Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що 12 січня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], про що зроблено актовий запис за № 11 відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Оскільки подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам, тому [PERSON] звернулася із позовною заявою до суду та просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], а також після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з'явилася, при цьому подала заяву про розгляд цивільної справи у її відсутності, заявлений позов підтримує повністю, просить його задовольнити та термін для примирення не надавати. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить розглянути цивільну справу у його відсутність, заявлений позов визнає, просить його задовольнити та терміну для примирення не надавати. Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явилися, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12.01.2013 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 11, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.01.2013 р. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.01.2014 р., виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції у Київській області, вбачається, що від спільного проживання у шлюбі позивач та відповідач мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки № 519 від 01.10.2018 року, виданої виконкомом Тинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, гр. [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS] та має склад сім'ї: син - [PERSON], [INFO], чоловік - [PERSON], [INFO], проживає в селі Тинівка без реєстрації. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що передбачено ч. 1 ст. 110 СК України. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що збереження шлюбу та подальше проживання подружжя не можливе, а також враховуючи, що відповідач позов визнав та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, тому вбачає підстави для задоволення позовних вимог. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, що визначено ч. 2 ст. 114 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв'язку з визнанням позову до початку розгляду справи по суті судовий збір повертається позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору. На підставі ст.ст. 56, 105, 110, 112 - 115 СК України та

Outcome: approved