Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй на підставі ордеру № 8 від 27 січня 1989 року належить житлове приміщення(квартира) [ADDRESS] . У даній квартирі відповідач був зареєстрований з 2008 року, але в 2012 році він виїхав за межі країни в Іорданію , тобто не проживає у квартирі понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає. Перешкод у користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, можливості оформити субсидію та приватизувати квартиру. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на інтернет-порталі «Судова влада». Надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі ордеру на житлове приміщення [ADDRESS] , зареєструвалася за адресою: [ADDRESS] , також з нею на вказаній житловій площі були зареєстровані члени її сім`ї, а саме: донька - [PERSON] , донька - [PERSON] (арк. справи 5). З акту про не проживання від 17.09.2019 року вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але на проживає з 2012 року у зв`язку з находженням за межами країни(арк. справи 6). Відповідно до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як наголошує ст.163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім,ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків встановлених ч.1, п.п.1 та 5 ч.3 та ч.4 ст.71 ЖК України. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України особа у судовому порядку втрачає право користування жилим приміщенням, якщо вона відсутня понад строки встановлені ЖК України. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року №2 зі змінами, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Факт непроживання відповідача по справі за вказаною адресою понад шести місяців підтверджується документами, доданими до позовної заяви. Оскільки на даний час відсутня будь-яка домовленість між наймачем та відповідачем на право користування житловим приміщенням, позивач одноосібно несе витрати по його утриманню, а відповідач втративши право на житло, в добровільному порядку звільнити таке, шляхом зняття з реєстрації, наміру не виявляє, проте позовні вимоги позивача визнає, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою), а реєстрація відповідача у вищевказаному житловому приміщенні порушує законні права та інтереси позивача, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved