Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а саме: доньки сторін [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що у 1995 році позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] Від цього шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано, дитина залишилася проживати разом з позивачем, знаходиться на її утриманні. До досягнення донькою повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання, але після досягнення дитиною повноліття відповідач сплату аліментів припинив повністю. У вересні 2013 року їх донька поступила на денну комерційну форму навчання до ВНЗ «Університет економіки і управління». Вартість навчання згідно з договором про навчання складає 19600, 00 грн. За навчання доньки на 1-му курсі за 1-й семестр позивачем було сплачено 2000,00 грн. Строк навчання доньки у вказаному вищому навчальному закладі складає 4 роки та встановлено до 2016 р. Як відомо позивачу, відповідач працює викладачем ВНЗ «Університеті економіки і управління» з 01.09.2013 р. та до сьогодні будь-якої матеріальної допомоги доньці не здійснює, через що позивач змушена звернутися до суду за захистом прав своєї дитини. Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 400 грн., додаткові витрати по оплаті навчання у розмірі 1000 грн., тобто, половину від сплаченої вже суми, а також на майбутнє 1/2 частку витрат доньки по оплаті за навчання. У подальшому, позивачем були уточнені позовні вимоги, позивач просила стягнути аліменти у розмірі 1/3 всіх доходів відповідача щомісячно до закінчення навчання 30.06.2017 року, а також стягнути 1000 грн. вже понесених витрат по оплаті за навчання доньки за період з 12.09.2013 року по 01.01.2014 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з вищевикладених підстав у повному обсязі. Доповнила, що також має на утриманні неповнолітню дитину, тому одна матеріально забезпечити доньку на даний час неспроможна. Відповідач же працює, нікого на утриманні не має. Надала згоду на розгляд справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні підтвердила обставини, викладені позивачем, вважала, що позов підлягає задоволенню. Пояснила, що відповідач обіцяв їй матеріально допомагати, але, посилаючись на нібито існуючи тимчасові фінансові труднощі ні разу так і не допомагав. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі даних та доказів, що є в матеріалах справи. Вислухавши позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Судом встановлено, що сторони у справі з 1995 року перебували у шлюбі, який у 1999 році було розірвано (а.с.7). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Станом на 11.07.2013р. дитина сторін - [PERSON] досягла повноліття, продовжує проживати з матір'ю, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Чистенької сільської ради Сімферопольського району АР Крим. Згідно з довідками від 26.11.2013 року та 07.02.2014 року, [PERSON] навчається у Вищому Навчальному Закладі «Університет економіки і управління» на денній формі навчання, період навчання з 01.09.2013р. по 30.06.2017 року. Навчання платне, стипендія не нараховується (а.с.10). Як пояснила позивач, донька, зважаючи на денну форму навчання, не працює, потребує матеріальної допомоги на існування та оплату навчання, що підтвердила третя особа. Відповідач [PERSON], як встановлено, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки після досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вказує позивач, відповідач офіційно працює викладачем в ВНЗ «Університет економіки і управління», інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Правовідносини сторін регулюються ст.ст. 199, 200 СК України, згідно з якими, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому, суд визначає розмір аліментів на повнолітнього сина у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, суд виходить з того, що [PERSON], [INFO], не виповнилося 23 роки, вона продовжує навчання в учбовому закладі на денному факультеті, потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати, адже працює. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище дитини, яка навчається на денній формі навчання, при цьому, потребує матеріальної допомоги та несе матеріальні витрати у зв'язку з цим, враховує матеріальне становище відповідача, який офіційно працює викладачем у ВНЗ «Університет економіки і управління», інших осіб на своєму утриманні не має. При цьому, суд також враховує обов'язок іншого з батьків утримувати дитину, і, як встановлено у ході розгляду справи, позивач утримує дитину, сплатила кошти за річне навчання дитини, і також має на утриманні неповнолітню дитину. Тому, враховуючи зазначені обставини, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини саме у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення половини понесених позивачем витрат по оплаті за навчання дитини, суд виходить з відсутності правових підстав для задоволення таких вимог. Так, заявляючи такі вимоги, позивач в обґрунтування посилалася на положення ст.185 СК України щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину. Позивач вказує, що ці витрати є, по-суті, додатковими, викликаними особливими обставинами, а саме: навчанням дитині у ВНЗ. Однак, правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину передбачений ст.185 СК України, поширюється на правовідносини щодо обов'язків батьків по утриманню неповнолітніх дітей і правила цієї статті не можуть бути розповсюджені на правовідносини, які виникли між повнолітньою дитиною та її батьком. Продовження навчання повнолітньою дитиною є необхідною передумовою для стягнення аліментів на її утримання, а не «додатковими витратами» на розвиток дитини, викликаними особливими обставинами, в тому сенсі, який в це поняття вкладає Закон. У зв'язку з чим, у цій частині заявлених позовних вимог, суд відмовляє. Згідно з вимогами ст.ст. 79, 191, 201 Сімейного кодексу України, аліменти за даним позовом присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. П. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави суму судового збору у справі у розмірі 243 грн. 60 коп. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 185, 198-200 Сімейного|родинного| кодексу України,

Outcome: partial