Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Харківпродмаш», третя особа [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 17040,00 грн. матеріальної шкоди, 50000,00 грн. моральної шкоди та 6000,00 грн. витрат на професійну правову допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 березнея 2019 року на перехресті вул. Чебишева з вул. С. Ковпака в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля МАЗ-КС 3577, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (належить на праві власності відповідачу - ПАТ «Харківпродмаш») та автомобіля Nissan Micra, державний номерний знак [NUMBER] (належить на праві власності позивачу - [PERSON] ), під керуванням [PERSON] , в результаті якої автомобілям були заподіяні механічні пошкодження, а сину позивача - [PERSON] , [INFO] , який був пасажиром автомобіля Nissan Micra, заподіяно тілесні ушкодження, а саме - забійну рану потиличної області. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 08.05.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до Звіту про оцінку КТЗ №117/05-19 від 07.05.2019 року вартість матеріального збитку, заподіяного позивачеві, складає 161 040 грн. У зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою позивачем понесені витрати на послуги евакуатора у розмірі 1400, 00 грн., витрати на проведення комп`ютерної томографії потерпілому [PERSON] у розмірі 1600 грн та проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 2000 грн. Згідно з договором №07/06/06 від 07.06.2019 року належний позивачу автомобіль було реалізовано за 49 000, 00 грн. Крім того, позивачем було отримано страхове відшкодування від Страхової групи ТАС у розмірі 100 000, 00 грн. Таким чином, з урахуванням отриманих коштів, сума матеріальної шкоди, завданої позивачу скаладає 17040,00 грн. Також, в результаті неправомірних дій позивачу було завдано моральних та душевних страждань, які виразились в тому, що вона хвилювалась, змінився її нормальний життєвий уклад та обставини, вона та члени родини втратили можливість користуватись транспортним засобом, який був необхідний для роботи та відпочинку,, у душевних стражданнях, які позивач зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна, необхідністю оплачувати витрати на обстеження та лікування її неповнолітнього сина, що страждає на онкологічне захворювання та гепатит В, у зв`язку з чим пересування на автомобілі вкрай необхідне позивачу для проходження щоденних медичних процедур, які відбуваються у різних районах міста. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 50 000, 00 грн. Також, позивачем було укладено договір від 09.04.2019 року № 09/04-19 про надання правової допомоги з адвокатом Дегтярем І. А., загальна вартість наданих послуг з правової допомоги, які були сплачені позивачем, складає 6 000,00 грн. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.07.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній цивільній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ПАТ «Страхова група ТАС» (а.с.90-91). 15 жовтня 2019 року від представника відповідача ПАТ «Харківпродмаш» - адвоката Мащенко І.В., яка діє на підставі договору, надійшов уточнений відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив про часткове визнання позовних вимог на суму 13400,00 грн., яка складається: 12040, 00 грн. - шкоди, заподіяної транспортному засобу, 1400,00 грн. - послуги евакуатора. У задоволенні решти позовних вимог відповідач просить відмовити. Так, на думку відповідача, позивач необґрунтовано просить суд про стягнення на свою користь витрат на проведення комп`ютерної томографії пасажиру автомобіля Nissan Micra [PERSON] , оскільки така вимога заявлена в супереч положенням ст.ст. 29, 39 ЦПК України. Доказів сплати позивачем вартості проведення оцінки матеріального збитку в розмірі 2000,00 грн., на думку відповідача, позивачем не надано, оскільки Акт виконаних робіт № 117/05-19 від 13.05.2019 року, наданий позивачем на підтвердження вказаної вимоги, зазначає лише, що роботи виконувались, а не підтверджує факт оплати. Щодо моральної шкоди, то на думку відповідача, ці позовні вимоги є недоведеними, а обґрунтування їх тим, що сину позивача завдано тілесних ушкоджень, вводить суд в оману, оскільки постраждалий у ДТП [PERSON] , не є біологічним сином позивача [PERSON] Вимоги щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. на думку сторони відповідача не є обґрунтованими з огляду на положення ст. 52 ЦПК України, ст.ст. 123, 126 ГПК України, ст.ст. 632, 903 ЦК України, ст.ст. 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». 03 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ПАТ «Страхова група ТАС» - Українця В.Б., який діє на підставі довіреності, в якому представник просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Страхова група «ТАС» в повному обсязі (а.с. 98-105). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Дегтяр І.А., який діє на підставі договору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача - ПАТ «Харківпродмаш» - адвокат Мащенко І.В., визнала позовні вимоги частково на суму 13400,00 грн., у задоволенні решти позовних вимог просила відмовити з підстав, викладених в уточненому відзиві. Представника відповідача ПАТ «Страхова група ТАС» - Українець В.Б., просив суд ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Третя особа - [PERSON] , у судове засідання не з`явився. Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України суд вважав можливим розглядати справу за відсутності третьої особи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового розгляду, який не з`явився в судове засідання і не повідомив суд про причини неявки. Заслухавши представників сторін, дослідивши надані учасниками судового розгляду докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 22 березня 2019 року о 13 годині 45 хвилин, в районі перехрестя вулиці Чебишева з вулицею С.Ковпака в м.Харкові, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля МАЗ-КС 3577, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Nissan Micra, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Постановою Київського районного суду м.Харкова від 08 травня 2019 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу (а.с. 47). У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент дорожньо-транспортної пригоди власником автомобіля Nissan Micra, державний номерний знак [NUMBER] , була позивач по справі - [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 150). Відповідно частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч.1 ст.1188 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктивного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. У такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. У судовому засіданні встановлено та не заперечувалося відповідачем ПАТ «Харківпродмаш», що шкода позивачу [PERSON] під час ДТП 22.03.2019 року, була завдана з вини водія [PERSON] , який на момент ДТП був працівником ПАТ «Харківпродмаш» та виконував свої трудові обов`язки (а.с. 120, 125, 126). Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля МАЗ-КС 3577, державний номерний знак [NUMBER] , його власником є АТ «Харківпродмаш» (а.с. 117). Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 117/05-19 від 07 травня 2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan Micra, державний номерний знак [NUMBER] , становить 161 040,00 грн. (а.с. 18-46). ПАТ «Страхова група «ТАС» 08 липня 2019 року виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. (а.с. 149). З договору № 07/06/06 від 07 червня 2019 року вбачається, що автомобіль Nissan Micra, державний номерний знак [NUMBER] , був реалізований за 49000,00 грн. (а.с. 48-49). Таким чином, різниця у відшкодуванні матеріальної шкоди, спричиненої позивачу в результаті ДТП 22.03.2019 року, складає 12 040,00 грн., і ця сума, яка визнана відповідачем, підлягає стягненню з відповідача ПАТ «Харківпродмаш» на корись [PERSON] Згідно квитанції № 1289084 від 22 березня 2019 року за транспортування на евакуаторі автомобіля Nissan Micra, державний номерний знак [NUMBER] , позивачем витрачено 1400,00 грн. Ця сума визнана відповідачем ПАТ «Харківпродмаш» та підлягає стягненню на користь позивача. З матеріалів справи вбачається, що 23 березня 2019 року [PERSON] , [INFO] , було проведено комп`ютерну томографію головного мозку та шийного відділу хребта, що відповідно до квитанції ПН 36986292033 коштувало 1600,00 грн. (а.с.16) і цю суму позивач [PERSON] просить стягнути на свою користь з відповідача ПАТ «Харківпродмаш». Учасниками судового розгляду не заперечувалося, що [PERSON] , [INFO] , під час ДТП 22 березня 2019 року знаходився у автомобілі Nissan Micra, державний номерний знак [NUMBER] , в якості пасажира та отримав ушкодження. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У ч. 2 ст. 47 ЦПК України закріплено, що неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена. На момент ДТП [PERSON] , [INFO] , не досяг 18-річного віку, проте, враховуючи викладені вище положення процесуального закону, не мав обмежень в особистому здійсненні своїх цивільних процесуальних прав. Окрім того, з квитанції ПН 36986292033 від 23.03.2019 року (а.с. 16) вбачається, що 1600,00 грн. за комп`ютерну томографію було сплачено [PERSON] , а не позивачем у справі [PERSON] . У цій частині суд визнає позовні вимоги не доведеними, в зв`язку із чим у їх задоволенні відмовляє. У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 2000,00 грн. за проведення оцінки вартості матеріального збитку, також належить відмовити, оскільки доказів сплати позивачем вартості проведення оцінки матеріального збитку в розмірі 2000,00 грн., суду не надано, оскільки Акт виконаних робіт № 117/05-19 від 13.05.2019 року, наданий позивачем на підтвердження вказаної вимоги, зазначає лише, що роботи виконувались, а не підтверджує факт оплати (а.с. 152). Таким чином, з відповідача ПАТ «Харківпродмаш» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 13 440 (тринадцять тисяч чотириста сорок) грн. 00 коп. (12040, 00 грн. + 1400,00 грн.) матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП. Окрім того, позивач просила суд стягнути 50 000,00 грн. моральної школи. Згідно п. 3 ППВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. З положень ч.1 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина його є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Доводи представника відповідача ПАТ «Харківпродмаш» про те, що у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити в повному обсязі, з тих підстав, що позивач при обґрунтуванні розміру, завданої моральної шкоди, зазначила, що вона зазнала душевних страждань через протиправну поведінку щодо її неповнолітнього сина - [PERSON] , який постраждав у ДТП, хоча дана особа не є біологічним сином позивача, суд приймає до уваги при вирішенні позовних вимог в цій частині. Так, суд вважає доведеним, що з вини відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, перенесених [PERSON] , внаслідок пошкодження її автомобіля, оскільки моральна шкода для фізичної особи є категорією психологічного плану, невід`ємно пов`язаною із самою особою, її відчуттям, емоційно-розумовою діяльністю, відображає внутрішній світ людини й характеризується, зокрема, наявністю психотравмуючих факторів, позбавленням відчуття життєвої захищеності, зміною життєвого укладу. Окрім того, водій автомобіля Nissan Micra, державний номерний знак [NUMBER] , який належав позивачу, не порушив жодного правила дорожнього руху, рухався по своїй смузі руху, в той час як працівник відповідача грубо порушив відповідні правила, поставивши не тільки своє, але і життя інших осіб, небайдужих позивачу, у небезпеку. Враховуючи вищевикладене, моральну шкоду, завдану з вини відповідача позивачу суд оцінює у 10 000,00 грн., оскільки дана сума відповідає вимогам розумності та справедливості, конкретним обставинам справи, рівню моральних страждань позивача. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також і витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить суд стягнути з відповідача ПАТ «Харківпродмаш» 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження чого до позову долучено: договір № 09/04-19 від 09 квітня 2019 року про надання правової допомоги, звіт про виконану роботу, довідка № 09/04-1Д від 24.07.2019 року про оплату послуг адвоката, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер (а.с. 50-57). Велика Палата ВС у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16, провадження № 11-562ас18, зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, та визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу. Так, на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Окрім того, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (постанова ВС від 06.03.2019 р. у справі № 922/1163/18). Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. Суд вважає, що довідка № 09/04-1Д від 24.07.2019 року про оплату послуг адвоката не може бути належним підтвердженням оплати витрат на правову допомогу в сумі 6000,00 грн., до того ж у самому договорі № 09/04-19 від 09 квітня 2019 року не встановлено розміру та/або порядку обчислення таких витрат.

Outcome: partial