Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить : визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом квартирою № 15 будинку № 7 по вул. Рокоссовського у м. Кривому Розі. В обґрунтування позову вказала, що вона, [PERSON], є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У даній квартирі зареєстрований, але фактично не проживає, її брат, відповідач [PERSON], який разом з сім'єю мешкає за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, 25/55. На її, позивача, прохання добровільно знятися з реєстрації відповідач не реагує, у сплаті комунальних послуг відмовляє. Згідно з п.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, дана обставина підтверджуються актом від 07.09. 2016року. Також реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає їй, позивачу, подати заяву та декларацію в управління праці та соціального захисту населення для отримання субсидії, так як вона, позивач, повинна надати інформацію про дохід усіх зареєстрованих осіб у квартирі, що передбачено порядком надання населенню субсидій, який регулюється відповідно до Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848. Ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється у зв'язку з припиненням підстав на право користування житловим приміщенням. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі позбавляє її, позивача, можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном для вільного використання та проживання в ньому. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу о Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 1707.1997року та Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який гарантує право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди , відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У судовому засіданні представника позивача позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. При цьому пояснила, що відповідач залишив квартиру коли зареєстрував шлюб, десь у 2013 2014 рр., забрав свої речі, повернутися в квартиру не намагався. Ніхто відповідачу перешкод у користуванні квартирою не чинив. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, від якого не надійшло заяв про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні безпосередньо дослідженні наступні письмові докази: витяг (а.с.5), довідка (а.с.6), акт (а.с.7). Суд оцінюючи, відповідно до ст. 212 ЦПК України всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який доводиться позивачу братом. Відповідач у вказаній квартирі не проживає понад два роки, залишив квартиру добровільно. Вказані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача, витягом (а.с.5), довідкою (а.с.6), актом (а.с.7). Відносини між сторонами регулюються нормами ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відсутній в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Рокоссовського, 7/15. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved