Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визнати відповідача [PERSON] колишнього чоловіка, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що останній з серпня 2014 року перестав проживати в квартирі, покинув жиле приміщення добровільно, його майна в квартирі не має, ним не сплачуються комунальні послуги. Позивач [PERSON] та її представник належним чином повідомлені про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про підтримку позовних вимог, та розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Неявка вказаних осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2000 року, посвідченого нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі та рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 1.06.2009 року у справі №2-2589/09 є власником квартири [ADDRESS]. Згідно реєстраційного посвідчення Маріупольським бюро технічної інвентаризації 24.10.2000 року за [PERSON] зареєстроване право власності на вказану квартиру за реєстровим номером 36043. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО №286229 виданого 20.01.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 20.01.2016 року складено відповідний актовий запис №09. Згідно акту ЖКП «Житло «Центр» від 28.01.2016 року та особистого рахунку №474 у квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], але фактично він в квартирі не проживає з серпня 2014 року по теперішній час. За ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON], будучи колишнім член сімї власника більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин, його майна в квартирі не має, квартира ним покинута добровільно. З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі. Оскільки позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат, суд пришов до висновку про недоцільність їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved