Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON], та прохала ухвалити рішення яким розірвати шлюб, зареєстрований 12 серпня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради у Полтавській області /актовий запис №529./ , стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення ним повноліття та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON],[INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що 12 серпня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради у Полтавській області /актовий запис №529./ з відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON],[INFO] та дочку [PERSON],[INFO]. Шлюбні стосунки між ними припинились з січня 2017 року у звязку з тим, вони втратили одне до одного почуття любові та поваги. Сімя розпалася, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На примирення та зберігання шлюбу не згодні. Строк на примирення не потрібен. На утримання дітей відповідач не надає матеріальної допомоги. Діти знаходяться фактично на утриманні позивачки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, прохав суд задовольнити позов, строк на примирення не потрібен. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечує, позов про стягнення аліментів на дітей визнає частково. Судом повно та всебічно зясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду. Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред*явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Подружжя зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради у Полтавській області /актовий запис №529./ Від даного шлюбу мають сина [PERSON],[INFO] та дочку [PERSON],[INFO]. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сімя розпалася та існує формально. Сторони проживають окремо. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989року, ратифікованою Україною 27.02.1991року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Суд вважає, що зміна місця проживання дитини - завжди травма для неї. При прийнятті рішення судом враховано, що діти не визнаються самостійним, рівноправним учасником переговорного процесу, а тому дітей необхідно залишити з матірю. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв*язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 р., держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної \~та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках \~законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини, є \~предметом їх основного піклування. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони \~державними чи приватними установами, що займаються \~питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється \~як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності \~до ст.ст.180,185 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину \~до виповнення їй 18 років. Між позивачем \~та відповідачем по справі ускладнилися відносини. Відповідно до ст.183 СК України аліменти стягуються у частці від заробітку/доходу/ матері, батька дитини. Згідно ст.187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. Договору між батьками про сплату аліментів на дитину \~не досягнуто, тому він підлягає вирішенню в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров*я та матеріальний стан відповідача \~[PERSON], стан здоров*я \~та матеріальне становище \~дітей. \~ \~ \~ \~Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька, причому обов»язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов»язків щодо дитини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов»язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов»язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред*явлення позову. \~\~\~\~ У разі наявності додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) позивач вправі звернутися до суду з відповідним позовом, який не пов'язаний зі сплатою аліментів (ст. 185 СК України). Вимоги позивача\~\~[PERSON]\~в частині\~розірвання шлюбу\~обґрунтовані,\~ в\~частині стягнення\~аліментів \~підлягають частковому\~\~задоволенню,\~ тому\~з відповідача\~ [PERSON]\~необхідно стягнути\~аліменти на\~користь [PERSON]\~на утримання\~сина \~[PERSON],[INFO]\~в розмірі\~1000\~(одна\~тис.)\~грн.\~та на\~утримання \~дочки [PERSON],[INFO]\~в розмірі\~2000\~(дві\~тис.)\~грн. з усіх видів \~заробітку \~щомісячно, до досягнення ними повноліття. Рішення суду підлягає обов*язковому негайному виконанню по справам про аліменти в межах суми платежу за один місяць. \~ Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судові витрати відповідно до вимог ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 1750 грн.00коп. та судовий збір на користь держави в сумі 704 грн.80 коп. \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial