Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 квітня 2004 року. Від спільного життя мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Протягом останніх чотирьох років сімейне життя між ними погіршилось через непорозуміння та суперечки, що призвело до втрати поваги та любові, наслідком чого стало припинення фактичних сімейних відносин два роки тому. Між ними існують розбіжності в інтересах, в поглядах на життя та сім»ю у зв»язку з чим вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На примирення вона не згодна, а тому вирішила звернутися до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надала письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON](а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надав письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги визнає, клопотань не має(а.с.28). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтву про одруження серії [NUMBER] сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 2004 року, актовий запис №205(а.с.4). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER](а.с.5). Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сім'я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони проживають окремо один від одного тривалий період часу, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного,що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved