Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що на підставі рішення Борщівського районного суду від 25 серпня 2010 року з відповідача в її користь стягувалися аліменти на утримання синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в сумі по 270 грн. на кожного, щомісячно, і до досягнення ними повноліття. Сину [PERSON] виповнилося 18 років, а тому стягнення аліментів на нього припинилася. На даний час син [PERSON] є студентом ІІІ курсу, а син [PERSON] є студентом ІІ курсу коледжу Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича. Син [PERSON] навчається на денній форма, а умови навчання договірні. Термін навчання становить 3 роки 10 місяців. Вартість навчання сина [PERSON] за 1 рік складає 7000 грн., за послідуючі 25200 грн. У зв»язку з денною формою навчання,останні потребують матеріальної допомоги. Так щомісячні витрати сина [PERSON] становлять понад 5600 грн., а сина [PERSON] - понад 4500 грн. Основні витрати синів складаються з оплати за навчання, за проживання в гуртожитку, придбання одягу, взуття, продуктів харчування, канцтоварів, засобів гігієни, витрат на лікування та відпочинок, поповнення мобільного зв»язку, купівля самого мобільного телефону та користування інтернетом. Також вказала, що працює, однак її заробітку не вистачає на утримання дітей, а 270 грн. аліментів сьогодні є мізерною сумою, порівняно з витратами, які вона несе на утримання синів. Поряд з тим зазначила, що відповідач, окрім аліментів на утримання синів, а це 540 грн. на двох дітей, жодної участі в утриманні та вихованні синів не брав і не бере, хоча є здоровою людиною, стягнень у виді аліментів на інших утриманців не має. Через наявність аліментного обов»язку офіційно не працевлаштовується, хоча має спеціальність, навички у роботі, працює та отримує дохід. А тому, просила суд стягувати із відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2800 грн. щомісячно, до досягнення ним 23- х років за умови, що він буде продовжувати навчання, та аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2300 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 квітня 2018 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позову у зв»язку з безпідставністю позовних вимог, посилаючись на те, що його стан здоров»я погіршився, оскільки 23.07.2013 року переніс складну операцію. Діагноз - закритий багато уламковий перелом середньої третини обох кісток правого передпліччя із зміщенням уламків. Відкрита репозиція, МОС перелому правої ліктьової кістки LCP пластиною на 8 отворів, МОС перелому променевої кістки LCP пластиною на 7 отворів і 04.12.2013 року його було визнано інвалідом ІІІ групи загального захворювання до 01.04.2014 року і йому була протипоказана важка фізична праця. Після 01.12.2014 року більше не звертався про продовження групи інвалідності, однак фізично працювати не мав можливості. З квітня 2017 року обіймає посаду електрослюсаря в ТОВ «Поділля-Агроінвест», де його середньомісячний нарахований дохід на даний час складає 3559 грн., а отриманий дохід в місяць 2865 грн., інших доходів не має. Крім того вказав, що маючи заборгованість за попередні роки по сплаті аліментів, не маючи коштів, намагався сплачувати аліменти і на сьогодні за ним рахується заборгованість в сумі 1058 грн. Також зазначив, що зареєстрований та проживає у [INFO], однак в нього є батьки похилого віку, батько [PERSON], [INFO], інвалід 2 групи, та мати [PERSON], [INFO], які потребують постійного догляду і по відношенню до яких він має обов'язок по їх утриманню. Поряд з тим зазначив, що усвідомлюючи потреби дитини та батьківський обов»зок, може погодитися на виплату мінімального розміру аліментів і враховуючи що він офіційно працює, у частці від заробітку. Однак таку зміну розміру аліментів може погодити з позивачем. На даний час вона до нього не зверталася і у них не виникало спору щодо зміни розміру аліментів, на яку він погодиться тільки за попередньою домовленістю. Також відповідач зазначив, що враховуючи його доходи, він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей, а у випадку покращення його стану здоров»я та отримання можливості заробляти кошти, він добровільно зможе надавати матеріальну допомогу. Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, у якому зазначила, що ні вона ні сини не знали про те, що відповідач на сьогодні є працевлаштованим. Стан здоров»я відповідача, на який він посилається як на причину зменшення розміру аліментів, жодним доказом не підтверджений. Що ж стосується батьків, то батьки не є утриманцями відповідача, доказів цьому факту не надано. Так за даними будинкової книги та довідки по місцю проживання, відповідач проживає один. Мати такого працює медсестрою в Борщівській поліклініці, має заробіток, батько отримує пенсію по інвалідності. Окрім того, з батьками відповідача проживає його сестра з сім`єю, останні ведуть спільний побут і ніякого відношення до відповідача не мають. Крім того, про будь-яку домовленість між нею та відповідачем з приводу розміру аліментів не може йти і мови, оскільки вони розійшлися за неприязних стосунків і до цих пір не помирилися. Також зі змісту відзиву видно, що відповідач не заплатить і копійки більше від суми, яку визначила держава. Тому при вирішенні спору, просила врахувати те, що відповідач є фізично здоровим, власником квартири, проживає один, інших утриманців, інших дружини та дітей не має, здобув спеціальність та має навички в роботі та має усі умови для виконання більш кваліфікованої та високооплачуваної роботи, в тому числі і за межами місця проживання. Дослідивши обставини, на які сторони посилаються як на обґрунтування своїх позицій, оцінивши докази надані ними, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст. 182, 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання; при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини що мають істотне значення. Відповідно до ст.192 цього ж Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області 18.04.2000 року та відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області 17.09.2001 року. Також встановлено, що сторони розірвали шлюб, що вбачається з копії рішення Борщівського районного суду від 04 листопада 2010 року. Згідно довідки про отримання аліментів №3-21/1126 від 30.01.2018 року виданої Борщівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] дійсно отримує аліменти від [PERSON], та отримала такі за період з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року, щомісячно в сумі по 540 грн. згідно з виконавчим листом №2-598 від 25.08.2010, який видано Борщівським районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 270 грн. щомісячно, починаючи з 02.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 270 грн. щомісячно, починаючи з 02.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки №645 виданої виконавчим комітетом Борщівської міської ради 03.03.2018 року та акту обстеження житлових умов заявника від 27.02.2018 року складеного комісією Борщівської міської ради, до складу сім»ї позивача [PERSON] входять її батьки [PERSON] та [PERSON], з якими проживає в [ADDRESS]. Разом із нею проживають сини [PERSON] та [PERSON], які знаходять на її утриманні. Як вбачається з довідки про доходи №02-10.2/105 від 12.02.2018 року, позивач [PERSON] працює в УДКСУ у Борщівському районі Тернопільської області, де її заробітна плата за період з серпня 2017 року по січень 2018 року склала 54967, 14 грн. Крім того встановлено, що син [PERSON] є студентом ІІІ курсу Коледжу Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, а син [PERSON] студентом ІІ курсу цього ж навчального закладу. Син [PERSON] навчається на денній формі навчання, умови навчання - договірні. Наведене підтверджується довідками Коледжу Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича №624 від 08.02.2018 року та №647 від 06.03.2018 року. Згідно договору про надання освітніх послуг №2 від 03.08.2015 року, термін навчання сина [PERSON] становить 3 роки 10 місяців, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на момент укладення договору становить 28000 грн. Також згідно довідок №264 від 08.02.2018 року та №265 від 08.02.2018 року, обоє синів [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в гуртожитку [ADDRESS] Згідно квитанції №10019/036 від 07.02.2018 року, за проживання в гуртожитку [PERSON], ним сплачено 1485 грн., а згідно квитанції від 07.02.2018 року (номер такої не читається), за проживання в гуртожитку за лютий-червень 2018 року [PERSON] сплачено 1515 грн. Крім того, як зазначила позивач, вона несе витрати на сина [PERSON], які в рік становлять всього 68190 грн., що в середньому на місяць складає 5683 грн. та на сина [PERSON] в рік такі становлять 54090 грн., що в середньому на місяць складає 4508 грн. Такі витрати складаються з придбання обом синам верхнього одягу - по 1000 грн., верхнього весняного одягу - по 800 грн., літнього одягу - по 800 грн., зимового взуття - по 1500 грн., весняного взуття - по 1000 грн.. літнього взуття - по 1000 грн., спортивного взуття - по 800 грн., білизни - по 600 грн., проїзду - Борщів - Чернівці по 2600 грн., харчування - по 15000 грн., на особисті потреби - по 7200 грн., на канцтовари та наплічники - по 2500 грн., поповнення телефону - по 840 грн., плати за інтернет - по 600 грн., проживання в гуртожитку - по 3750 грн., постільної білизни - по 200 грн., засобів гігієни - по 4900 грн., лікування та обстеження сина [PERSON] - 8000 грн. та лікування [PERSON] - 2000 грн., відпочинку - 2500 грн. та 3000 грн., плати за навчання сина [PERSON] - 8400 грн. та купівлі телефону кожному сину вартістю 4349 грн. за один мобільний телефон. Факт придбання мобільних телефонів підтверджується накладними з магазину Megastore Euromart від 29.07.2017 року. Проте, такий розрахунок витрат суд ставить під сумнів, оскільки доказів, які б повністю стверджували ті обставини, що в місяць на утримання [PERSON] затрачається 5683 грн. , на утримання [PERSON] - 4508 грн. суду надано не було. Згідно довідки №20 від 12.03.2018 року виданої Поліклінічним відділенням Борщівської ЦРКЛ, [PERSON] знаходиться на «Д» обліку в Борщівському дерматовенерологічному кабінеті, а згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого 01/64 виданої Борщівською ЦРКЛ, [PERSON] хворіє частими простудними захворюваннями, а також хвороба Осгуда - Шляттера правого колінного суглобу. Поряд з тим, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає один у квартирі [ADDRESS], у своїй власності земельної ділянки не має. З 03.04.2017 року працює у ТОВ «Поділля - Агроінвест» на посаді електрослюсаря по даний час, де йому за період з жовтня по березень нараховано заробітної плати на загальну суму 21354, 62 грн. Наведене підтверджується довідкою Борщівської міської ради від 16.04.2018 року, довідками ТОВ «Поділля - Агроінвест» №15 від 12.04.2018 року, №16 від 13.04.2018 року. Також, відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) 02/07189 із Комунального закладу Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня», [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 15.07.2013 року до 02.08.2013 року з діагнозом закритий багато уламковий перелом середньої третини обох кісток правого передпліччя із зміщенням уламків. (Класифікація АО 22 С2) Операція (23.07.13 р.) Відкрита репозиція, МОС перелому правої ліктьової кістки LCP пластиною на 8 отворів, МОС перелому променевої кістки LCP на 7 отворів. Крім того, як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №0177490, [PERSON] вперше 05.11.2013 року призначено третю групу інвалідності загального захворювання на строк до 01.12.2014 року і йому була протипоказана важка фізична праця. Зі слів відповідача, він надалі не продовжував групу інвалідності, хоча і не міг важко фізично працювати. Крім того, відповідачем надано до матеріалів відзиву на позов довідки про те, що його батьки є пенсіонерами, батько є інвалідом ІІ групи, однак доказів того що такі є його утриманцями, ним не надано. Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач є непрацездатним, з незадовільним станом здоров'я, офіційно має інших утриманців, суду відповідачем не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу як неповнолітньому сину так і повнолітньому сину, який продовжує навчання, а отже вимоги позивача щодо збільшення розміру аліментів та стягнення з нього таких є справедливими, обґрунтованими та підставними. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в подальшому, суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище відповідача, наявність у відповідача інших утриманців, умови проживання та матеріального забезпечення сторін. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання повнолітнього [PERSON], який продовжує навчання, та неповнолітнього [PERSON] суд також враховує ті обставини, що останні фактично утримуються виключно матір»ю, батько будь-яких додаткових витрат не несе, розвитком та життям синів не цікавиться, участі у їх житті не приймає. Також при визначенні розміру стягуваних аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], суд враховує, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років суттєво збільшився. Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складав дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 901 гривні, з 1 квітня - 917 гривень, з 1 липня - 921 гривні, з 1 жовтня - 941 гривні, з 1 грудня - 957 гривень. А тому, приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти у розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі щодо стягнення аліментів на період досягнення [PERSON] 23 річного віку, оскільки як встановлено судом, та стверджено наявними у справі доказами, [PERSON] досягне такого віку 16 березня 2023 року. При цьому, термін навчання його становить 3 роки 10 місяців та припиняється у липні 2019 року. А тому, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на період навчання, тобто до 01 серпня 2019 року. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184, 192, 199 СК України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік»,

Outcome: approved