Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. За час проживання у шлюбі з чоловіком [PERSON] спільно придбали вказану кооперативну квартиру в Житлово-будівельному кооперативі «Граніт», виплативши паєві внески у повному обсязі. [INFO] року помер її чоловік, від прийняття його спадщини вона відмовилась на користь сина [PERSON] За рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 12.10.2015 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Зареєструвати своє право власності на квартиру вона не може внаслідок відсутності правовстановлюючого документу на квартиру, тому за захистом свого права власності вимушена звернутися до суду. В судове засідання не з'явилися позивач та її представник [PERSON], належним чином повідомлені про час, місце розгляду справи, надали суду заяву в якій за наведеними обставинами наполягали на задоволені позову, просили суд розглянути справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи: ЖБК «Граніт» надав на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксації судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтво про одруження серії [NUMBER], зареєстрований шлюб 5.04.1969 року між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі записів актів громадянського стану зроблений актовий запис за №1253. За довідкою ЖБК «Граніт» №101 від 19.11.2015 року [PERSON] та [PERSON] стали членами кооперативу 6.03.1975 року, виплативши в березні 1990 року в повному обсязі пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] Згідно технічного паспорту, складеного Маріупольським БТІ, на вказану квартиру, її загальна площа складає 46,8кв.м., житлова - 30,7кв.м. Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність», член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно. Згідно із положеннями п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом. На підставі п. 69 Листа від 26 травня 2001 року Верховного Суду України «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначено, що згідно ст.15 Закону України «Про власність» право власності на квартиру в будинку житлово-будівельного кооперативу виникає внаслідок повного внесення пайового внеску. При цьому слід зазначити, що згідно ст.ст. 60,70 СК України, ст.ст.368, 370,372 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності і частки дружини та чоловіка є рівними. Наведені судом обставини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] стали власниками спільної власності -квартири [ADDRESS] при цьому враховуючи рівність їх часток, кожному із них належить по ? частині. Згідно свідоцтва про смерть (серії [NUMBER]) [PERSON] помер [INFO] року. Беручи до уваги викладене, спадщина померлого [PERSON], відносно спірної квартири, складає ? її частину, власником якої став відповідач [PERSON] за рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 12.10.2015 року у цивільній справі №263/11004/15-ц. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності - бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацію держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність. Вирішуючи справу, суд бере до уваги, що позивач [PERSON] у встановленому законом порядку набула право власності на ? частину кооперативної квартири [ADDRESS] оскільки нею спільно з чоловіком у повному обсязі сплачено пайовий внесок за вказану квартиру. Враховуючи той факт, що на теперішній час [PERSON] позбавлена можливості зареєструвати своє право власності у органах реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно через відсутність у неї правовстановлюючого документу на спірну квартиру, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за нею у судовому порядку право власності на ? частину вказаної кооперативної квартири

Outcome: approved