Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. [PERSON] за життя склала заповіт, посвідчений Озерянською сільською радою Турійського району Волинської області 10 лютого 2000 року за №14, яким усе своє майно заповіла їй. Однак про наявність заповіту їй не було відомо, тому вона не звернулася до нотаріуса у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Вказуючи, що встановлений законом шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, просила визначити їй додатковий строк два місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Суддя Турійського районного суду Волинської області своєю ухвалою відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак, [PERSON] подала адресовану суду заяву про те, що вона позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача - селищний голова Турійської селищної ради Турійського району Волинської області Безсмертний О.М. у підготовче засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, однак, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги позивача визнає повністю, просить справу розглядати за відсутності представника Турійської селищної ради Турійського району Волинської області, до якої, відповідно до рішення Турійської селищної ради від 09.12.2020 № 1/17 «Про початок припинення юридичних осіб шляхом приєднання їх до Турійської селищної ради» приєднана Озерянська сільська рада Турійського району Волинської області. Враховуючи, що у підготовче засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Згідно із частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Так, згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. За приписами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, за встановленими законом правилами здійснення права на спадкування право на спадщину виникає у день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). За змістом наведених норм матеріального права право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Як установив суд, що [PERSON] померла [INFO] і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно (а.с. 7). Згідно з довідкою Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області від 08 червня 2018 року № 265 [PERSON] була зареєстрована та до дня своєї смерті проживала одна в с. Озеряни Турійського району Волинської області (а.с 8). Відповідно до заповіту, посвідченого Озерянською сільською радою Турійського району Волинської області 10 лютого 2000 року за №14, [PERSON] усе своє майно заповіла своїй племінниці [PERSON] (а. с. 6). На час смерті спадкодавця позивач [PERSON] з нею постійно не проживала, а тому для прийняття спадщини після її смерті відповідно до вимог статей 1269, 1270 ЦК України остання у шестимісячний строк зобов`язана була подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак, у визначений законом строк позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Інформаційними довідками зі спадкового реєстру підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 21, 22). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду із даним позовом позивач покликалася на те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є те, що їй не було відомо про наявність заповіту, складеного на її ім`я, в зв`язку з чим з об`єктивних причин вона не подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини. Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання таких причин в контексті положень частини третьої статті 1272 ЦК України поважними, оскільки вони об`єктивно унеможливили подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття та реалізацію нею передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] два місяці після набрання рішенням законної сили, який є достатнім для подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Однак, відповідно до статті 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету. На підставі викладеного, статей 1220, 1223, 1268 - 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved