Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до Виноградівської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно та встановлення юридичного факту. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] померла\~ мати\~ позивачки- [PERSON] . Батько позивачки - [PERSON] , помер задовго до матері, а саме [INFO] . Згідно Сертифікату на земельну частку (пай) серія ЗК № 0127222 від 16.09.2000 року, виданого [PERSON] , члену КСП «Копанське», на підставі рішення Виноградівської райдержадміністрації від 21.07.2000 року № 388, Химинець МЛО. належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Копанське» розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. В зв`язку з чим, право на земельну часту (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСІІ «Копанське» розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах га розміщена в селі Велика Копаня, ввійшло до складу спадщини за покійно матір`ю позивачки [PERSON] та згідно заповіту перейшло позивачці [PERSON] . За вказаних обставин за прийняттям спадщини позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку\~ державний нотаріус Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовила. Позивач [PERSON] , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно у\~ судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач-представник Виноградівської міської ради, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, у судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд даної справи за його відсутності, заперечень проти задоволення позову не надав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Вирішуючи питання про спірні правовідносини, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства. Відповідно до положень ст. ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] померла мати позивачки- [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 10.11.2015 року виконкомом Великокопанської сільської ради Виноградівського район.\~ Батько позивачки - [PERSON] , помер задовго до матері, а саме\~ [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим 19.08.1991 року. На випадок своєї смерті\~ мати позивачки залишила заповіт на користь позивачки [PERSON] , посвідчений секретарем виконавчого комітету Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 10 квітня 2003 року та зареєстрований в реєстрі за номером 24. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Покійній матері позивачки належали майнові права: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Копанське». Згідно Сертифікату на земельну частку (пай) серія ЗК № 0127222 від 16.09.2000 року, виданого [PERSON] , члену КСП «Копанське», на підставі рішення Виноградівської райдержадміністрації від 21.07.2000 року № 388, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Копанське» розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Вартість земельної частки становить 9048 гривень. Цей Сертифікат повністю підтверджує належність речових прав померлому спадкодавця. В зв`язку з чим, право на земельну часту (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Копанське» розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах\~ розміщена в селі Велика Копаня, ввійшло до складу спадщини за покійно матір`ю позивачки [PERSON] та згідно заповіту перейшло позивачці [PERSON] . Позивачка спадщину за матір`ю в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла. За вказаних обставин за прийняттям спадщини позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку державний нотаріус Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовила. Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно положень ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом. Відповідно до п.24 постанови Пленуму верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу. Згідно з п.4 «Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року № 177, до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємств, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай, зокрема: спадкоємні померлих осіб, які мали право на майновий пай. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. В зв`язку з чим, я маю всі правові підстави для звернення до суду з позовом про визнання мого права на земельну частку (пай), належного моїй покійній матері, в порядку спадкування за заповітом. Щодо вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд прийшов до наступного. Як вбачається із паспорту позивачки за№ [NUMBER] виданого 12.10.2018 року,\~ Свідоцтва про одруження [NUMBER] від 24.06.1967 року та Заповіту складеного матір`ю позивачки- [PERSON] 10.04.2003 року, зареєстрованого за № 24, де\~ прізвище спадкоємця-позивачки зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 6 ст.294 ЦГІК України передбачено розгляд справи окремого провадження, в тому числі і встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку позовного провадження, якщо є спір про право. Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що заявлений\~ позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved