Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 08 листопада 2008 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. З травня 2015 року сторони припинили відносини та стали проживати окремо, спільне господарство ними не ведеться, між ними втрачені всі фізичні та духовні звязки. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин, на думку позивача, стала явна невідповідність характерів, поглядів, суджень, що породжувало обопільне невдоволення один одним, загострювало відносини і в кінцевому підсумку призвело до повного розриву відносин та до повного відчуження. Спору майнового характеру між сторонами поки немає. Оскільки у сторін малолітня дитина, позивач була вимушена звернутися з зазначеною позовною заявою до суду. У судове засідання сторони не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, позивачка звернулась на адресу суду з письмовою заявою, у якій просила справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2\~ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON], [INFO], з 08 листопада 2008 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції, про що 08 листопада 2008 року складено відповідний актовий запис № 546, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 162205 (а.с. 8). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-НО № 412882, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області 30 серпня 2011 року, [PERSON] народився 17 серпня 2011 року, про що в Книзі реєстрації народжень 30 серпня 2011 року зроблено відповідний запис за № 521, в графі «Батьки» батьком зазначений [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с. 9). Згідно зі\~ст. 120 Сімейного кодексу України\~суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню. Сторонами\~\~не\~\~заявлено\~\~про спір\~\~щодо\~ спільного\~\~майна. З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одруженні позивач змінила дівоче прізвище «Михальова» на прізвище чоловіка «Гарафонова». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про відновлення її дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте в шлюбі «Місевич». З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, підлягає стягенню на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved