Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Маневицької РДА Волинської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період з [INFO] року по 16.01.2013 року позивач [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. У вказаному шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO], прізвище якої, в подальшому, згідно розпорядження голови Маневицької РДА було змінено на [PERSON]. За заочним рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 13.03.2018 року присуджено стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх спільної доньки [PERSON]. З моменту розірвання шлюбу і по даний час відповідач участі в утриманні та вихованні донки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Вказує, що донька перебуває на повному утриманні позивача, вона самостійно про неї піклується та виховує. З вказаних підстав просила позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обґрунтувала вищенаведеним та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Також вказав, що подав нотаріально посвідчену заяву, згідно якої він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON]. Представник третьої особи Карпюк Л.М. в судовому засіданні не заперечувала проти позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON], [INFO] Висновок органу опіки та піклування Маневицької райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 30.03.2018 року, що міститься в матеріалах справи підтримала. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Права та обов'язки матері і батька дитини, відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, виявляти турботу щодо них. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] з [INFO] року по 04.02.2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, що вбачається із копії заочного рішення Маневицького районного суду Волинської області від 16.01.2013 року, що набрало законної сили (а.с. 17). В шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], прізвище якої згодом було змінено на [PERSON]. Вказані обставини вбачаються із копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.02.2016 року та копії розпорядження голови Маневицької РДА А.Линдюка №63 від 10.02.2016 року (а.с. 6, 8). Згідно згаданого свідоцтва про народження батьком дитини є відповідач [PERSON] (а.с. 6) Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З копії заочного рішення Маневицького районного суду Волинської області від 16.01.2013 року, що набрало законної сили (а.с. 17) вбачається, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Вказаним рішенням встановлено, що відповідач [PERSON] з 2013 року з сім'єю - дружиною [PERSON] та донькою - [PERSON] не проживає (а.с. 17). Згідно заочного рішення Маневицького районного суду Волинської області від 13.03.2018 року, яке набрало законної сили 23.04.2018 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] року стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 930 гривень щомісячно до повноліття останньої. Вищенаведений факт вбачається та підтверджується рішенням суду та виконавчим листом (а.с. 18-19, 45-47). З довідки про склад сім'ї Комарівської сільської ради Маневицького району Волинської області №437 від 23.03.2018 року, акту обстеження матеріально побутових умов сім'ї [PERSON] від 19.02.2018 року, характеристики на [PERSON], а також характеристики та психологічної характеристики на [PERSON] (а.с. 9-13) видно, що малолітня [PERSON], [INFO] проживає з позивачем [PERSON] в с. Новосілки Маневицького району Волинської області, умови проживання задовільні, навчається у 2 класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Старий Чорторийськ, усвідомлює важливість і необхідність навчання, зосереджена, активна, її інтелектуальний рівень відповідає віку тощо. У відповідності до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, небхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і саціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. З нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 05.02.2018 року (а.с. 16) вбачається, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач не проявляє до доньки батьківської турботи, не цікавиться її життям, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не підтримує матеріально. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що він без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. З висновку органу опіки та піклування Маневицької райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 30.03.2018 року (а.с. 14-15) вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно його доньки [PERSON], [INFO] р. н. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] р. н., виходячи з інтересів останньої . Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи те, що питання про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] вирішено заочним рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 13.03.2018 року, яке набрало законної сили 23.04.2018 року, то суд це питання повторно не вирішує. У відповідності до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача належить стягнути судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved