Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що в 1975 році її мати [PERSON] зареєструвала своє право власності на 17/25 житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS] та отримала відповідно свідоцтво про право власності. [INFO] її мати померла і вона є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті. 01.08.1997 року позивачка отримала свідоцтво про право власності на згаданий будинок в порядку спадщини за законом і являється власником по теперішній час. 06 серпня 1998 року, іншу частину будинку, а саме 8/25 відповідно до договору купівлі-продажу придбав відповідач по справі [PERSON] Даний будинок знаходиться на земельній ділянці 0,23 га і так як будинок знаходився у спільній частковій власності двох осіб, відповідно і земельна ділянка знаходиться у спільному користуванні пропорційно часткам у будинку. Через те, що на час оформлення права на спадщину за законом на житловий будинок, її мати мала лише право користування земельною ділянкою, тому її у спадок перейшло лише право користування земельною ділянкою. Відповідно до рішення Літинської селищної ради від 26.08.1997 року її передано у тимчасове довгострокове користування земельну ділянку розміром 1415 кв.м. строком на 25 років. На даний час в зв'язку із необхідністю подальшого врегулювання питання щодо земельної ділянки та можливого її викупу її необхідно виділити частку будинку в натурі. Тому змушена звернути до суду з вказаним позовом і просить виділити частки будинку в натурі для подальшої реєстрації, як окремої одиниці. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Із копії технічного паспорту на житловий будинок, який розташований в смт. Літин по вул. Коцюбинського 97 Вінницької області (а.с.10-11) судом встановлено, що [PERSON] має 17/25 частку у житловому будинку. Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.12-13) судом встановлено, що [PERSON] отримала у спадщину 17/25 долей житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в [ADDRESS] Вінницької області після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Із копії договору купівлі-продажу (а.с.14) судом встановлено, що [PERSON] купив 8/25 долей житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в [ADDRESS] Вінницької області. Із копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] та гр. [PERSON] в [ADDRESS] на території Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області (а.с.15-37) судом встановлено, що згідно облікових даних земельні ділянки належать гр. [PERSON] та гр. [PERSON] в спільній сумісній власності належить земельна ділянка - 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,0803 га для ведення особистого селянського господарства. Із копії витягу з рішення 11 сесії 22 скликання від 26.08.1997 року (а.с.38) судом встановлено, що [PERSON] надано у тимчасове довгострокове користування земельну ділянку площею 1415 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд строком на 25 років. Копія довідки Літинської селищної ради (а.с.39) свідчить, що згідно земельно-облікових документів за адресою [ADDRESS], розташовані земельні ділянки загальною площею 0,2365 га. На земельній ділянці площею 0,15 га розташований житловий будинок, який належить [PERSON] 17/25 частин і [PERSON] 8/25 частин. Земельні ділянки у власність не передавалися, Державний акт не виготовлявся. Із копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с.40) видно, що за [PERSON] зареєстрована земельна ділянка площею 0,1500 га. Копія довідки з Управління Держземагенства у Вінницькому районі (а.с.41) свідчить, що станом на 19 листопада 2013 року за наявної в управлінні інформації, в книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, в книгах реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, в книгах реєстрації договорів оренди землі, в межах Вінницької міської ради відсутні відомості реєстрації земельних ділянок за гр. [PERSON] відсутні відомості реєстрації земельних ділянок. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст..357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки [PERSON] є законним власником 17/25 долей житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в [ADDRESS] Вінницької області і для подальшого врегулювання питання щодо земельної ділянки та можливого її викупу її необхідно виділити частку будинку в натурі. На підставі ст.ст. 321, 355-372 ЦК України,

Outcome: approved