Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 09.07.2015 року було частково задоволено її позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини та ухвалено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 400 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову -09.06.2015 року та на утримання дружини в розмірі 40 гривень щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Дане рішення набрало законної сили 21.07.2015 року. Позивач [PERSON] вказує, що таке рішення було обґрунтоване тим, що на час розгляду справи відповідач не мав офіційної роботи та мав нерегулярний мінливий дохід. Однак на даний час офіційно працевлаштований на посаді лікаря ортопеда-травматолога травматологічного кабінету поліклініки Шепетівської ЦРЛ та має пристойний заробіток, отже його матеріальний стан значно покращився і він має змогу виплачувати аліменти на їх спільну дитину і на її утримання до досягнення сином трирічного віку у більшому розмірі та в інший спосіб, тобто в визначеній судом частині від його заробітку. А тому, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача [PERSON], встановлений рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.07.2015 року та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Проте подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та суду пояснив, що працює тимчасово лікарем ортопедом-травматологом травматологічного кабінету поліклініки Шепетівської ЦРЛ на період відсутності лікаря ортопеда-травматолога [PERSON], який перебував в зоні АТО, а з 05.05.2016 року написав заяву на переведення на посаду дитячого лікаря ортопеда-травматолога. Не заперечує проти стягнення із нього аліментів на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку до досягнення ним повноліття та на утримання дружини в розмірі 1/10 частини усіх видів його заробітку,до досягнення сином трирічного віку. Вказав, що сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачем не зможе, мотивуючи тим, що його заробітна плата складає 2100 грн. в місяць, з яких він 1000 грн. сплачує за квартиру, яку винаймає в м.Шепетівка. Також, щотижня їздить у с.Хутір Шепетівського району допомагати по господарству батькам, які хворіють: матері інваліду 3 групи та батькові, який має хворобу, яка потребує постійного лікування, купує їм ліки, на що також затрачає значну суму коштів. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що розмір аліментів, визначений позивачем надто великий, становитиме більшу частину заробітку відповідача, просив суд врахувати обставини, на які посилався [PERSON] та те, що позивач має власний дохід, проживає у забезпеченій родині та просив стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, та на утримання дружини в розмірі 1/10 частини, до досягнення сином трирічного віку. З'ясувавши письмову думку позивача з приводу поданого позову, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.11.2011 року. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду 09.07.2015 року, яке набрало законної сили 21.07.2015 року, шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] було відновлено дошлюбне прізвище [PERSON]. Від шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим повторно 25.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.07.2015 року, яке набрало законної сили 21.07.2015 року, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову - 09.06.2015 року та до досягнення дитиною повноліття, та на утримання дружини у розмірі 40 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви - 09.06.2015 року до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Як вбачається з довідки від 19.04.2016 року, виданої головним лікарем Шепетівської ЦРЛ, [PERSON] знаходиться на службі в Шепетівській ЦРЛ на посаді лікаря ортопеда-травматолога травматологічного кабінету поліклініки ЦРЛ з 01.09.2015 року по даний час. Згідно витягу з наказу по Шепетівській ЦРЛ № 112-к від 25.08.2015 року [PERSON] прийнято на роботу з 01.09.2015 року на посаду лікаря ортопеда-травматолога поліклініки ЦРЛ тимчасово, на період відсутності лікаря ортопеда-травматолога поліклініки ЦРЛ [PERSON], який знаходиться в зоні АТО. З витягу з наказу по Шепетівській ЦРЛ № 51-к від 18.04.2016 року слідує, що [PERSON], працюючого тимчасово лікарем ортопедом-травматологом травматологічного кабінету поліклініки ЦРЛ переведено з 19.04.2016 року на посаду лікаря ортопеда-травматолога травматологічного кабінету поліклініки ЦРЛ тимчасово на період відпустки лікаря ортопеда-травматолога травматологічного кабінету поліклініки ЦРЛ [PERSON] З пояснень відповідача слідує, що з 05.05.2016 року ним написано заяву на переведення на посаду дитячого лікаря-травматолога. У подальшому матеріальний стан відповідача змінився. Отже, на даний час відповідач [PERSON] має регулярний, стабільний дохід, загальна сума якого за період з 01.10.2015 року по 31.03.2016 року становить 18946 грн. 55 коп., що підтверджується довідкою про доходи №108 від 21.04.2016 року, виданою Шепетівською ЦРЛ. Згідно довідки № 1303 від 25.03.2016 року, виданої ПП УК «Управдом», [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом із сином [PERSON], [INFO], якого вона доглядає та виховує. Позивач згідно довідок № 2348 та № 2349, виданих Деснянським РУПСЗН, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з лютого 2016 року в розмірі 130 грн. та 1074 грн. державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства 3 групи, не працює. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. При цьому, для збільшення чи зменшення розміру аліментів достатньо хоча б однієї із вказаних обставин. Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснює, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в частці від доходів (що фактично є зміною розміру) ст. 183 СК України відносить: регулярний, стабільний дохід платника аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові №6-143цс13, яка є обов'язковою для судів України. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням наведених обставин, зміни матеріального стану платника аліментів [PERSON], який працевлаштований та отримує щомісячний дохід, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та підлягає зміні розмір аліментів на утримання дитини, визначений рішенням суду у твердій грошовій сумі на розмір аліментів, визначений у частці від заробітку, а саме: в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів дозволить відповідачу утримувати свою неповнолітню дитину та найбільш повно відповідає вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини. Крім того, згідно зі ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи зі змісту вказаної норми, безумовною умовою отримання аліментів дружиною є спроможність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Оскільки, відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини визнав в розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку (доходу), суд приходить до висновку, що останній спроможний надавати таку матеріальну допомогу, а отже позовні вимоги і в цій частині суд вважає за необхідне задовольнити частково та змінити розмір, визначених рішенням суду аліментів на утримання дружини та стягувати їх в розмірі 1/10 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд знаходить за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial