Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~В обґрунтування вимог вказує, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.01.2017 року державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори, належить житловий будинок по вул. Шкільній, 31 в с. Заставці Старосинявського району Хмельницької області. У цьому ж будинку зареєстрований колишній чоловік її дочки - відповідач [PERSON], однак він більше двох років там не проживає, оскільки розлучився з дочкою, також він не сплачує комунальні платежі, в утримані житла участі не бере, особистих речей в будинку немає. На підставі наведеного, просить відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, підтвердив той факт, що дійсно протягом двох років не проживає за місцем реєстрації у с. Заставці по вул. Шкільній, 31, Старосинявського району та не заперечив проти задоволення позовних вимог. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником будинку, який розташований по вул. Шкільна, 31 в с. Заставці Старосинявського району, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.01.2017 року, видане державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори та зареєстрованими у реєстрі за № 32. Згідно із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 78289191 від 17.01.2017 року, право приватної власності на будинок № 31 по вул. Шкільна в с. Заставці, Старосинявського району зареєстровано за [PERSON]. Відповідно до будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають у [INFO] у вказаному житлі з 06.02.2010 року зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Старосинявського районного суду від 26 квітня 2017 року шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з довідкою, виданою Старосинявською селищною радою № 2063 від 13.11.2018 року, [PERSON] дійсно зареєстрований, але не проживає в [INFO]. Актом встановлення факту відсутності особи за місцем проживання Старосинявської селищної ради від 13.11.2018 року, складеним комісією за участі в.о. старости та сусідів, встановлено, що дійсно за адресою с. Заставці, вул. Шкільна, 31, зареєстрований, але не проживає [PERSON], [INFO]. Як вбачається з листа відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Старосинявської селищної ради від 15.11.2018 року, позивачу повідомлено, що зняття з реєстрації [PERSON] можливо лише за рішенням суду або за його самостійного зняття з реєстрації. Факт не проживання та відсутності відповідача в будинку по вул. Шкільна, 31 в с. Заставці Старосинявського району Хмельницької області близько двох років підтверджено показами свідків, допитаних в судовому засіданні. Зокрема, свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача підтвердила факт не проживання відповідача [PERSON] за вищевказаною адресою більше двох років та вказала, що він лише приїжджає до дітей у вихідні дні, не залишаючись ночувати. Свідок [PERSON], також підтвердила факт не проживання [PERSON] більше двох років за адресою місця його реєстрації та що він вказане житло залишив добровільно. Отже, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим в спірному будинку, не проживає у ньому без поважних на те причин більше одного року, як і встановлено, що відповідач залишив спірне помешкання добровільно та перешкод у користуванні житлом за місцем реєстрації йому ніхто не чинив. Відповідач в судовому засіданні будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача не надав. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст.321ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст.391ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved