Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини та на її особисте утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно і до досягнення сином трирічного віку. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] , позовні вимоги підтримала повністю, просить задовольнити їх з підстав викладених в позовній заяві, оскільки чоловік має змогу надавати допомогу. Зазначивши суду, що чергове клопотання про відкладення розгляду фактично є зловживанням відповідачем своїми процесуальними правами. Пояснивши суду, що вона маючи на утриманні малолітню дитину, якій ще не має року вчасно з`являється до суду на розгляд справи, тому просить суд не відкладати судовий розгляд, а вирішити спір та винести судове рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання призначене на 21 жовтня 2019 року не з`явився, надіслав до суду чергове клопотання про відкладення судового засідання (а.с. 49). За таких обставин коли за клопотанням відповідача [PERSON] судові засідання відкладалися декілька раз, а саме: по клопотанням від 26.09.2019 року, від 30.09.2019 року, від 21.10.2019 року, суд вважає такі клопотання фактично зловживанням процесуальними правами та затягуванням розгляду справи. Враховуючи вище викладене та той факт, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але в черговий раз в судове засідання не з`явився. Вказавши причину неявки участі в складанні сесії, як студента заочної форми навчання. Суд вважає це не поважною причиною, оскільки про розгляд справи відповідач знав завчасно, і міг узгодити час. Тому суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без у часті відповідача. Суд вважає,\~що оскільки,\~відповідно до\~змісту вимог\~ст.\~12\~ЦПК України\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін\~і \~неявкою\~до суду\~без поважних\~причин,\~ відповідач\~ фактично\~відмовився від\~захисту своїх\~прав в\~суді.\~ Відповідно\~до змісту\~вимог п.2\~ч.\~3\~\~ст.\~223\~України суд\~має право\~ розглядати\~справу за\~відсутності учасника\~справи,\~\~та вирішувати\~справу на\~підставі наявних\~у ній\~даних чи\~доказів.\~Крім цього,\~на думку\~суду в\~матеріалах справи\~є достатньо\~доказів для\~її слухання\~та прийняття\~рішення по\~суті справи,\~і такий\~розгляд справи\~не буде\~порушенням прав\~відповідача,\~як сторони\~у цивільному\~процесі.Процесуальним правом на подачу відзиву відповідач не скористався, а лише декілька разів просив суд відкласти судовий розгляд, фактично затягуючи прийняття судового рішення по вище зазначеній цивільній справі. \~ \~ \~\~ \~ Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона \~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вивчивши правові норми сімейного права, які регулюють дані правовідносини, заслухавши пояснення позивача, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Принцип захисту\~судом порушеного\~права особи\~будується при\~встановленні порушення\~такого права.\~Так,\~кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 4 ЦПК України). За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України\~особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 червня 2018 року, від шлюбу мають сина\~ [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується світлокопіями свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження, довідкою виконавчого комітету Селищної ради (а.с. 6,7,8). Як вбачається з позовної заяви відповідач [PERSON] не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, тому вона бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку у частці від доходу щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини та на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку, судом враховані наступні обставини: матеріальна можливість позивача щодо належного утримання самої себе та свого малолітнього сина, який проживає з нею, матеріальне становище відповідача, обумовлене тим, що він в теперішній час працює та навчається на контрактній платній основі, має регулярний дохід. На\~думку суду\~запропонований позивачкою\~розмір аліментів\~на своє\~особисте утримання, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, є дещо завищеним, оскільки суд враховує можливість відповідача утримувати самого себе. Крім цього, суд виходить, з того, що утримувати себе та свого малолітнього сина повинна й сама позивачка. При цьому суд вважає, що відповідач створюючи сім`ю та народжуючи дітей, повинен передбачати всі можливі наслідки пов`язані з правами і обов`язками подружжя та батьків, зокрема визначатись з належним матеріальним утриманням власної сім`ї чи платним навчанням для себе. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3\~ статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 191 СК України\~\~аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини та на своє утримання [INFO] , що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивачки. Суд вважає,\~що з\~урахуванням принципу\~співмірності,\~забезпечення достатності\~потреб дитини\~відповідного віку,\~можливості платника\~аліментів,\~стягненню підлягають\~аліменти у\~частині заробітку\~(доходу),\~але не\~менше ніж\~50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно й\~до досягнення\~дитиною \~повноліття починаючи\~з дня\~пред`явлення позову\~до суду\~ з\~19.08.2019\~ року.\~На своє\~особисте утримання, у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно й до досягнення дитиною трьох річного віку, тобто починаючи з 19.08.2019 року до 04 лютого 2022 року. Такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам малолітнього сина та дружини. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі\~викладеного,\~ст.ст.\~84,\~180,\~181,\~183,\~184,\~185,\~191\~Сімейного\~кодексу України,\~з урахуванням\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~№ 3\~від 15.06.2006\~року та,\~ст.ст.\~4,5, 12, 13, 79-84, 89, 247, 263, 264 ЦПК України, суд

Outcome: partial