Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій зазначає, що вона з відповідачем по справі з 23.06.2011 року проживала у цивільному шлюбі. Від цивільного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтва про її народження. З 08 квітня 2014 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим в позивача склалося тяжке матеріальне становище. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до його повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.20). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 26.06.2012 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, батьком [PERSON], [INFO], значиться [PERSON] (а.с.5). Відповідно до довідки Гюнівської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області № 29 від 01.02.2016 року позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], фактично проживає в [ADDRESS] разом батьком - [PERSON], [INFO]; матір'ю - [PERSON], [INFO], та сином - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно роз'яснень, які містяться в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] повинні стягуватись в розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved