Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що згідно заповіту від 12.02.2009 року, її мати - [PERSON] після своєї смерті заповідала все своє майно їй позивачу в справі. Після її смерті, 04.11.2014 року, все спадкове майно, яке належало заповідачу, було оформлено на позивача, однак в оформленні земельної ділянки площею 6,580 га, яка розміщена на території Степненської сільської ради Марїнського району Донецької області, їй було відмовлено, оскільки зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON], чоловіку її матері, яку остання за життя не встигла оформити на себе після його смерті. Право на спадщину також має відповідач в справі батько померлого [PERSON]. Однак, він на момент відкриття спадщини постійно не проживав із спадкодавцем, в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини не подавав. Тобто, в даному випадку можливо говорити про відмову від спадщини з боку відповідача. Згідно до вимог ст. 1275 ЦК України, якщо спадкоємець за законом відмовився від спадщини, тоді спадщина переходить до інших спадкоємців за законом і ділиться між ними в рівних долях. З зазначених підстав просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті матері. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Так, відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 05 лютого 2009 року у місті Красногорівці Марїнського району Донецької області у віці 44 років. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 04 листопада 2014 року у с. Солодке Марїнського району Донецької області у віці 67 років. Згідно копії свідоцтва про одруження, 09.12.1997 року у виконкомі Степненскої сільської ради Марїнського району Донецької області, актовий запис № 21, зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу кожен з подружжя залишив своє дошлюбне прізвище. Згідно копії заповіту, посвідченого 12.02.2009 року приватним нотаріусом Докучаєвського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 121, [PERSON] після своєї смерті заповідала все своє майно [PERSON], [INFO]. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 980203, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6.580 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Степненської сільської ради. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкодавця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Викладені обставини дають суду підстави для визнання за позивачем права власності на майно померлого. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 3, 7, 82, 215 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1268, 1278 ЦК України, суд

Outcome: approved