Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Василів Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за законом. Посилається на те, що 14.08.2015 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Молодіжній, 21 в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області. Заповіту померлий [PERSON] не залишив. Вона, а також [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги майна померлого. Проте [PERSON] у передбачений законом строк подав заяву про відмову від прийняття спадщини, після смерті батька [PERSON], померлого 14.08.2015 року. [PERSON] на момент смерті спадкодавця з ним не проживав, із заявою про прийняття спадщини, а також про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не звертався, вважається таким, що спадщину після смерті батька не прийняв. Вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, користується всім спадковим майном, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на частину спадщини, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,0395 га отримала свідоцтво, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на нього спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Василів Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, врахувавши заяви сторін вважає, що визнання представником відповідача територіальної громади с. Василів Заставнівського району Чернівецької області позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 14.08.2015 року в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №1449004 від 17.08.2015 року (а.с. 8). Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання - с. Василів вул. Молодіжна, 21 Заставнівського району Чернівецької області відкрилась спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить: -земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,0395 га., що складається з двох земельних ділянок №1 площею 1,0282 га. кадастровий номер 7321581900:01:006:0019, та №2 площею 0,0113 га. кадастровий номер 7321581900:01:007:0049, що розташована в адмінмежах Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЧВ №056698 виданого Заставнівською РДА 06.08.2004 року; -житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за вищевказаною вказаною адресою. Вказане вбачається із довідки Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №613 від 29.03.2016 року (а.с. 15). За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт померлий [PERSON] не вчиняв. Спадкоємцями першої черги його майна за законом є позивач [PERSON], яка є його дружиною та діти [PERSON] та [PERSON] Вказане підтверджується довідкою Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №611 від 29.03.2016 року (а.с. 16), копією рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23.12.2015 року (а.с. 17-18), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МИ №258745 від 17.11.1973 року (а.с. 19). Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що на виконання вказаних вимог закону син спадкодавця [PERSON] [PERSON], скориставшись своїм правом передбаченим ст. 1273 ЦК України, у строки встановлені ст. 1270 ЦК України подав заяву про відмову від прийняття спадщини, після смерті батька [PERSON]М, померлого 14.08.2015 року, до Заставнівської державної нотаріальної контори, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи №304/2015 (а.с. 3), що досліджена судом. Інший спадкоємець майна померлого [PERSON] за законом його син [PERSON] на момент смерті спадкодавця з ним не проживав, із заявою про прийняття спадщини, а також про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не звертався, вважається таким, що спадщину після смерті батька не прийняв. Вказане видно із довідки Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №611 від 29.03.2016 року (а.с. 16) та матеріалів спадкової справи №304/2015 (а.с. 16-17), що досліджена судом. Позивач [PERSON] вчасно прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час її відкриття. Вказане вбачається з довідки Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №611 від 29.03.2016 року (а.с. 16), витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №41861403 від 21.10.2015 року (а.с. 21) та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №315/02-31 від 25.05.2016 року (а.с. 24). Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України позивач звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом, 25.03.2016 року їй були видані свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельні ділянки за кадастровим №7321581900:01:006:0019, площею 1,0281 га та за кадастровим №7321581900:01:0076:00419, площею 0,0113 га, проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований по вул. Молодіжній, 21 в с. Василів Заставнівського району, Чернівецької області після смерті чоловіка [PERSON], у звязку з тим що відсутній правовстановлюючий документ, який мав би підтвердити право власності померлого на будинок, що вбачається з свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 22-23) та постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №315/02-31 від 25.05.2016 року (а.с. 24). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Молодіжній, 21 в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON], який побудував його на відведеній земельній ділянці. Вказане вбачається із довідки виконавчого комітету Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 29.03.2016р №611 в якій вказується, що згідно запису по господарської книги №3 Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області номер обєкта по господарського обліку 0118-1 по вул. Молодіжна, 21 значиться житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами який належав [PERSON], який помер 14.08.2015 року та на день смерті був зареєстрований в [INFO] (а.с. 16); довідки виконавчого комітету Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 29.03.2016р № 612 в якій вказується, що згідно по господарської книги №3 Василівської сільської ради під номером обєкта по господарського обліку 0118-1 числиться домогосподарство [PERSON]М, за яким закріплено земельні ділянки: 0,15 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,35 га - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 25); рішення Василівської сільської ради народних депутатів ХХІ сесії ХХІ скликання від 03 лютого 1994 року «Про приватизацію земельних ділянок» яким було передано безоплатно у власність 0,51 га [PERSON]М (а.с. 26-27); копії по господарської книги в якій [PERSON] зазначається як голова домогосподарства (а.с. 28-31). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що оскільки спадкодавець [PERSON] побудував житловий будинок з господарськими спрутами та будівлями, розташований по вул. Молодіжній, 21 в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області на відведеній ділянці, сільська рада зареєструвала його у по господарській книзі, то [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте не оформив право власності на нього належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с. 11 зворот). Згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (а.с. 11), а також довідки характеристики Заставнівського РБТІ №154 від 20.08.2015 року (а.с.14) згаданий житловий будинок побудований у 1982 році, а господарські споруди та будівлі до нього у 1982-1984 роках, їх вартість становить 131141 (сто тридцять одну тисячу сто сорок одну) гривеню. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved