overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2002 року, в якому у них народилося двоє дітей, дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що відповідач систематично зловживав спиртними напоями з приводу чого між ними часто виникали сварки. В зв»язку з чим спільне проживання припинили, подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в звязку з чим просила суд шлюб між сторонами розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] до суду подала заяву згідно з якою просила розгляд справи провести без її участі, при цьому просила позов задоволити, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, зважаючи на згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії 1-ИД № 067388, виданого 18 жовтня 2002 року Кривченською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 10 жовтня 2002 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 9. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилося двоє дітей, дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що стосунки між подружжям не склалися - відповідач зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки, що призвело до фактичного розпаду сім»ї. Сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер і такий позивач наміру зберегти не має. В наданий судом строк сторони примирення не досягли. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2014 року. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя між ними почало поступово погіршуватися, з часом перестали розуміти один одного, мають різні погляди на життя, в зв»язку з чим, між ними часто виникали суперечки. Взаєморозуміння досягти не можуть, шлюбні стосунки припинили, проживають окремо. А тому, оскільки шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та просила суд такий розірвати. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, позов визнав. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданого 14 лютого 2014 року Турильчанською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 14 лютого 2014 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 01. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові «[PERSON]» та дружині «[PERSON]». Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] [INFO]. Також судом встановлено, що сторони не змогли дійти згоди щодо спільного проживання, їх шлюб фактично почав носити формальний характер, і такий сторони зберегти наміру не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2014 року, від шлюбу спільних дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що протягом останніх десяти місяців відносини між ними поступово погіршувалися. Відповідач не цікавився питанням матеріального утримання сім»ї, жив своїми інтересами. З часом, вони перестали розуміти один одного, не могли дійти спільної думки щодо облаштування їхнього побуту, утримання дітей, які є в кожного з них від попередніх шлюбів, пов»язаного з їх навчанням, та інших сімейних ситуацій. У зв»язку з чим з грудня 2015 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. В той же час відповідач відмовляється подати до органів реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу. А тому просила суд шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, позов підтримала. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов визнав. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 15 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 15 липня 2014 року, про що зроблено відповідний запис за № 83. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові «[PERSON]», дружині «[PERSON]». Від шлюбу дітей не мають. Також судом встановлено, що сторони через відсутність між ними взаєморозуміння, припинили подружні відносини і з грудня 2015 року такі не підтримують, їх шлюб існує формально. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2004 року. Від шлюбу у них народилося троє дітей: донька [PERSON] [INFO]., донька [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що відповідач\~зловживає спиртними напоями, на грунті чого вчиняє сварки та скандали, під час яких неодноразово наносив їй побої. З приводу чого неодноразово зверталась до міліції. Проте, відповідач на зауваження та заходи впливу належним чином не реагує, своєї поведінки не змінює. У зв»язку з чим, з вересня 2015 року шлюбні стосунки не підтримують, разом не проживають. З того часу позивач та діти проживають в [INFO] в будинку батьків позивачки. Шлюб набрав формальних рис. Із-за негативної поведінки відповідача вважає, що\~ подальше збереження шлюбу є неможливим,\~ в зв»язку з чим просила\~ суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю., Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії I-ИД № 085397, виданого 16 лютого 2004 року Шупарською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], зареєстрували шлюб 16 лютого 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 01. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Прокіпчук». Також судом встановлено, що сторони не змогли дійти згоди щодо спільного проживання, їх шлюб фактично набрав формальних рис. З вересня 2015 року сторони шлюбні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року, в якому у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що з самого початку спільного проживання стосунки між подружжям не склалися- відповідач не бажав працювати, не утримував сім»ю, зловживав спиртними напоями, входив в борги, чим ставив сім»ю у важке матеріальне становище. На зауваження належним чином не реагував, своєї поведінки не змінював. А тому, сторони спільне проживання припинили, шлюбні стосунки не підтримують. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв»язку з чим просила суд шлюб між сторонами розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] до суду подала заяву згідно з якою просила розгляд справи провести без її участі, при цьому просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому зазначив, що позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 17 вересня 2011 року Дзвиняцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 17 вересня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 09. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що стосунки між подружжям не склалися- відповідач не бажав працювати, не утримував сім»ю, зловживав спиртними напоями, входив в борги, чим ставив сім»ю у важке матеріальне становище. На зауваження належним чином не реагував, своєї поведінки не змінював. Шлюб носить формальний характер і такий сторони наміру зберегти не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2010 року, в якому у них 18 вересня 2012 року народився син - [PERSON], який на даний час проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що причиною розпаду сім»ї послужило те, що відповідач зневажливо ставився до неї як до жінки, обзивав її нецензурними словами і все це відбувалося в присутності сина. Окрім цього їй стало відомо що відповідач зраджує їй в подружній вірності і на даний час проживає у фактичному шлюбі з іншою жінкою. З травня 2016 року проживають окремо, подружніх відносин не підтримують. Таким чином шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати, залишивши шлюбне прізвище «Ангелова». Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася. В поданій до суду заяві просила розгляд справи провести без її участі. При цьому, зазначила, що позов підтримує і просить такий задоволити. Відповідач [PERSON] в судому засіданні, проведеному районним судом в місті Нові Пазар, Республіка Болгарія, за дорученням Борщівського районного суду Тернопільської області 14.03.2017 року о 14 год., позов [PERSON] визнав, на розірвання шлюбу згідний. При цьому, вказав, що примирення не бажає та згідний на розгляд справи у його відсутності. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НП3Б № 100045, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 18 листопада 2010 року в місті [PERSON], район [PERSON], область Шумен, Республіка Болгарія. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Ангелов», дружині «Ангелова». В шлюбі у них 18 вересня 2012 року народився син [PERSON], який на даний час проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що сторони взаєморозуміння та примирення досягти не можуть, фактично припинили шлюбні відносини, такі не підтримують з травня 2016 року, проживають окремо. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Відповідач згідний на розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2007 року, в якому у них дітей не має. Поряд з тим, зазначила, що за період спільного проживання сторони не могли досягнути взаєморозуміння, через що в них часто виникали сварки. В результаті чого спільне проживання припинили, більше року разом не проживають. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, в зв»язку з чим просила суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки через органи РАЦС відповідач шлюб розірвати відмовляється. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, до суду подала заяву згідно з якою просила розгляд справи провести без її участі, при цьому просила позов задоволити, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 20 серпня 2007 року Горошівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 20 серпня 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 06. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них дітей не має. Також встановлено, що сторони не могли досягнути взаєморозуміння, через що в них часто виникали сварки. В результаті чого спільне проживання припинили, більше року разом не проживають. Наміру зберегти шлюб позивач не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2010 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що відносини між ними спочатку були нормальними, однак відповідач почав зловживати спиртними напоями, на грунті чого між ними виникати сварки та скандали. Відповідач не раз залишав сімю та йшов жити до батьків. З січня 2013 року припинили подружні стосунки та проживають окремо. А тому, оскільки через органи ДРАЦС відповідач шлюб розірвати відмовляється, посилаючись на недостатність часу, позивач вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливе, і просила суд такий між ними розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, в подані до суду заяві розгляд справи просила провести без її участі, при цьому зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. До суду подав заяву, згідно якої просив розгляд справи провести без його участі, при цьому зазначив, що позовні вимоги визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії I-ИД № 067895, виданого 21 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 21 серпня 2010 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 80. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Яськів». Дітей у шлюбі не має. Також судом встановлено, що сторони не змогли дійти згоди щодо спільного проживання, їх шлюб фактично почав носити формальний характер, і такий сторони зберегти наміру не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved