Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач повідомила, що вона з відповідачем перебували в шлюбі, який був розірваний, від шлюбу вони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 22.11.2005 року з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 300 грн. Однак, з часу присудження аліментів дитина підросла, потребує більшого матеріального утримання, аліментів в розмірі 300 грн. на сьогодні не достатньо для належного забезпечення умов проживання дитини, матеріальний стан позивача погіршився, відповідач неофіційно отримує чималий прибуток (10000,00 грн.), інших дітей на утриманні немає, а тому має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі. Позивач просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі ? частки від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому зазначала, що відповідач займається торгівлею автомобілів та має від цього доходи, підприємницька діяльність не припинена, дитина ж часто хворіє та вона не спроможна самостійно утримувати дитину при сплаті відповідачем такого мізерного розміру аліментів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо збільшення розміру аліментів з тих підстав, що через скрутне матеріальне становище він не взмозі сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж 300 грн., що присудженні рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці. Він не відмовляється сплачувати аліменти, однак не може сплачувати в більшому розмірі, зважаючи, що він хворіє, а доходи, якщо і має, то не постійні, від підприємницької діяльності ніяких доходів не отримує. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, якив був розірваний та від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. 22.11.2005 року Замостянським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з дня звернення, а саме з 17.10.2005 року. Суд, ухвалюючи дане рішення та визначаючи розмір аліментів в сумі 300 грн. враховував матеріальний стан платника аліментів та дитини, вік останньої. Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 300 грн. за період з 17.08.2006 року по 01.08.2016 року по виконавчому листі №2-4180/2005 р., де боржником є [PERSON], а стягувачем [PERSON] слідує, що станом на 01.08.2016 рік існує переплата по аліментам в розмірі 654,80 грн. (а.с.21-22). При цьому сплата відповідачем аліментів здійснюється не щомісячно, а лише пару раз на рік в сумах, що перевищує 2000,00 грн. Згідно довідки про доходи від 19.09.2016 року №73 (а.с.5) позивач [PERSON] працює касиром у закладі Вінницька обласна дитячо - юнацька спортивна школа «Спартак», загальна сума її доходу за період з 01.03.2016 року по 31.08.2016 рік становить 12167,40 грн. (середня місячна заробітна плата без відрахування податків та зборів становить близько 2000,00 грн.). Дитина проживає разом з матір'ю, часто хворіє. Відповідно до довідки, виданої ВОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області 12.09.2016 року №9345/с/1302, ФОП [PERSON] в періоди з 2008 року по 11.01.2016 року відповідно до податкових декларації про майновий стан і доходи - доходів не отримував (а.с.23). Із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 28.10.2016 року (а.с.77-81) вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належала частка в праві власності на квартиру в [ADDRESS] та була ним відчужена, особа отримувала кредит та забезпечувала виконання своїх зобов'язань цією квартирою. За даними Територіального сервісного центру 0541 ( лист від 04.11.2016 року №31/2-17495) за [PERSON] був зареєстрований автомобіль Toyota Camry 2.4, 2002 року випуску, (дата реєстрації лютий 2013 року), який був знятий з реєстрації 28.08.2013 року. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Визначаючись щодо заявлених вимог, суд приходить до висновку, що враховуючи матеріальне становище позивача, остання, при даному розмірі аліментів, не може забезпечити необхідне утримання дитини, її фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток. Щодо заперечень відповідача та вказівку на відсутність доходів від підприємницької діяльності, що доведено довідкою Вінницької ОДПІ ГУ ДФС України у Вінницькій, то суд звертає увагу, що така інформація, надана податковою інспекцією, ґрунтується на Декларації про майновий стан і доходи, яку приватний підприємець заповнює особисто та яка не перевіряється фіскальним органом. Відповідно до п.3 розділу «Прикінцеві положення» закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України (щодо податкової реформи)», у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно із вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Таким чином, суд враховує те, що зазначені у податковій декларації відомості, на підставі яких надано довідку Вінницької ОДПІ ГУ ДФС України у Вінницькій області про відсутність у позивача доходів вказані зі слів відповідача, не перевірені контролюючими органами, а тому не можуть бути об'єктивним доказом його матеріального становища. При цьому суд враховує твердження відповідача [PERSON] про сплату ним аліментів декілька раз на рік в більшій сумі, що також підтверджено розрахунком, здійсненим державним виконавцем Замостянського ВДВС м.Вінниці станом на 01.08.2016 року, з якого слідує, що в середньому відповідач сплачує аліменти в розмірі більшому чим, визначеному рішенням суду. Щодо посилання відповідача на відповідну переплату аліментів, то суд зауважує, що відповідно до положень ст.184 СК України, аліменти визначеній в твердій грошовій сумі підлягають індексації. Дана норма є імперативною. Наразі, як свідчить розрахунок, сума визначена без урахування індексації. До того ж суд звертає увагу, як слідує з матеріалів справи, відповідач забезпечує своє утримання, утримання майна, мав можливість виконувати кредитні зобов'язання, придбавати майно, що свідчить про те, що величина витрат, вочевидь не відповідає наданому відповідачем розміру його доходу, що також вказує про те, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє збільшити розмір аліментів на утримання доньки. Разом з тим щодо визначення розміру аліментів в частці від доходу відповідача, як-то просить позивач, то суд зазначає, що виходячи з положень ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, його дохід є не стабільним та мінливим, тому суд приходить до висновку, що аліменти мають бути визначені в твердій грошовій сумі, а не частці, як-то просить позивач. Щодо розміру цих аліментів, то суд зважає, що відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум з 1 травня 2016 року становить для дітей віком від 6 років до 18 років - 1531 грн., з 1 грудня - 1689 грн. Тому визначаючись щодо розміру аліментів, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, в тому числі і стан здоров'я відповідача, вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 700 грн. щомісячно. Судом враховані всі обставини, визначені ст.182 СК України. Щодо вимоги про стягнення аліментів з дня звернення позивача до суду, то суд звертає увагу, на роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3, відповідно до яких, аліменти у новому розмiрi сплачуються з дня набрання рiшенням законної сили. Враховуючи викладене аліменти в розмір 700,00 грн. підлягають стягненню з дня набрання даного рішення законної сили. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial