Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон та проїзд через лінію зіткнення неповнолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 18.01.2019 року. Від цього шлюбу мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . В теперішній час діти проживають з позивачем. Відповідач не бере участі у оздоровленні дітей, не піклується про її фізичний розвиток та не має коштів для направлення до оздоровчих центрів. На даний момент у їх сім`ї є рідні, які проживають на тимчасово окупованій території України і вони з дітьми хочуть їх безперешкодно відвідувати, а також відвідувати оздоровчі курорти України та інших країн. З зазначених підстав просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей на тимчасово окуповану територію України у м. Донецьк та за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя без згоди їх батька. Позивач в судове засідання не з`явилася, про судове засідання повідомлялася. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач повідомлений про судове засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, а тому, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. На підставі ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Так, з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Прав перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами). У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно Правил. Оформлення паспорта здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати згоду на виїзд дітей від відповідача, оскільки він проживає окремо від дітей, після припинення шлюбних відносин відповідач уникає спілкування з позивачем, та надати дозвіл не бажає. Протилежного відповідачем не доведено. Суд вважає, що тимчасовий виїзд дітей до м. Донецька надасть можливість спілкування з родичами, що буде здійснений в інтересах дітей, буде сприяти їх всебічному розвитку і не буде суперечити діючому законодавству, а також не позбавить дітей права та можливості спілкуватися з батьком. З урахуванням викладеного, для реалізації прав, свобод та інтересів дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved