Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.08.2002 року вона одружилася з [PERSON] . Вказаний шлюб зареєстровано Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що було складено відповідний актовий запис № 1155. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з чоловіком не склалося через відсутність взаєморозуміння між нами, розходження поглядів на сімейні цінності та обов`язки чоловіка, зокрема, з дотримання морально етичних норм, наслідком чого стосунки з чоловіком різко розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Протягом цього часу відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не бере участі в утриманні сім`ї. З січня 2020 року проживають окремо, сімейного життя та спільного господарства не ведуть, фактичні шлюбні відносини між ними припиненні. Спільна дочка проживає разом зі мною та знаходиться на моєму утриманні. Суперечки щодо місця проживання дитини, та з питань її утримання і виховання між нами відсутні. Спір щодо розподілу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, буде вирішуватися сторонами окремо за обопільною згодою або в іншому судовому провадженні. Крім того, протягом останніх шести місяців чоловік не виконує своїх батьківських обов`язків, не бере участі в утриманні сім`ї та добровільно матеріальну допомогу на утримання спільної дитини не надає, договору чи іншої домовленості про сплату аліментів на дитину між ними не укладено. На підставі викладеного, просить шлюб укладений між нею та відповідачем - розірвати, після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] », а також стягнути на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованими листами. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. 15.08.2002 між сторонами укладений та зареєстрований шлюб Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що зроблено актовий запис № 1155, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На теперішній час сім`я фактично розпалася, оскільки подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя. Шлюб між ними носить формальний характер. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі та особистим інтересам позивача. На момент розгляду справи перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 СК України, судом не встановлені. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами на даний час немає. Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. На теперішній час сторони проживають окремо, фактично не ведуть спільного господарства. Дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги задля належного забезпечення потреб їхньої доньки. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних підтверджень щодо неможливості ним утримувати неповнолітню дитину. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей: віком від 06 до 18 років з 01.07.2020 в розмірі 2197 грн., а тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд звертає увагу, що на час винесення рішення донька сторін - [PERSON] , [INFO] досягла повноліття, але враховуючи положення ч.1 ст. 191 СК, позовні вимоги підлягають до задоволення з дня пред`явлення позову, 14.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Судові витрати підлягають стягненню з відповідача: на користь позивача в розмірі 840,80 грн.; на користь держави в сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved