Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики від 25 червня 2016 року в розмірі 3000 доларів США та 173\~466 грн. за користування чужими коштами в період з 25 червня 2016 року по 06 липня 2020 року, від 07 грудня 2018 року в розмірі 5000 доларів США та 75\~866 грн. за користування чужими коштами в період з 07 грудня 2018 року по 06 липня 2020 року, від 25 жовтня 2019 року в розмірі 5500 доларів США та 33\~466 грн. за користування чужими коштами в період з 25 жовтня 2019 року по 06 липня 2020 року, разом 13500 доларів США та 282\~798 грн. В обгрунтування позову [PERSON] зазначила, що 25 червня 2016 року відповідач позичив у неї 3000 доларів США, які зобов`язався повернути до 25 червня 2019 року. На підтвердження укладення цього договору відповідач надав власноручну розписку, в якій зазначено розмір отриманих у позику коштів та строк їх повернення. Крім цього, за користування коштами відповідач зобов`язався сплачувати їй 4000 грн. щомісячно. 07 грудня 2018 року відповідач позичив у неї 5000 доларів США, які зобов`язався повернути до 07 грудня 2019 року. На підтвердження укладення цього договору відповідач надав власноручну розписку, в якій зазначено розмір отриманих у позику коштів та строк їх повернення. Крім цього, за користування коштами відповідач зобов`язався сплачувати їй 4000 грн. щомісячно. 25 жовтня 2019 року відповідач позичив у неї 5500 доларів США, які зобов`язався повернути до 25 квітня 2020 року. На підтвердження укладення цього договору відповідач надав власноручну розписку, в якій зазначено розмір отриманих у позику коштів та строк їх повернення. Крім цього, за користування коштами відповідач зобов`язався сплачувати їй 4000 грн. щомісячно. Однак, у зазначені строки відповідач боргу не повернув, під різними мотивами відкладає повернення коштів. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді від 17 липня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 12 год. 30 хв. 17 вересня 2020 року. У зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному розгляд справи, призначений на 17 вересня 2020 року на 12 год. 30 хв., відкладений на 15 жовтня 2020 року на 12 год. 00 хв. 15 жовтня 2020 року представник позивача [PERSON] адвокат Парубій І.М. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечив щодо ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. 15 жовтня 2020 року відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, згідно з якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, згідний на стягнення з нього боргу в розмірі 13500 доларів США і 282\~798 грн. та не заперечив щодо ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 25 червня 2016 року сторони уклали договір позики, за умовами якого відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 3000 доларів США зі щомісячною платою за користування позиченими коштами у розмірі 4000 грн., які зобов`язався повернути до 25 червня 2019 року, що підтверджується письмовою розпискою з власноручним підписом відповідача [PERSON] 07 грудня 2018 року сторони уклали договір позики, за умовами якого відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 5000 доларів США зі щомісячною платою за користування позиченими коштами у розмірі 4000 грн., які зобов`язався повернути до 07 грудня 2019 року, що підтверджується письмовою розпискою з власноручним підписом відповідача [PERSON] 25 жовтня 2019 року сторони уклали договір позики, за умовами якого відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 5500 доларів США зі щомісячною платою за користування позиченими коштами у розмірі 4000 грн., які зобов`язався повернути до 25 квітня 2020 року, що підтверджується письмовою розпискою з власноручним підписом відповідача [PERSON] . Таким чином відповідно до ст. 1046 ЦК України сторони уклали договори позики. Зокрема, як слідує з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 25 червня 2019 року настав строк виконання [PERSON] зобов`язання з повернення [PERSON] позики за борговою розпискою від 25 червня 2016 року, однак ні в зазначений строк, ні по даний час, [PERSON] боргу не повернув. 07 грудня 2019 року настав строк виконання [PERSON] зобов`язання з повернення [PERSON] позики за борговою розпискою від 07 грудня 2018 року, однак ні в зазначений строк, ні по даний час, [PERSON] боргу не повернув. 25 квітня 2019 року настав строк виконання [PERSON] зобов`язання з повернення [PERSON] позики за борговою розпискою від 25 жовтня 2019 року, однак ні в зазначений строк, ні по даний час, [PERSON] боргу не повернув. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений у зобов`язанні строк. Однак, усупереч указаним вимогам закону відповідач [PERSON] як позичальник свого обов`язку повернути позивачу [PERSON] як позикодавцеві позичені кошти в розмірі 3000 доларів США на підставі договору позики від 25 червня 2016 року, у розмірі 5000 доларів США на підставі договору позики від 07 грудня 2018 року та у розмірі 5500 доларів США на підставі договору позики від 25 жовтня 2019 року, в обумовлені у них строки не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З позовної заяви убачається, що позивач просить стягнути з відповідача 173\~466 грн. за користування чужими коштами в період з 25 червня 2016 року по 06 липня 2020 року, 75\~866 грн. за користування чужими коштами в період з 07 грудня 2018 року по 06 липня 2020 року, та 33\~466 грн. за користування чужими коштами в період з 25 жовтня 2019 року по 06 липня 2020 року. Встановлено, що у договорах позики сторони обумовили щомісячну плату за користування позиченими коштами у розмірі 4000 грн. Відтак, позивач має право на стягнення з відповідача зазначених сум. На підставі наданого позивачем розрахунку заборгованості з щомісячної плати за користування позиченими коштами згідно з договором позики від 25 червня 2016 року вбачається, що за період з 26 червня 2016 року по 06 липня 2020 року заборгованість [PERSON] становить 173\~466 грн., згідно з договором позики від 07 грудня 2018 року за період з 08 грудня 2018 року по 06 липня 2020 року 75\~866 грн., згідно з договором позики від 25 жовтня 2019 року за період з 26 жовтня 2019 року по 06 липня 2020 року 33\~466 грн. Однак, судом встановлено, що вказаний розрахунок виконаний неправильно. Загальний розмір заборгованості [PERSON] з щомісячної плати за користування позиченими коштами згідно з договором позики від 25 червня 2016 року за період з 26 червня 2016 року по 25 червня 2020 року становить 192\~000 грн., виходячи із наступного розрахунку: (4000 грн. * 48 місяців) та за період з 26 червня 2020 року по 06 липня 2020 року становить 1419,35 грн., виходячи із наступного розрахунку: (4000 грн. / 30 днів * 11 днів) = 1419,35 грн., тобто разом 193\~019,35 грн. Загальний розмір заборгованості [PERSON] з щомісячної плати за користування позиченими коштами згідно з договором позики від 07 грудня 2018 року за період з 08 грудня 2018 року по 07 червня 2020 року становить 72 000 грн., виходячи із наступного розрахунку: (4000 грн. * 18 місяців ) та за період з 08 червня 2020 року по 06 липня 2020 року становить 3741,93 грн., виходячи із наступного розрахунку: (4000 грн / 30 днів * 29 днів), тобто разом 75\~741,93 грн. Загальний розмір заборгованості [PERSON] з щомісячної плати за користування позиченими коштами згідно з договором позики від 25 жовтня 2019 року за період з 26 жовтня 2019 року по 25 червня 2020 року становить 32 000 грн., виходячи із наступного розрахунку: (4000 грн. * 8 місяців) та за період з 26 червня 2020 року по 06 липня 2020 року становить 1466,66 грн., виходячи із наступного розрахунку: (4000 грн. / 30 днів * 11 днів), тобто разом 33\~466,66 грн. За вказаних обставин суд приходить до переконання про істотне порушення відповідачем прав позивача, оскільки вона значною мірою позбавлена можливості отримати кошти, на які розраховувала при укладенні договорів позики. Однак, згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Таким чином, суд не вправі стягнути з відповідача суму коштів у більшому розмірі, ніж просить позивач. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення вимог позивача [PERSON] шляхом стягнення в її користь з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики від 25 червня 2016 року в розмірі 3000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення становить 84\~949,20 грн., та 173\~466 грн. за користування чужими коштами в період з 25 червня 2016 року по 06 липня 2020 року, за договором позики від 07 грудня 2018 року в розмірі 5000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення становить 141\~582 грн., та 75\~866 грн. за користування чужими коштами в період з 07 грудня 2018 року по 06 липня 2020 року, за договором позики від 25 жовтня 2019 року в розмірі 5500 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення становить 155\~740,20 грн., та 33\~466 грн. за користування чужими коштами в період з 25 жовтня 2019 року по 06 липня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні позову позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 6496,20 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» №13 від 15 липня 2020 року. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу [PERSON] слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 3248,10 грн. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню решта понесених нею судових витрат у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 3248,10 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1046, 1048, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved