Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Позов обґрунтовує тим, що вона з 30 серпня 2018 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 03.11.2020 року розірвано. Від шлюбу в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Вказує, що після розірвання шлюбу, дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що вона у зв`язку зі складним матеріальним становищем потребує від відповідача матеріальної допомоги на своє утримання. Не маючи відомостей про рівень доходів відповідача, вважає, що він може працювати, адже зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Крім того, вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти і на її утримання, оскільки наразі вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та потребує матеріальної допомоги на своє утримання. З огляду на наведене позивач просить суд: стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, суду надана заява, згідно якої остання зменшила позовні вимоги, а саме: просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку та просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, суду надана заява про визнання зменшених позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 30 серпня 2018 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, і вказані факти не заперечуються сторонами по справі (а.с.8). Як встановлено судом, [PERSON] перебувє у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. щомісячно, інших доходів не має (а.с.9). Статтею 75\~СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності до ч.2, 4\~ст.84 Сімейного Кодексу України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Згідно\~ст.80 Сімейного Кодексу України\~аліменти присуджуються з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому у частині четвертій цієї ж статті визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач не надав доказів,\~що є його обов`язком в силу ст.ст.12, 81 ЦПК України, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дружини, та спростовують встановлені судом фактичні обставини. Крім того, суд враховує і відомості про особу відповідача, який є працездатного вік, а отже може своєю працею отримувати дохід для утримання, в тому числі, дружини до досягнення дитиною 3-х років. Отже, оскільки позивач проживає з дитиною, яка не досягла 3-х річного віку, суд дійшов висновку, що вона має право на утримання від чоловіка у вигляді аліментів у грошовій формі, що відповідає приписам ч.2\~ст.77 СК України. Таким чином, суд на підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей\~12,\~81 ЦПК України, встановивши, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , 2019 року народження, яка проживає зі своєю матір`ю, вважає, що відповідач має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останньою трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд керується засадами справедливості, добросовісності та розумності, а також відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 СК України) суд враховує, що відповідач визнав позовні вимоги та вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 500 грн. щомісячно. Згідно ч.1\~ст.192 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аналізуючи положення сімейного законодавства України, суд зазначає, що у даному випадку аліменти на утримання дружини від чоловіка до досягнення дитиною трьох років підлягають стягненню з моменту звернення позивачки з позовною заявою до суду та до досягнення дитиною 3-річного віку, тобто до [INFO] . З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулася 04.12.2020 року (а.с.1), отже саме з зазначеної дати мають стягуватися аліменти з відповідача. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому частиною першою статті 142\~ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач\~визнав позов\~до початку \~розгляду справи\~по суті,\~а позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 420,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.\~75, 84,\~182,\~183, 192 СК України,

Outcome: approved