Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь половину вартості додаткових витрат на дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], а саме грошові кошти в сумі 2233,90 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 05.06.2014 вона уклала шлюб з [PERSON], зареєструвавши його у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, по актовому запису № 183. Шлюб між ними було розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.11.2015. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають в даний час разом з нею та знаходяться на її утриманні. В добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дітей, які полягають у наступному: Додаткові витрати на лікування дітей- В сумі 4\~467 грн. 79 коп. Діти є хворобливі, що підтверджується медичними картами [PERSON] та [PERSON], а також виписаними епікризами. [PERSON] встановлено діагноз дифіцита анемія, перебуває на «Д» обліку з 2016 року, окрім того має підвищений рівень ацетону. Оплата за ліки є додатковими витратами, ці витрати зумовлені особливими обставинами станом здоровя малолітніх дітей, оскільки спрямовані на лікуванння. Зважаючи на положення ст. 141 СК України, щодо рівності прав та обовязків щодло дитини, вона вважає за можливе просити з відповідача половину витрачених додаткових витрат на дітей, а саме 2233 грн. 90 коп. \~Ухвалою Козятинського\~міськрайонного суду\~Вінницької області\~від 07.12.2018\~провадження по\~вищевказаній цивільній\~справі відкрито\~та розгляд\~справи призначено\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження,\~без виклику\~сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк. Відповідач\~[PERSON],\~в установлений\~ судом\~строк надаввідзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, оскільки рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12.10.2018 у справі № 133/1437/18 з нього стягується на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн., щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 13.06.2018 до досягнення дітьми повноліття. При цьому ним щомісячно кожного третього числа перераховано на розрахунковий рахунок позивача кошти на утримання дітей, що підтверджується квитанціями: -Квитанція № CMRGPB00000423397692-1 від 03.08.2018 на суму 2000 грн; -Квитанція № CMRGPB00000431566357-1 від 03.09.2018 на суму 2000 грн; -Квитанція № CMRGPB00000439825299-1 від 03.10.2018 на суму 3000 грн; -Квитанція № CMRGPB00000448185905-1 від 03.11.2018 на суму 3000 грн; -Квитанція № CMRGPB00000456675162-1 від 03.12.2018 на суму 3000 грн; -Квитанція № CMRGPB00000465247290-1 від 03.01.2019 на суму 3000 грн; З цього вбачається, що ним окрім суми аліментів, призначеної судом на утримання дітей, яка складає 2000 грн. на місяць, перераховуються кошти на додаткові витрати на утримання дітей. Позивач відповіді на відзив до суду не надав. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. \~\~\~\~\~\~ Згідно ст.81\~ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. \~\~\~\~ Згідно ст..264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, був розірваний рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницьбкої області від 20.11.2015 (а.с. 4-5). Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], що підтверджується копєю свідоцтва про народження серії І-ТП № 216897, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області (а.с. 6), та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копєю свідоцтва про народження серії І-СГ № 425128, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області (а.с.7), які проживають з позивачем [PERSON] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою адміністратора ЦНАП від 12.10.2018 (а.с.8). Діти є хворобливі, що підтверджується медичними картами [PERSON] та [PERSON], а також виписаними епікризами. [PERSON] встановлено діагноз дифіцита анемія, перебуває на «Д» обліку з 2016 року, окрім того має підвищений рівень ацетону (а.с. а.с. 9-42). Квитанціями на придбання ліків підтверджується, що [PERSON] витратила кошти на лікування дітей в розмірі по 4467 грн. 79 коп. (а.с. 43-51). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12.10.2018 у справі № 133/1437/18 з [PERSON]В стягується на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн., щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 13.06.2018 до досягнення дітьми повноліття. Крім сплати аліментів на утримання дітей [PERSON] надає добровільну матеріальну допомогу дітям, що підтверджується копіями: -Квитанції № CMRGPB00000423397692-1 від 03.08.2018 на суму 2000 грн; -Квитанції № CMRGPB00000431566357-1 від 03.09.2018 на суму 2000 грн; -Квитанції № CMRGPB00000439825299-1 від 03.10.2018 на суму 3000 грн; -Квитанції № CMRGPB00000448185905-1 від 03.11.2018 на суму 3000 грн; -Квитанції № CMRGPB00000456675162-1 від 03.12.2018 на суму 3000 грн. -Квитанції № CMRGPB00000465247290-1 від 03.01.2019 на суму 3000 грн., з яких вбачається, що [PERSON] щомісяця перераховує кошти на імя [PERSON] Відповідно до положень ст.ст.\~1-3\~Конвенції ООН\~«Про права\~дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~N\~789-XII\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларація прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991року №789-ХІІ) як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Вищевказаною Декларацією прав дитини, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також, відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Статтею 141\~СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до частини другої статі 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після фактичного понесення разово, періодично або постійно. (ч. 3 ст. 185 СК України) У пункті 18 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15.05.2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справи\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185\~СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. В правовій позиції Верхового Суду України, висловленій 13 вересня 2017р. у справі № 6-1489цс17, зазначено, що виходячи з аналізу статті 185 СК України, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд вважає, що відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дітей, які викликані хворобою, а тому з відповідача слід стягнути частково на користь позивача разово понесені додаткові витрати, викликані особливими обставинами, зокрема лікуванням дітей, в розмірі 1500 грн. Суд прийшов до такого висновку з тих підстав, що позивачем у повному обсязі не надано доказів про матеріальне становище відповідача, про наявність у нього інших осіб, які перебувають на його утриманні, а відповідач надав докази про надання дотаткових витрат на утримання дітей.. Відповідно до ч. 1 ст. 141ЦПК України,\~судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, як сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial