Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила розірвати шлюб між нею і відповідачем зареєстрований 06.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 117. [PERSON] вказує, що на даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, шлюб існує формально, втрачено почуття любові, відсутнє взаєморозуміння, у сторін різні погляди на життя. Також позивач зазначила, що між нею та відповідачем виникють сварки. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 27.11.2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 08.01.2020 року закрито підготовче провадження у даній та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 06.02.2020 року провадження у даній справі було зупинено у зв`язку з наданням строку для примирення. Ухвалою суду від 06.04.2020 року поновлено провадження по даній справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу у судовому засіданні за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заяви про відкладення справи не подав. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2, 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] 06.02.2014 року, актовий запис №117, позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] », що вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.08.2019 року (а. с. 4). [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] що вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.7). Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, фактичне припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Беручи до уваги відсутність у позивача бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved