Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та просить суд встановити юридичний факт прийняття спадщини [PERSON] [INFO] (який помер [INFO]), після смерті чоловіка його сестри [PERSON], який помер [INFO], шляхом отримання у власність речей покійного. Та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (який помер [INFO]) на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Шевченківський край» розміром 4,87 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився подавши письмову заяву в якій визнав позов повністю. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи в повному обсязі встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 14.02.2007 року (а. с. 11). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 23.10.2003 року (а. с. 10). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 23.01.2001 року (а. с. 9). Згідно сертифікату на право на земельну частку пай Серія [NUMBER] [PERSON] належить пай розміром 4,87 га яка перебуває у колективний власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Шевченківський край» (а. с. 7). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] позивач [PERSON] 14.11.1971 року уклала шлюб [PERSON] (а. с. 8). З листа №312/01-16 від 24.03.2016 року Катеринопільської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа на майно [PERSON], померлого [INFO], не заводилась. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч. ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу ), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. При вирішенні питання, хто є спадкоємцями за законом, враховуються такі юридичні факти як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Цивільний кодекс УРСР 1963р. передбачав дві черги спадкоємців за законом: при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого; онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (ст.529 ЦК УРСР). При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга, ст. 530 ЦК УРСР). Крім того, ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом відносила непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Стаття 535 ЦК УРСР передбачала право на обов'язкову частку у спадщині неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатної дружини, батьків (усиновителів) і утриманців померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом. Позивачем не надано доказів родинних відносин з спадкодавцем [PERSON]. Судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлого [INFO], не відкривалася, що підтверджується довідкою №312/01-16 від 24.03.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Згідно ст.1, 2, 3, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають… громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є:свідоцтво про право на спадщину. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Враховуючи, що Цивільний кодекс УРСР 1963 року не передбачав спадкування за правом проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами родинні відносини з спадкодавцем, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не входить до кола спадкоємців за законом після смерті спадкодавця.

Outcome: dismissed