Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17.10.2006 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено письмовий Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С.І. та зареєстровано в реєстрі за № 8469. За умовами оскаржуваного договору [PERSON] зобов`язується передати майно у власність [PERSON] , а останній зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену суму грошей за нежитлову будівлю шиномонтажної, загальною площею 158,8 кв.м., розташовану в [ADDRESS] та розташованій на земельній ділянці, площею 5600 кв.м.. Проте, фактично, зазначений договір був укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] , яка домовилася з продавцем про всі істотні умови договору, в тому числі про вартість шиномонтажної в сумі 28300 грн.. 17.10.2006 року позивачем передано відповідачу [PERSON] суму коштів у розмірі 10000 грн., 17.10.2009 року - 18300 грн., що стверджується відповідними розписками. В оскаржуваному договорі купівлі-продажу покупцем зазначено [PERSON] у зв`язку з тим, що позивач станом на 2006 рік мала боргові зобов`язання. Сторони домовились про те, що перереєструють право власності на позивача після погашення нею боргів. Так, у 2018 р. позивач звернулася до [PERSON] з вимогою перереєструвати право власності на майно, однак останній зустрічей уникає та не реагує на звернення. Крім того, відповідач [PERSON] має боргові зобов`язання, у зв`язку з чим 07.02.2014 р. на нежитлову будівлю шиномонтажної накладено арешт. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений і без включення до нього недійсної частини. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦК України). Згідно ч.1 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки договір купівлі-продажу від 17.10.2006 р. нежитлової будівлі шиномонтажної, загальною площею 158,8 кв.м., за адресою [ADDRESS] насправді було укладено між позивачем та відповідачем [PERSON] , то позивач вважає, що відносини сторін договору мають регулюватися правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Просить суд визнати частково недійсним у частині покупця, укладений 17.10.2006 року між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу нежитлової будівлі шиномонтажної, розташованої в [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С.І. та зареєстрований в реєстрі за №8469, перевівши право покупця за цим договором на [PERSON] ; визнати за нею право власності на нежитлову будівлю шиномонтажу, розташовану в [ADDRESS] ; звільнити з-під арешту нерухоме майно: нежитлову будівлю шиномонтажної загальною площею 158,8 кв.м., розташовану в [ADDRESS] . В судове засідання [PERSON] не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує повністю з підстав, наведених у ньому та просить задоволити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають та не заперечують проти задоволення позову. Представник відповідача Хустського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився. Старшим державним виконавцем відділу Попович М.М. подано заяву, в якій вона просить провести розгляд справи без участі представника відділу. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Хустського РНО Чіжмарь С.І. не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні судом встановлено, що 17.10.2006 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі шиномонтажної, загальною площею 158,8 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С.І. 17.10.2006 року за реєстровим № 8469. Згідно тверджень позивача договір фактично був укладений між нею та [PERSON] (продавець), які домовилися про всі істотні умови договору, в тому числі про вартість нежитлової будівлі шиномонтажної в сумі 28300 грн., які позивачем було передано згідно розписок від 17.10.2006 року та 17.10.2009 року. Відповідача [PERSON] зазначено покупцем у зв`язку з тим, що станом на 2006 рік позивач мала боргові зобов`язання перед фізичними особами, та сторони домовилися після погашення боргів перереєструвати право власності за позивачем. Однак, на звернення у 2018 році позивача до [PERSON] з вимогою перереєструвати право власності, такий не реагує, зустрічей уникає. Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений і без включення до нього недійсної частини. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на все майно відповідача [PERSON] накладено арешт із забороною його відчуження на підставі постанов відділу ДВС Хустського РУЮ. Згідно ч.1 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, враховуючи те, що договір купівлі-продажу нежитлової будівлі шиномонтажної, яка розташована в [ADDRESS] від 17.10.2006 року був фактично укладений між [PERSON] та [PERSON] , що визнається відповідачами по справі, відповідач в добровільному порядку здійснити перереєстрацію права власності за позивачем відмовляється, що порушує її права як дійсного власника майна, суд вважає за можливе визнати частково недійсним у частині покупця укладений 17.10.2006 року договір купівлі-продажу та визнати за [PERSON] право власності на нежитлову будівлю шиномонтажної, розташованої в [ADDRESS] та звільнити з-під арешту нерухоме майно - нежитлову будівлю шиномонтажної.

Outcome: approved