Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно. В обґрунтування позову вказала, що відповідач являється батьком їхньої неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, син перебуває на диспансерному обліку у лікаря- онколога, після проведеної хіміотерапії потребує періодичного лікування, спеціальної дієти, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і тому позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1500 гривень щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов до нього визнав, але хоче, щоб кошти, які він буде сплачувати, ішли на утримання його дитини. Суд, заслухавши відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 105769 від 05.05.2011 року (а.с.7). Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Харківскої сільської ради від 02.06.2017 року (а.с. 4). Відповідно до довідки Талалаївської ЦРЛ від 12.05.2017 року неповнолітній [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у лікарі онколога Талалаївської ЦРЛ з 20.03.2013 року з діагнозом «Гострий лімфобластний лейкоз. Нейролейкоз. Вторинний імунодефіцит». Дитина постійно лікується в спеціалізованій лікарні «Охматдит», Постійно отримує поліхіміотерапію, була проведена променева терапія, дитина ослаблена, потребує спеціальної дієти (а.с.2). Факти перебування неповнолітнього [PERSON] на лікуванні у національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охматдит» у центрі дитячої онкогематолігії і трансплантації кісткового мозку підтверджується довідками даного лікувального закладу, що містяться в матеріалах справи (а.с.3, 14-17). Крім того неповнолітній [PERSON], [INFO], являється дитиною інвалідом, що підтверджується копією посвідчення серії ААБ № 224987 від 28.03.2014 року (а.с.13). Все наведене свідчить про те, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу утримання дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до роз'яснення в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з вимог ст.184 СК України, якою передбачено стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Даний вид стягнення застосовується у разі, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Тому суд приходить до висновку про задоволення позову, а саме до стягнення аліментів в сумі 1500 гривень, і вважає, що саме такий розмір аліментів буде необхідний і достатній для утримання дитини, поскільки відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а згідно ч.1 ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року при прийняття рішення судом першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Задовольняючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач, як батько, зобов'язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, зважаючи на ту обставину, що дитина потребує постійного дорогостоячого лікування та спеціальної дієти для відновлення свого здоровя. При цьому суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи його прав. У відповідності до вимог ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України та підпункту 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача судовий збір в сумі 640 грн. на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved