Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим №2241. На підставі свідоцтва про шлюб І-СР №130838 від 25 червня 2016 року змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Згідно аб.2 п.5 договору продавець зобовязується… знятись з реєстрації особисто та з іншими особами… Продавець знялася з реєстрації та звільнила квартиру від особистих речей невдовзі після укладення договору, проте її син [PERSON] по цей день зареєстрований. Факт реєстрації відповідача підтверджується довідкою житлово-будівельного кооперативу №13 від 05 жовтня 2016 року №386. Таким чином, відповідач хоч і не був стороною договору, проте в силу його змісту мав виконати певні обовязки, а саме знятися з реєстрації внаслідок втрати права користування даним житлом. Не знявшись з реєстрації, відповідач порушує умови договору. Ні колишня власниця, ні її син у квартирі не проживають з лютого 2008 року, їх особисті речі також відсутні. Хоч відповідач і не проживає в квартирі, проте ігнорує право приватної власності позивача. Сам факт його реєстрації в квартирі, створює перешкоди у володінні, користуванні, розпорядженні, тобто у здійсненні прав власника. В цей час позивач змушена сплачувати житлово-комунальні послуги, що нараховувалися з розрахунку двох зареєстрованих осіб, хоча фактично проживала там одна. Відповідач за житлово-комунальні послуги за вказаний період не сплачував. На підставі визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №58 в буд. 343 по вул.Благовісній в м.Черкаси, вказавши, що це є підставою для його зняття з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. До судового засідання 16.02.2017 р. звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2241, [PERSON] (на підставі свідоцтва про шлюб І-СР №130838 від 25 червня 2016 року змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON]) є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровано 2 особи: позивач [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-57цс11 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція про те, що за змістом ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. З огляду на це вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2008 року, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивача були задоволені повністю, при подачі позову до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., тому ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved