Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання на період навчання в розмірі 1 000 грн. в місяць. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є її батьком. Вона фактично проживає з матір'ю. В шлюбі батьки проживали в період 1984-1996 років. З 01 вересня 2010 року вона навчається на заочному відділенні Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича за напрямком підготовки «Журналістика». Строк закінчення навчання - 29 червня 2015 року. В червні 2015 року здобула освітньо-кваліфікаційний рівень «бакалавр», однак продовжила навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «магістр». Форма навчання - платна, заочна. Між її батьками при розгляді цивільного спору досягнуто згоди про сплату відповідачем аліментів на її утримання в розмірі 650 грн. щомісячно на період навчання до досягнення нею 23 років в разі продовження навчання. Дана мирова угода визнана судом, про що постановлено ухвалу. З липня 2014 року батько припинив сплачувати аліменти відповідно до наведеної домовленості. Працевлаштуватись по здобуваній спеціальності немає можливості у зв'язку з відсутність необхідного кваліфікаційного рівня. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в поданій до суду позовній заяві. Додатково пояснила, що працевлаштуватись в межах м. Бурштина немає можливості. Працевлаштування в іншому місті зумовлює необхідність винайму житла, що потягне додаткові витрати і необхідність матеріальної допомоги батьків, як і в даному випадку. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив. Пояснив, що він не має можливості продовжувати сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки яка продовжує навчатись. На даний час погіршилось його матеріальне становище, оскільки його доходи складала заробітна плата, яку він отримував виконуючи сезонні роботи в Російські Федерація і дану роботу він втратив. Також в нього на утриманні перебуває нова сім'я. Форма навчання дочки - заочна. Вона може працевлаштуватись та отримувати заробітну плату. Він сприяв працевлаштуванню дочки, однак така вперто не хоче. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача - адвокат [PERSON] позов заперечив. Заперечуючи позов покликався на те, що позивач немає можливості сплачувати аліменти на утримання дочки, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON]. Згідно довідки Чернівецького національного Університету ім. Ю.Федьковича від 06 січня 2015 року [PERSON] 01 вересня 2010 року зарахована на навчання студенткою 1 курсу філологічного факультету, напрям «Журналістика» заочної форми навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» на договірних умовах. Відрахована 30 червня 2014 року та отримала диплом «бакалавра». Зарахована 01 вересня 2014 року студенткою за освітньо-кваліфікаційним рівнем «магістр» філологічного факультету, спеціальність «Журналітка» заочної форми навчання на договірних умовах. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2011 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, визнано досягнуту між сторонами угоду за якою [PERSON] добровільно сплачуватиме аліменти на утримання дочки [PERSON], яка продовжує навчання до досягнення нею 23-х річного віку в разі продовження навчання в твердій грошовій сумі, в розмірі 650 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст мирової угоди, та те, що [PERSON] до досягнення 23 - х річного віку продовжила навчання, судом не зменшено розмір аліментів та не звільнено відповідача від сплати таких, відповідач [PERSON] зобов'язаний продовжувати сплачувати аліменти відповідно до умов мирової угоди. Суд не вбачає підстав для збільшення розміру стягуваних, оскільки не здобуто доказів на підтвердження обставин, зазначених в ст. 192 СК України, зокрема, покращення матеріального становища платника. Враховуючи право дочки яка продовжує навчання на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, суд вважає за доцільне задовольнити позов особи на користь якої сплачуються аліменти частково, визначивши розмір таких в попередньо погодженій сумі між третьою особою та відповідачем припинивши стягнення аліментів за ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2011 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Розподіл судових витрат слід провести в порядку визначеному ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial