Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, згідно якого просить суд здійснити поділ майна, набутого подружжям у зареєстрованому шлюбі, яке є об`єктом спільної сумісної власності, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , за [PERSON] , право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачам вона з перебуває у шлюбі з 16 вересня 2006 року. Під час сімейного життя та ведення спільного господарства. 24.05.2011 року вони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстровано за позивачем. На даний час шлюбні відносини не підтримують, тому позивачка бажає здійснити поділ спільного майна подружжя, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Крім цього, просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 27.01.2020 р. провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] також подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов визнає у повному обсязі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області 16.09.2006 року (а.с.10). Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвою А.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1765, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3.7 вказаного договору цей договір вчинено за письмовою згодою дружини покупця [PERSON] , заява якої залишається у справах приватного нотаріуса (а.с.11-12). 07.06.2011 р. виготовлено технічний паспорт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , власником якої вказаний [PERSON] (а.с.7). Витягом про державну реєстрацію прав від 24.06.2011 р. підтверджується, що [PERSON] є власником вищезазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу № 1765 від 24.06.2011 р. (а.с.13). Відповідно до висновку про вартість майна, ринкова вартість оцінюваної квартири за адресою: [ADDRESS] , складає без ПДВ 231 288 грн. (а.с.5). За змістом ст.ст. 60, 63, 70, 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з частинами першою, третьою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин першої, третьої статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Вищевказана стаття визначає правила розпорядження подружжям майном, що є об`єктом їх спільної сумісної власності. Таке розпорядження здійснюється шляхом укладення дружиною та/або чоловіком різноманітних правочинів з іншими особами. Якщо правочин щодо спільного майна укладає один з подружжя, то воля другого з подружжя, його згода на укладення правочину має бути з`ясована окремо. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст.ст.77, 78 ЦПК України), і це є її процесуальним обов`язком (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Таким чином, оскільки спірна квартира була придбана сторонами у шлюбі за згодою дружини покупця [PERSON] - [PERSON] , то це майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а та обставина, що воно зареєстроване на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку в такому майні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати, що належним чином підтверджені доказами, які подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (ст. 95 ЦПК України). Так, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 1156,50 грн., що підтверджується квитанцією № 74 від 21.01.2020 р. (а.с.1).

Outcome: approved