Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] районної державної адміністрації в Запорізькій області про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації «Про передачу земельних паїв у власність» № 67 від 27.02.2003 року на виконання Указу Президента України № 72095 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», матері позивача [PERSON] було виділено в натурі (на місцевості) і безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 9,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як власнику сертифіката на право на земельну частку (пай) із земель реформованого КСП ім. Гагаріна Трудової сільської ради Великобілозерського району Запорізької області. На підставі вказаного розпорядження мати отримала державний акт на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 001251 від 14 липня 2003 року. При оформленні даного державного акту на земельну ділянку (пай) стосовно розміру земельної ділянки була допущена помилка. Площа земельної ділянки була зазначена «9,51» га, в той час як правильно «9,50» га. Дана помилка в державному акті була виправлена шляхом закреслення площі 9,51 га та виправлена на 9,50 га, що супроводжувалось записом «закреслене «9,51» не читати, виправленому «9,50» вірити», а також печаткою та особистими підписами заступника голови та керівника апарату [PERSON] районної державної адміністрації в Запорізькій області. 11.02.2016 року мати позивача - [PERSON] померла. Після смерті матері залишилось спадкове майно державний акт на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 001251 від 14 липня 2003 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом, тому після смерті матері звернулася до Енергодарської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Між тим, в звязку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, вона не має можливості визначитись із фактично успадкованою спадщиною. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати за нею [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 9,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Трудової сільської ради Великобілозерського району Запорізької області (державний акт на земельну ділянку (пай) серії ЗП № 001251 від 14 липня 2003 року, № 350 в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, кадастровий номер земельної ділянки 2321187400:04:001:0030). В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, повідомивши при цьому, що представництво її інтересів в суді буде здійснювати адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в частині визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом (а.с.37, 72, 102). Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 18.11.2016 року (а.с. 7-8), в судове засідання також не зявився та надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в частині визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом (а.с.103). Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області - [PERSON], який дій на підставі довіреності від 22.02.2017 року, в судове засідання не зявився, будучи своєчасно належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при цьому зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує ( а.с.43-45). Представник третьої особи Енергодарської міської державної нотаріальної контори в Запорізькій області, в судове засідання не зявився, при цьому надав суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи ( а.с. 55, 67). Представник третьої особи Відділу держгеокадастру в м. Енергодар Запорізької області Головного управління держгеокадастру Запорізької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи в судове засідання не зявився, про причину та обставини неявки до суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно свідоцтва про смерть серії I-ЖС № 347122, виданого 16.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] померла 11.02.2016 року в віці 83 років, актовий запис № 20 (а.с.12). Правова норма ч. 1 ст. 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Трудової сільської ради Великобілозерського району Запорізької області 20.09.2011 року та зареєстрованого в реєстрі за № 30, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої 11.02.2016 року [PERSON] (а.с.18). До складу спадщини за вказаним заповітом входить земельна ділянка площею 9,50 га, яка розташована на території Великобілозерського району Запорізької області та належала під час життя заповідачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 001251 (а.с.17). Частиною 1 статті 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В ході судового розгляду справи судом зясовано, що позивач, в строк встановлений законом, прийняла спадщину за заповітом, після померлої 11.02.2016 року [PERSON] Дана обставина підтверджується листом Енергодарської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 500/01-16 від 03.05.2017 року (а.с.98). Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Норма частини 1 статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до правил встановлених ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із змісту вищевказаного листа нотаріальної контори також випливає, що непрацездатна донька померлої - [PERSON], яка у відповідності до положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині, відмовилася від обовязкової частки у спадковому майні. Відповідно до норми, встановленої ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Отже, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої 11.02.2016 року [PERSON] За змістом Постанови державного нотаріуса Енергодарської державної нотаріальної контори Запорізької області від 22.09.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Трудової сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, яка належала померлій 11.02.2016 року [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 001251, оскільки в державний акт внесено виправлення. Вивчивши державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 001251, який виданий 14.07.2003 року [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області, судом встановлено, що під час життя, померла 11.02.2016 року [PERSON], на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації № 67 від 27.02.2003 року, була власником земельної ділянки, що розташована на території Трудової сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, кадастровий номер 2321187400:04:001:0030. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до вищезгаданого державного акту на право власності на земельну ділянку, розмір земельної ділянки, власником якої була померла [PERSON], складає площу 9,51 га. Проте, 17.07.2003 року, заступником голови - керівником апарату [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області були внесені виправлення в державний акт щодо розміру площі земельної ділянки, а саме, закреслено розмір площі «9,51» та записана площа розміром «9,50». Дане виправлення було засвідчено підписом вказаної посадової особи та скріплено печаткою [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області. Відповідно до п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року № 43, Усі записи в державних актах на право власності на земельну ділянку мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Як вбачається із додатку до розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області № 67 від 27.02.2003 року, [PERSON] було виділено в натурі і безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 9,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як власнику сертифікату на право на земельну частку (пай), із земель реформованого КСП ім. Гагаріна Трудової сільської ради. Вивчивши докази по справі, суд встановив, що померла 11.02.2016 року [PERSON], під час життя була власником земельної ділянки площею 9,50 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Трудової сільської ради Великобілозерського району Запорізької області. За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки зокрема на підставі прийняття спадщини. Таким чином, досліджені судом докази по справі свідчать про те, що померла 11.02.2016 року спадкодавець [PERSON] під час життя була власником земельної ділянки площею 9,50 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, спадкоємець [PERSON], яка має право на обовязкову частку у спадщині, від прийняття спадщини відмовилася, позивач прийняла спадщину в строк та в порядку встановленому законом, проте, виправлення, які були внесені в Державний акт на право власності на земельну ділянку, позбавляють позивача можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому необхідно визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлої 11.02.2016 року [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 9,50 га, яка розташована на території Трудової сільської ради Великобілозерського району Запорізької області. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved