Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що на підставі виконавчого листа по справі №2-945-2004 року, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з відповідача утримуються аліменти на її користь на утримання їх дочки - [PERSON] [INFO], у розмірі ? частини заробітку щомісячно. Протягом виконання рішення суду відповідач не виплачує аліменти в повному обсязі та регулярно. 20 квітня 2018 року виконавче провадження було закрито в зв'язку із досягненням дитиною повноліття. Згідно довідки Петриківського райвідділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровської області заборгованість по аліментам з 21 червня 2005 року по 25 лютого 2018 року становить 98418,70 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментам та неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 29247,58 гривень. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, заперечень проти позову суду не надавав. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська справу від 9 серпня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 10 вересня 2018 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська справу від 10 вересня 2018 року в зв'язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача судом вирішено розглянути справу заочно. В судове засідання позивач не з'явився. Надав суду заяву, в якій просить розглянути цивільну справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, оцінивши їх, виходив з наступного. На підставі виконавчого листа по справі №2-945-2004 року, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з відповідача утримуються аліменти на її користь на утримання їх дочки - [PERSON] [INFO], у розмірі ? частини заробітку щомісячно, що підтверджується копією виконавчого листа /а.с. 16/. Протягом виконання рішення суду відповідач не виплачує аліменти в повному обсязі та регулярно. 20 квітня 2018 року виконавче провадження було закрито в зв'язку із досягненням дитиною повноліття, що підтверджується постановою державного виконавця /а.с. 19/. Згідно довідки Петриківського райвідділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровської області заборгованість по аліментам з 21 червня 2005 року по 25 лютого 2018 року становить 98418,70 гривень /а.с. 22-23/. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими частково обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Як вбачається з матеріалів справи, фактично між сторонами існує спір щодо наявності та розміру заборгованості Згідно із частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-94цс-15 від 1 липня 2015 року: З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Матеріалами справи підтверджується, що з вини відповідача, який своєчасно належним чином не виконував свої обов'язки, утворилась сума заборгованості зі сплати аліментів. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками до суду не надано, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по аліментам в розмірі 98418,70 гривень, яка підтверджена належними доказами та пеня за період з 21 червня 2005 року по 25 лютого 2018 року в розмірі 29247 гривень 58 копійок, виходячи з розрахунку наданого позивачем /а.с. 3-12/, здійсненого відповідно до вищезазначеної позиції ВСУ та перевіреного судом. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. 195, 196 СК України,

Outcome: approved