Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа без самостійних вимог - Орган опіки та піклування Горохівської районної державної адміністрації. Свій позов мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі до 2005 року. 15 серпня 2005 року їхній шлюбу було розірвано. В даному шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON] Останній протягом тривалого проживає разом з своєю мамою, тобто позивачем. Остання повністю займається вихованням дитини і всі витрати, пов'язані з цим, несе виключно вона. Відповідач ж батьківських обов'язків не виконує взагалі, не надає будь-якої, в тому числі, матеріальної допомоги на утримання дитини. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, для дитини створені необхідні умови для здорового життя та всебічного розвитку, а відповідач, в свою чергу, життям дитини не цікавиться, не спілкується з нею, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляє до сина інтересу та проявляти не бажає. Враховуючи наведене, а також висновок органу опіки та піклування Горохівської районної державної адміністрації просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак скерувала до суду письмову заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позов підтримала повністю з наведених у позовній заяві підстав, просила його задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, вважає поданий позов підставним та таким, що відповідає інтересам дитини, просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки судова повістка направлена йому відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України за адресою, за якою він зареєстрований у встановленому законом порядку. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Свідоцтвом про розірвання шлюбу вбачається, що сторони по справі розірвали свій шлюб 15 серпня 2005 року, актовий запис №100. В даному шлюбі в них народився син [PERSON] народився [INFO] року. Його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно з характеристикою відповідача [PERSON], останній зареєстрований на території [ADDRESS] На даний час за місцем реєстрації не проживає, виїхав за межі України в невідомому напрямку. [PERSON] матеріально не допомагав і не допомагає своєму малолітньому сину [PERSON], [INFO]. Характеристикою [PERSON] [INFO] стверджується, що він навчається в ЗОШ І-ІІІ ступеня селища Мар'янівка з першого класу. Володіє навчальним матеріалом на середньому рівні. Навчається в міру своїх сил, старанний, дисциплінований, має здібності до предметів гуманітарного циклу, щирий, скромний, має багато друзів. [PERSON] проживає з мамою, бабусею та сестрою. Батько не приділяє належної уваги його вихованню, не відвідує батьківські збори, не цікавиться успішністю і поведінкою дитини. Вихованням дитини фактично займаються мама та бабуся, які підтримують тісний зв'язок з класним керівником та адміністрацією школи. Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Передбачене пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до роз'яснень пункту 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та з'ясовувати позицію й обґрунтування відповідача. З аналізу вищезазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов'язків щодо виховання дитини, необхідно також установити, що батько свідомо ухиляється від їх виконання, адже ухилення від виконання обов'язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов'язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити, а це значить, що батько наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки; чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини. Встановлені судом обставини справи вказують на те, що відповідач [PERSON] не турбується про належне виховання свого сина [PERSON] та не піклується про нього. Відповідач [PERSON] характеризується з негативної сторони та як батько неналежно ставиться до свого обов'язку по вихованню дитини, не цікавиться здоров'ям та навчанням сина, його успіхами та досягненнями, не надає жодних коштів на його утримання, не виявляє до нього інтересу. Як вбачається з висновку служби у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації №1722/36/2-17 від 23 червня 2017 року, малолітній [PERSON] проживає з матір'ю та бабусею в [ADDRESS] Згідно з актом обстеження Мар'янівської селищної ради Горохівського району Волинської області від 16 червня 2017 року встановлено, що умови проживання сім'ї добрі. Дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку. Батько дитини тривалий час участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться розвитком та здоров'ям дитини, не допомагає матеріально. Батько дитини не сплачує аліменти на утримання сина, участі у житті дитини в школі не приймає, батьківські збори не відвідує. Службою у справах дітей батькові дитини двічі були надіслані рекомендовані листи щодо явки в службу щодо вирішення питання про позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON], однак вказані листи відповідачем були проігноровані, на телефонні дзвінки він також не відповідає. Сам [PERSON] підтвердив факт неучасті батька у його вихованні, утриманні та навчанні. Така поведінка відповідача свідчить про його небажання приймати участь у вихованні та розвитку власної дитини, а також відсутності зацікавленості по питанню можливого позбавлення батьківських прав. З огляду на це, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини. Вирішуючи спір, суд враховує, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, матір вважатиметься такою, що ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно свого малолітнього сина [PERSON], жодним чином участі у його вихованні та утриманні не приймає, ніякого інтересу до дитини не проявляє не проявляє до нього належної батьківської уваги та турботи, матеріально його не забезпечує, не піклується про стан здоров'я, духовний та моральний розвиток, не цікавиться його потребами. Суд вважає, що позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно його малолітнього сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов'язками. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] відповідає інтересам дитини, а тому позов задовольняє. Разом з тим, суд роз'яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст.169 Сімейного Кодексу України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до сина. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved