Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач є батьком її дочки [PERSON], [INFO]. В даний час дочка є студенткою Комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради «Обухівський медичний коледж», та потребує матеріальної допомоги батька. З урахуванням уточненення позову, просила стягнути з відповідача матеріальну допомогу (аліменти) в розмірі 600 гривень на місяць, на період навчання їх дитини. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити із підстав наведених у ньому. Відповідач у судове засідання не зявився, представник відповідача проти задоволення позову заперечив. Свої заперечення мотивував тим, що відповідач не працює, та утримує непрацюючу дружину від другого шлюбу, а також трьох дітей, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У судовому засідання встановлено, що відповідач є батьком дочки позивача [PERSON], [INFO]. Вказана обставина визнана в судовому засіданні представником відповідача, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. [PERSON] досягла повноліття та є студенткою Фельдшерського відділення Комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради «Обухівський медичний коледж», І рівня акредитації, термін її навчання закінчується 30 червня 2019 року. Вказана обставина підтверджуються довідкою № 11, виданою 31 січня 2017 року директором цього навчального закладу. Тобто, якщо існує необхідність у матеріальній допомозі дочки, яка після виповнення вісімнадцяти років навчається у навчальному закладі, то батьки зобовязані утримувати її до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови продовження її навчання у навчальному закладі. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За даними довідки виконавчого комітету Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області №95 від 15 лютого 2017 року [PERSON] проживає з матірю [PERSON], знаходиться на її утриманні, тому позивач є особою, яка має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. Дочка сторін [PERSON] [PERSON] у звязку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки власного доходу не має. Відповідно до копій платіжних документів (квитанцій), та пояснень позивача, їх донька [PERSON] за проживання в гуртожитку Комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради «Обухівський медичний коледж» щомісячно сплачує комунальні послуги, які у період січень-квітень становили 949 гривень 36 копійок а у 2016 році 834 гривні 22 копійки (а.с. 51-61). Крім того, позивач в судовому засіданні пояснила, що вона здійснює витрати повязані з купівлею доньки їжі, одягу, оплачує їй витрати на дорогу з міста Українка Київської області (знаходиться навчальний заклад) до міста Миронівка Київської області, та несе інші витрати, по лікуванню їх спільної з відповідачем дитини, оскільки вона відповідно до довідок лікарських закладів (а.с. 12, 62) вона має хвораби, а саме: дифузний зоб 1 ступеню, вегето-судинна дистонія, та інші хронічні хвороби. Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено наявність юридичних фактів, які зобовязують відповідача до сплати матеріальної допомоги на навчання: досягнення дочкою віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження нею навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі. Згідно ч. 6 ст. 7 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні обовязки у сімейних відносинах, а отже надання матеріальної допомоги (аліментів) їх дочці у звязку із її навчанням у Комунальному вищому навчальному закладі Київської обласної ради «Обухівський медичний коледж» є спільним обовязком як позивача так і відповідача. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 ЗУ «Про прожитковий мінімум»). Тобто державою Україна визнано, що дохід з 1 травня в розмірі 1684 гривні, та з 1 грудня в розмірі 1762 гривні дає змогу працездатній особі забезпечити своє життя на рівні необхідному для нормального функціонування організму, збереження здоровя, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб людини. Таким чином з урахуванням спільного обовязку батьків утримувати своїх дітей, потреби [PERSON] у лікуванні ряду хронічних захворювань, стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 600 гривень щомісячно, не перевищує половини прожиткового мінімуму для працездатної особи, який необхідний дочці сторін для забезпечення її життєдіяльності під час навчання у Комунальному вищому навчальному закладі Київської обласної ради «Обухівський медичний коледж». Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом не встановлено, що відповідач є непрацездатною особою, має на утрианні непрацездатну дружину, а отже може працювати та отримувати заробітну плату, що було визнано в судовому засіданні представником відповідача, який пояснив, про нерегулярність та неофіційність доходів відповідача. Під час прийняття рішення, суд не бере до уваги доводи представника відповідача, що на утриманні відповідача перебуває його дружина [PERSON] та її донька [PERSON], оскільки відповідно до довідки виконавчого комітету Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області від 05 травня 2017 року №193, [PERSON] знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] (а.с. 33). За таких обставин, суд приходить до висновку, що дружина відповідача [PERSON] має самостійне джерело доходів утримує свою доньку [PERSON] від іншого чоловіка самостійно. Суд не бере до уваги копії трудових книжок як відповідача так і його дружини [PERSON], надані відповідачем до заперечень (а.с. 34-37), оскільки записи у них про їх прийняття та звільнення із роботи в ТОВ «Фора» ідентичні (один і той же наказ, одна і та ж дата), що свідчить про намагання відповідача ввести суд в оману про відсутність у нього заробітку. При прийнятті рішення суд враховує наявність у відповідача малолітнього сина [PERSON], [INFO], але вважає, що стягнення із відповідача аліментів на користь позивача в розмірі 600 щомісячно, не призведе до погіршення становища його малолітнього сина, оскільки відповідач сплачуючи аліменти позивачу за рішенням Миронівського районного суду Київської області від 04 травня 2012 року по справ № 1017/5209/12 на утримання їх доньки до досягнення нею повноліття мав можливість також і утримувати свого малолітнього сина від шлюбу з [PERSON]. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 21 вересня 2016 року. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved