Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до об`єднаної територіальної громади м. Заставна в особі Заставнівської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Посилається на те, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] . Вказане спадкове майно [PERSON] відповідно до заповіту від 17.02.2020 заповіла їй. Спадкоємицею, яка має право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом, є непрацездатна донька спадкодавиці (інвалід ІІ групи) - [PERSON] , яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері. Зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак, у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на спадкове майно у вигляді згаданого житлового будинку. Відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у поданій до суду заяві її представник Русаль І.І. клопотав про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача - об`єднаної територіальної громади м. Заставна в особі Заставнівської міської ради, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до приписів ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, врахувавши заяви представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.03.2020. Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст. ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю її останнього проживання - [ADDRESS] , відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане спадкове майно [PERSON] , згідно заповіту від 17.02.2020, посвідченого приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Малітовською Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за №184, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла позивачу [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону, судом встановлено, що спадкоємицею, яка має право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом, є непрацездатна донька спадкодавці, інвалід ІІ групи - [PERSON] , [INFO] , проте вона самостійних прав на спадкове майно не висуває. Згідно копії спадкової справи спадкоємець [PERSON] 10.09.2020 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті рідної сестри [PERSON] , оскільки вона у шестимісячний термін після смерті спадкодавця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, за якою було заведено спадкову справу №56/2020. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно позивач звернулася до Заставнівської нотаріальної контори із заявою, однак, у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом у вигляді спірного житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на житловий будинок. Наведене підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №60637707 від 22.06.2020 та постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18.12.2020. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] , належав і рахується за померлою [PERSON] , що підтверджується дозволом на право виконання будівельних робіт районним архітектором Заставнівського району від 1982 р., копією домової книги та генпланом щодо вiдведення [PERSON] в установленому порядку земельної дiлянки пiд забудову з вищевказаною адресою. В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємицею майна померлої [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, 1982 -1986 року побудови, згідно висновку про вартість майна - вартість житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] становить 160483 (сто шістдесят тисяч чотириста вісімдесят три) гривні. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. Згідно ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 10-00 годину 24.03.2021 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України) 31.03.2021, то датою ухвалення даного судового рішення є 31.03.2021. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1269, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved