Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Садківської сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування свого позову посилається на те, що вона є власником будинок № 6 по вул. Нова в с. Західне Старобільського району Луганської області. У вказаному будинку зареєстрований громадянин [PERSON], відповідач по справі, який не проживає в даному будинку 2003 року. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації, тим самим перешкоджає їй володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй будинком, вона не має можливості мешкати у своєму будинку, не має можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. У звязку з чим звернулася до суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, до початку судового засідання надала заяву, у якій у повному обсязі підтримувала позовні вимоги, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи Садківської сільської ради Старобільського району Луганської області у судове засідання не зявився, до початку судового засідання надав заяву, у якій не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив розглянути справу за його відсутності. У звязку з чим відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача, його представника, представника третьої особи. 23 червня 2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5) будинок за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Західне, вул. Нова належить [PERSON]. Згідно довідки Садківської сільської ради №119 від 15.05.2017р. (а.с.9), [PERSON] зареєстрований\~за адресою: [INFO], але фактично не мешкає з 2003 року. Згідно довідки Садківської сільської ради №150 від 21.06.2017р., особистих речей [PERSON] за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Західне, вул. Нова, 6, не має. Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 16.01.2012р., у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином у судовому засіданні з досліджених матеріалів справи було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою реєстрації з 2003 року і своєю реєстрацією перешкоджає здійсненню власником позивачем [PERSON] її права власності на будинок, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved