Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказав, що він на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Димитровської міської ради 20.10.2006 [NUMBER], та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Димитровським БТІ 22.12.2006, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. З 31.01.2007 у вказаному житловому приміщенні було зареєстровано відповідачів, які є його синами. Відповідач [PERSON] не мешкає у вказаному будинку з 01.10.2003, а відповідач [PERSON] - з 01.04.2005, обидва виїхали у Російську Федерацію. З вказаного часу відповідачі жодного разу не виявили бажання проживати разом з ним за місцем своєї реєстрації, всі обов'язки по сплаті комунальних платежів по утриманню домоволодіння виконуються тільки ним. Він має намір оформити субсидію на сплату зазначених послуг. Тому позивач, посилаючись на ст.405 ЦК України, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання також не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність та про визнання позовних вимог. Представник третьої особи Мирноградської міської ради до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Димитровської міської ради 13.12.2006, що підтверджується відповідним свідоцтвом, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Бюро технічної інвентаризації м.Димитров від 22.12.2006 (а.с.4, 5). У даному будинку зареєстровані: з 26.01.2007 у якості власника позивач [PERSON], [INFO], з 23.01.2007 дружина позивача [PERSON], [INFO], з 31.01.2007 син позивача відповідач [PERSON], [INFO], з 31.01.2007 син позивача відповідач [PERSON], [INFO], про що свідчить довідка виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 12.09.2017 (а.с.6). Те, що позивач [PERSON] є батьком відповідачів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.11, 12). Відповідно до актів координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 12.09.2017, виготовлених представником комітету за участю мешканців-сусідів, відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 01.10.2003 та з 01.04.2005 відповідно по день складання акту за адресою: [ADDRESS] За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно за ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Статтею 405 ЦК України визначені права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням. За чинним житловим законодавством членами сім'ї власника житлового приміщення визнаються дружина, чоловік, їх діти, батьки та інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство (ч.2 ст.64 ЖК України). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою проживання позивача у якості його членів сім'ї, як сини, та не є співвласниками спірної житлової площі. Також судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мешкають у житловому приміщенні позивача за вищевказаною адресою з жовтня 2003 року та з квітня 2005 року відповідно по теперішній час. Згідно за ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З'ясовуючи причини відсутності відповідачів понад встановлені строки на спірній житловій площі, суд не знайшов, що вони були поважні. Враховуючи вищенаведене, а саме те, що будь-яких договорів щодо користування квартирою позивача між сторонами не встановлено, як і не встановлено прояви відповідачів інтересу до вказаного житла протягом зазначеного строку їх відсутності (понад чотирнадцяти років [PERSON] та дванадцяти років [PERSON].), суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі ст.150 СК України, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved