Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що перебуваючи в шлюбі із відповідачем, який розірвано на підставі заочного рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09.11.2017 року у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку не надає їй належної матеріальної допомоги, тривалий час припинив утримувати матеріально забезпечувати дитину, а тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти, на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 9000 грн., щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення донькою повноліття. Ухвалою суду від 20.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач [PERSON] через канцелярію суду звернулася із письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, час і місце слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації відповідно до ст.128 ЦПК України. 10.06.2020 року від відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву згідно якого вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, оскільки дитину він забезпечує усім необхідним, а саме одягом, технічними засобами для школи, шкільним приладдям. Також він відкрив для дитини банківську карту для щоденних потреб, на яку регулярно надсилав гроші. Відповідач працює вахтовим методом, його заробітна плата є невеликою і зазначений розмір аліментів у сумі 9000 грн. на місяць на утримання дитини для нього є нереальною сумою. Він погоджується сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно. На підставі вимог ст.ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази, подані сторонами та письмові пояснення сторін, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі заочного рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 червня 2007 року Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №30 - розірвано. Рішення набрало законної сили. (а.с. 7). Сторони по справі являються батьками [PERSON] , [INFO] , (а.с.8). Добровільно питання утримання малолітньої дитини сторонами не врегульовано. [PERSON] навчається у п`ятому класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 м.Копичинці, Гусятинського району Тернопільської області та прийнята до Копичинецької ДМШ по класу хореографії.(а.с.9,10) Із довідок КНП «Копичинецька комунальна районна лікарня» №401, №379 виданих 8 травня 2020 року у [PERSON] діагнози: санація ротової порожнини, консультація та ортодонтичне лікування у лікаря ортодонта.(.а.с.17,18) За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою зазначеної статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» для дітей вікoм 6 до 18 рокiв з 01 січня 2020 пo 30 червня 2020 року становить 2218 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2020 року - 2318 грн., з 01 по 31 грудня 2020 року - 2395 грн.. Відповідно до ч.2 ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, виходячи із обов`язку обох батьків у рівній мірі утримувати дітей суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у сумі не меншій ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлені судом обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України та приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на утримання дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України. Твердження [PERSON] в позовній заяві про те, що відповідач може їй надавати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 9000 грн. щомісячно не ґрунтуються на матеріалах справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Позивач [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5044 грн.. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно Акту виконаних робіт за надання професійної правничої допомоги та квитанцій до прибуткового касового ордера №31/20ц від 05.04.2020 року, [PERSON] на підставі Договору про надання правової допомоги №27/20ц здійснено оплату на виконання умов договору на суму 4204 грн.(а.с.14, 16). За таких обставин суд приходить до висновку за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 700 гривень витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ст.137 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача.

Outcome: partial