Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей- [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за період з січня 2007р. по серпень 2019р. в сумі 123 271, 37 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона проживає з дітьми. Батько дітей, відповідач по справі, не піклується про них, не надає коштів на їх утримання. Згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Однак відповідач ухиляється від сплати встановлених рішенням суду аліментів, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01 серпня 2019 року складає 123271,37грн. Зазначає, що відповідач ухиляється від сплати аліментів встановлених рішенням суду, а тим самим і від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню дітей; останній має можливість сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, так як є працездатною особою і має можливість працювати. А відтак просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 02.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)сторон. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01.02.2007 року було вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08.11.2018 присуджено збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні вказали, що прострочення сплати аліментів було наслідком незалежних від відповідача обставин, оскільки протягом тривалого періоду часу він ніде не працював, не мав іншого додаткового доходу, окрім цього на його утриманні знаходиться дружина [PERSON] та двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Просить зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на неповнолітніх дітей. Заслухавши сторони, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Судом встановлено, що 11.09.2009 між сторонами розірвано шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01.02.2007 року було вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання неоповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08.11.2018 присуджено збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законноїх сили і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вищевказаного рішення Яворівського районного суду Львіської області, Яворівським районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 2-200/07 від 12.02.2007р. Постановою державного виконавця Зелінського Я. відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №464/5261/18 від 10.12.2018 на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08.11.2018. Згідно з поданого позивачем розрахунку заборгованості по аліментах Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, станом на 30 липня 2019 року заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів становить 116876,43 грн. (а.с. 12-13). Згідно з поданого позивачем розрахунку заборгованості по аліментах Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, станом на 01 серпня 2019 року заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів становить 123271, 37 грн. (а.с. 14). Згідно з представленого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати [PERSON] аліментів така заборгованість становить 123271,37 грн, а неустойка (пеня) нарахована на заборгованість по аліментах на кількість днів прострочення складає 1996382, 24 грн. (а.с.15-17). Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989р., яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не приймає до уваги покликання відповідача як на причини утворення заборгованості по сплаті аліментів з незалежних від нього обставин перебування у скрутному матеріальному становищі, був безробітній, оскільки як вбачається із поданої ним копії трудової книжки [NUMBER] від 02.08.1994 такий звільнений з роботи 14.04.2017 за угодою сторін, жодних доказів, які б унеможливлювали подальше працевлаштування відповідача суду не надано. Зважаючи на вищевикладене, а також те, що обов`язок сплачувати аліменти виник у відповідача з моменту набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, наявності на утриманні у відповідача матері, яка [INFO] померла, перебування у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей від шлюбу із [PERSON] , суд вбачає підстави для зменшення розміру неустойки платника аліментів та таку слід стягнути з нього у розмірі 85 000 грн., відповідає дійсним обставинам справи та проведений згідно з вимогами чинного законодавства, а відтак максимально враховуючи інтереси дитини, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається із матеріалами справи дана справа є малозначною. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, при частковому задоволенні позову судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищенаведене та те, що вимоги позивачки були задоволені частково, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в сумі 4000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 384, 20 грн. підлягає стягненню із відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст.7, 141, 180, 196 СК України та

Outcome: partial