Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до суду до досягнення дочкою повноліття. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 21 липня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не бере участі у його вихованні. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, виходячи з наступного. В судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 21 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції, актовий запис № 76. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказана обставина підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 22 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції, актовий запис № 115. Статтею 5 Сімейного кодексу України визначено, що держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Цей обов'язок закріплений у ст.ст. 51, 52 Конституції України, ст.ст. 180-201 Сімейного кодексу України. На підставі положень статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. Судом встановлено, що дитина перебуває на утриманні позивача, при цьому відповідач не надає матеріальної підтримки, та не бере участі у вихованні дитини Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27.02.1991 року, закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Сімейний кодекс України містить положення щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. Оскільки обов'язки по утриманню дитини батьки несуть спільно, то з відповідача, який являється працездатним, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Також судом зазначається про те, що відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 13 листопада 2015 року. Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому приймається судом. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст. ст. 180 - 183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved