Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, до товариства «Криворізька теплоцентраль» та просила суд стягнути з товариства «Криворізька\~теплоцентраль» середній\~заробіток за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні у\~розмірі 16148,44 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з жовтня 2014 року вона перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Криворізька теплоцентраль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль». 03 лютого 2017 року була звільнена на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, а саме у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору. Власником ДП «Криворізька теплоцентраль» на час звільнення працівника здійснювалося порушення чинного законодавства про працю України та умов колективного договору яке тривало і під час звільнення. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 року стягнуто з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь [PERSON] заробітну плату у розмірі 12111,33 грн., яке набрало законної сили 03.12.2018 року. Зазначеним рішенням відновлено порушене право працівника, та досліджено обставину щодо безпідставного не нарахування та не виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у січні 2017 року на підставі заяви працівника від 05.01.2017 року. У день звільнення 03.02.2017 року керівнику підприємства позивачем була надана заява-вимога про включення до поточних кредиторських вимог суму матеріальної допомоги на оздоровлення та здійснити її виплату у день звільнення. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19.03.2019 року розглянутий період з 03 лютого по 31 січня 2019 року, що складав 495 робочих днів затримки розрахунку при звільненні. Також позивач зазначила, що останній розрахунок всіх платежів при звільненні фактично здійснено лише 14.03.2019 року, кількість днів, за якими затримано проведення повного розрахунку при звільненні складає 28 робочих днів, а саме з 01.02 2019 року по день фактичного остаточного розрахунку 14.03.2019 року. Таким чином, при визначенні суми позову позивачем вказано, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 576,73грн., розмір середньоденної заробітної плати х 28 робочих днів/ кількість днів затримки розрахунку при звільненні = 16148,44 грн., які просила стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та посилаючись на обґрунтування зазначені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача Акціонерного товариства\~«Криворізька теплоцентраль» Богданова О.О., та [PERSON] в судовому засіданні, кожен окремо, заявлені позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Надали до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що між опонуючими сторонами існували судові спори, що мали вплинути на розмір сум, належних позивачу при звільненні. Зазначена обставина виключала прямий обов`язок відповідача здійснювати повне погашення усієї суми у день звільнення позивача, проте з позивачем було проведено розрахунок, перераховано матеріальну допомогу на оздоровлення у повному обсязі 31 січня 2019 року, що також встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу у справі № 210/259/19 від 19 березня 2019 року. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03 грудня 2018 року позов [PERSON] до АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення заробітної плати (матеріальної допомоги) на оздоровлення задоволено, стягнуто на користь [PERSON] 12111,33 грн. Призначена рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року сума перерахована на рахунок позивача 31 січня 2019 року. Встановлені рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 березня 2019 року у справі № 210/259/19 обставини щодо проведення 31 січня 2018 року АТ «Криворізька теплоцентраль» остаточного розрахунку заборгованості по заробітній платі з [PERSON] спростовують твердження позивача про фактичний розрахунок з нею саме 14 березня 2019 року. Вважають, що вимоги викладені позивачем в її позові не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки факт повного розрахунку із заробітної плати відповідачем з позивачем встановлений судовим рішенням у цивільній справі №210/259/19 провадження№2/210/869/19, а відтак обставини, зазначені у позовній заяві не знаходять свого підтвердження, крім того у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити ще й у зв`язку з їх недоведеністю. Позивачем до суду було надано відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 року у справі №904/415/18 встановлений факт порушення відповідачем щодо невиплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення згідно заяви від 05.01.2017 року, що входить у структуру заробітної плати. У зв`язку з невиплатою відповідачем належних сум при звільненні навіть після набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 року у справі № 904/415/18, позивач звернувся з заявою про примусове виконання рішення до Покровського ВДВС в м. Кривий Ріг та стягнення з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь [PERSON] 12111,33 грн. Враховуючи, що останній розрахунок всіх платежів при звільненні фактично здійснено лише 14.03.2019 року, кількість днів, за якими затримано проведення повного розрахунку при звільненні складає 28 робочих днів, а саме з 01.02.2019 року по день фактичного остаточного розрахунку 14.03.2019 року. Вважає, що відповідач не надає належних та допустимих доказів сплати заборгованості з заробітної плати стягнутої судовим рішеннями, або доказів відсутності заборгованості. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 серпня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача АТ «Криворізька теплоцентраль» та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Суд заслухавши доводи сторін по справі та дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що Позивач у період з 16 жовтня 2014 року по 03 лютого 2017 року перебувала у трудових відносинах з ДП «Криворізька теплоцентраль» правонаступником якого є АТ «Криворізька теплоцентраль», працювала у відділі стягнення заборгованості. 03 лютого 2017 року Позивач була звільнена на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, що не оспорюється відповідачем. Згідно з Довідкою ДП «Криворізька теплоцентраль» від 02.03.2017 року № 49/06 середньоденна заробітна плата [PERSON] за грудень 2016 року, січень 2017 року складає 576,73 грн. (а.с.11). Крім того, судом встановлено, що 03.02.2017 року [PERSON] до ДП «Криворізька теплоцентраль» було подано вимогу про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за січень місяць 2017 року, яка при звільненні із підприємства відповідача не виплачувалась (а.с.5). У відповідності до положень ст. 13 КЗпП України колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги. Статтею 15 Закону України «Про оплату праці», встановлені форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Відповідно до п.1.2 Положення про надання матеріальної допомоги працівникам ДП «Криворізька теплоцентраль» на матеріальну допомогу мають право всі працівники та згідно з п. 2.1.1. Положення, які мають безперервний стаж роботи на підприємстві більше одного року, у розмірі середньомісячної заробітної плати працівника. Статтею 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 1 липня 1993 року N 3356-XII встановлено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Положеннями ст.47 КЗпП України встановлений обов`язок для власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд зауважує, що відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У разі не проведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь працівника або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, беручи до уваги спірну суму, на яку працівник мав право, частку, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інші конкретні обставини справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України 6-2404цс15 від 05 жовтня 2016 року, яка в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинна враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 року у справі №904/415/18, залишеним без змін Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.12.2018 року, стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь [PERSON] заробітну плату (матеріальну допомогу на оздоровлення) у сумі 12111,33 гривень (а.с. 6-8). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року позов [PERSON] до АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення затримки розрахунку при звільненні задоволено частково. Стягнуто з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 12111,33 грн., з послідуючим утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів. Також стягнуто з АТ «Криворізька теплоцентраль» в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с. 39-43) Оскільки позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, рішенням господарського\~суду Дніпропетровської\~області від\~19.07.2018\~рокузадоволені у повному обсязі, тому підстави для не застосування принципу співмірності за час затримки розрахунку при звільненні, відсутні. Крім того, як зазначила Позивач, останній розрахунок всіх платежів при звільненні фактично здійснено лише 14.03.2019 року, кількість днів, за якими затримано проведення повного розрахунку при звільненні складає 28 робочих днів, а саме з 01.02 2019 року по день фактичного остаточного розрахунку 14.03.2019 року. Водночас за положеннями частини 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року у справі № 210/259/19 встановлено обставини стосовно отримання [PERSON] матеріальної допомоги за Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2017 року у справі № 904/415/18, а саме те, що 31 січня 2019 року АТ «Криворізька теплоцентраль» проведено повний розрахунок з [PERSON] заборгованості по заробітній платі та встановлено, що саме 31 січня 2019 року є днем фактичного розрахунку роботодавця з працівником. (а.с. 39-43) Встановлені Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року у справі №210/259/19 обставини, щодо проведення 31 січня 2019 року АТ «Криворізька теплоцентраль» остаточного розрахунку заборгованості по заробітній платі з [PERSON] , за Рішенням Господарського суду\~Дніпропетровської області\~від 19.07.2017\~року у\~справі №904/415/18, спростовують твердження [PERSON] про фактичний розрахунок з нею АТ «Криворізька теплоцентраль» саме 14 березня 2019 року. Оскільки факт повного розрахунку із заробітної плати АТ «Криворізька теплоцентраль» з [PERSON] встановлений судовим рішенням у справі, яке набрало законної сили, тому він не підлягає доказуванню під час розгляду цієї справи. Водночас, надані Позивачем довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зарахування певних грошових сум 31 січня 2019 року та 14 березня 2019 року на банківський рахунок відкритий на ім`я [PERSON] не свідчать про існування заборгованості по заробітній платі АТ «Криворізька теплоцентраль» перед [PERSON] а лише засвідчують отримання грошових коштів від державної виконавчої служби в порядку примусового виконання судового рішення. За таких обставин суд приходить до висновку, що обставини зазначені у позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи.\~Ці дані\~встановлюються такими\~засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст.77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81\~ЦПК України\~передбачено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 1\~та 2\~ст.89\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] про стягнення з АТ «Криворізька теплоцентраль» затримки розрахунку при звільненні у розмірі 16148,44 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed