Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон до Російської Федерації неповнолітньої дитини, сина [PERSON], без згоди батька. Позивач зазначає, що вона перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] з 2006 року по 2010 рік. На даний час разом вони не проживають і жодних стосунків не підтримують. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Томаківського районного суду Днірпопетровської області в 2011 році їй присуджено аліменти на утримання сина. На даний час дитина проживає з нею за адресою: [ADDRESS] Позивач зазначає, що вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На даний час вона хоче побудувати сім'ю з іншим чоловіком, який є громадянином Російської Федерації і мешкає у місті Санкт-Петербург. Позивач також зазначає, що вона разом зі своїм сином планує виїхати до Російської Федерації на постійне місце проживання та створити сім'ю з громадянином Російської Федерації. Батько дитини - [PERSON] не спілкується із сином, лише один раз на рік приїздить до нього на день народження. Тому на її думку, синові буде краще жити разом з нею у іншій країні. Але не зважаючи на це, її колишній чоловік - [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, передбачено, що оформлення паспорта /проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволом суду за відсутності згоди одного з батьків. Позивач вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька неповнолітньої дитини - [PERSON] шкодить його інтересам та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. Позивач подала до суду письмову заяву про зменшення позовних вимог в частині періоду виїзду дитини за кордон. Тобто позивач та її представник у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просять суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд до Російської Федерації сину [PERSON] без згоди його батька [PERSON], з травня 2014 р. по 01 грудня 2014 р. Крім того, представником позивача долучено до матеріалів справи відповідні докази, що мають істотне значення для вирішення спірного питання по даній справі, а саме: довідку про сумісне проживання позивача з [PERSON]. від 22.04.2014 р.; копію паспорта громадянина РФ [PERSON]., виданого 06.09.2011 р. з відміткою місця реєстрації з 23.09.2013 р. м.Санкт-Петербург; копію довідки про призначення реєстрації шлюбу, яка відбудеться 17.06.2014 р. у відділі РАГС Красногвардійського району у м.Санкт-Петербург; копію договору купівлі-продажу квартири в м.Санкт-Петербург, укладеного 09.04.2014 р. між продавцями та покупцем [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечує частково, в частині самого виїзду дитини за кордон не заперечує, але вважає, що у позивачки ще немає відповідних документів про її право перебування за кордоном постійно на законних підставах, і тому саме зараз заперечує проти виїзду дитини на постійне місце проживання в іншу країну. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Томаківської райдержадміністрації в особі служби у справах дітей райдержадміністрації у судове засідання не з'явився, але подали до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, при цьому зазначили, що проти позову не заперечують. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони та представника позивача, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, мотивуючи наступним. Як вбачається із матеріалів справи, сторони у справі перебували у цивільному шлюбі. Від шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданного Вищетарасівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області. Дитина проживає разом із позивачкою [PERSON], яка на даний час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою від 17.03.2014 р. за вих. № 20, виданною Вищетарасівською сільською радою Томаківського району. Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи також довідку від 22.04.2014 р., видану ТОВ «Жилкомсервіс № 3 Красногвардійського району», про сумісне проживання останньої з [PERSON]., які фактично проживають за адресою: [ADDRESS] З довідки від 25.04.2014 р. за вих. № 79, виданої директором ЗНВК № 66, вбачається, що [PERSON] дійсно навчається у Запорізькому навчально-виховному комплексі І-ІІІ ступенів № 66 Запорізької міської ради, у 1-а класі. 07.07.2011 року за рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області на утримання сина [PERSON] із [PERSON], який у даній справі є також відповідачем, на користь позивачки [PERSON] було стягнуто аліменти. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до положень ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно із положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вiдповiдно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуєтъся на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надала суду належні та допустимі докази, довела суду їх переконливість, а також довела обставини, на які посилалася як на підставу своїх вимог. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що є законні підстави для задоволення даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved