Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою,згідно якої просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача - ЗАТ «АТЕК» на її користь збитки в результаті невиконання рішення суду в сумі 138046 грн. 56 коп. та відшкодування шкоди, завданої здоров»ю в сумі 21211 грн. та 2886 євро. На обґрунтування позову зазначила , що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.09.2014 року на її користь з ЗАТ «АТЕК» стягнуто 56724 грн. матеріальної шкоди, завданої здоров»ю в ДТП. Рішення суду набрало законної сили. За рішенням суду нею був отриманий виконавчий лист, який вона відправила для виконання до Святошинського ВДВС. Зазначила, що в добровільному порядку відповідач рішення суду не виконав. 16.09.2015 року їй стало відомо про те, що проти ЗАТ «АТЕК» був заявлений позов про банкрутство. Господарський суд своєю ухвалою від 27.12.2011 року порушив провадження , але мораторій відповідно до Закону України «Про банкрутство» на платежі про відшкодування шкоди , завданої здоров»ю в ДТП , не розповсюджується. Не зважаючи на порушення справи про банкрутство, ЗПТ «АТЕК» вело господарсько-фінансовою діяльність і отримувало прибуток . Однак, рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.09.2014 року ЗАТ «АТЕК» не виконало навмисно, чим спричинило їй збитків. Вказала, що в результаті навмисної бездіяльності ЗАТ «АТЕК» їй спричинена матеріальна шкода , яка виражається у втраті нормального способу життя, часу та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану здоров»я із-за того, що працівники ЗАТ «АТЕК» неналежно виконували посадові обов»язки з виконання рішення суду . Зазначила, що на теперішній час їй необхідно шукати додаткові кошти на придбання ліків ціни на які виросли в середньому на 270-300 % . Матеріальну шкоду оцінює в сумі 138046 грн. 56 коп., виходячи із основного боргу відповідно рішення суду від 09.09.2016 року , інфляційних, 3 % річних, збитків різниці курсу долара, збитків на ліки та збитки вартості масажу. Також вказала, що за період з 18.02.2014 року по 04.03.2014 року, з 21.11.2014 року по 08.12.2014 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в 1-ій міській лікарні м. Кременчука. В 2015 році по рекомендації лікаря пройшла курс лікування посттравматичних захворювань. На все це нею було витрачено 21211 грн. 38 коп. Окрім того, вона проходила санаторно-курортне лікування в Болгарії , на яке нею було витрачено 2886 євро. З урахуванням викладеного, просила позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у її відсутність , проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача - ЗАТ «АТЕК» в судове засідання не з»явився , надав суду заперечення, в яких зазначив, що позивачкою в обґрунтування своїх позовних вимог не надано ні документів на підтвердження придбання призначених препаратів, ні медичних висновків про необхідність застосування придбаних препаратів , що суперечить ст. 60 ЦПК України , якою передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відтак , позов в частині стягнення з відповідача витрат на ліки, фізіотерапію, масаж, страхування, кур»єрских витрат задоволенню не підлягає. Вказав, що вимоги позивача про відшкодування витрат на санаторно-курортне лікування та компенсацію за проїзд до лікувальних закладів є також необґрунтованими та безпідставними, оскільки у разі самостійного придбання путівки її вартість компенсується фондом у розмірі , встановленому його правлінням та потерпілому, який став інвалідом, компенсуються також виплати на проїзд до місця лікування й назад. Таким чином, у ЗАТ «АТЕК» не виникає обов»язку відшкодовувати позивачу вартість путівки та проїзду до місця лікування . З урахуванням викладеного просив відмовити позивачу в задоволенні позову. На підставі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підстав наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки представник відповідача в своїх запереченнях не просив розглядати справу у його відсутності , суд розглядає справу заочно. Суд, дослідивши матеріали справи , оцінивши надані докази в їх сукупності , приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 1,3 ЦПК України кожна сторона має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено , що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Встановлено , що відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 8047/9252 від 27.07.2000 року дії водія УРАЛ 4320 [PERSON] не відповідали вимогам п.10.1.,13.3 ПДР України і знаходилися у причинному зв»язку з виникненням ДТП. Внаслідок ДТП [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження . Цей факт підтверджений висновком експерта № 131 від 10.10.1995 року . 10.07.1995 рок по даному факту ЛТП було порушено кримінальну справу за ч.2 ст. 215 КК України ( в редакції 1960 року). 31.03.2005 року провадження по вищевказаній справі було закрито. Згідно свідоцтва про реєстрацію технічного засобу власником автомобіля УРАЛ 4320 є ЗАТ «АТЕК», з яким водій [PERSON] перебував у трудових відносинах. Наведені факти підтверджені ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23.01.2008 року ( а.с. 81-82). Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. [PERSON] присвоєно 2 групу інвалідності , що підтверджується вивписокю з акту МСЕК серії 7-66 Вл № 0154311 ( а.с.12). Судом встановлено , що 09.09.2014 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області було винесено заочне рішення, згідно якого позовні вимоги [PERSON] до ЗАТ «АТЕК» про відшкодування матеріальної шкоди , завданої здоров»ю в результаті ДТП були задоволені та стягнуто з ЗАТ «АТЕК» на користь [PERSON] 56724 грн. 00 коп. Рішення суду набрало законної сили. На підставі вищезазначеного рішення суду позивачу був виданий виконавчий лист, який був пред»явлений для виконання до ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Постановою головного державного виконавця ВДВС Святошинського районного управління юстиції Козиревою Т.І. від 12.11.2014 року було відкрито виконавче провадження № 45399438 про стягнення з ЗАТ «АТЕК» на користь [PERSON] 56724 грн. В матеріалах справи відсутні відомості щодо виконання рішення суду ЗАТ «АТЕК». Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів самоврядування матеріальної і моральної шкоди, завданої діями або бездіяльністю органів і посадових осіб та юридичних осіб при виконанні ними зобов»язань. Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 208 [PERSON] рекомендовано санітарно-курортне лікування . [PERSON] проходила стаціонарне лікування внаслідок травм , отриманих в період з18.02.2014 року по 04.03.2014 року, з 21.11.2014 року по 08.12.2014 року , що підтверджується виписками з медичної картки. Також, [PERSON] за призначенням лікаря проходила курс лікування в Болгарії . Під час лікування та санатарно-курортного оздоровлення [PERSON] понесла матеріальні витрати , які з урахуванням інфляції та 3% річних складають 2886 євро, що підтверджується поданими позивачем квитанціями . Окрім того, позивачкою були понесені витрати на ліки в сумі 21211 грн. 38 коп. У зв»язку з невиконанням рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.09.2014 року позивачу понесеніі збитки , які з урахуванням інфляції та 3 % річних становлять 138046 грн. 56 коп. Згідно ст.441 ЦК України (в редакції 1963 року), передбачено, що організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівника під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Статтею 455 ЦК України, передбачено, що (в редакції 1963 року) передбачено, що в разі заподіяння каліцтва або іншого ушкодження здоров'я організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобов'язані відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати або зменшення працездатності, в також відшкодувати витрати, викликані ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 450 ЦК України (в редакції 1963 року) та абз. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року №6 « Про практику розгляду судами цивільних справ за позами про відшкодування шкоди» громадяни діяльність яких пов'язана з підвищеною небезпекою для оточення, зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Доводи позивача, викладені в позовній заяві не спростовані відповідачем. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З огляду на наведене позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved