Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані в якості членів сім`ї власника: її син, невістка [PERSON] та дві онуки. [PERSON] зареєструвала шлюб з її сином, але їх спільне життя не склалося та Ковпаківським районним судом м. Суми прийнято рішення по справі №592/3603/17 від 20.06.2017 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] з 20.07.2017 у квартирі не мешкає, особисті речі в квартирі відсутні, участі в утриманні квартири не приймає, за комунальні послуги не сплачує. У зв`язку з цим просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи - Управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Суми» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу квартири з розстроченням платежу від 18.03.2008,- [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-12, 13, 15). З довідки, наданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» Сумської міської ради №14.03-08/65310 від 01.09.2020, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] - позивач, [PERSON] - її невістка, [PERSON] - син позивача, [PERSON] - онука позивача, [PERSON] - онука позивача (а.с.10). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 20.06.2017 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06.09.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №1402 (а.с.16). Стаття 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України,- власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України,- власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України,- власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь - яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до статті 15 ЦК України,- кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. У відповідності до положень статті 16 ЦК України,- особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов). Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] зазначила, що вона є власником квартири, у якій зареєстрована відповідач - її колишня невістка [PERSON] , однак в період з 20.07.2017 по цей час відповідач по місцю реєстрації не проживає, тому через формальну реєстрацію відповідача в її квартирі, порушуються її законні права на користування та розпорядження власною квартирою. На підтвердження факту не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , позивачем надано акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 04.09.2020, підписаний мешканцями житлового будинку [ADDRESS] : кв. [NUMBER] - [PERSON] , кв. [NUMBER] - [PERSON] , кв. [NUMBER] - [PERSON] , кв. [NUMBER] - [PERSON] . З акту вбачається, що [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою з 20.07.2017 по даний час (а.с.17). Відповідач [PERSON] не була членом сім`ї власника житла - позивача, оскільки згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки, а відповідач [PERSON] була дружиною сина позивача, тому була членом його сім`ї до розірвання шлюбу в 2017 році. Матеріалами справи підтверджується, що права позивача, як власника квартири, порушуються відповідачем, яка у квартирі фактично не проживає, однак має у ньому зареєстроване місце проживання, що є перешкодою для позивача у здійсненні повноважень власника. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у випадку, коли особа не проживає у спірному житловому приміщенні, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування. Така позиція висловлена у висновку Верховного Суду у постанові від 29 липня 2020 року у справі №345/1241/19. Суд вважає, що реєстрація відповідача у квартирі, яка належить позивачеві [PERSON] , порушує права останньої, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. Оскільки [PERSON] більше шести місяців не проживає без поважних причин за адресою реєстрації, то суд вважає можливим визнати останню такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved