Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 16 березня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 02 січня 2012 року по 22 січня 2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що з часу народження дитини відповідач не спілкується з донькою та не надає матеріальну допомогу на її утримання. Вихованням та розвитком дитини повністю займається позивач, яка і утримує її. Отже, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не телефонує дитині, не цікавиться їъ успіхами у навчанні, станом здоров`я, не приймає участі у матеріальному забезпеченні. Таким чином позивач вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини буде відповідати її інтересам. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолытньоъ дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 16 березня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 березня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, та задоволено клопотання позивача про виклик і допит свідків. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 12.05.2020 року до суду надійшов висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 17.04.2020 року № 256 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про розлучення, офіційно перекладеного з арабської на українську мову, зареєстровано в реєстрі відділу РАЦС за номером 47 від 22.01.2013 року, актовий запис про розірвання шлюбу (а.с. 14, 15). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач по справі - [PERSON] (свідоцтво серії [NUMBER] , видане Фрунзенським відділом державної реєстрації служби Харківського міського управління юстиції 15.05.2012 року). Згідно з листом від 03.03.2020 року № 189/0/554-20 адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 15», де малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом фахівців з народження, на прийом в поліклініку дівчинку приводить мати, [PERSON] , яка здійснює догляд за дочкою під час хвороби, піклується станом здоров`я дочки, виконує рекомендації лікаря щодо лікування [PERSON] . Батько дитини, [PERSON] , на прийом до лікаря педіатра з дочкою не приходив, станом здоров`я дитини ані особисто, ані засобами зв`язку не цікавився. За інформацією лікаря педіатра, [PERSON] , з батьком, [PERSON] , вона не знайома (а.с. 17). Згідно з листом № 311 від 04.03.2020 року за № 52 адміністрації Харківського Дошкільного навчального закладу (ясла-садок), де на вихованні в період з 20.04.2016 року по 30.06.2018 року перебувала малолітня [PERSON] , [INFO] , приводила та забирала дитину, відвідувала батьківські збори матір - [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до інформації від 03.03.2020 року № 111 адміністрації Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 61, де з 01.09.2018 року навчається малолітня [PERSON] , [INFO] , мати дитини, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню дочки, здійснює постійний контроль за навчанням, відвідує батьківські збори, приходить на свята, спілкується з вчителями, забирає дочку після уроків, цікавиться успіхами дитини. Батько дитини [PERSON] , ніколи не відвідував школу, не цікавився навчанням та розвитком дитини. Жодного разу ані вчитель 2-А класу, в якому навчається [PERSON] , ані адміністрація школи не зустрічалися з батьком дівчини (а.с. 19). Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивачки та перебувають з нею в дружніх стосунках, пояснили суду, що відповідач майже з народження доньки не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання доньки, не цікавиться її долею, станом здоров`я, не телефонує, жодними іншими засобами не виходить на зв`язок з донькою. Вихованням та утриманням дитини займається виключно позивачка, яка ніколи не чинила перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Свідок [PERSON] , якає є сусідкою позивачки, пояснила в судовому засіданні, що позивач з дитиною проживає за однією і тією ж адресою з часу вагітності та народження дитини. Батька дитини вона бачила лише коли позивач була вагітна та відразу після пологів. Після цього майже 8 років батько за адресою проживання дитини не з`являється, фінансової допомоги не надає, вихованням та утриманням дитини займається позивачка. Свідок [PERSON] , яка є вчителем [PERSON] , повідомила суду, що дитину вона знає 2 останніх роки з моменту вступу її до навчального закладу. За весь час навчання батька дитини вона не бачила жодного разу. До школи дитину приводить та забирає мати, батько ніколи не цікавився успіхами дитини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 17.04.2020 року Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради наданий висновок № 256 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного Кодексу України (статті 164-167). Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення його від виконання обов`язків по вихованню доньки. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доводи позивача, про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям та здоров`ям доньки не цікавиться, не спілкується з дитиною та не проявляє турботи, відповідачем під час судового розгляду жодним чином не спростовані. Крім того, відповідач [PERSON] був повідомлений судом про розгляд справи у передбаченому ЦПК України порядку, однак жодного разу до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, як і будь-яких заперечень з приводу позовних вимог. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , про що до суду надано відповідний висновок від 17.04.2020 року № 256. Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , суд прийшов до висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до дитини, а тому позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного життя та розвитку. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. З приводу вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 3 ст. ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач визначила спосіб стягнення аліментів з відповідача шляхом стягнення їх у частці від доходу батька дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачем не надано суду доказів щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та інших осіб, а також будь-яких доказів щодо стану його здоров`я. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем також не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у частці від доходу батька - у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 16 березня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, та з відповідача на користь Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 гривень, у зв`язку із задоволенням позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Витрати по сплаті судового збору за звернення з позовною вимогою про позбавлення батьківських прав суд залишає за позивачем на підставі її усної заяви. На підставі викладеного і

Outcome: approved