Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14.05.2016 року у Конотопському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 126, просить стягнути на її користь судові витрати та стягнути звідповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 14.05.2016 року вона разом з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у Конотопському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 126. У шлюбі народилася дитина, донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею. Вона бажає розірвати шлюб з відповідачем з тієї причини, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, оскільки мають різні погляди на спільне життя та сімейні взаємовідносини, втратили почуття любові і взаємоповаги, разом не ведуть спільного домашнього господарства. У зв`язку з цим вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить їх інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити (а.с. 25). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, заперечує частково проти позовних вимог, про стягнення аліментів при ухваленні рішення просить врахувати відзив на позовну заяву (а.с. 26 - 38). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.05.2016 року у Конотопському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 126 (а.с. 7). В копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , позивач вказаний матір`ю, а відповідач батьком (а.с. 11). Спір про майно не виник. Таким чином, суд вважає, що спільне життя та збереження сім`ї неможливі, а збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересах малолітньої дитини, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є не працездатною особою, відноситься до осіб, що постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Дані обставини не оспорювались сторонами і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ«Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Приписами ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомогота нерухомогомайна,грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. На момент ухвалення судом рішення [PERSON] , [INFO] , виповнилось 4 роки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімуму для дітей віком до 6 років з 01.07.2020 року становить 1859 грн. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Нормами ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідач позовні вимоги визнав частково, відомостей про обтяження турботами щодо утримання інших осіб не надав, являючись батьком малолітньої [PERSON] , зобов`язаний утримувати її до повноліття. Також, приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, обставини, що мають істотне значення, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання доньки на користь позивача у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 1779 грн. Суд вважає, що такий розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати її майнові права. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved