Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 28.07.1984 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Орджонікідзівським відділом ЗАГС у м. Керч. У шлюбі у них народилися діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], які, наразі, є повнолітніми. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна не має. З вищенаведених підстав, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, просить суд розірвати шлюб та не надавати час на примирення. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, через канцелярію суду представник позивача подала клопотання про розгляд даної справи без участі позивача та її представника, позов підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Оскільки, сторони в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.07.1984 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Трачук) [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Орджонікідзівським відділом ЗАГС у м. Керч, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 249, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серія ІІ АП № 353693 від 28.07.1984 року. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. У шлюбі у них народилися діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], які, наразі, є повнолітніми. Судом також встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинилися, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спільне життя між подружжя не склалося. На переконання позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, збереження шлюбу є неможливим. У звязку з наведеним, позивач просить розірвати їхній шлюб. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved