зазначений відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). 11.10.2018 р. позивач зареєструвала шлюб з третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] , [INFO] , проте проживали в шлюбі незареєстрованому більше 15 років (а.с.7). Згідно нотаріально посвідченої заяви про визнання батьківства від 16.11.2019 р. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чепель О.Д. - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] визнав себе батьком дитини [PERSON] , [INFO] , який народився у позивача [PERSON] ; просить внести відомості про батька до актового запису про народження дитини, по батькові дитини - [INFO] , присвоїти прізвище - [INFO] та виправити дошлюбне прізвище матері з [PERSON] на [INFO] , яке взяте при державній реєстрації шлюбу з батьком дитини та видати свідоцтво про народження дитини (а.с.10). У відповідності до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ст. 135 ч. 1 СК України). Передбачено ст.128 ч.2 Сімейного кодексу України, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Згідно п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно п. 6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). З огляду на п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; біологічним батьком дитини є третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] , який визнав себе батьком дитини [PERSON] , [INFO] , який народився у [PERSON] ; відповідач позовні вимоги визнав та з метою захисту інтересів дитини і батька, необхідно визнати за третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] батьківство відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедлививий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved