Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 10.15.2016р.н., у розмірі 4000,00грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 14.07.2014 року уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], 15.10.2016р.н. Відповідач практично від народження дитини не надає матеріально допомоги, не відвідує та не цікавиться дитиною. Вона невзмозі самотужки належним чином матеріально забезпечити свою дитину, тому змушена звернутися з даним позовом в суд. Враховуючи, що відповідач працює в [PERSON] та всі зароблені кошти витрачає на свої потреби, позивач просить суд стягувати кошти у твердій грошовій сумі. 22.11.2017 року позивач подала заяву в якій змінила позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з їх індексацією відповідно до закону, а також посилаючись на ст. 84 СК України просить стягувати аліменти на її утримання оскільки на даний момен вона здійснює догляд за дитиною та знову вагітна. В судове засідання позивач не прибула, однак у заяві про змінені позовні вимоги просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відвовідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового розгляду справи. За таких обставин судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Із копії свідоцтва про шлюб виданого виконавчим комітетом Белзької міської ради Сокальського району, Львівської області встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 14.07.2014 року уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №7. Із копій свідоцтва про народження серії І-СГ №518451 вбачається, що у сторін народився син [PERSON], 15.10.2016р.н. Із копії довідки про склад сім'ї №847 від 26.10.2017р. встановлено, що [PERSON] зареєстрована і проживає у [INFO]. Разом із нею проживає її син [PERSON] Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований та має дохід у [PERSON], на утриманні інших непрацездатних осіб немає, матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини та непрацездатної дружини відповідач не надає. Доходів позивачки не достатньо для самостійного утримання, оскільки вона на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Окрім того згідно довідки №278 Сокальської ЦРЛ встановлено, що станом на 30.10.2017 року [PERSON] перебуває на обліку у зв'язку з вагітністю, її термін вагітності складає 30 тижнів. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує те, що батьки в рівних частинах несуть обов'язок по утриманню дитини, а в даному випадку виключно позивачка здійснює догляд і утримання дитини, а тому, з урахуванням вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України суд вважає, що розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини слід визначити в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою їх індексацією відповідно до закону. У відповідності до ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та беручи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров'я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов'язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Спроможність батька дитини надавати допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, з урахуванням його матеріального, сімейного становища, стану здоров'я є однією з обов'язкових умов стягнення аліментів на утримання дружини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідачем, відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України суду не надано доказів, неспроможності сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Таким чином, змінені позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими та правомірними і підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням вищевикладеного, та враховуючи що позивач перебуває на обліку у зв'язку з вагітністю, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини та аліменти на утримання дружини.

Outcome: approved