Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що 07.08.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Керецьківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та фактично знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З вищенаведених підстав, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, просить розірвати їхній шлюб, малолітнього сина залишити проживати разом з нею. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, то з усіма уточненнями позивач зазначає, що відповідач офіційно працює, тому просить стягувати аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] також просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився разом зі своїм представником [PERSON], проти позову заперечував частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу). При цьому зазначив, що він дійсно працює, про що надав відповідні довідки, та погоджується сплачувати аліменти, але не в частці від доходу, а в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн., з врахуванням того, що зазначена сума є більшою за прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2012 року між [PERSON] та Белей (дошлюбне прізвище Грига) [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Керецьківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 26, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія І-ФМ № 137575 від 19.04.2016 року. Судом встановлено, що від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], про складено відповідний актовий запис за № 542, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія І-ФМ № 261983, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 14.05.2013 року. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Як встановлено судом з матеріалів справи, подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. На даний час подружжя проживає окремо, спільного господарства ними не ведеться, фактично шлюбні відносини припинилися з березня 2016 року, шлюб, наразі, існує тільки формально. Позивач переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Позивач зазначає, що відповідач офіційно працює, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, за станом здоровя спроможний сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Судом також встановлено, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, то суд вважає, що такі підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, як вбачається з положень ст. 184 СК України, розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається в тому випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як вбачається з Довідки, виданої Управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області вих. № 58/11-288 від 18.07.2016 року, [PERSON] дійсно є співробітником Управління СБУ в Закарпатській області. Відповідно до Довідки про доходи, виданої Управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області вих. № 58/165 від 15.07.2016 року, заробітна плата за січень-червень 2016 року [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], становить 43\~611,36 грн. З Довідки, виданої Дошкільним навчальним закладом № 28 Ужгородської міської ради вих. № 32 від 07.07.2016 року вбачається, що [PERSON] працює в ДНЗ № 28 на посаді вихователя, її місячний оклад становить 1943,00 грн. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач офіційно працює та отримує постійний заробіток, розмір аліментів визначається у частці від його заробітку (доходу). Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та розяснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 суд враховує: стан здоровя та матеріальне становища дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), оскільки таке відповідає принципам справедливості та розумності. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. З відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду з 27 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 25 липня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 29 липня 2016 року.

Outcome: partial