Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов'янської міської рад, про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем є батьками неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. 04.02.2009 року шлюб між ними розірвано, після чого дитина залишилася проживати разом з нею. Після розірвання шлюбу між ними, [PERSON] не брав участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини та їй невідомо де він на теперішній час знаходиться, у зв'язку з чим вважає, що батько [PERSON] навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, пояснення надала аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.30; 32), про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 20.10.2017 року (а.с.22), в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис від 06.11.2007 року № 535, зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 04.02.2009 року, актовий запис № 16 (а.с.10). Згідно довідки Комунального підприємства «ЖЕК № 1» від 07.09.2017 року, [PERSON], [INFO] зареєстрована разом зі своєю матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] з 21.10.2014 року (а.с.15). Як вбачається з довідки Слов'янської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів № 23 Донецької обласної ради від 06.09.2017 року, [PERSON] навчається у зазначеному закладі та як інвалід зору, дівчинка відвідує школу у супроводі матері [PERSON] (а.с.14). Відповідно до характеристики на сім'ю учениці 4-А класу Словянської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів № 23 Донецької обласної ради [PERSON]. від 12.09.2017 року, мати останньої - [PERSON] бере активну участь у шкільному житті, завжди дотримується рекомендації і співпрацює з педагогічним колективом класу. Інформацією про батька дитини не володіють, контакт з ним відсутній, школу не відвідував (а.с.16). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач свого батьківського обов'язку, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Статтею 150 СК України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З Висновку Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради № 29/01-2299 від 28.11.2017 року про позбавлення батьківських прав вбачається, що орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки батько дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками (а.с.31). У силу положень Закону і роз'яснень, даних у п.15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п.17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухилявся від їх виконання у відношенні своєї малолітньої дитини. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його дитини [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved