Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом (в подальшому уточнений в ред.. від 28.04.2017р.) до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, припинення дій, зобов»язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в установі, в якій вона працювала ПТУ №8 м. Черкаси, уклала договір з відповідачем про виплату заробітної плати через банк, а отже, стала споживачем послуг ПАТ КБ «Приватбанк». Зазначено, що відповідачем були надані їй у користування картки №5168742064347197 (картка для виплат, дебетна), № 5168742307870281 (універсальна, кредитна). 20.10.2016р. вказані картки були заблоковані за її заявою, що підтверджується СМС-повідомленням від відповідача. Обидві картки 21.10.2016р. закриті, порізані ножицями та перевидані на інші у відділенні «Приватбанку». 22.10.2016р. позивач вказує, що погасила залишок у розмірі 4944грн. 99коп. «миттєвої розстрочки», що була прив»язана до перевиданої кредитної картки та подала заяву про закриття також і цієї картки. [PERSON] дивлячись на те, що баланс на картці складав 05грн. 01коп., працівник банку відмовив позивачеві у закритті кредитної картки, мотивуючи відмову наявністю «кредиту готівкою» у розмірі 12480грн. Походження даного кредиту, працівник банку пояснити не змогла. Позивач зверталася до відповідача із письмовою заявою щодо походження кредиту, але відповідач повідомив, що кредит був отриманий 22.10.2016р. о 09-30 в банкоматі за допомогою дебетної картки №5168742064347197. 08.12.2016р. позивач подала відповідачеві заяву про спірку операцію, з вимогою скасувати спірну операцію та в добровільному порядку зняти претензії щодо «кредиту готівкою» у розмірі 12480грн., але відповідач відмовив виконати вимогу. За захистом від шахрайських дій позивач зверталася до поліції та прокуратури, але кримінальне провадження порушене не було. Відповідач вимагає від позивача погашення «кредиту готівкою» з нарахованими відсотками та штрафами, що складає понад 14442грн. 29коп. Позивач зазначає, що вона не замовляла і не отримувала «кредит готівкою» і 22.10.16р. не здійснювала жодних операцій з картками Приватбанку у будь-яких банкоматах. Таким чином, просить суд, - припинити дії відповідача щодо втручання в сферу її володіння коштами зобов»язати відповідача вчинити дії, які він відмовився зробити добровільно; скасувати спірну операцію щодо видачі «кредиту готівкою» на картку «для виплат» (дебетову) №5168742064397197; зняти з позивача претензії щодо «кредиту готівкою» у розмірі понад 12480грн.; закрити всі картки, видані банком відповідача на її ім.»я та всі технічні рахунки, що використовуються для їх роботи; надати позивачеві довідку про закриття рахунків і відсутність заборгованості. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги в редакції від 28.04.2017р., надавши письмові пояснення від 28.09.2017р. і просив їх задовольнити. Уточнив номер картки, який є вірним №5168742064397197. Також зазначив, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не заявлені позивачем. В судове засідання відповідач не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Представником за довіреністю [PERSON] подано заяву про розгляд справи за його відсутності, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Під час судового розгляду справи, представником позивача було зазначено, що кредитний договір між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» є, але [PERSON] грошові кошти в розмірі 12480грн. 00коп. не отримувала. Ці кошти 22.11.2016р. отримали якісь інші особи. Позивачеві не відомо, яке рішення прийнято правоохоронними органами та органами прокуратури з приводу її звернень від 08.11.16р. та від 25.10.16р. щодо шахрайських дій невідомими особами. Крім того, представник пояснив суду, що на даний час відсутні будь-які справи та судові рішення про стягнення грошових коштів з [PERSON] за кредитним договором на користь ПАТ КБ «Приватбанк». [PERSON] також не зверталася до суду із позовом про визнання кредитного договору недійсним чи про його розірвання. Вважає, що неправомірні дії працівників банку полягають в тому, що вони «пишуть їй вимоги-претензії, що [PERSON] є боржником». На пропозицію суду уточнити позовні вимоги, представник позивача зазначив, що остаточні позовні вимоги викладені в заяві від 28.04.2017р., всі докази надані до суду і позивачем обрані способи захисту, які відповідають положенням ст. 16 ЦК України. З»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, позивачем не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог, в т.ч. порушення відповідачем прав/інтересів позивача. Отже, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed