Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 21 в будинку № 15 по вулиці Гірників у м.Горішні Плавні Полтавської області. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідачі тривалий час у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживають без поважних причин, помешканням не користуються, їх особисті речі у квартирі відсутні, участі в утриманні житла вони не беруть. Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року (а.с.17) провадження у справі було відкрито з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. За ухвалою суду від 17 грудня 2018 року (а.с.32) підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені у прозові обставини. Додатково зазначила, що на прохання відповідачів, останні були зареєстровані за вказаною вище адресою. Останні, окрім [PERSON], постійно проживають у м.Темрюк Краснодарського Краю, квартирою не користуються, проте добровільно з реєстраційного обліку не знімаються. Точна адреса місця проживання відповідачів [PERSON]Л, [PERSON] та [PERSON], так як і місцезнаходження відповідача [PERSON] позивачу не відома. \~ \~ \~ \~Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідачі в судове засідання не зявилися, правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористалися, причини неявки суду не повідомили, з огляду на що, з урахуванням згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, доданої до матеріалів справи, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). [PERSON], 27 червня 2018 року помер, що підтверджується наданою копією свідоцтва про смерть серії 1-КЕ 382981, виданого Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Полтавської області (а.с.6). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 09.01.2019 право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. За наданою Комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 1 довідкою від 11.09.2018 (а.с.7) за адресою [ADDRESS], зареєстрована [PERSON] та в якості членів її сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до комісійного акту від 07.09.2018, посвідченого Комунальним ремонтним житлово-експлуатаційним підприємством № 1, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], не проживають за адресою [INFO] (а.с.8). Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених доказів у їх сукупності, суд вважає предявлений позов необґрунтованим, з огляду на наступне. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормою ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, предявивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 386 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Між тим, згідно із ст.405 ЦК України, Члени сім'ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним,\~мають право\~на користування\~цим житлом\~відповідно до\~закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. \~ \~ \~ \~Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2 статті 405 ЦК України). Отже, правовою підставою для визнання члена сімї власника в судовому порядку таким, що втратив право користування житлом, є факт непроживання останнього у житлі понад один рік без поважних причин. Саме ця обставина входить до предмету доказування у даній справі. Суд зазначає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави з дотриманням основних засад, таких як верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, диспозитивність та змагальність. Виходячи із змісту ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що її донька [PERSON], онуки [PERSON], [PERSON] та зять [PERSON] з моменту реєстрації у квартирі [ADDRESS] не проживають, а саме з 2004 року, проте належних доказів, на підтвердження зазначених обставин суду надано не було. Суд зазначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, згідно із приєднаною до матеріалів справи копією акту від 07.09.2018 засвідчено факт не проживання відповідачів у належному позивачці житловому приміщенні, проте інформації щодо періоду відсутності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у зазначеному помешканні даний акт не містить, тому до розгляду судом не береться. З наведених підстав, не заслуговують на увагу посилання позивача на приєднані до справи копії паспортів на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також копії виданих ними довіреностей, оскільки інформації щодо предмета доказування, вказані документи не містять. За таких обставин, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, виходячи із принципу змагальності, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт не проживання відповідачів за місцем реєстрації понад встановлені ст.405 ЦК України строки без поважної причини, з огляду на що предявлений позов задоволенню не підлягає. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed