Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що 09 вересня 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Під час їх подружнього життя, [INFO] у їх сім`ї народилася двійня, син [PERSON] та дочка [PERSON] . 06 листопада 2018 року виконавчим комітетом Колодянської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, було повторно видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , де батьком останньої вказаний відповідач [PERSON] . Вона та відповідач, разом з дітьми проживали у [ADDRESS] , де вели спільне господарство та займалися вихованням дітей. Через різні характери та погляди на майбутнє, що суперечило особистим інтересам кожного окремо, ведення антисоціального та паразитичного способу життя, груба та навіть часом неадекватна поведінка відповідача [PERSON] призвела до того, що сімейне життя не склалося, тому вона з відповідачем [PERSON] припинила проживати однією сім`єю, шлюб фактично розпався і, як результат, вона разом з дітьми була вимушена змінити місце проживання та переїхати жити в місто Умань до своїх рідних. Троє малолітніх дітей залишилися на її утриманні. Протягом всього часу роздільного проживання, її усні прохання про матеріальну допомогу на утримання їх дітей відповідач проігнорував. З моменту окремого проживання з відповідачем [PERSON] і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дітей відповідач [PERSON] з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дітьми, участі у їхньому житті свідомо не приймає. Місце роботи та джерела матеріальних надходжень відповідача [PERSON] їй не відомі, і наскільки їй відомо, то проживає відповідач [PERSON] за місцем реєстрації. На цей час відповідач [PERSON] не підтримує з ним зв`язку. Діти залишилися жити разом з нею за адресою: [ADDRESS] і їй доводиться самостійно нести усі витрати по утриманню дітей. Доступ батька до дітей не обмежений, але відповідач [PERSON] через відсутність бажання взагалі не спілкується з дітьми. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь позивача [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання трьох малолітніх дітей, сина [PERSON] , дочки [PERSON] та дочки [PERSON] , у розмірі половини частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з відповідача [PERSON] на її, [PERSON] , [INFO] , утримання на її користь аліменти у розмірі встановленого прожиткового мінімуму на одну особу для працездатних осіб, починаючи з дати подання позову та до досягнення дітьми [PERSON] та [PERSON] трирічного віку. Стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її користь, аліменти за останні шість місяців на утримання дружини та трьох малолітніх дітей. Ухвалою судді від 23 квітня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідачу було направлено копію ухвали судді та примірник позовної заяви рекомендованим листом, станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву відповідача не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом достовірно встановлено про те, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Новоград-Волинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 09 вересня 2017 року, актовий запис № 244. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . У вказаному шлюбі народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно Новоград-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 14 (а.с. 12), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Дубрівської сільської ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 25 (а.с. 10); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Дубрівської сільської ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 26 (а.с. 11). Діти проживають разом з матір`ю - позивачем по справі [PERSON] , що підтверджується довідкою виданою головою ОСББ Івана Мазепи про склад сім`ї (а.с. 13), згідно якої [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживають: дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Частинами 2, 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України з урахуванням змін, що набули чинності 08.07.2017 року, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З метою посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів у Сімейному кодексі України визначено, що розмір аліментів на трьох дітей має складати 1/2 частину заробітку (доходу) платника аліментів. Конституція України в статті 48 встановлює право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Судовий захист майнових прав дитини передбачає звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання її майнових прав, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Таким чином, оскільки змінами в законодавстві з 08.07.2017 року з метою захисту прав дітей визначено, що розмір аліментів на трьох дітей має складати 1/2 частину заробітку (доходу) платника аліментів, то суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів починаючи з 25.02.2020 року у розмірі 1/2 частини від заробітку та доходу відповідача підлягають задоволенню, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дітей. При цьому суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів передбачене вимогами чинного законодавства для забезпечення поліпшення майнового становища дітей, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. В силу ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. При цьому відповідно до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Як встановлює ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до вимог статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням наведеного, вимог ч. 1 ст. 182 СК України, врахувавши, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дітьми, а саме малолітніми [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим позбавлена можливості працевлаштуватися та отримувати самостійний дохід, відповідач проживає окремо від сім`ї та у добровільному порядку не приймає участі у її матеріальному утриманні, суд прийшов до висновку про наявність передбачених статтею 84 СК України підстав для покладення на відповідача обов`язку надавати матеріальну допомогу позивачу у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб до досягнення дітьми трьохрічного віку, тому в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню. Врахувавши вимоги ст. 79 СК України, суд вважає, позовну вимогу щодо стягнення коштів з відповідача за останні шість місяців необґрунтованою, тому не вбачає підстав для її задоволення. Також, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру, що у загальному розмірі складає 1681 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved