Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач являється батьком [PERSON]. В даний час вона є студенткою 3 курсу денного відділення коледжу Інформаційних технологій та землевпорядкування Національного авіаційного університету та потребує матеріальної допомоги батька. Просила стягнути з відповідача матеріальну допомогу в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів (заробітку) на період навчання їх дитини. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом надсилання повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки до суду не повідомив. Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в судове засідання повторно не з'явився відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, позивач у заяві про розгляд справи за її відсутності не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. ст. 224 - 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи та прийняття по ній заочного рішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO]. Вказана обставина підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 09 квітня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 35. Дитина досягла повноліття та є студенткою третього курсу денної форми навчання за спеціальністю «Діловодство» коледжу Інформаційних технологій та землевпорядкування Національного авіаційного університету, термін її навчання закінчується 30 червня 2016 року. Вказана обставина підтверджуються довідкою № 329, виданою директором коледжу Інформаційних технологій та землевпорядкування Національного авіаційного університету 20 січня 2016 року. Тобто, якщо існує необхідність у матеріальній допомозі дочки, яка після виповнення вісімнадцяти років навчається у навчальному закладі, то батьки зобов'язані утримувати її до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови продовження її навчання у навчальному закладі. За даними довідки Миронівської міської ради Київської області № 02-50/503 від 10 лютого 2016 року [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON], тому позивач є особою, яка має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно приписів частини 1 статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. [PERSON] у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки власного доходу не має. Наявні юридичні факти, що зобов'язують відповідача до сплати матеріальної допомоги на навчання: досягнення дочкою віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження нею навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. За правилами статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем заперечень на позов не подано, не повідомлено суд про наявність обставин, передбачених ст. 182 Сімейного Кодексу України, які мають братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину, зокрема щодо його незадовільного стану здоров'я, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення, а тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі, зазначеному позивачем. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну допомогу на навчання дочки [PERSON] у вказаному нею розмірі. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 02 березня 2016 року. Згідно довідки директора коледжу Інформаційних технологій та землевпорядкування Національного авіаційного університету № 329 від 20 січня 2016 року, термін навчання [PERSON] закінчується 30 червня 2016 року, тому суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2016 року. Відповідно до положень частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з відповідача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved