Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовними вимогами до [PERSON], якими просила визнати батьківство [PERSON], [INFO], громадянина Р. Молдова, відносно [PERSON], [INFO]., та стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивачка у судовому засіданні свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщений про дату, час та місце судового засідання у відповідності із положеннями Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 р., направивши через органи Міністерства юстиції України до відповідного компетентного суду Р. Молдова відповідним чином оформлені доручення про проведення окремих процесуальних дій, копію позовної заяви із доданими документами, сповіщення про дату судового розгляду у встановленому законом порядку, у судове засідання, яке проводилась 17.06.2015 р. у приміщенні суду м. Глодень Р. Молдова, позовні вимоги позивачки не визнав у повному обсязі, наполягав на розгляд вищевказаної цивільної справи у Ренійському районному суді Одеської області за його присутності, однак, у призначенні судові засідання відповідач не з`явився, клопотання, заперечення, інші заяви суду не направляв. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO].; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України; копія паспорту громадянки України [PERSON]; копія паспорту громадянина Р. Молдова [PERSON]; довідки Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області №№ 954, 955 від 20.05.2014 р.; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що починаючи з 2007 року позивачка проживала у цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] у м. Санкт-Петербург, РФ. Офіційно шлюб між сторонами не був зареєстрований. За час сумісного мешкання сторін у цивільному шлюбі, [INFO] в них народилась донька - [PERSON]. Факт народження дитини підверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.09.2011 року. Позивачка стверджує, що відповідач [PERSON], з яким на момент народження доньки [PERSON] вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]., однак на момент її народження, він відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Таким чином, батько неповнолітньої [PERSON], записаний зі слів матері [PERSON], відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, а саме як [PERSON]. Після народження доньки [PERSON], взаємовідносини між сторонами почали псуватися, зникло взаємопорозуміння та довіра один до одного. У зв`язку із вищевказаними обставинами, сторони у 2011 році припинили сумісне мешкання, відповідач залишився у м. Санкт-Петербург, РФ, позивачка повернулась у с. Лиманське Ренійського району Одеської області. Донька [PERSON], [INFO]., з того часу постійно проживає з позивачкою у с. Лиманське Ренійського району Одеської області, яка повністю її утримує, виховує доньку, дбає про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток дитини. Відповідач, який проживає окремо від неповнолітньої доньки [PERSON], ухиляється від виконання свого обов`язку щодо її утримання, оскільки з моменту припинення сумісного мешкання з позивачкою, з якою сторони знаходилися у фактичних шлюбних відносинах на момент народження доньки [PERSON], матеріально доньці [PERSON] не допомагає, участі у її вихованні не приймає та не виконує жодного з обов`язків, які на нього покладені законом як на батька. Позивачка самостійно, власними силами, матеріально забезпечує, доглядає та виховує неповнолітню доньку [PERSON], а також виконує всі інші обов`язки, покладені на неї законом як матір дитини, які необхідні для належного утримання дитини, однак позивачка не має можливості належним чином самостійно, без участі батька, утримувати їх сумісну доньку [PERSON], повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, забезпечити їй повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу, взуття та їнші життєво необхідні потреби для доньки. На момент звернення до суду з вищевказаним позовом, між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати сумісну доньку [PERSON], [INFO]. Суд, заслухвши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши усі докази та надані документи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що також випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу україни, яка зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-ХІІ), дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Всупереч вищевказаним вимогам законодавства України та міжнародно-правовим нормам, ратифікованимими уповноваженим на те органом законодавчої влади України у відповідному порядку, відповідач, який проживає окремо від неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка народилася від фактичних шлюбних відносинах сторін у справі, ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини, оскільки з моменту припинення сумісного мешкання з позивачкою, з якою відповідач знаходився у фактичних шлюбних відносинах, на момент народження доньки [PERSON], матеріально своїй доньці не допомагає, участі у її вихованні не приймає та не виконує обов`язків, які покладені на нього, як на батька законодавством України та міжнародними нормативно-правовими актами. По теперішній час між стронами не досягнуто згоди з приводу способу та об`єму виконання відповідачем свого обов`язку, як батька, утримувати сумісну доньку [PERSON], тому позивачка була вимушена звернутися до суду із вищевказаними вимогами про визнання батьківства [PERSON], [INFO], громадянина Р. Молдова, відносно його доньки [PERSON], [INFO]., та стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевказані обставини, аргументуючи свою позицію, позивачка вказала, що на протязі останніх років (після припинення сумісного мешкання сторін, які перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких народилася донька [PERSON]), відповідач не підтрумував з позивачкою та їх сумісною донькою [PERSON] ніяких відносин, матеріально дитину не забезпечував та не надав жодної допомоги, у зв`язку з чим, наразі позивачка разом з донькою знаходяться у досить скрутному стані, без необхідного фінансового забезпечення для подальшого проживання, достатнього для нормального розвитку та підтримання гідної життєдіяльності для доньки [PERSON], що суперечить вказаним нормам законодавства України та міжнародних нормативно-правових актах у галузі захисту прав та інтересів дитини. З огляду на вищевказне, позивачка змушена самостійно утримувати та виховувати доньку [PERSON], що є вкрай тяжким обов`язком для неї, вона наразі ніде не працює, оскільки вимушена доглядати за неповнолітньою донькою. На теперішній час, єдиним місячним доходом, є виплата, яку позивачка отримує як одинока матір, що однак недостатньо для належного та необхідного забезпечення та утримання неповнолітньої доньки так і особистого проживання позивачки, враховуючи складну економічну ситуацію в Україні, інфляцію, яка призвела до підвищення цін на продукти та товари. Так, згідно ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 року, право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Умови призначення і виплати допомоги на дітей одиноким матерям також визначає «Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», який затверджено Постановою Кабінету міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року. Відповідно до вказаного Порядку, щодо умов призначення та розміру допомоги на дітей, одиноким матерям суд зазначає, що така допомога призначається за наявності відповідної довідки державного органу реєстрації актів цивільного стану про підстави внесення до книги реєстрації народжень відомостей про батька. Така допомога призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги. Задовольняючи вимогу про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]., у твердій грошовій сумі, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Ч.ч. 1, 3 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грощовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 цього Кодексу (не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Також, Верховний суд України, в п. п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що відповідно до ст. 180 СК України батькі зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках перебачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленності між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу), або в твердій грошовй сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Таким чином, до обставин, які надають суду повноваження визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, належать випадки, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. На теперішній час, за наявними даними, та як сам визнав відповідач, він має нерегулярний, мінливий дохід, підробляє на заробітках в Російській Федерації, інших дітей, утриманців не має, офіційно не одружений, має добрий стан здоров`я, отже він має реальну можливість матеріально забезпечити доньку [PERSON], що підверджується як доводами позивачки, так і самим відповідачем. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен враховувати у першу чергу забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька. яка буде стягуватится як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Що стосується стягнення аліментів з іноземця, оскільки як було встановлено судом, відповідач у справі [PERSON], [INFO], є громадянином Республіки Молдова, проживає в с. Фундурій Векь Глодянського району Р. Молдова, такий порядок регламентується Інструкцією про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, затвердженої Наказом Міністрества юстиції України від 29.12.2006 року №121/5 (далі- Інструкція). Ця Інструкція визначає, зокрема порядок звернення із заявою про визнання і виконання рішення суду України про стягнення аліментів на території іншої держави. Відповідно до зазначеної Інструкції, Молдова є стороною Конвенції про стягнення аліментів за кордоном (п. 3 Загальних положень Інструкції). Також, згідно до умов Інструкції, питання про сплату аліментів може порушуватись відносно громадян іноземних держав - учасниць, а також відносно осіб, які проживають або тривалий час перебувають на території країн - учасниць Конвенції. Держави що підписали цю Конвенцію надають одна одній допомогу у розшуку відповідача у справах про стягнення аліментів. Коли є підстава вважати, що відповідач знаходиться на території іноземної держави. Таким чином особа, на користь якої винесено рішення суду, має право звернутися з клопотанням про визнання і виконання рішення суду України про стягнення аліментів на території іншої держави, згідно вищевказаної Інструкції. З урахуванням вищевикладеного, судом встановлені підстави для визнання батьківства [PERSON], [INFO] громадянина Республіки Молдова відносно доньки [PERSON], [INFO], також суд, з урахуванням інтересів неповнолітньої доньки [PERSON], а також з урахуванням тих обставин, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, підробляє на заробітках за кордоном, що дає підстави вважати, що він достатньо фінасово забезпечений, враховуючи що інших дітей, утриманців не має, офіційно не одружений, має добрий стан здоров`я, отже він має реальну можливість матеріально забезпечити доньку [PERSON], надати їй матеріальну допомогу, тому суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, обсяг яких, є мінімально необхідним для утримання та виховання дитини, починаючи с дня подання позовної заяви і до повноліття доньки [PERSON], тобто до [INFO] року,. На підставі викладеного та

Outcome: approved