Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та повідомила, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що на даний час шлюб між нею та відповідачем не розірвано, син [PERSON] проживає з позивачкою. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча таку можливість має, є працездатною людиною. За таких обставин позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 24.02.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] (вх. № 13076), у якому просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягувати з нього 1/3 його заробітку (доходу). 02.03.2021 року на адресу суду надійшли уточнення до відзиву на позовну заяву [PERSON] (вх. № 14840), у яких просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягувати з нього 1/6 заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свою позицію вказав, що він надає матеріальну допомогу сину добровільно, однак докази у нього відсутні, лише може додати останні чеки витрат. Зазначив, що бажає бути разом зі своєю дитиною. На сьогоднішній день відповідач перебуває у важкому моральному та матеріальному становищі, оскільки допомагає ще одній своїй дитині, з 2007 року відповідно до рішення Ленінського районного суду виплачує аліменти у розмірі ј, а також виплачує аліменти на лікування по хворобі. Посилаючись на положення ч. 2 ст. 183 СК України, вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO] , має складати 1/6 від всіх видів його доходів. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 04 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 8). Позивач проживає та зареєстрована разом з сином, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї ОСББ «Антонова-27» за № 0001 від 14 січня 2021 року (а.с. 9). Відповідач проживає окремо, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов`язаний її надавати. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від до 6 років з 1 січня 1921 гривня, з 1 липня 2013 гривень, з 1 грудня 2100 гривень. Дитині виповнилось 5 років. Відповідачем на обґрунтування своєї позиції, що він добровільно надає допомогу на утримання дитини додано до відзиву, копії вхідного квитка на виставку «Місто роботів» (70 грн); копії квитків у Вінницький академічний обласний «Театр ляльок» (50 грн, 25 грн, 50 грн, 25 грн); чек з гіпермаркету «Грош» (кіндер-сюрприз 35,99 грн); чек з магазину «Пузя» (машина 132 грн); чек з гіпермаркету «Грош» (автомобіль 64,90 грн); чек з магазину «Будинок іграшок» (набір машинок 139,90 грн); чек з гіпермаркету «Грош» (літачок 119,90 грн). Крім того, відповідачем надано видаткову накладну від 03.02.2021 року на оплату товарів (рідина для миття, кальцій магній, мультивітамін) на суму 1557,00 грн. Суд звертає увагу, що надані відповідачем чеки не можуть бути розцінені судом, як докази, які свідчать про добровільне виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дитини, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення відповідного права особи, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Судом встановлено, що [PERSON] є також батьком [PERSON] , [INFO] , згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 листопада 2006 року Вінницьким міським управлінням юстиції Вінницької області. Відповідачем додано до відзиву копію рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.06.2007 року у справі № 2-2109/07, яким позов задоволено, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.04.2007 року. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі ј частки усіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Стягнуто з [PERSON] додаткові витрати на лікування неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 гривень, щомісячно, починаючи з 02.04.2007 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем надано довідку про доходи №7 від 05.02.2021 року за 2020 рік, згідно якої нараховано усього [PERSON] за січень-грудень 2020 року 198342,86 грн, аліменти 72908,82 грн., а також розрахунки заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №48843565 на підставі виконавчого листа №2-2109/2007 від 21.06.2007 року. Таким чином, на даний час відповідач згідно рішення суду сплачує аліменти на утримання ще однієї дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати на лікування неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 гривень, щомісячно, починаючи з 02.04.2007 року до досягнення дитиною повноліття. Доказів про інше матеріали справи не містять. Однак, твердження відповідача про те, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , має складати 1/6 від всіх видів його доходів, оскільки відповідно до ст. 183 СК України при визначенні розміру аліментів на двох і більше дітей суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, є безпідставним. Суд роз`яснює, що норма \~ст. 183 СК України\~визначає можливість звернення до суду одного з батьків, з ким проживають діти, з заявою про стягнення 1/3 частки доходу платника аліментів на утримання двох дітей, проте це не означає, що лише в такому розмірі платник аліментів несе свій обов`язок по утриманню двох дітей. Крім того, аналіз частини 5 цієї статті дає підстави вважати, що такий розмір аліментів може бути стягнутий на двох дітей з однієї сім`ї, які проживають з одним з батьків. Також, суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої\~статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»\~загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати, у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У такому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. На даний час загальний аліментний обов`язок [PERSON] (1/4 частки доходу + 50 грн додаткові витрати) не перевищує частки від його заробітку (доходу) встановленої законодавством України, і така частка відповідає нормі\~Закону України «Про виконавче провадження», що регулює загальний розмір можливих відрахувань з заробітку боржника із заробітної плати, який не може перевищувати 70 відсотків (1/4 частки доходу + 1/4 частки доходу + 50 грн = 1/2 частки доходу + 50 грн). Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів неможливості утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан здоров`я суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі, про який клопоче позивач. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст.182 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 22.01.2021 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 840,80 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved