Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2008 року їй належить житлова квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], у якій окрім неї зареєстровані та проживають: її чоловік [PERSON], її неповнолітні доньки [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], який є її знайомим та якого вона зареєструвала за його проханням, оскільки останньому необхідно було десь зареєструватися. Відповідач не проживає за місцем реєстрації у зазначеній квартирі з моменту реєстрації. Проте вона змушена сплачувати за відповідача житлово-комунальні послуги, які розраховується з урахуванням кількості осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні. Відповідач на теперішній час проживає в Російській Федерації, куди виїхав на заробітки, його адреса та номер телефону їй невідомі. Реєстрація у даній квартирі відповідача не дає їй змоги розпорядитися своєю нерухомістю на свій розсуд і обмежує її законні права. Тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до цивільно-процесуального законодавства. Треті особи: представник Мирноградської міської ради, [PERSON], представник ОСББ «Угольок» до судового засідання також не зявилися. [PERSON] та ОСББ «Угольок» письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність та про свою підтримку позовних вимог [PERSON] Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житлова квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2008 року, посвідченого 16.07.2008 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 6876, що підтверджується відповідним договором, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Бюро технічної інвентаризації м.Димитров (а.с.6, 7, 8). У даній квартирі зареєстровані: з 2009 року позивач [PERSON], [INFO], у якості власника; з 2008 року чоловік позивача [PERSON], [INFO]; з 2009 року доньки позивача [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]; та з 01.12.2010 року відповідач [PERSON], [INFO], який у родинних стосунках з власником приміщення не перебуває, про що свідчать свідоцтва про одруження, про народження дітей, довідка виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 17.11.2016 року (а.с.3, 4, 5, 9). Відповідно до акту обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Угольок» від 28.10.2016 року, виготовленого комісією у складі сусідів, у присутності голови обєднання та члена ревізійної комісії, відповідач [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], фактично не проживає за вказаною адресою з 2012 року по день складання акту (а.с.10). Дану обставину у судовому засіданні підтвердили допитані свідки. Так свідок [PERSON] суду пояснила, що вона останні шість років є близькою подругою [PERSON], у звязку з чим приблизно один-два рази на тиждень буває у неї вдома та неодноразово ночувала. [PERSON] вона ніколи не бачила, але від позивача їй відомо, що той тимчасово зареєстрований у її квартирі, і що позивач не може його зняти з реєстрації через його відсутність. Позивач мешкає у своїй квартирі з чоловіком та двома доньками. Інших осіб, які б проживали разом з ними, вона ніколи не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона останні пять років товаришує з [PERSON] та часто буває у неї дома, де позивач мешкає разом з чоловіком [PERSON] та двома доньками. Декілька років назад вона бачила [PERSON] пару разів біля магазину позивача, яка торгує секенд-хендом. Після того вона його ніколи не бачила, у тому числі у квартирі позивача. За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно за ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою розташування жилої квартири позивача, належної їй на праві приватної власності, членом її сімї не являється, не мешкав і не мешкає у даному жилому приміщенні, та не є його співвласником, будь-яких договорів щодо користування квартирою позивача, укладених між сторонами, не виявлено. Тому суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.150 СК України, 386 ЦК України,

Outcome: approved