Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 11 червня 2011 року Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 30. Позовні вимоги мотивовані тим, що між нею та відповідачем 11 червня 2011 року зареєстрований шлюб Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 30. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Між нею та відповідачем припинено шлюбні відносини, вони не ведуть спільне господарство. Спір про поділ майна та місце проживання дитини відсутній. Просить розірвати шлюб, залишити прізвище - [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, згідно письмового клопотання просить розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав заяву згідно якої просить розглянути справу за його відсутності, позов визнав, на розірвання шлюбу згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 11 червня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Сватівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про що складено відповідний актовий запис № 30 та 19 травня 2017 року повторно видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] , після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 6). Від шлюбних відносин сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають примиритися. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить вирішити питання про залишення прізвища « [PERSON] » після розірвання шлюбу і така вимога підлягає задоволенню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, сім`я розпалася остаточно, спільне господарство подружжям не ведеться, дитина проживаю з матір`ю, суд вважає за необхідне ухвалити рішення відповідно до ст. 112 СК України, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнити. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved