Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з нього аліментів на своє утримання, до досягнення дитиною 3-х річного віку, в розмірі 40 % від доходів відповідача, але не менше 500,00 грн. щомісячно, мотивуючи наступним. 21.10.2013 року між сторонами був укладений шлюб. Позивач зазначає, що від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Сторони проживають окремо. Спільного домогосподарства не ведуть. Матеріальної допомоги на її утримання не надає, що є порушенням обов'язку батька, який визначено в ст.180 СК України. Постійно виникають суперечки щодо розміру відповідної фінансової допомоги. Позивач зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, як дружину, у якої проживає дитина, так як знаходиться у працездатному віці та може працювати. Вона не може працювати, так як доглядає за дитиною. Джерел доходу, крім соціальних виплати по догляду за дитиною, вона не має. Тому згідно ч. 2 ст. 84 СК України вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому змінила позовні вимоги в частині розміру стягнення аліментів, а саме просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, до досягнення дитиною 3-х річного віку, в твердій грошовій сумі 500 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, оскільки його було допитано в порядку судового доручення у Голопристанському районному суді Херсонської області. З наданих вказаним судом документів суд вбачає, що відповідач отримав копію позовної заяви разом з додатками та позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Так встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.10.2013 року, який зареєстровано виконкомом Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. 22.04.2014 року у подружжя народився син - [PERSON], батьком якого є відповідач у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідач припинив з нею шлюбні стосунки, проживають окремо. Малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою Вищетарасівською сільською радою Томаківського району від 10.12.2015 р. № 632. З матеріалів справи вбачається, що відповідач інших дітей не має, окрім малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач наполягає на задоволенні уточнених позовних вимог у повному обсязі та стверджує, що відповідач матеріальної допомоги не надає. Вона на даний час не працює, так як займається доглядом за дитиною до трьох років. Тому наполягає на визначеному нею розмірі аліментів, а саме на стягненні з відповідача на її користь та на її утримання аліментів у твердій грошовій сумі 500,00 грн. з дня подання позову та до досягнення дитиною трирічного віку. Ці обставини встановлені судом, підтверджені доказами, що є у справі, сторонами не заперечуються, тобто відповідач не надав суду письмові заперечення проти позову. Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини підлягають задоволенню і суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі 500 грн. до досягнення дитиною трьох років. Статтею 79 СК України передбачено, що аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача по справі, у розмірі передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved