Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Свій позов мотивувала тим, що 22.10.2013р. вона з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклала договір фінансового лізингу за № К300А+28530771. За даним договором Лізингодавець (Банк) передав Лізингоодержувачу (позивачу) в лізинг автомобіль HYUNDAI ACCENT VIN Z94CT41CADR216889, реєстраційний номер [NUMBER], що належить AT КБ «Приватбанку». Достроково сплативши АТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» 134 300 грн. [PERSON] повністю виконала зобов’язання по погашенню авто за вказаним договором лізингу, відповідно, отримала право оформлення права власності на вказаний автомобіль шляхом зняття транспортного засобу з обліку з власника на своє ім’я. Для здійснення цих заходів позивачу довіреною особою АТ КБ «ПРИВАТЕАНК» [PERSON] було надіслано довіреність від 13.07.2018 р. на здійснення від імені АТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» дій по оформленню в Територіальних сервісних центрах МВС зняття з обліку вказаного автомобіля та видано комплект документів необхідних для зняття транспортного засобу з обліку в Територіальних сервісних центрах МВС України. Проте, зняти автомобіль з обліку позивач не має можливості через неправомірну поведінку відповідача, [PERSON], який незаконно заволодів автомобілем і продовжує його протиправно утримувати. Під час оформлення договору фінансового лізингу позивач проживала в м. Києві, у кінці листопада 2013 року разом з дітьми переїхала проживати до батьків в м. Лубни, де проживала в [INFO]. Так як позивач не мала гаража для зберігання автомобіля, тимчасово зберігала його в приватному господарстві брата [PERSON] за адресою м. Лубни, вул. Драгоманова, 25, мала до нього доступ в будь-який час. Однак, влітку 2018 р. коли отримала право на зняття автомобіля з обліку і звернулася до відповідача, то він в категоричній формі без будь-яких пояснень не допустив [PERSON] до автомобіля. Позивач прохає суд: витребувати із незаконного володіння відповідача [PERSON] автомобіль HYUNDAI ACCENT VIN Z94CT41CADR216889, реєстраційний номер [NUMBER], що належить АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і передати його позивачу [PERSON]. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати. 01.03.2019р. відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, позивач [PERSON] є його рідною сестрою, і автомобіль HYUNDAI ACCENT VIN Z94CT41CADR216889, реєстраційний номер [NUMBER] вона передала відповідачу [PERSON] у володіння добровільно, ще в 2013 році після того як оформила на нього договір фінансового лізингу у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» . Не маючи власних коштів для оплати кредиту, перший внесок в банк за кредит в розмірі 25 000 гривень позивачка внесла за рахунок коштів , які вона взяла в борг у матері. Після першого внеску, не маючи коштів на оплату кредиту, [PERSON] добровільно передала відповідачу автомобіль, технічний паспорт на нього та ключі на тих умовах, що він буде виплачувати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» її кредит на автомобіль, а після того, як [PERSON] виплатить кредит повністю, [PERSON] обіцяла поставити автомобіль на облік на його ім’я. В період з листопада 2013 року по липень 2018 року позивач здійснив за рахунок власних коштів повну виплату кредиту [PERSON] , весь час він безперешкодно їздив на автомобілі, який добровільно передала позивачка, всі поліси страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів за цей період оформлялись на нього. Після виконання відповідачем зобов’язань по погашенню авто за договором лізингу, позивачка отримала з банку документи підтверджуючі повну оплату по кредиту, відмовилась виконувати свої зобов’язання поставити автомобіль на облік на ім’я відповідача, як обіцяла раніше. В даний час автомобіль знаходиться на території подвір’я відповідача за адресою: м. Лубни, вул. Драгоманова, 25, позивачка про це знає і має безперешкодний доступ до нього, ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу відповідач добровільно віддав [PERSON] Крім того, вимоги позивача [PERSON] про витребування майна з чужого, незаконного володіння є передчасними, оскільки, відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила лише власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копію якого позивачем додано до позовної заяви, власником автомобіля HYUNDAI ACCENT VIN Z94CT41CADR216889, реєстраційний номер [NUMBER] є АТ КБ «Приватбанк». На даний час [PERSON] не є власником автомобіля. На підставі вищевказаних обставин справи, враховуючи норми чинного законодавства України, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню і наполягає на відмові в задоволені позову. 11.03.2019 позивач надала суду відповідь на відзив, зазначивши , що наведені відповідачем обставини є надуманими, неправдивими, не підтверджені відповідними доказами. Між позивачем та відповідачем [PERSON] не було укладено жодного договору з приводу сплати останнім коштів за позивача по договору фінансового лізингу, також не було ніяких домовленостей . Переїхавши на проживання в м. Лубни в кінці листопада 2013р., позивач не мала де зберігати автомобіль, тому тимчасово зберігала його в приватному господарстві брата [PERSON] в м. Лубни, вул. Драгоманова, 25., мала до нього доступ в будь-який час. Однак, влітку 2018 р. коли отримала право на зняття автомобіля з обліку і звернулася до відповідача, то він в категоричній формі без будь-яких пояснень не допустив [PERSON] до нього. Крім того, поставити автомобіль на облік в органах МРЕВ на ім’я відповідача позивач не змогла б ніяким чином, так як договір фінансового лізингу було укладено на її ім’я.. Що ж стосується коштів в сумі 25000 грн., нібито отриманих в борг у матері для внесення першого платежу по договору лізингу, то я цих коштів позивач насправді не отримувала, а написала розписку в той час коли була доведена до відчаю у складних життєвих обставинах. Позивачем перший внесок в сумі близько 30000 грн. внесено 20 жовтня 2013 р., а розписка написана 23 листопада 2013 р., тобто через місяць після сплати коштів. Відповідач стверджує, що за період з листопада 2013 р. по липень 2018 р. він сплатив за рахунок власних коштів повну виплату кредиту позивача на загальну суму 210 000 грн. однак доказів не надав. Кілька разів, позивач, через поважні причини, з яких самостійно не могла внести кошти, просила відповідача, як брата внести кошти в терміналі банку, в рахунок виконання зобов’язань за договором лізингу, але, це були її власні кошти. Неправдивими є і твердження відповідача, що ключі від автомобіля і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу він добровільно віддав . У своєму письмовому поясненні працівникам поліції від 16.08.2018 р. [PERSON] не згадує, про те, що віддав, чи має намір віддати ключі і свідоцтво про право власності на автомобіль. Позов позивача ґрунтується на ст. 400 ЦК України, відповідно до якої недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали на його задоволенні наполягають. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечують з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з'явився без поважних причин, про час, місце розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні поштові повідомлення . Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст.89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, заслухавши учасників процесу, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 22.10.2013р. між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений договір фінансового лізингу за № К300А+28530771. За даним договором Лізингодавець (Банк) передав Лізингоодержувачу (позивачу) в лізинг автомобіль HYUNDAI ACCENT VIN Z94CT41CADR216889, реєстраційний номер [NUMBER], що належить AT КБ «ПРИВАТБАНК» Відповідно до п. 2.8.4.4.4. та п. 2.8.4.4.5 публічного договору про надання фінансового лізингу від 22.10.2013р. за № К300А+28530771, погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів, відповідно до ст. 1.1.4 заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, графіку та умов цього договору, лізингоодержувач сплачує у період сплати, починаючи з наступного календарного місяця за календарним місяцем, в якому був підписаний акт... Для погашення заборгованості лізингодавець відкриває лізингоодержувачу транзитний рахунок. Лізингоодержувавч здійснює погашення заборгованості шляхом внесення коштів на транзитний рахунок, з якого відповідні кошти списуються на користь лізингоодержувача. Позивач [PERSON] в рахунок виконання зобов’язань по договору лізингу, погашала заборгованість шляхом сплати щомісячних платежів, що підтверджується банківською випискою по сплаті коштів по договору лізингу № К300А+28530771 від 22.10.2013р., виданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 19.03.2019р. Достроково сплативши АТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» заборгованість [PERSON] повністю виконала зобов’язання по погашенню авто за вказаним договором лізингу, отримала право оформлення реєстрації на своє ім’я на вказаний автомобіль, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу від 13.07.2018р. Відповідно до п. 2.8.4.11.2 договору про надання фінансового лізингу № К300А+28530771 від 22.10.2013р. до [PERSON] перейшло право власності на предмет лізингу з моменту підписання та скріплення печатками акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності, тобто, з 13.07.2018р. Відповідно до статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, положення статті 34 ЗУ «Про дорожній рух» та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, не пов'язують момент реєстрації транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах із набуттям особою права власності на нього. Таким чином, [PERSON] з 13.07.2018р. є власником спірного автомобіля HYUNDAI ACCENT і відповідно має право на витребування його з чужого незаконного володіння. Вказане право закріплене в ст. 387 ЦК України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Для переоформлення реєстрації автомобіля в сервісному центрі МВС, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] відповідний пакет документів та довіреність на її ім’я на здійснення від імені АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дій по переоформленню. Проте, переоформити реєстрацію автомобіля на своє ім’я позивач не має можливості через неправомірну поведінку відповідача, [PERSON], який незаконно заволодів автомобілем, вказуючи на те, що він по усній домовленості з позивачем [PERSON], замість неї, за власні кошти погасив заборгованість по договору лізингу, а остання мала оформити автомобіль в сервісному центрі МВС на його ім’я, але [PERSON] умови усної домовленості не виконала. Однак, [PERSON] жодного доказу з приводу того, що саме він сплачував власні кошти в рахунок виконання зобов’язань по договору лізингу № К300А+28530771 від 22.10.2013р, не надав, підтвердження того, що між сторонами були якісь домовленості з приводу переоформлення автомобіля на ім’я відповідача відсутні. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сама позивач, [PERSON] категорично заперечує про існування будь –яких домовленостей з [PERSON], та в підтвердження того, що особисто виконувала зобов’язання по погашенню авто, надала банківську виписку по сплаті коштів по договору лізингу № К300А+28530771 від 22.10.2013р., виданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 19.03.2019р. Однак, [PERSON] не заперечує, той факт, що кілька разів просила [PERSON] внести кошти від її імені і на її банківський рахунок, в рахунок виконання зобов’язань по договору лізингу, але кошти вона надавала власні. До показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які вказували на те, що дійсно у [PERSON] та [PERSON] була усна домовленість, з приводу того, що [PERSON] за власні кошти виконує зобов’язання по погашенню авто, та після повного погашення заборгованості, [PERSON] переоформляє автомобіль на ім’я [PERSON]П, та те що останній дійсно за свої власні кошти повністю погасив заборгованість по договору, суд відноситься критично, оскільки жоден свідок не підтвердив факт сплати відповідачем власних коштів за договором лізингу укладеного [PERSON], не вказав суми та кількість таких внесків, при цьому відсутні будь – які документальні підтвердження такої домовленості між відповідачем та [PERSON], не надані жодні платіжні документи на підтвердження здійснення платежів від імені [PERSON] в рахунок виконання зобов’язань по договору лізингу укладеному [PERSON] Надана відповідачем розписка про те, що [PERSON] позичила у [PERSON] 25000грн., взагалі не стосується правовідносин, що виникли за договором лізингу , не містить даних, щодо цільового призначення позичених коштів, а також [PERSON] не є стороною договору позики посвідченого розпискою, а тому суд відхиляє вказаний доказ. Надана відповідачем копія аркуша паперу з записами про суму внеску в розмірі 25000грн та порядок повернення коштів, носить незрозумілий характер, оскільки ніким не підписана, не містить жодних домовленостей, не дає змогу встановити яких подій вона стосується. Надані відповідачем поліси обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не підтверджують права власності відповідача на спірний автомобіль та законність його утримання у себе в супереч волі власника [PERSON] За таких обставин, відповідач не довів, що він є добросовісним володільцем автомобіля HYUNDAI ACCENT. Відповідно ст. 400ЦК України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу. Дані витрати слід стягнути з відповідачки на користь позивача на підставі ст.141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved