Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Глибоцької селищної ради, третя особа на стороні відповідача [PERSON] про визнання права власності на рухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона набула право власності на квартиру за № 1, по вул. Польовій,2 «Б», смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області, відповідно до свідоцтва про право власності на житло. 27.01.1989 року, відповідно до Протоколу засідання виконкому Глибоцької селищної ради народних депутатів їй було надано дозвіл на побудову гаража за адресою: вул. Польова № 2 «Б», смт. Глибока, Глибоцького району Чернівецької області. Також було видано будівельний паспорт від 12.04.1989 року та видано Дозвіл від 12.04.1989 року. Враховуючи наявність вищевказаних дозвільних документів та майновий стан позивача, остання на той час мала можливість встановити (спорудити) металеву конструкцію гаража, яким постійно користувалася. 13.12.2013 року відповідно до договору купівлі продажу, позивачкою було відчужено належну їй квартиру за № 1, вул. Польова № 2 «Б», смт. Глибока на користь [PERSON], про що свідчить довідка за № 174/01-16 від 09.03.2017 року. Вказує, що предметом продажу була виключно квартира за № 1, вул. Польова за № 2 «Б», смт. Глибока, в той же час гараж залишився у повному володінні, розпорядженні та користуванні позивачки. Більше того у 2015 році позивачка звернулася до відповідача з метою отримання дозволу на виготовлення технічної документації, з метою набуття права власності на земельну ділянку, для обслуговування гаражного приміщення. 22.09.2015 року, позивачкою було отримано [PERSON] з Рішення за № 430-51/15 від 22.09.2015 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0025га, для будівництва індивідуального гаражу по вул. Польова за № 2 «Б» смт. Глибока. Відповідно станом на сьогодні нею вживаються заходи з метою виконання вищевказаного рішення, для подальшого отримання земельної ділянки у власність для обслуговування гаража. Однак у 2015 році, прибувши до належного їй гаражного приміщення, вона помітила зміну замків, тим самим обмеження доступу до її майна, як самого гаражного приміщення так і речей, що у ньому знаходилися. Крім цього, вказує, що заміна замків відбулася за час її відсутності у смт. Глибока та у той час, коли за гаражним приміщенням здійснювала догляд повірена позивачкою особа [PERSON] Також вказує, що за відомою для неї інформацією, належне їй гаражне приміщення було зайнято [PERSON], покупцем раніше належної позивачу квартири. Вказує, що враховуючи той факт, що у неї відсутній документ який посвідчує право власності на майно (гаражне приміщення), вважає, що має повне право звернутися до суду з метою визнання права власності на належне їй майно, щоб мати право на подальше звернення до суду з метою усунення перешкод у користування приватною власністю позивачки. На підставі викладеного просить суд визнати за нею право власності на гаражне приміщення площею 20 м.кв., що знаходиться за адресою:вул. Польова, 2 Б, смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області. Позивач [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили суд позов задовольнити з підстав, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, вказала, що при купівлі квартири у позивачки у них була усна домовленість про те, що їй у власність також переходить гараж, після чого вона отримала ключі від даного гаража, речей позивачки у гаражі не було, при цьому вона користується цим гаражем і на жданий час. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судом встановлено, що 27.01.1989 року, відповідно до Протоколу засідання виконкому Глибоцької селищної ради народних депутатів, [PERSON] було вирішено надати дозвіл на побудову гаража за адресою: вул. Польова № 2 «Б», смт. Глибока, Глибоцького району Чернівецької області. На підставі рішення засідання виконкому Глибоцької селищної ради народних депутатів від 27.01.1989 року № 5/1, 12.04.1989 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво господарських будівель (гаража) та будівельний паспорт на забудову земельної ділянки виділеного індивідуальному забудовнику [PERSON] в смт. Глибока по вул. Польова,2 Глибоцького району Чернівецької області. В судовому засіданні встановлено, що після отримання цих документів був побудований спірний металевий гараж, у будівництві гаражу приймали участь свідки [PERSON] та [PERSON], що вони підтвердили в судовому засіданні, при цьому вона вказали, що фундамент під гараж не заливався, в землю не закопувались була тільки стяжка, при цьому весь процес будівництва зайняв десь приблизно до 3 днів. Згідно витягу з Рішення за № 430-51/15 від 22.09.2015 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність в смт. Глибока, вирішено надати дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою (з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою) щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0025 га, для будівництва індивідуального гаражу по вул. Польова за № 2 «Б» смт. Глибока. Довідкою № 174/01-16 від 09 березня 2017 року, виданої приватним нотаріусом Глибоцького нотаріального округу Чернівецької області Бреславською [PERSON], було встановлено, що 19 грудня 2013 року приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Бреславською [PERSON] посвідчено: договір купівлі продажу квартири, реєстровий № 5542, на підставі якого [PERSON] продала [PERSON] квартиру номер один, що розташована в селищі Глибока, вул. Польова, в будинку під номером два, літера «Б» (№ 2Б) Глибоцького району Чернівецької області. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач як спосіб захисту свого права посилалась на ч.2 ст.331 ЦК України, відповідно до якої право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). При цьому, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Тобто, вищевказана норма Закону передбачає підстави виникнення права власності на новостворене нерухоме майно. Відповідно до вимог ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. В своїй позовній заяві позивач, а також її представник [PERSON] в судовому засіданні вказували на те, що спірний гараж є саме рухомим майном. Судом в судовому засіданні достеменно встановлено, що спірний обєкт є металевим гаражем, фактично тимчасовою спорудою для зберігання транспортних засобів виконаний з полегшених металоконструкцій. Тобто вищевказаний металевий гараж не є нерухомістю, він не має капітального фундаменту і є тимчасовою спорудою. Слід зазначити, що відповідно до вимог чинного законодавства, металеві гаражі не підлягають реєстрації як тимчасові споруди, а також споруди, не повязані фундаментом із землею, в експлуатацію не приймаються і право власності на них не оформлюється.\~ З огляду на вищенаведені обставини, посилання позивача на ч.2 ст.331 ЦК України, як на підставу набуття права власності є необґрунтованим і безпідставним. Крім цього, стаття 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вказувала на те, що право позивача на гараж на даний час відповідачем не оспорюються проте, оскільки, у позивачки відсутній документ який посвідчує право власності на спірне майно, позивач звернулася до суду з метою визнання права власності на спірний гараж, щоб мати право на подальше звернення до суду з метою усунення перешкод у користування своєю власністю. Слід зазначити, що представником відповідача в судовому засіданні не заперечувався сам факт будівництва позивачем гаража, проте ним заперечувалось визнання за позивачем права власності на цей гараж в обраний нею спосіб. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи підставу позовних вимог, а також те, що в судовому засіданні достеменно встановлено, що спірним майном є металевий гараж (тимчасова споруда), який не підлягає реєстрації, не повязаний фундаментом із землею та в експлуатацію не приймається і право власності на нього не оформлюється, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.\~ На підставі наведеного, ст.ст. 181, 328, 331, 392 ЦК України,

Outcome: dismissed