Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Біжівської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер спадкодавець (її співмешканець), [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS] Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з наступного майна: земельної ділянки площею 0,3074 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Біжівської сільської ради Буринського району Сумської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Буринською райдержадміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1135; земельної ділянки площею 3,5646 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Біжівської сільської ради Буринського району Сумської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Буринською райдержадміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійною користування землею, договорів оренди землі за №1135, а також інших земельних ділянок, яку вона прийняла, будучи спадкоємцем за законом четвертої черги оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, однак в данному Державному акті маються незастережні виправлення у зв'язку з чим вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. Просила визнати за нею право власності на ці земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не з»явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Біжівської сільської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомили суд листом. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши представлені докази та давши їм оцінку, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [INFO] помер спадкодавець (співмешканець позивачки), [PERSON], [INFO], мешканець с. Біжівка, Буринський р-н, Сумська область (а.с. 5). Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з наступного майна: земельної ділянки площею 0,3074 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Біжівської сільської ради Буринського району Сумської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Буринською райдержадміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1135; земельної ділянки площею 3,5646 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Біжівської сільської ради Буринського району Сумської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Буринською райдержадміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійною користування землею, договорів оренди землі за №1135 (а.с.7) Позивачка спадщину прийняла, будучи спадкоємцем за законом четвертої черги оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, що встановлено рішенням Буринського районного суду від 07.08.2015 року (а.с. 6). У правовстановлюючому документі на дані земельні ділянки - державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Буринською райдержадміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1135, невірно зазначена площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства 3,9365 га, що не дає можливості прийняти документи до вивчення нотаріальної дії, про що свідчить відповідний лист приватного нотаріуса Анохіна О.В. № 583/01-16 (а.с. 21) Згідно листа начальника відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 23.06.2017 р. позивачу було відмовлено у видачі дубліката державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки з 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про державний земельний кадастр» відповідно доя кого державні акти та дублікати державних актів не видаються. (а.с.20). З Витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки вбачається, що даним земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери та встановлено дійсну їх площу: - земельна ділянка площею 0,3074 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Біжівської сільської ради Буринськогорайону Сумської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Буринською райдержадміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1135; - земельна ділянка площею 3,5646 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Біжівської сільської ради Буринського району Сумської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Буринською райдержадміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1135 (а.с. 8-17). В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак наявність вищевказаної помилки в зазначені площі земельної ділянки в правовстановлюючому документі, унеможливили отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно, оскільки в силу п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При цьому відповідно до ст. 47 Закону «Про нотаріат» нотаріус не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2016 року) передбачено, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим законом та іншим нормативно-правовим актам. Не розглядаються документи з підчищеннями, або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Згідно ст.27 цього Закону, державна реєстрація права власності проводиться, в тому числі, на підставі свідоцтва про право на спадщину, державного акту на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року та рішення суду, що набрали законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, в силу ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право на землю гарантується Конституцією (ч.2 ст. ст.373 ЦК). Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом та у встановлений законом строк прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, іншим шляхом ніж через суд не може захистити свої права та інтереси, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог та необхідності захисту її права.

Outcome: approved