Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11.07.2017. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого між сторонами виникали сварки, які поступово призвели до погіршення відносин між ними. На даний час фактичні подружні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, малолітню дитину [PERSON] залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково: не заперечував проти розірвання шлюбу; стосовно залишення дитини проживати з позивачем заперечував, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати саме з ним, вважає, що підстав для залишення доньки проживати разом з матір`ю немає, свої заперечення виклав у письмовому відзиві на позовну заяву. Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши докази, надані сторонами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 11 липня 2017 року зареєстрували шлюб, про що Виконавчим комітетом Бехтерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області складено відповідний актовий запис №12, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 11.07.2017 (а. с. 6). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 26.09.2017, позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] (а. с. 7). Судом встановлено, що на сьогоднішній день сторони фактично припинили шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу між сторонами підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку. та яка діє на час виникнення розглядуваних судом спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матір`ю. З`ясувавши всі обставини по справі, враховуючи вищевикладене та відсутність виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання дитини з матір`ю, враховуючи ставлення кожного з батьків до виховання і виконання своїх батьківських обов`язків, суд дійшов до висновку про задоволення позовної вимоги щодо визначення місця проживання дитини, а саме: визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, що не суперечитиме інтересам дитини.

Outcome: approved