Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з названим позовом та просить виділити в натурі. Відповідно до фактичного користування, частку спільного майна, що є у спільній частковій власності у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , а саме: виділити [PERSON] , у натурі, житлову кімнату (за планом 1-6) площею 9,6 кв.м., житлову кімнату (за планом 1-10) площею14,0 кв.м., передпокій (за планом 1-7) площею 11,1 кв.м., веранду (за планом 1-8) площею 10,5 кв.м., кухню (за планом 1-9) площею 4 кв.м., сарай (за планом Б1), навіс (за планом а4), ворота (за планом №5), огорожу (за планом №4), хвіртку (за планом №6) та виділити [PERSON] , у натурі, житлову кімнату (за планом 1-5) площею 16,2 кв.м., коридор (за планом 1-2) площею 2,0 кв.м., кухню (за планом 1-4) площею 5,6 кв.м., веранду (за планом 1-1) площею 7,0 кв.м., комору (за планом 1-3) площею 1,5 кв.м., огорожу (за планом №1), ворота з хвірткою (за планом №2), ворота (за планом №3). Посилається на те, що вони з відповідачем [PERSON] є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . Сторони мають бажання окремо користуватися приміщеннями в будинку та господарськими будівлями та спорудами, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про виділ частки в натурі. 03 серпня 2021 року в даній справі відкрито провадження. 18 серпня 2021 року [PERSON] направив на адресу суду відзив, в якому позов визнав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. [PERSON] до суду не з`явилась, на адресу суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив вирішити спір на підставі наявних у суду доказів. Розгляд справи проводився судом в порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у відповідності ч. 4 ст. 268 ЦПК України. Судом встановлено наступне. Відповідно до правовстановлюючих документів сторонам по справі належать по Ѕ частині житлового будинку. Земельна ділянка під житловим будинком не приватизована та знаходиться в користуванні сторін. Внаслідок здійснення ремонтних робіту будинку та будівництвом надвірних споруд розмір ідеальних та реальних часток не співпадають. Загальна площа вказаного будинку становить 88,1 кв.м., при тому 55,8 кв.м., фактично належать позивачу, а 32.3 кв.м., - відповідачу. Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі часток з об`єктів нерухомого майна №3 від 04 березня 2021 року виданого ФОП [PERSON] за технічними показниками Ѕ частина об`єкта є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Суд приймає до уваги подані докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до положень ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішення справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок. Така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно ч. 1, 2, 4 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст.88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Із змісту ст.158 Земельного кодексу України вбачається, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ч.ч.1,3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України. Судові витрати суд залишає за позивачем. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 15, 317, 321, 355, 356, 361, 364 ЦК України, ст.ст. 88, 120 ЗК України,

Outcome: approved