Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить встановити факти: родинних відносин, що [PERSON] , померлий [INFO] є її рідним дідусем по лінії батька; складання 19.11.1994 року заповіту [PERSON] , яким він заповідав квартиру [ADDRESS] та все інше своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, своїй онучці [PERSON] ; визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ частину двокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , після смерті її дідуся - [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначає, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] . Після його смерті, залишилось спадкове майно - Ѕ частина квартири [ADDRESS] . Ще за життя [PERSON] 19.11.1994 року склав заповіт, яким заповідав зазначену квартиру та все інше своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, їй. Після його смерті вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В липні 2020 року вона отримала Постанову від 02.07.2020 року №707/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій з посиланням не невідповідність правовстановлюючих документів на квартиру та відомостям які зазначені в заповіті, а саме: заповіт складено спадкоємцем на користь онуки, [PERSON] , але у свідоцтві про шлюб спадкоємиці вказано, що до шлюбу вона була [PERSON] , а не [PERSON] - тобто це викликає сумнів щодо того, що заповіт складався саме на моє ім`я, а також містяться виправлення та внесені записи іншою кольоровою ручкою та ці виправлення не застережені, що в свою чергу з урахуванням ч.3 ст.47 Закону України «Про нотаріат» унеможливлює вчинення нотаріальних дій. В її свідоцтві про народження Серії [NUMBER] , виданого 23.11.1978 року в Палаці новонароджених м. Харкова, складеного російською мовою, зазначено « [PERSON] » та що її батьками є: батько « [PERSON] », а мати « [PERSON] ». В свідоцтві про смерть батька Серії [NUMBER] виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 10.04.1994 року його прізвище зазначено « [PERSON] ». [INFO] їй виповнилось 16 років та на час складання заповіту 19.11.1994 року паспорт громадянина України вона ще не отримала, тому дідусь зазначив її прізвище в заповіті як і своє « [PERSON] ». При отриманні паспорта її прізвище було переведено як « [PERSON] ». При реєстрації шлюбу 18.06.2013 року з [PERSON] , в свідоцтві про шлюб Серії [NUMBER] виданому Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 18.06.2013 року, зазначено « [PERSON] » та «Прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] ». Крім цього, внаслідок невідповідності правовстановлюючих документів на квартиру, виправлень та внесених записів іншою кольоровою ручкою. які не зареєстровані, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки листом №27-142 від 20.07.2018 року АО «ТУРБОАТОМ», за останнім не закріплені об`єкти житлового фонду та відділ приватизації НВО «Турбоатом», що видав Свідоцтво про право власності на житло, вже не функціонує. Так як наразі житловий фонд не закріплений за АТ «ТУРБОАТОМ», повноваження щодо видачі, скасування, а також зміни свідоцтв функціональні підрозділи АТ «ТУРБОАТОМ» вже не здійснюють. У зв`язку з цими обставинами вона вимушена звернутися до суду. Представник позивача адвокат Загребельний Р.В. надав до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, правом передбаченим ст.191 ЦПК України не скористався та відзив на позов суду не надав. Зі згоди представника позивача, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, приходить до наступного. Як встановлено судом, в свідоцтві про народження батька позивача, Серії [NUMBER] , виданого 12.01.1954 р. с/р Миролюбівка Богодухівського району Харківської області, складеного російською мовою, зазначено « [PERSON] » та що його батьками є: батько « [PERSON] », а мати « [PERSON] » /а.с.15/. В свідоцтві про народження позивача Серії [NUMBER] , виданого 23.11.1978 року в Палаці новонароджених м. Харкова, складеного російською мовою, зазначено « [PERSON] » та що її батьками є: батько « [PERSON] », а мати « [PERSON] » /а.с.27/. В свідоцтві про смерть батька позивача Серії [NUMBER] виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 10.04.1994 року його прізвище в перекладі на українську мову зазначено « [PERSON] ». При складанні 19 листопада 1994 року [PERSON] заповіту, паспорт громадянки України за віком позивачу ще не видавався, у зв`язку з чим в заповіті прізвище позивача було зазначено зі слів дідуся як « [PERSON] ». При отриманні паспорта позивачем, її прізвище було переведено на українську мову як « [PERSON] ». При реєстрації шлюбу 18.06.2013 року з [PERSON] , в свідоцтві про шлюб Серії [NUMBER] виданому Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 18.06.2013 року, зазначено « [PERSON] » та «Прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] » /а.с.18/. Такі невідповідності в прізвищі позивачки виникли внаслідок перекладання прізвища з російської на українську мову, у зв`язку з чим і мається невідповідність в перелічених документах з чим суд погоджується та встановлює відповідний факт родинних відносин. Наявність в документах автентичних невідповідностей в прізвищах [PERSON] та її дідуся [PERSON] , час та обставини їх виникнення, дають суду можливість прийти до висновку щодо складання заповіту саме [PERSON] на користь позивачки. Відповідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Тому суд в межах своїх повноважень, встановлює факти: родинних відносин, що [PERSON] , померлий [INFO] є рідним дідусем [PERSON] по лінії батька; заповіт, складаний 19.11.1994 року [PERSON] , яким він заповідав квартиру [ADDRESS] та все інше своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, на користь онуки [PERSON] ; Як вбачається з свідоцтва про смерть, Серії [NUMBER] , [INFO] . [PERSON] помер /а.с.19/. Після його смерті, залишилося спадкове майно - Ѕ частина квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира належить на праві приватної часткової власності в рівних частках: позивачу [PERSON] на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.07.2019 року, та її дідусю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 березня 1994 року Відділом приватизації НВО «Турбоатом» згідно з розпорядженням від 09.03.1994 року №252 /а.с.9, 22-27/. 12.05.1994 року зазначене Свідоцтво було зареєстроване у Харківському міському бюро технічної інвентаризації за №В-10007. Як вбачається із копії спадкової справи №46/2020, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , 07.02.2020 року позивач [PERSON] звернулася до Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті дідуся [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори від 02.07.2020 року №707/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частку квратири [ADDRESS] , після смерті її дідуся [PERSON] , померлого [INFO] , з посиланням не невідповідність правовстановлюючих документів на квартиру та відомостям які зазначені в заповіті, а саме: заповіт складено спадкоємцем на користь онуки, [PERSON] , але у свідоцтві про шлюб спадкоємиці вказано, що до шлюбу вона була [PERSON] , а не [PERSON] - тобто це викликає сумнів щодо того, що заповіт складався саме на її ім`я, а також містяться виправлення та внесені записи іншою кольоровою ручкою та ці виправлення не застережені, що в свою чергу з урахуванням ч.3 ст.47 Закону України «Про нотаріат» унеможливлює вчинення нотаріальних дій. Крім цього, внаслідок по різному зазначених прізвищ спадкоємиці: « [PERSON] » замість « [PERSON] », а також виправлень та внесених записів іншою кольоровою ручкою, які не застережені, позивача позбавлено можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину. Відповідно листа №27-142 від 20.07.2018 року АО «ТУРБОАТОМ», за останнім не закріплені об`єкти житлового фонду та відділ приватизації НВО «Турбоатом», що видав Свідоцтво про право власності на житло, вже не функціонує. Так як наразі житловий фонд не закріплений за АТ «ТУРБОАТОМ», повноваження щодо видачі, скасування, а також зміни свідоцтв функціональні підрозділи АТ «ТУРБОАТОМ» вже не здійснюють. Тобто позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку внести виправлення у відповідні правовстановлюючі документи, внаслідок чого звернулась в суд з відповідним позовом, що не суперечить вимогам ст.4 ЦК України. Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 19 листопада 1994 року Державним нотаріусом третьої Харківської Державної нотаріальної контори Сидоровою Н.І., реєстровий №2-4844, було посвідчено заповіт [PERSON] , яким останній заповідав спірну квартиру та все інше своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, своїй онучці [PERSON] - позивачу по справі. Позивач своєчасно звернулась із заявою при прийняття спадщини, але позбавлена можливості отримати свідоцтво у зв`язку з невідповідністю прізвища у правовстановлюючих документах та внесення записів іншою кольоровою ручкою без застереження. Відповідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2 ст.5 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved