Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] у її користь на утримання їхніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03.12.2019 року до досягнення дітьми повноліття на тверду грошову суму у розмірі 10000 грн. щомісячно, починаючи з 03.12.2019 року до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі 12 липня 2014 року зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Ходорівської міської ради. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на її утриманні. Зазначає, що рішенням Жидачівського районного суду від 23.02.2021 року розірвано шлюб із відповідачем. Крім того, 23.02.2021 року Жидачівським районним судом виданий судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів 1/3 частин усіх видів заробітку. Стверджує, що відповідач по справі з 2007 року по даний час проживає та працює в Італії у ремонтній організації в селі Мілезімо район Лігурія Італія і його середньомісячний дохід становить близько 1500 євро. Зазначає, що на її неодноразові звернення надавати нашим дітям матеріальну допомогу у розмірі третини отриманого доходу, відповідач не реагує, натомість час від часу направлає позивачці по 100 євро, що у сукупності за рік у місяць становить близько однієї тисячі гривень на одну дитину. 04.08.2020 року позивач направила до відповідача досудову пропозицію з метою у добровільному порядку вирішити питання щодо матеріального забезпечення їхніх дітей, однак відповідач не відреагував на неї. Зазначає, що проживає разом із малолітніми дітьми та перестарілого віку бабусею, веде домашнє господарство , не працює та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Стверджує, що оскільки відповідач тривалий час на території України не проживає, не має в Україні постійного заробітку, ні доходів, тому виконати судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів не можливо. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 09.06.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 30.06.2021 року представником відповідача адвокатом Гривна Т.Б. через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивачка отримавши судовий наказ у лютому 2021 року про стягнення аліментів до Виконавчої служби із заявою про примусове виконання судового наказу про стягнення аліментів не зверталась, тому твердження позивачки про неможливість виконати судовий наказ є безпідставним. Крім того, зазначає, що твердження позивачки про те, що на її неодноразові звернення надавати дітям матеріальну допомогу у розмірі третини отриманого доходу, відповідач не реагує, не відповідають дійсності, оскільки ним щомісячно надсилаються кошти на утримання дітей, що підтверджується платіжні документи про сплату аліментів. Крім того відповідач надає дітям матеріальну допомогу у вигляді одягу та продуктів харчування та речі для дозвілля, та відповідачем заперечується розмір доходу, який зазначає позивач у позовній заяві в розмірі 1500 євро, оскільки позивачкою не надано доказів отримання ним доходу в зазначеному розмірі. 08.07.2021 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву про зміну способу стягнення аліментів, відповідно до якого зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву підтверджує, що працює за кордоном, має постійний дохід, розмір якого приховує і тим самим позивач змушена звертатись до суд з даним позовом. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав, викладених у такому. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне. Судом встановлено, що Жидачівським районним судом Львівської області 23.02.2021 року видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] ( [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , паспорт громадянина України серія [NUMBER] , ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , адреа реєстрації: с.Жирова, Жидачівського району, Львівської області, ІПН [NUMBER] ) аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 03.12.2019 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.15). Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 23.02.2021 року по справі №443/527/20, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12-14). Як вбачається з копій свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5-6). Згідно довідки №185 від 02.04.2021 року виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради та акту обстеження умов проживання, [PERSON] , [INFO] проживає та зареєстрована в [ADDRESS] та має на утриманні двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8, 16). Як вбачається з листа-відповіді Жидачівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області №19.17-07/ від 01.06.2021 року, за перевіркою бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі на виконанні не перебуває та не перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] про стягнення 1/3 частини усіх доходів на користь [PERSON] (а.с.53). Даний факт сторонами визнається. Згідно\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. \~ \~ \~ \~За приписами вищезазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У\~статті 192 СК України\~наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи зміст ст.ст.\~181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Крім того,\~пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, слід з`ясовувати обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Як встановлено у судовому засідання позивач не зверталась до органів виконавчої служби по виконанню наказу Жидачівського районного суду Львівської області від 23.02.2021 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Одночасно, як видно з платіжних документів Western Union, в період з березня 2020 року по березень 2021 року, [PERSON] здійснював грошові перекази на ім`я [PERSON] (а.с.34-44) в розмірах по 150, 200 та 250 євро, що не заперечується сторонами. При цьому, позивачем не подано жодних доказів, які б підтверджували розмір щомісячного доходу відповідача в сумі 1500 євро. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що відповідачем надаються кошти на утримання дітей, суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на які вона покликається позовній заяві, зокрема щодо неможливості стягнення аліментів за судовим наказом. З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги те, що судовий наказ Жидачівського районного суду Львівської області від 23.02.2021 року позивачем не пред`явлено до виконання до органів виконавчої служби, не подано будь-яких належних та допустимих доказів про неможливість виконати такий, відповідачем регулярно пересилаються позивачу кошти на утримання їх дітей, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed