Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до Дарницької районної державної адміністрації м.Києва, в якому просила визнати в порядку спадкування за нею, право власності на 1/3 частину квартири за адресою [ADDRESS]. Позивачка позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. На момент відкриття спадщини - дату смерті він та відповідачка проживали разом з батьком в одній квартирі, були в ній зареєстровані та вели спільне господарство. [PERSON] 09 жовтня 2009 року склав заповіт, відповідно до якого спадкоємцями всього майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не склалося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті, є [PERSON]. До спадкового майна, яке залишилось після смерті батька, відноситься 1/3 частка в квартирі яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак за час свого життя його батько не встиг оформити свідоцтво про право власності на зазначену частку в даній квартирі та зареєструвати його у БТІ м. Києва. Таким чином, відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, я звернулася до державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищезазначену частку майна в зазначеній квартирі . В судовому засіданні 12.02.2014 року представник позивача змінив відповідача Дарницьку району державну адміністрацію м.Києва на Київську міську раду. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив суду лист в якому просив винести рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, направив до суду лист в якому пояснив, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Суд, вислухавши позивача, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер батько сторіни по справі. [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що 09 жовтня 2009 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не склалося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті, є його дочка [PERSON] - сторони у справі. Судом встановлено, що до спадкового майна, яке залишилось після смерті батька, відноситься 1/3 частка в квартирі яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.02.1998 року належала трьом особам: [PERSON] - мати позивачки, [PERSON] - батько позивачки та [PERSON] брат позивачки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Крім Позивача, інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, оскільки вони є доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved