Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначає про те, що є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . У вказаному будинку за згодою власника також зареєстрований її колишній чоловік - відповідач [PERSON] з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 15 липня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач [PERSON] протягом останніх п`яти років у будинку не проживає, участі в оплаті комунальних послуг не бере, не несе витрат на утримання будинку. Будь-яких домовленостей щодо збереження за ним права на користування житловим будинком у разі його відсутності, немає. Зазначає також, що відповідач проживає в м. Нетішин, Хмельницької області. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації місця проживання. Реєстрація відповідача у належному їй житловому будинку створює перешкоди у реалізації її соціальних та майнових прав, зокрема унеможливлює отримання житлових субсидій. З вказаних підстав позивач [PERSON] просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Представник позивача адвокат Музика-Дубравський В.А. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судові засідання 18 вересня, 21 жовтня, 6 листопада та 20 листопада 2019 року не з`явився, хоч про час та місце їх проведення був повідомленим у встановленому порядку, шляхом надіслання судової повістки на адресу його зареєстрованого місця проживання та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що відповідає вимогам ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Частина 10 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Причини неявки в судові засідання відповідач [PERSON] не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав. За таких обставин, за наявної згоди представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку. Судові засідання по даній справі призначалися 18 вересня, 21 жовтня, 6 листопада та 20 листопада 2019 року. У вказані судові засідання відповідач та/чи його представник не з`явився. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань про надання чи витребування доказів до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 5, 6) позивач [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS] . Як встановлено згідно довідки, виданої Демидівською селищною радою Рівненської області 18 липня 2019 року (а.с. 10), та повідомлення № 03-13/1804 від 1 серпня 2019 року (а.с. 18), що видане Демидівською селищною радою Рівненської області, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Із змісту дослідженого в судовому засіданні акта № 22 від 19 липня 2019 року (а.с. 11), зі слів власника будинку та за свідченням сусідів, комісією Демидівської селищної ради Рівненської області було встановлено, що [PERSON] фактично приблизно чотири роки не проживає за адресою зареєстрованого місця проживання, а саме: [ADDRESS] . Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] в будинку позивача [PERSON] протягом чотирьох років не проживає, не веде спільно з позивачем господарство, не сплачує комунальні платежі, не несе витрат на утримання будинку. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Положення ст.ст. 386, 391 ЦК України вказують на те, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або члена його сім`ї за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1, п. 1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 ЖК України. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Оскільки відповідач [PERSON] більше року в будинку в [ADDRESS] , не проживає без поважних причин, то його на підставі ст. 72, 169 ЖК України слід визнати таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 гривень, що був сплачений позивачем при подачі до суду позовної заяви, оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально (а.с. 1). Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на положення ст.ст. 405,406 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим. Відповідно до ст.ст. 71, 72, 163, 169 Житлового кодексу України, ст.ст. 317, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 265, 268, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved