Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказала, що в період з 25.01.2010 року по 31.01.2020 року вона працювала пробовідбірником 2 розряду у відділі технічного контролю ПрАТ Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» . 31.01.2020 року її було звільнено за власним бажанням з причини затримки виплат нарахованої заробітної плати. При звільненні відповідач своєчасно не провів з нею повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Загальна заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2019 року по січень 2020 року складає 13081,31 грн. Згідно довідки відповідача її середньоденна заробітна плата становить 241,20 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити їй її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином відповідач повинен їй сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 31.01.2020 року по 03.08.2020 року включно у розмірі 30391,20 грн. із розрахунку: 241,20 грн. х 126 робочих днів за час затримки розрахунку з часу звільнення до повного розрахунку. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 13081,31 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.01.2020 по 03.08.2020 в сумі 30391,20 грн., а також сплачений нею судовий збір. Відповідач отримав ухвалу суду від 06.08.2020 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі 14.08.2020 року, відзив на позов до суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач з 25.01.2010 року по 31.01.2020 року знаходилася у трудових відносинах з відповідачем, працювала пробовідбірником 2 розряду, була звільнена за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с. 9-12). Згідно довідок відповідача, повний розрахунок з позивачем по заробітній платі не проведено. Заборгованість по заробітній платі до виплати на 30.06.2020 року складає за жовтень 2019 року - 218,92 грн., за листопад 2019 року - 4024,27 грн., за грудень 2019 - 5806,45 грн., за січень 2020 року -3031,67 грн., що разом становить 13081,31 грн. Середньоденна заробітна плата позивача становить 241,20 грн. (а.с. 13, 14). Відповідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, оскільки відповідачем повний розрахунок з позивачем станом на дату звернення з позовною заявою до суду не було проведено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 13081,31 грн. Також, враховуючи, що відповідачем повний розрахунок з позивачем при звільненні не було проведено, тому за період з 01.02.2020 (наступний день після звільнення) по день звернення позивача з позовом до суду, тобто по 03.08.2020 (згідно заявлених позовних вимог), позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 30150,00 грн., виходячи із розрахунку: 241,20 грн. х 125 робочих днів за період з 01.02.2020 по 03.08.2020. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial