Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON], який постійно проживав з сім'єю в квартирі в [ADDRESS]. [INFO] року померла дочка позивача [PERSON]. Після смерті чоловіка позивача відкрилася спадщина на 1/6 частину квартири, розташованої по [ADDRESS]. Позивач вказує, що як спадкоємець першої черги вона прийняла спадщину за померлим чоловіком [PERSON] вступивши в управління та володіння спадковим майном. Після смерті чоловіка продовжує проживати з членами сім'ї у спадковій квартирі. Інші спадкоємці син [PERSON], зять [PERSON] та внук [PERSON] не вчинили жодної дії, яка б свідчила про їх намір прийняти спадщину після смерті [PERSON] або претендувати на неї. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду із даним позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] будучи повідомленими про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з'явилися, подали до суду письмові заяви, згідно яких вимоги позивача визнають повністю та просять суд розглянути справу у їхню відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON], останнє місце проживання якого було: [ADDRESS] [INFO] року померла дочка позивача [PERSON]. Після смерті чоловіка позивача відкрилася спадщина на 1/6 частину квартири, розташованої по [ADDRESS] яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого представництвом фонду Державного майна України по місту Виноградів від 27.10.1995 року згідно розпорядження №10 від 27.10.1995 року. Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд констатує, що позивач після смерті свого чоловіка відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за законом спадщину прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця проживала з ним в спадковій квартирі, а після смерті чоловіка вступила в управління та володіння спадковим майном. Крім позивача, спадкоємцями щодо майна померлого є його син [PERSON], зять [PERSON] та внук [PERSON] - відповідачі по справі, які на спадкове майно не претендують, що стверджується письмовими заявами від 20.02.2018 року. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до технічного паспорту на житлову [ADDRESS] від 07.11.2017 року, квартира по [ADDRESS], розташована на другому поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 4 кімнат житловою площею 59,83 кв.м, загальна площа квартири 87,93 кв.м, обладнана балконом (терасою) 0,9 кв.м та лоджія 4,9 кв.м. Згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» № 836 від 10.11.2017 року житлову [ADDRESS] зареєстровано по 1/6 частині за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого представництвом фонду Державного майна України по місту Виноградів від 27.10.1995 року згідно розпорядження №10 від 27.10.1995 року. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved