Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 11 червня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, за актовим записом № 99. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, тому шлюб існує формально і примирення між ними не можливе. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просить строк на примирення не надавати та шлюб розірвати. Взявши до уваги пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони, зареєстрували шлюб 11 червня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, за актовим записом № 99, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Спільне життя у сторін не склалося, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, тому шлюб існує формально. Збереження сім`ї та примирення між ними не можливе. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зіст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду.

Outcome: approved