Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що з відповідачем по справі позивач зареєструвала шлюб 22.09.2011 року, про що у відділі ДРАЦСу Виноградівського РУЮ Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис за №150. Від шлюбу у них народилася одна дитина син [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя у них з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, скандали та сварки. Вони повністю втратили почуття взаємоповаги та взаєморозуміння одне до одного. Відповідач залишив сімю та проживає окремо. Більше трьох років вони не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом та не ведуть спільне господарство. У зв'язку з цим позивач звернулася до суду з даним позовом та просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути справу у її відсутність та задоволити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання також не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило, відзив на позов не подав. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що 22.09.2011 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у відділі ДРАЦСу Виноградівського РУЮ Закарпатської області за актовим записом №150. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина д син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, в результаті чого між ними припинено шлюбно-сімейні відносини три роки тому. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб сторін існує тільки формально. Позивач остаточно визначилася та настоює на розірванні шлюбу. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Відповідно до вимог ст.112 СК України\~ суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Тому позов, заявлений позивачем обґрунтований та підлягає задоволенню і шлюб, укладений між нею та відповідачем слід розірвати. Крім цього, відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає залишити своє шлюбне прізвище після розірвання шлюбу, а тому, суд прийшов до переконання, що необхідно залишити її шлюбне прізвище «Коцан».

Outcome: approved