Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2003 року, який розірвано 28 листопада 2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] року. Відповідач працює, проте з 2011 року не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, тому вона бажає отримувати аліменти в примусовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав, наполягала на їх задоволенні та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 жовтня 2013 року, й до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.22, 23). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2003 року, який розірвано 28 листопада 2009 року (а.с.2, 3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] року (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачкою й знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідач з 2011 року не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, який знаходиться на одноособовому утриманні позивачки. Сторони не спілкуються, не підтримують жодних відносин. Відповідач працює, має регулярний дохід й крім сина [PERSON], інших утриманців/дітей не має. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет та на утриманні якої знаходиться дитина, його стан здоров»я, потреби; та відповідача, який працює, отримує заробітну плату, інших дітей/утриманців не має, й має достатні можливості сплачувати аліменти на утримання дитини. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. Позивач просить суд призначити розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення сином повноліття. Суд вважає такі вимоги є частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню та, з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до повноліття дитини, оскільки судом встановлено, що відповідач має постійний заробіток та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі, що є достататніми й можливими, як для стягувача, так й отримувача аліментів Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернулась до суду з даним позовом 14 жовтня 2013 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial