Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої доньки, котра навчається у ВНЗ в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 гривень щомісячно, та половину від суми 8350 гривень, як додаткові витрати, в порядку ст. 185 СК України, сплаченої за навчання повнолітньої доньки в ТНЕУ. В обґрунтування позову посилається на ту обставину, що відповідач ухиляється від утримання власної повнолітньої доньки, котра навчається стаціонарно на державному замовленні, і добровільно не надає матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, оскільки відповідач проживає в США протягом 15 років та отримує заробітну плату в не менше 1000 доларів США на місяць. Позивачка та третя особа в судовому засіданні позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити, з мотивів наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання в судове засідання не зявився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, відзиву на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а, відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Судом встановлено, що сторони спору перебували в шлюбних відносинах з 10.08.1996 року по 23.02.2000 року, й шлюб було розірвано 23.02.2000 року. Від даного шлюбу у них народилася [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON]) [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Тернопільського національного економічного університету від 22.11.2017 року за №124 , третя особа [PERSON] дійсно навчається в ТНЕУ на факультеті банківського бізнесу на 3 курсі в групі ФБС 32\\2, на місця держзамовлення з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року. Позивачка та третя особа проживають разом в [INFO], й саме позивача несе витрати на утримання повнолітньої доньки, котра продовжує навчання. Разом з тим, зі слів позивачки, відповідач після розірвання шлюбу проживає окремо від [PERSON] та доньки, перебуває в США протягом 15 років та отримує заробітну плату в не менше 1000 доларів США на місяць, не надає допомоги на утримання [PERSON], [INFO], хоча має обєктивну можливість допомогу надавати. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 30.11.2015 року вже було видано виконавчий лист про стягнення на користь позивачки з відповідача аліментів на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи стягувати з 20.08.2014 року до 30 червня 2017 року, тобто до закінчення навчання у Чортківському коледжі економіки та підприємництва ТНЕУ. Проте визначений судом строк стягнення аліментів припинився 01.07.2017 року, а тому 23.11.2017 року позивачка звернулася до суду з даною вимогою. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. (ст. 200 СК України) Згідно статті 182 Сімейного кодексу України та ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом належними, допустимими та достатніми доказами, не встановлено обставин, що відповідач [PERSON] має якусь роботу на постійній основі, разом з тим відсутні будь які докази, що він добровільно бере участь в утриманні повнолітньої доньки, надає останній матеріальну допомогу, хоча знову ж таки в матеріалах відсутні будь які докази зі сторони відповідача, що останній за своїм станом здоровя та матеріальним становищем, не може виконувати свої обовязки по утриманню повнолітньої доньки. За таких обставин суд, враховуючи вимоги статті 199 Сімейного кодексу України, зміну розміру прожиткового мінімуму на працездатну особу, інші обставин, що мають істотне значення, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1762 гривні щомісячно, починаючи стягувати з 23.11.2017 року до 30.06.2019 року, тобто до закінчення навчання в Тернопільському національному економічному університеті на факультеті банківського бізнесу З приводу інших вимог позивачки суд відзначає наступне. Позивачка просить суд половину від суми 8350 гривень, як додаткові витрати, в порядку ст. 185 СК України, сплаченої за навчання повнолітньої доньки в ТНЕУ. На обґрунтування понесення додаткових витрат надала суду письмовий доказ договір №130613 про надання освітньої послуги з навчання від 12.08.2015 року з ТНЕУ, п.4.3. якого визначено, що замовник (в даному випадку [PERSON]Ю.) вносить за навчання річну плату 8350 гривень, та квитанції про сплату від імені [PERSON] 2500 гривень 19.07.2017 року та 1677 гривень від 18.09.2017 року. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються виключно статтею 199 цього Кодексу.

Outcome: partial