Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування вимог зазначає, що дочка проживає із нею та навчається в Приватному вищому навчальному закладі «Медичний коледж», нею понесено витрати на навчання в розмірі 53344грн. за період з 01.09.2016року по 01.05.2019 року, відповідач добровільно не надає коштів на утримання дочки, хоча має таку можливість, тому просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо стягнення з нього половини вартості витрат на навчання. Вивчивши матеріали справи Суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав: Оскільки ця обставина не заперечується сторонами, і в силу ст.82 ЦПК України, не потребує доказування, Судом встановлено, що сторони спору перебували в шлюбі, котрий було розірвано 16.02.2005року, згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Відділом РАЦСу ТРУЮ Тернопільської області від 16.02.2005року. В даному шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] ., котра після розірвання шлюбу батьків залишилася проживати з матір`ю - позивачем [PERSON] Судом також встановлено, що 11.08.2016року між [PERSON] та Приватним вищим навчальним закладом «Медичний коледж» було укладено договір №03002, згідно умов якого навчальний заклад взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів [PERSON] здійснити навчання студента [PERSON] за програмою молодшого спеціаліста «Сестринська справа» на основі базової загальної середньої освіти, з терміном навчання 4 роки. Вартість освітньої послуги за 1 рік навчання складає 14800 грн., 7400 грн. за один семестр. Позивачем [PERSON] було сплачено на рахунок університету кошти в сумі: 53344грн., що стверджується квитанцією 0.0.1335505318.1 від 24.04.2019р., квитанцією 0.0.1312117594.1 від 30.03.2019р., квитанцією 0.0.1328615313.1 від 17.04.2019р, квитанцією 0.0.1189763625.1 від 19.11.2018р., квитанцією 0.0.1104204318.1 від 09.08.2018р., квитанцією 0.0.697577757.1 від 31.01.2017р., квитанцією 0.0.714799737.1 від 25.02.2017р. квитанцією від 01.07.2016року, квитанцією 0.0.978108925.1. від 02.03.2018р., квитанцією 0.0.954290737.1 від 01.02.2018р, квитанцією 0.0.854468178.1, квитанцією 0.0.889438589.1. від 10.11.2017р. Згідно довідки Приватного вищого навчального закладу «Медичний коледж» №359 від 06.03.2019року [PERSON] є студентом ІІІ курсу на основі повної загальної середньої освіти Приватного вищого навчального закладу «Медичний коледж» І-ІІ рівня акредитації платної форми навчання за спеціальністю «Сестринська справа», денної форми навчання, термін навчання 01.09.2016року по 30.06.2020року. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Суд відзначає, що положення частини першої ст.185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Позивач відносить до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, наскільки Суду зрозуміло, розвитком якихось здібностей дочки, витрати на оплату її навчання у ВНЗ. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивач довів належними, допустимими доказами викладені в позові обставини щодо понесення додаткових витрат на дитину в розумінні ст. 185 СК України, а саме витрат на оплату навчання у ВНЗ дочки, тому позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача в користь позивачки 26672грн. додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] , що складає 50% внесених коштів за навчання згідно договору №03002 від 11.08.2016року. Визначаючи розмір судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. З огляду на зазначене, позивачем надано лише копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер та квитанцію №4 від 06.05.2019 року, договору про надання правничої допомоги та актів наданих послуг та виконаних робіт не надано, тобто відсутній реальний звіт обсягу виконаних робіт, тому в цій частину позову слід відмовити. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial