Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Підволочиської селищної об`єднаної територіальної громади Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до заповіту, посвідченого 05 квітня 2004 року, спадкоємцем щодо майна померлого є [PERSON] , яка спадщину прийняла, проте при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння, що залишилось після смерті [PERSON] , їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи те, що в позасудовому порядку захистити свої права позивач не має можливості - просить позов задовольнити. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подали заяви, згідно з якими позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача - Підволочиської селищної об`єднаної територіальної громади Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому судовому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти. Відповідно до довідки №47 про технічний опис об`єкта нерухомого майна, виданої 27 липня 2020 року Підволочиським БТІ та технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 30 червня 2020 року, житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 134,70 м.кв., житловою площею 67,50 кв.м., по [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , право власності не зареєстроване. Згідно з довідкою №464, виданою 18 серпня 2015 року виконкомом Супранівської сільської ради, на день смерті [PERSON] разом з ним в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: дружина померлого [PERSON] , 1950 року народження (згідно заяви відмовилась від прийняття спадщини за законом), дочка померлого [PERSON] , 1974 року народження, внучка [PERSON] , 1994 року народження. Відповідно до рішення виконавчого комітету Супранівської сільської ради №1 від 30 січня 2001 року про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, житловий будинок, який належить [PERSON] по [ADDRESS] , згідно додатку до рішення, відноситься до списку дворів, яким встановлюється факт права власності. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Супранівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області 15 березня 2015 року, в управління майном вступила [PERSON] шляхом спільного проживання із спадкодавцем на день смерті, що вбачається з роз`яснення нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори №160/02-31 від 05 серпня 2020 року. Із заповіту, посвідченого 05 квітня 2004 року секретарем сільської ради с. Супранівка Підволочиського району Тернопільської області, вбачається, що [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось (крім земельних паїв та грошових коштів) - [PERSON] . Згідно з роз`ясненням нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори №160/02-31 від 05 серпня 2020 року, [PERSON] вступила в управління спадковим майном, шляхом спільного проживання з спадкоємцем в житловому будинку по [ADDRESS] . 21 серпня 2015 року заведено спадкову справу №169. Дружина спадкодавця [PERSON] відмовилась від обов`язкової частки у спадщині та від виділу їй 1/2 частки у спільному майні подружжя, що підтверджується відповідною заявою. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , [PERSON] відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність спадкового майна спадкодавцеві. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , залишилось спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла, однак при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст. 1233, 1234, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Стаття 328 ЦК України зазначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності на спадщину, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved