Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 15 жовтня 2016 року, актовий запис № 672 від 17.10.2016 року. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що після смерті [PERSON] 15.10.2016 року вона виїхала за межі України. У вересні 2018 року вона повернулась в Україну, отримала посвідку на тимчасове проживання. 18 листопада 2018 року вона дізналась, що до своєї смерті [PERSON] склав на її імя заповіт, який складається з земельної ділянки площею 1,970 га, яка розташована в с.Зоря Томаківського району Дніпропетровської області. Звернувшись до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, отримала відповідь, що вона пропустила строк для прийняття спадщини у 6 місяців. Вважає, що строк прийняття спадщини пропустила з важливої причини, оскільки взагалі не знала про заповіт, а також перебувала за кордоном з 2016 року по вересень 2018 року. Позивач та представник позивача [PERSON] надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач 15 жовтня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-КИ № 711607 (а.с.7). 01 листопада 2013 року [PERSON] склав заповіт на імя позивача [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за № 18 (а.с.8). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] [INFO] є громадянкою [PERSON] Федерації, зареєстрована за адресою Україна, Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Чарівна, будинок № 2 (а.с.5). Посвідку на тимчасове проживання позивач [PERSON] отримала 15.11.2018 року (а.с.3). 03 грудня 2018 року [PERSON] отримала від приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] розяснення на усне звернення, що їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті [PERSON], який помер 15.10.2016 року з причини пропущення строку, який наданий законом для прийняття спадщини (а.с.13). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як зазначив позивач у позовній заяві, вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк з тих підстав, що вона з 2016 року по вересень 2018 року перебувала за межами України, про заповіт дізналася 15 листопада 2018 року. Таким чином, з наданих позивачем доказів встановлено, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважної причини, оскільки взагалі не знала про існування заповіту складеного [PERSON] на її імя та перебувала за кордоном більше двох років. \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає за можливе задовольнити позов та встановити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved