Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований в Кіровському райвідділі реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда 25 березня 1995 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 236, стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, розпочавши стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення [PERSON] повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 25 березня 1995 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано в Кіровському райвідділі реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 236, від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], Крім того, зазначила, що протягом останніх двох років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен із них має має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, виховання дітей. Крім того, позивач зазначила, що відповідач не допомагає у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, всіляко ухиляється від своїх прямих батьківських обовязків. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання сина визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі меншому чим 1/3 частина, з урахуванням рівня його фінансових можливостей, отриманих офіційних доходів у вигляді пенсії в розмірі приблизно 2200 грн., наявності кредитних зобовязань. Крім того, зазначив, що він є працездатним, має періодичні заробітки, по мірі своїх фінансових можливостей, надає матеріальну допомогу сину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 25 березня 1995 року в Кіровському райвідділі реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 236, та 25 березня 1995 року видано свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 261204. . Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ОЛ № - 305287, виданого Палацом реєстрації новонароджених Кіровоградського міськвиконкому 14.01.1998 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за № 63. Батьками [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження зазначені в графі «мати» - [PERSON], в графі «батько» - [PERSON]. Сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, виховання дітей, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вказані позивачем причини для розірвання шлюбу знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх дітей, в звязку з чим позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу є доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, за якою розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, приймаючи до уваги, що дитина знаходиться на утриманні позивача, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, приймаючи також до уваги що, відповідач є здоровою, працездатною особою та в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі, визначеному позивачем, обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, в звязку з чим підлягають задоволенню. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати; у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, при цьому позивач просила залишити судові витрати повязані зі сплатою судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 243 грн. 60 коп. по фактично понесеним. Відповідно до ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved