Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 01.02.2017 року вона передала [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 50 000 грн., які відповідачка зобов'язалася повернути в строк до 01.11.2017 року, про що відповідачем була написана розписка. Однак, в порушення договірних зобовязань, [PERSON] суму боргу їй не повернула, пояснюючи це складним матеріальним становищем. При цьому, факт наявності перед ним зобов'язання не заперечує та постійно обіцяє виконати його пізніше. З зазначених підстав позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 50 000 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилася, просить розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги, проти визнання права власності на майно не заперечувала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явився, подала заяву вказала, що позовні вимоги визнала, однак оскільки на теперішній час вона не має коштів, просить припинити її зобов'язання перед позивачем у зв'язку з передачею нею у власність нерухоме майно в рахунок відступного, яке їй належить на підставі права власності а саме: трикімнатна квартира загальною площею 67,7 кв.м. в тому числі житлова 43,5 кв.м. яка знаходиться за адресою: квартира [ADDRESS] Поручитель свідчить що в нього є нерухоме майно на території Мар'їнського району Донецької області тому звертає стягнення на майно в рахунок боргу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за позивачем можливо визнати право власності. Згідно розписки [PERSON], 01.02.2017 року взяла в борг у [PERSON], грошові кошти у розмірі 50 000 грн, які зобов'язалася повернути в строк до 01.11.2017 року. [PERSON] на праві власності належить трикімнатна квартира загальною площею 67,7 кв.м. в тому числі житлова 43,5 кв.м. яка знаходиться за адресою: квартира [ADDRESS] Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно вимог ст. 600 ЦК України зобовязання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Наведені позивачем доказі дають достатньо підстав вважати, що за позивачем можливо визнати право власності на майно відповідача, переданного їй в якості відступного. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. . 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 600, 1046, 1050 ЦК України, суд, -

Outcome: approved