Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON], на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, до повноліття дитини. Позовні вимоги в поданому позові обґрунтовує тим, що 20.05.2017 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №36, а проживали вони з ним однією сімєю до лютого 2018 року. На даний час вони з відповідачем живуть окремо. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. За час окремого проживання донька постійно живе з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач живе окремо, дитиною не цікавиться, від утримання ухилився. Офіційно відповідач не працює, але має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки так як перевозить пасажирів на власному авто і має дохід з цього. Оскільки відповідач добровільно в повному обсязі не виконує свій батьківський обовязок по утриманню їх доньки, ніде зараз офіційно не працює і тому має мінливий прибуток, вона вимушена звернутися до суду та примусово стягнути з нього належні аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень на місяць, до досягнення донькою повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, до суду надала заяву про розгляд даної справи без її участі та підтримала свої вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON], не зявився, до суду надав заяву про розгляд даної справи без його участі. Також вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та відповідача, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], було зареєстровано шлюб Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №36, а проживали разом однією сімєю до лютого 2018 року, згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-КГ №118157 від 20.05.2017 року. За час спільного проживання у сторін народилася дитина: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-КГ №243612 від 16.08.2017 року. Згідно копії свідоцтва про народження дитини, відповідач [PERSON] записаний батьком дитини, а отже на нього покладено обовязок, щодо утримання дитини. Судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї малолітньої доньки не надає. Відомостей, щодо наявності в нього інших стягнень по виконавчим листам суду не надано. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з нормами ч.ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В загальній декларації прав людини проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. В конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З'ясовуючи обставини, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач працездатний, офіційно не працевлаштований, хронічних захворювань не має, на утриманні нікого не має. Статтею 182 СК України, визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та відповідача, беручи до уваги, що відповідач офіційно не працює, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача [PERSON] має бути стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі, що є еквівалентним 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме 813 гривень. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі встановленому Законом. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial