Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - орган опіки та піклування Козятинської міської ради Вінницької області. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON] , який був зареєстрований 07.09.2008 у Козятинській сільській раді Козятинського району Вінницької області, за актовим записом № 84. Від спільного проживання в шлюбі вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.03.2013 шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу малолітній син залишився проживати з нею. На підставі рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.01.2014 з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 550 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З моменту народження та по цей час дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Причиною того, що вона вирішила звернутися до суду стала байдужість відповідача до долі та інтересів його дитини. З моменту розлучення по даний час дитина проживає разом з нею. Весь цей час відповідач життям дитини не цікавиться, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, його фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, не виявляє бажання спілкуватися та бачитися з дитиною, що підтверджується довідками Козятинської загальноосвітньої школи № 1 від 12.06.2019 за № 28, де вказано, що за час навчання дитини - [PERSON] , його батько - [PERSON] участі у вихованні сина не бере, навчанням не цікавиться, не спілкується з учителями, не забирає дитину до дому, батьківські збори не відвідує, до школи не телефонує. Коли виникло питання про надання відповідачем дозволу на виїзд дитини за кордон на оздоровлення, відповідач відмовився надавати такий дозвіл, що призвело до перешкод у оздоровленні та відпочинку дитини. Таким чином, з наведених вище фактів прослідковується відношення батька до свого сина. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі відповідача. Дитина находиться на повному її утриманні. Додатково син займається в гуртках, для його розвитку вона прикладає всі зусилля. Всі витрати по лікуванню та оздоровленню сина, купівлі особистих речей, одягу, взуття, канцелярського приладдя, наданням коштів на конкурси, екскурсії та змагання оплачуються нею особисто. Аліменти відповідач сплачував не регулярно, постійно із затримкою 6-8 місяців. Станом на 31.05.2019 заборгованість по аліментам становить 33 459,10 грн., що підтверджується довідкою Козятинського МРВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області. Вона працює та може забезпечувати свого сина. Крім того, вона вдруге вийшла заміж та проживає з чоловіком та двома своїми дітьми разом. Син [PERSON] її чоловіка називає батьком, останній піклується про його моральний, духовний, фізичний розвиток, утримує сім`ю матеріально, відноситься до [PERSON] , як до власного сина. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки у судове засідання не повідомив, відзиву до суду не надав. Третя особа - представник органу опіки та піклування Козятинської міської ради Вінницької областів судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 07.09.2008 сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Козятинській сільській раді Козятинського району Вінницької області, за актовим записом № 84. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.03.2013 шлюб розірвано (а.с.3) Від спільного проживання усторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.01.2014 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 550 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В даний час виконавчий лист знаходиться на виконанні у Козятинському міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області. В добровільному порядку відповідач рішення суду не виконував, тому аліменти стягувались з нього виконавчою службою в примусовому порядку. Станом на 31.05.2019 заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина у [PERSON] складає 33 459,10 грн., що підтверджується розрахунком Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області (а.с. 16). 28.04.2017 у Козятинському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом № 37 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 7). [PERSON] приймає активну участь у вихованні [PERSON] . Відповідач життям дитини не цікавиться, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, його фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, не виявляє бажання спілкуватися та бачитися з дитиною, що підтверджується довідками Козятинської загальноосвітньої школи № 1 від 12.06.2019 за № 28, де вказано, що за час навчання дитини - [PERSON] , його батько - [PERSON] участі у вихованні сина не бере, навчанням не цікавиться, не спілкується з учителями, не забирає дитину до дому, батьківські збори не відвідує, до школи не телефонує (а.с. 12). Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». У відповідності з ч. 2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як зазначено в Декларації ООН з прав дитини (1959 p.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.» Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків і це є підставою до позбавлення його батьківських прав. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав, оскільки батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. З висновку органу опіки та піклування Козятинської міської ради Вінницької областіпро доцільність позбавлення батьківських прав від 27.08.2019 вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 48-50). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, ніяких відносин не підтримує, не спілкується, не цікавиться її навчанням та станом здоров`я, повністю байдужий до її проблем та розвитку. Вихованням та фактичним утриманням малолітньої дитини займається позивач. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.ст.164,165 Сімейного кодексу України, згідно з якими мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, як сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного, ст. 164 -167, 182, 184 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved