Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON], 3-я особа ПАТ «Акцент-Банк», в якому просила розірвати договір від 21.12.2015 року, стягнути з ФОП [PERSON] внаслідок розірвання договору суму задатку в розмірі 7811 грн, стягнути з ФОП [PERSON] неустойку за невиконання ним зобов»язання в розмірі 671 грн. 66 коп., стягнути з ФОП [PERSON] моральну шкоду, завдану неправомірними діями в розмірі 3900 грн., стягнути з ФОП [PERSON] судові витрати по справі у розмірі 551,20 коп. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач ФОП [PERSON] у судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Зі згоди позивача та представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2015 року [PERSON] та ФОП [PERSON] , уклали письмовий договір індивідуальний номер замовлення AG-100, відповідно до якого відповідач зобов»язався організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками відповідача. Договором передбачені індивідуальні ознаки ПВХ конструкцій, а саме профіль: ПВХ ROTTA, заповнення 4-16-4, білого кольору, загальною площею 3,78 кв.м. Вищевказаним договором передбачено, що замовник зобов»язана сплатити вартість виробу, а виконавець зобов»язується передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 28 робочих днів з моменту укладання договору. Відповідно до договору вартість виробів складає 7811 грн. На виконання свого зобов»язання щодо оплати вартості виробу, позивач під впливом омани, уклала договір з ПАТ «Акцент-банк», відповідно до заяви позичальника № A3H6RG159550147 кредитно-заставний договір, відповідно до якого банк перерахував кредитні кошти на поточний рахунок СПД [PERSON] 22.12.2015 року позивач письмово звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору, у зв»язку із тим, що при укладанні договору з ПАТ «Акцент-банк», позивач вважав, що отримує розстрочку, а не кредит. В силу чого, замість 7811 грн. вартості договору з урахуванням вартості кредиту за кредитно-заставним кредитом , вартість ПВХ конструкцій збільшилася до 15932,40 грн., отже, перевищила розмір, який позивач розрахувала при укладанні договору з відповідачем. Проте , відповідачем було надано письмову відповідь, про неможливість розірвання договору. Як вбачається з відповіді відповідача, останній посилаючись на те, що витрати на виготовлення продукції вже були зроблені в повному обсязі та у звязку тим, що скло нарізане або розкроєне під розмір, поверненню не підлягає на підставі, відмовився у добровільному порядку розірвати укладений раніше договір. З пояснень позивача та його представника вбачається, що станом на дату звернення до суду, відповідач умови договору не виконав, ПВХ конструкції, що були предметом вище вказаного договору, у власність [PERSON] не передав та кошти за невиконання умов договору позивачу не повернув. Так, згідно із вимогами ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обов»язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України - порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно до вимог ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суд на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки, як вбачається з пояснень позивача та наданих ним доказів, відповідач не виконав належним чином умови договору, суд вважає за можливе розірвати договір, укладений між позивачем та відповідачем 21.12.2015р. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини, випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, про можливість задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп., отже зазначену суму суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved