Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 01.06.2017 у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 464 та стягнути з відповідача судові витрати. На обґрунтування позову зазначила, що 01.06.2017 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. В шлюбі мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. Вказала, що з січня 2020 року вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки, між ними втрачено взаєморозуміння та взаємоповага, вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, що призвело до втрати почуття любові один до одного. Примирення між подружжям вважає неможливим. Вважає, що подальше збереження сім`ї суперечить її інтересам. З урахуванням викладеного просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] адвокат Лаврик Ю.А. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивача. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ялисоветський А.А. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої повідомив, що [PERSON] не заперечує проти позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу та просив розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність відповідача [PERSON] . У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 01.06.2017 у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 464, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що з січня 2020 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини по причині різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Бажання та намір відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні, що підтверджується їхніми заявами. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В ході розгляду справи сторонами клопотання про надання їм часу для примирення не заявлялися. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити прізвище, набуте у шлюбі « [PERSON] », про відновлення дошлюбного прізвища позивач суд не просила. Беручи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, наміру поновлювати сімейні стосунки не мають; приймаючи до уваги думку відповідача, який позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду були понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved