Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на корить позивача заборгованість по аліментам на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за період з 22.10.2018 року по 01.03.2019 року у розмірі 5 697 грн.; стягнути з відповідача на корить позивача додаткові витрати на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6 510 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, однак на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Як зазначає позивач, спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] , з дня розлучення і по сьогоднішній день проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач не приймав участі в утриманні дитини, позивач змушена була звернутися до суду. На підставі судового наказу, виданого 23.10.2019 року Жовтневим районним судом м. Харкова, з [PERSON] було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходів платника аліментів, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.10.2018 року та до 09.12.2024 року. Згідно розрахунку державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Харкова, заборгованість по сплаті аліментів відповідача за період з 22.10.2018 року по 01.03.2019 року складає 8\~697,00 грн. Позивач вказує, що відповідач сплатив їй лише 3 000 грн., тобто залишилась заборгованість по аліментам за вказаний період у розмірі 5\~697,00 грн. Також позивач вказує, що на день подання позову нею фактично понесені додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , які складають 6\~510,00 грн. ТОВ «Новий зір м. Харків» - дитині були проведені діагностика та лікування зору, а також позивачем придбані окуляри і вітаміни. У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та додаткових витрат на дитину. Призначено судове засідання. 19.09.2019 року на адресу суду за вх. №26937 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що 23.10.2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова було видано судовий наказ про розмір та період стягнення аліментів на дитину. У січні 2019 року стягувач [PERSON] звернулась до ДВС Шевченківського району м. Харкова з виконавчим листом, відповідно до якого, виконавець відкрив виконавче провадження і надав відповідачу реквізити щодо сплати аліментів на дитину. Аліменти ним сплачуються за реквізитами ДВС, тому розрахунок, який додано до матеріалів справи не відповідає дійсності, оплати проводяться щомісяця, і на 01.03.2019 року заборгованості щодо сплати аліментів, у відповідача немає. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат в сумі 6 510 грн., відповідач зауважує, що підтверджуючі документи щодо зроблених додаткових витрат не відповідають вимогам положення про форму та зміст розрахункових документів від 21.01.2016 року № 13, які повинні бути враховані при видачі та пред`явленні чеків (розрахункових квитанцій). Отже, квитанція, довідка відповідно до положень про форму та зміст розрахункових документів від 21.01.2016 року № 13, надані [PERSON] , як доказ сплати (понесення) додаткових витрат на дитину, свідчать тільки про набрані цифри без належного їх підтвердження, підпису, печатки, свідоцтва про державну реєстрацію особи, яка засвідчує зазначений документ (її компетентність) тощо. Таким чином, жоден доказ про додаткові витрати, який подала позивач [PERSON] , не підтверджує утворену заборгованість. Відтак, відповідач просить суд повністю відмовити в задоволення позовних вимог [PERSON] . В судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] надали до суду письмові заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі, позивач та представник позивача просила розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала письмову заяву, в якій просила відмовити у задоволенні вищевказаного позову у повному обсязі та розглянути вказану справу у її відсутність та у відсутність відповідача. Судом вирішені клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №4910 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.12.2006 року. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.2011 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12.08.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції Харкова, актовий запис №541. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище відповідача [PERSON] залишено без змін - « [PERSON] » (а.с.5). Згідно з копією довідки, виданої майстром приватного сектору ділянки №1 Новобаварського району м. Харкова від 12.10.2018 року за №463 вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Позивачем [PERSON] до позову додано копію розрахунку №58205623 заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] від 28.01.2019 року, який виконаний старшим держаним виконавцем [PERSON] , і з якого вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.03.2019 року складає 8 697,00 грн. (а.с.8). Разом з тим з розрахунку №58205623 заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] від 15.10.2019 року, який виконаний старшим держаним виконавцем [PERSON] , вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.03.2019 року відсутня. На підтвердження понесених додаткових витрат на утримання дитини позивач [PERSON] додала до суду консультаційний висновок спеціаліста від 13.12.2018 року, копію довідки про надання послуги ТОВ «Новий Зір м. Харків» у розмірі 4 030,00 грн. та копію довідки ТОВ «Новий Зір м. Харків» про покупку [PERSON] оправи з аксесуаром на суму 3 480,00 грн. (а.с. 9-10, 28). Разом з тим позивачем не надано жодних належних доказів, що підтверджували б сплату нею зазначених послуг. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Разом з тим, статтею 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, перелік яких не є вичерпним. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до \~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.3 зазначеної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 4 ст. 194 СК України передбачено, що заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно з ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Відповідно до\~ст.\~197\~СК \~України з\~урахуванням матеріального\~та сімейного\~стану платника\~аліментів суд\~може відстрочити\~або розстрочити\~сплату заборгованості\~за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Статтею 185\~ СК України передбачена участь батьків у додаткових витратах на дитину, а саме вказано, що той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Розмір\~участі одного\~з батьків\~у додаткових\~витратах на\~дитину в\~разі спору\~визначається за\~рішенням суду,\~з урахуванням\~обставин,\~що мають\~істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006р.). З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до яких обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Так, дослідивши надані позивачем та відповідачем письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів, оскільки надані позивачем докази спростовані відповідачем. Разом з тим, суд враховує, що позивач, звертаючись з позовною вимогою про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину разово за минулий час, надала докази на підтвердження вартості таких витрат, але не подала суду належних доказів на підтвердження сплати зазначених сум і понесення саме позивачем таких витрат. Враховуючи викладене, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягає у зв`язку з його недоведеністю. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, з відповідача на користь держави не стягується.

Outcome: dismissed