Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. У своєму позові позивач вказала, що згідно рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 24.01.2011 року за нею визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідачу по справі, [PERSON], рідному брату позивача, належить 3/4 частини вищевказаної спірної квартири. У 2011 році позивач провела реєстрацію свого права власності на спірну квартиру і тому є власником вищевказаної квартири. З часу постановлення вищезазначеного рішення відповідач [PERSON] перешкоджає позивачу у вільному користуванні своєю власністю: не надає ключі від квартири, не пускає в квартиру. Тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав з вимогою про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення в квартиру [ADDRESS]. У своєму позові позивач просить усунути перешкоди у здійсненні її права власності шляхом вселення в квартиру за адресою: [ADDRESS].. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала і просить його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала і просить відмовити у задоволенні позову, оскільки між сторонами відсутня домовленість у користуванні спільною частковою власністю, а позивачкою не заявлена позовна вимога про визначення порядку користування спірною квартирою. Дослідивши докази по справі, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Квартира між співвласниками не розділена і невизначено прядок користування спірною квартирою. Крім того, між сторонами виникли неприязнені стосунки і спільне користування спірною квартирою є неможливим. Судом встановлено, що в спірній квартирі зареєстрований та проживає один відповідач, [PERSON] Позивач [PERSON] з 1988 року зареєстрована та мешкає за іншою адресою: [ADDRESS]. В спірній квартирі вона не мешкає з 1988 року, вселятися в квартиру не збиралася, до суду з позовними вимогами не зверталася. Особистих речей позивача у спірній квартирі немає. Крім того, позивачем не надано доказів того, що відповідач їй перешкоджає у користуванні її частковою у спірній квартирі, тобто позивач не обґрунтувала свої позовні вимоги. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 1 ст..321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном, в даному випадку квартирою, на власний розсуд. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник квартири має право вимагати усунення перешкод при користуванні та розпорядженні своєю власністю. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.14 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Судом встановлено, що позивач має право власності на 1/4 частину спірної квартири, а відповідач - на 3/4 частин. Позивач не позбавлена права власності і судом не встановлено, що відповідач чинить їй перешкоди у цьому. Таким чином, позов [PERSON] не знайшов своє обґрунтування та докази у судовому засіданні і тому задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Outcome: dismissed