Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Михеєва Тетяна Миколаївна та Садівниче товариство «Родник», про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що вона є донькою спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач [PERSON] є чоловіком [PERSON] . Садовий будинок [ADDRESS] був спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та відповідача [PERSON] , на підставі державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.12.2018 року. Згідно із заповітом, посвідченим 20.11.1999 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шевченко В.В., за реєстровим №6625, мати позивачки [PERSON] усе своє майно заповіла доньці [PERSON] .. Таким чином, після смерті матері позивачка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим 05.04.2019 року приватним нотаріусом ДМНО Міхеєвою Т.М., на 3/8 частини садового [ADDRESS] , що підтверджується Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.04.2019 р. Інші 5/8 частин садового будинку [ADDRESS] у Садівничому товаристві «Родник» належить на праві власності відповідачу [PERSON] . Земельна ділянка площею 0,0611 га, кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:01:695:0339, наданої для ведення садівництва, місце розташування: \~ \~ \~ \~м.Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, Садівниче товариство «Родник», на якій знаходиться вказаний садовий будинок, належить на праві особистої власності спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 30 червня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №791. Свідоцтво про право власності на спадщину в цій частині спадкового майна не видане. Разом з тим, згідно ч.1 ст.1241 ЦК України відповідач [PERSON] (непрацездатний вдівець) є спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку у спадщині і незалежно від змісту заповіту його обов`язкова частка у спадщині визначається у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом, тобто 1/4 частина земельної ділянки. Посилаючись на те, що позивачка є спадкоємцем за заповітом, однак відповідач має право на обов`язкову частку у спадщині, тому [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 3/4 частини земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0611 га, наданої для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:01:695:0339, розташованої: м.Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, Садівниче товариство «Родник», у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 20 листопада 1999 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шевченко В.В., за реєстровим №6625, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] ухвалою суду від 02.11.2020 року були виділені в окреме провадження. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із окремим позовом до [PERSON] та Дніпровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Михеєва Тетяна Миколаївна, про визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 02.11.2020 року обидва позови були об`єднані в одне провадження. В обґрунтуванні своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 14 грудня 1974 року, виданого Сурсько-Литовською селищною радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, було зареєстровано за реєстровим №54 шлюб між [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. 06 листопада 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Тетяною Миколаївною було видано [PERSON] , як подружжю у спільному майні, свідоцтво про право власності на 1/2 частину садового будинку [ADDRESS] , належного на підставі державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.12.2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1731982412101. Опис об`єкта: на земельній ділянці розташовані: А-2 - садовий будинок, житловою площею 40,5 м.кв, загальною площею 103,4 м.кв; під А-2 - підвал, Б-навіс, В-душ, Г-вбиральня, Д-сарай, Ж-навіс, 3-теплиця, И- альтанка, №1-3,І-споруди. Також, 06 листопада 2019 року нотаріусом відповідно до ст.1241 ЦК України [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 1/8 частину вищевказаного садового будинку. Також, у даному свідоцтві було вказано, що свідоцтво про право власності на спадщину на 1/8 частину садового будинку видано [PERSON] , а на 3/8 частини садового будинку видано [PERSON] [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Крім цього, нотаріусом було видано Витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] на 5/8 частин садового будинку [ADDRESS] , який складається: на земельній ділянці розташовані: А-2 - садовий будинок, житловою площею 40,5 м.кв, загальною площею 103,4 м.кв; під А-2 - підвал, Б-навіс, В-душ, Г-вбиральня, Д-сарай, Ж-навіс, 3-теплиця, И- альтанка, №1-3,І-споруди. 12 листопада 2019 року приватний нотаріус видав позивачу Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, відповідно до якої йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Обґрунтовуючи свою відмову нотаріус послалася на те, що [PERSON] отримав свідоцтво про право власності та свідоцтво про право на спадщину за законом на 5/8 частин садового будинку, оскільки садовий будинок є спільною сумісною власністю подружжя позивача та спадкодавця, а земельна ділянка є особистою приватною власністю [PERSON] , яка залишила заповіт на все майно на ім`я [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за законом повинно бути видано лише на ј частину земельної ділянки. Таким чином, воля заповідача вступає в протиріччя з діючим законодавством, а саме ст.120 Земельного кодексу України. Позивач [PERSON] вважає, що дана постанова нотаріуса є незаконною. Так, 30 червня 1998 року [PERSON] був виданий Державний акт на право власності на землю, а саме: на земельну ділянку № [NUMBER] у Садовому товаристві «Родник» Дніпропетровської районної ради, площею 0,0611 га, на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної ради народних депутатів від 17 грудня 1997 року №17-рта, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №791. Таким чином, земельна ділянка була набута у власність до 13 червня 2012 року, а тому є об`єктом спільної сумісної власності, а не особистою приватною власністю спадкодавця. Позивач не реєстрував за собою право власності на 1/2 частини земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:01:695:0339, площа 0,0611 га. Посилаючись на те, що вказана садовий будинок був збудований та земельна ділянка набута подружжям у період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, тому позивач [PERSON] просив суд: визнати вказану земельну ділянку [ADDRESS] , (кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:01:695:0339, площа 0,0611га) спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 1/4 частини земельної ділянки та в цілому визнати за ним право власності на 5/8 частини земельної ділянки [ADDRESS] , (кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:01:695:0339, площа 0,0611га). У судовому засіданні представник позивача за основним позовом [PERSON] - [PERSON] позов свого довірителя [PERSON] підтримав та просив його задовольнити. Позов [PERSON] визнав частково, лише в частині визнання за ним права власності на обов`язкову частку у спадщині 1/4 частину земельної ділянки, оскільки вказана земельна ділянка не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а була передана спадкодавцю безоплатно у власність. Обґрунтування, на які йдуться посилання у позові, не відповідають дійсним обставинам справи. Представник відповідача за основним позовом (позивача за об`єднаним позовом) [PERSON] - [PERSON] позов свого довірителя [PERSON] підтримав, просив його задовольнити, додатково зазначивши, що земельна ділянка була виділена для будівництва садового будинку та перебувала у користуванні подружжя, хоча й була передана члену садового товариства [PERSON] . Оскільки садовий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, побудований у період шлюбу за спільні кошти, то й земельна ділянка для його обслуговування є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , тому належна спадкодавцю Ѕ частина земельної ділянки повинна бути розподілена між спадкоємцями. З урахуванням цього [PERSON] повинна належати усього 5/8 частини земельної ділянки. Представник відповідача Дніпровської міської ради Пренко А.В. позов [PERSON] підтримала, а позов [PERSON] просила задовольнити частково, відповідно до вимог діючого законодавства. Також зазначила, що земельна ділянка передана у власність, після спадкоємця спадкодавці прийняли спадщину у встановленому законом порядку, тому інтереси ДМР не порушені. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, а позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 березня 2018 року серії [NUMBER] , реєстровий № [NUMBER] , виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (т.2, а.с.21). 14 грудня 1974 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Сурсько-Литовською селищною радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №54 (т.2, а.с.24). Згідно із заповітом, посвідченим 20.11.1999 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шевченко В.В., за реєстровим №6625, [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON] (т.1, а.с.9). [PERSON] є донькою [PERSON] . Дана обставина визнана сторонами та доказуванню не підлягає. За життя [PERSON] на праві власності належав садовий будинок [ADDRESS] . 06 листопада 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Тетяною Миколаївною було видано [PERSON] , як подружжю у спільному майні, свідоцтво про право власності на 1/2 частину садового будинку [ADDRESS] , належного на підставі державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.12.2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1731982412101. Опис об`єкта: на земельній ділянці розташовані: А-2 - садовий будинок, житловою площею 40,5 м.кв, загальною площею 103,4 м.кв; під А-2 - підвал, Б-навіс, В-душ, Г-вбиральня, Д-сарай, Ж-навіс, 3-теплиця, И- альтанка, №1-3,І-споруди. Також, 06 листопада 2019 року нотаріусом відповідно до ст.1241 ЦК України [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 1/8 частину вищевказаного садового будинку. Після смерті матері [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 05.04.2019 року приватним нотаріусом ДМНО Міхеєвою Т.М. за реєстровим №236, на 3/8 частини садового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.04.2019 року. Земельна ділянка площею 0,0611 га, кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:01:695:0339, наданої для ведення садівництва, місце розташування: \~ \~ \~ \~м.Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, С/т «Родник», на якій знаходиться вказаний садовий будинок, належить на праві особистої власності спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 30 червня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №791 (т.1. а.с.12). Свідоцтво про право власності на спадщину в цій частині спадкового майна не видане. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Разом з тим, згідно ч.1 ст.1241 ЦК України відповідач [PERSON] (непрацездатний вдівець) є спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку у спадщині і незалежно від змісту заповіту його обов`язкова частка у спадщині визначається у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. Таким чином, непрацездатний чоловік спадкодавця [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадщині, тобто на ј частину земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0611 га, наданої для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:01:695:0339, розташованої: м.Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, С/т «Родник», у порядку спадкування за законом, відповідно до вимог ч.1 ст.1241 ЦК України, після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] . В іншій частині позову [PERSON] слід відмовити, оскільки вказана земельна ділянка не є предметом спільної сумісної власності подружжя, оскільки не була набута подружжям за спільні кошти у період шлюбу, а була безоплатно передана у власність спадкодавцю [PERSON] , як члену садового товариства, що підтверджується довідкою СТ «Родник від 09.11.2019 року (т.1. а.с.13). Враховуючи вищезазначене, суд вважає визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частини земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0611 га, наданої для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:01:695:0339, розташованої: м.Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, С/т «Родник», у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 20 листопада 1999 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шевченко В.В., за реєстровим №6625, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахування розміру заявлених позовних вимог суд вважає витрати по справі віднести на рахунок сторони, яка їх понесла.

Outcome: partial