Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачем знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 18.11.2006 року до 18 жовтня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вони проживають окремо один від одного, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає і тому і просить стягнути з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця. Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і дала пояснення про обставини, викладені вище. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень не надав, тому суд вважає можливим розглянути справи за його відсутністю. Суд вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з18.11.2006 року. Рішенням Фрунзенського райсуду м. Харкова від 19 жовтня 2010 року шлюб було розірвано. Сторони є батьками неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та находиться на її утримання. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 181 ч.1,2 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що [PERSON] працездатний, інших дітей не має і тому може надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача. Згідно зі ст.60 ЦПК Україні -кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав доказів, які б підтвердили, що він приймає участь в розвитку дитини та в її утриманні. У відповідності з положеннями ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, при зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом стосовно зміни розміру аліментів. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати, а саме: за судовий збір - 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved