Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Зазначила, що матір'ю дитини є її донька [PERSON], [INFO], а батьком є [PERSON], [INFO]. Під час народження дитини відповідачі проживали однією сім'єю, але без шлюбу. 28 серпня 2009 року відповідач [PERSON] був визнаний батьком [PERSON], а 28 травня 2010 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. 11 січня 2010 року [PERSON] було зареєстровано у [ADDRESS]. Під час проживання відносини між подружжям не складалися, тому [PERSON] разом з дитиною восени 2010 року повернулися до м. Дружківка Донецької області. Батько дитини залишився у Росії. 02 листопада 2011 року рішенням Дружківського міського суду Донецької області шлюб між ними був розірваний. Неповнолітня дитина залишилася мешкати разом з матір'ю. З 2010 року [PERSON] проживає разом з позивачем по [ADDRESS] Відповідач [PERSON] не постійно проживала разом з ними за вказаною адресою, оскільки час від часу намагалася влаштувати особисте життя, але у ньому не було місця для дитини. Відповідач [PERSON] вела аморальний спосіб життя, час від часу міняла чоловіків, зловживала алкогольними напоями. Тобто взагалі не займалася вихованням доньки. Відповідач [PERSON] також не цікавився життям дитини, не приїжджав провідати дитину та ніколи не брав [PERSON] до себе у гості, матеріальної допомоги на утримання дитини також не надавав. У лютому 2015 року відповідач [PERSON] поїхала до м. Одеси, залишивши дитину. До серпня 2015 року відповідач ще відповідала на телефонні дзвінки, а іноді навіть надсилала щомісяця невеликі гроші у розмірі 500-600 грн. З серпня 2015 року [PERSON] взагалі перестала відповідати на телефонні дзвінки та надавати матеріальну допомогу. Зараз позивачу невідоме її фактичне місце знаходження. У вересні 2015 року позивач оформила усі необхідні документи і дитина була зарахована до першого класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 м.Дружківки. За весь час навчання відповідач жодного разу не відвідала школу. Позивач самостійно займається вихованням та утриманням дитини. [PERSON] просить позбавити відповідачів [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно їх доньки [PERSON]; стягнути з них аліменти на утримання дитини у розмірі по 1/4 частині їх заробітку (доходу). У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що з однорічного віку неповнолітня [PERSON] проживає разом з нею по [ADDRESS] Спочатку з ними за вказаною адресою мешкала й відповідач [PERSON] Але остання увесь цей час займалася своїм особистим життям, вживала алкогольні напої та по два-три дні не ночувала вдома. У жовтні 2010 року відповідач [PERSON] приїздив до дитини, а потім виїхав до Російської Федерації. У лютому 2015 року відповідач [PERSON] поїхала до м. Одеси, а восени 2015 року надсилала гроші доньці. З зазначеного часу відповідачі взагалі більше не спілкувалися і не бачилися з дитиною. Вважає, що своєю поведінкою, батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Просить суд позбавити відповідачів [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно їх доньки [PERSON]; стягнути з них аліменти на утримання дитини у розмірі по 1/4 частині їх заробітку (доходу). Представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позову [PERSON] Вважає, що в інтересах неповнолітньої [PERSON] відповідачів необхідно позбавити батьківських прав та стягнути з них аліменти у розмірі по 1/4 частині їх заробітку (доходу). Представник заінтересованої особи [PERSON] пояснила, що батьки неповнолітньої [PERSON] самоусунулися від виконання обов'язків щодо виховання та утримання дитини. Ці факти у судовому засіданні були підтверджені поясненнями свідків та письмовими доказами. [PERSON] вважає доцільним і необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітньої доньки [PERSON]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав - це міра сімейно-правової відповідальності за порушення одним із батьків прав своєї дитини, нехтування її інтересами. Про винятковість позбавлення батьківських прав говорить вичерпний перелік його підстав (ст. 164 СК України). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, зробленого відділом записів актів цивільного стану Ярославського сільського поселення Мостовського району управління ЗАЦС Краснодарського краю, 12 серпня 2009 року у ст. Ярославська Мостовського району Краснодарського краю Російської Федерації народилася [PERSON]. Її батьками вказані: [PERSON] (батько) та [PERSON] (матір). Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства, зробленого відділом записів актів цивільного стану Ярославського сільського поселення Мостовського району управління ЗАЦС Краснодарського краю, [PERSON], [INFO] визнаний батьком дитини [PERSON], [INFO], яка народилася у [PERSON]. Дитині присвоєно прізвище [INFO] травня 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 02 листопада 2011 року № 2-273/11 шлюб, зареєстрований 28 травня 2010 року у відділі ЗАГС Мостовського району управління ЗАГС Краснодарського краю в ст. Ярославській, про що мається актовий запис № 17, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мають неповнолітню дитину, розірваний. За інформацією від 18 квітня 2016 року, наданою адміністрацією школи І-ІІІ ступенів № 12 Дружківської міської ради Донецької області, [PERSON] навчається у 1-В класі цієї школи. Її матір, [PERSON] рік тому назад покинула доньку і виїздила до м. Одеси для влаштування особистого життя. З того часу матір не цікавиться ні навчанням дитини, ні її здоров'ям. Її батько, [PERSON], вже п'ять років не проживає з сім'єю. Жодних відносин з донькою не підтримує, допомоги не надає. Місце його знаходження невідоме. [PERSON] самого дитинства мешкає у бабусі [PERSON] ,яка багато уваги приділяє навчанню, вихованню та розвитку онуки. Також [PERSON] постійно відвідує батьківські збори, виконує рекомендації, приходить на індивідуальні консультації до вчителя. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 15 квітня 2016 року, умови проживання за адресою: [INFO] відповідають потребам [PERSON]. Однак батьки дитини фактично самоусунулися від виконання батьківських обов'язків. Органом опіки та піклування Дружківської міської ради складено висновок від 13 січня 2017 року №16-0319-01 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] по відношенню до їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У суді свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] не займається вихованням доньки [PERSON]. Близько двох років тому [PERSON] приїздила до м.Дружківка і мешкала з донькою та своєю матір'ю по [ADDRESS]. Але фактично вдома не знаходилася, а весь час проводила з друзями. По декілька днів вдома не ночувала та зловживала алкогольними напоями. За дитиною постійно приглядає бабуся- [PERSON] Остання спочатку водила дитину у дитячий садок, а зараз супроводжує до школи. [PERSON] у житті повністю замінює онуці матір. Дівчинка дуже любить бабусю й добре до не ставиться. Батько дитини [PERSON] також не цікавиться донькою. З роками батьки вже перетворилися на чужих людей і до цього звикла дитина. За батьками вона вже не нудьгує та мало про них згадує. Суд дійшов до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню неповнолітньої доньки [PERSON]. Про це свідчать наступні обставини: відповідачі не цікавляться її життям, її потребами, а з 2015 року не надають матеріальної допомоги, не спілкуються з нею. Неповнолітня [PERSON] 2010 року мешкає разом з бабусею та дідусем по [ADDRESS], у яких є необхідні умови для життя та навчання. Відповідачі повністю самоусунулися від виховання своєї неповнолітньої доньки, забезпечення її житлом, їжею, одягом, створення умов для навчання. Вони повністю переклали свої обов'язки на бабусю [PERSON] і відмовляються підтримувати з ними будь-які стосунки. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України, і є всі підстави для позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідачів, наявність у відповідачів інших утриманців, і вважає можливим стягнути з кожного з них по 1/4 частині з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] судовий збір на користь Державного бюджету м.Дружківка в розмірі 551,20 грн., тобто з кожного по 275,60 грн.

Outcome: approved