Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Лиманського районного управління юстиції в Одеській області про звільнення майна зпід арешту, який накладений ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.03.1999 року на майно [PERSON] . Обґрунтовує свої вимоги наступним, так у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу було накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] , хоча будинок належав на праві власності матері [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла та позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори у Лиманському районі проте отримати свідоцтво про право на спадщину не може через наявність арешту на майно. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача адвокат Редванська Н.В. надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, тому не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.03.1999 року в цілях забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] накладено арешт на майна яке належить [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . 11 листопада 2006 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 листопада 2006 року. Згідно відомостей єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.03.1999 року накладено арешт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено про те, що арешт на майно який просить скасувати позивачка накладено в рамках забезпечення позову у якому [PERSON] була відповідачкою, а тому з вимогами про зняття арешту необхідно звертатися до суду відповідно до ст.158 ЦПК України, а не в порядку позовного провадження цивільного судочинства. Отже, законом визначено порядок скасування арешту, який накладено на підставі ухвали суду в процесі розгляду цивільної справи. Позивач не зверталась або не надала доказів відмови у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позов, а отже підстави для задоволення позову відсутні. Також, з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.2 постанови Пленуму №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» вбачається, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Суд розглянув справу в межах позовних вимог, користуючись принципом змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до правил ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed