Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 грудня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом №618, та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 12 грудня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Так, шлюб бажає розірвати, оскільки шлюбні відносини між ними не склались, у них різні погляди на життя, що призводило до постійних сварок. На неодноразові її намагання порозумітися, чоловік не реагував і в лютому 2015 року він покинув сім'ю і з того часу вони проживають окремо один від одного і він взагалі не дає про себе знати. Також зазначає, що відповідач взагалі не допомагає їй в утриманні сина, а їй одній важко це робити, оскільки її середньомісячний заробіток складає приблизно 3000 грн. Тому звертається до суду та просить шлюб зареєстрований між нею ([PERSON]М.) та [PERSON] - розірвати, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягненням ним повноліття. Позивач - [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшли заперечення на позовну заяву, в яких вказує, що проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує, а позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в сумі 500 грн.. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом належними доказами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії І-ФМ №108649 виданого 12 грудня 2013 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, між позивачем - [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстровано шлюб 12 грудня 2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №618 (а.с.8). У сторін 28 травня 2014 року народився син - [PERSON], що стверджується копією Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №289502 виданого виконкомом Копиновецької сільської ради Мукачівського району, Закарпатської області (а.с.9). -2- З Довідки за вих.№09096/16 виданої 08 квітня 2016 року ТОВ Ядзакі Україна вбачається, що [PERSON] працює на даному товаристві на посаді в'язальник схемних джгутів і середньомісячна заробітна плата складає - 5401,36 грн. (а.с.11). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підставність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], 28 травня 2014 року, оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано та визнано частково, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам дитини, який для повного і гармонійного розвитку його особистості повинен рости і виховуватися у атмосфері любові та розумінні. Також суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., оскільки обовязок батьків утримувати своїх малолітніх дітей належить до конституційних обовязків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому, незалежно від того, що відповідач [PERSON] проживає від дитини окремо, його обов'язок, як батька, утримувати та надавати йому матеріальну допомогу. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити прізвище «Фокша». Малолітнього сина - [PERSON], [INFO], залишити проживати при матері - [PERSON]. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved