Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, Вільнянської міської ради, третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди, де просить: Стягнути з відповідачів Любимівської сільської ради Вільнянського району, Запорізької області, Вільнянської міської радисолідарно на її користь шкоду завдану незаконними діями і рішеннями по справі №280/6833/20 в сумі 70 400 гривень і моральну шкоду 200 000 гривень. В обґрунтування позову посилається на те, щона земельній ділянці сільради і села знаходяться дві замулені криниці та сільрада зобов`язана розчистити від мулу зазначені дві криниці питної води. [PERSON] є голова колгоспного двору по [ADDRESS] в якому майно набуте у спосіб визначений законом. В заяві від 30.07.20 року просила комісію сільради оглянути ці дві криниці з її участю та надати дозвіл на їх розчистку. 21.09.20р. [PERSON] , [PERSON] звернулися до сільради звимогою - розчистити від мулу зазначені дві криниці питної води. 02листопада 2020 року рішенням Запорізького окружного адміністративного суду частково задоволено позов[PERSON] та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву [PERSON] від 21.09.20 року. Резолютивною частиною рішення суду визначено: «Зобов`язати Любимівську сільську раду Вільнянського району Запорізької області (70033, Запорізька область, Вільнянський район, с.Любимівка, вул.Центральна, буд.86-А; код ЄДРГЮУ25483086) повторно розглянути звернення [PERSON] - «Заяву в порядку досудового врегулювання спору» від 21.09.2020 - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, та повідомити позивача про результати розгляду його звернення, з урахуванням приписів ст.19 Закону України «Про звернення громадян». Позивач посилається, що майнова шкода, то: «витрати (які) складаються з пов`язаних з розглядом справи- 1. пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. 2. витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду». Розмір майнової шкоди позивач обґрунтовує наступним: «На складання запиту (21.09.20р.) витратила особистий час та відрив на звичайних життєвих справ, також витрати канцелярських засобів та оплати поштових відправлень- це 8 годин - 2189x40:100= 1100 за годину х 8 =8800гривень; На складання заяви (29.09.20) витратила особистий час та відрив на звичайних життєвих справ також витрати канцелярських засобів та оплати поштових відправлень- це 8 годин - 2189x40:100= 1100 за годину х 8 =8800гривень; … склала з допомогою фахівця позовну заяву до суду. … витратила 8 годин - це попереднє опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази що регулюють правовідношення, формування правової позиції, необхідності отримання додаткових матеріалів в установах, що складає 8 годин, 2189x40:100= 1100 за годину х 8 =8800гривень … отримала письмовий відзив відповідача в особі [PERSON] та склала заяву від 29.10.20 р до суду на цей відзив. На складання заяви … витратила особистий час та відрив на звичайних життєвих справ також витрати канцелярських засобів та оплати поштових відправлень- це 8 годин - 2189x40:100= 1100 за годину х 8 =8800гривень; … отримала від [PERSON] лист від 05.10.20 року та склала заяву про готовність брати участь в роботі комісії та пропонувала здійснити огляд 27.10.20 року об 11 годині для чого представник прибув до сільради. [PERSON] насміхалася з нашої заяви і оглядати криниці не побажала. На складання заяви витратила особистий час та відрив на звичайних життєвих справ також витрати канцелярських засобів та оплати поштових відправлень- це 8 годин - 2189x40:100= 1100 за годину х 8 =8800гривень; 02.11.20року брала участь в розгляді позову в суді а саме в м. Запоріжжя Запорізький окружний адміністративний суд, витратила особистий час та відрив на звичайних життєвих справ також витрати канцелярських засобів та оплати пального для авто, відрядження представника- це 8 годин - 2189x40:100= 1100 за годину х 8 =8800гривень. Також складання цієї заяви в порядку досудового врегулювання спору забрало 8 годин робочого часу. 2189x40:100= 1100 за годину х 8 =8800гривень. Позивач обґрунтовує наявність моральної шкоди та її розмір наступним: Позивач вважає, що [PERSON] завдала їй моральних страждань. Позивач особа з інвалідністю 2 групи віком 83 роки хвора людина. [PERSON] , як вважає позивач, влаштувала їй приниження та фізичні тортури позбавленням права на питну воду з криниць, адже водопроводу в селі немає, порушує закони України та її права - моральну травму позивач оцінює в 150 000 гривень. Складання цієї позовної заяви забрало 8 годин особистого часу та відрив від лікування. 2189x40:100= 1100 за годину х 8 =8800гривень. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлялися належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд цивільної справи за їх відсутності на позові наполягають. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. За наявності умов визначених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За визначенням ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що майнова шкода пов`язана з реалізацією її процесуального права, як позивача у судовому процесу з розгляду адміністративної справи та реалізації її права в порядку Закону України «Про звернення громадян». Виходячи з аналізу обґрунтування підстав виникнення витрат та їх правової природи, суд приходить до висновку, що позивачем помилково визначено витрати пов`язані з розглядом судової справи (судові витрати) та витрати пов`язані з реалізацією прав, що випливають із Закону України «Про звернення громадян», як майнову шкоду, яка має інші підстави виникнення та іншу правову природу. Так, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Частиною 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна ; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру. За вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За визначенням ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем до суду не подано доказів наявності заподіяної моральної шкоди, протиправності дій відповідача та наявності причинно-наслідкового зв`язку, що не створює складу делікту (відшкодування шкоди в рамках позадоговірних зобов`язань), у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у позові. Відносно вимоги про стягнення матеріальної шкоди (за складання цієї заяви в розмірі 8800 грн.), суд виходить з того, що за визначеною Позивачем правовою природою вимоги така вимога є вимогою розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.133 ЦПК України). Доказів надання правової допомоги та понесених витрат на правничу допомогу Позивачем до суду не надано. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У світлі наведених вище міркувань суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відмову в його задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed