Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 26.03.2018 року, в якому просила суд встановити порядок користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] наступним чином: виділити у користування [PERSON] , [INFO] житлову кімнату № [NUMBER] площею 13,1 кв.м; у користування [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої діє [PERSON] , виділити житлову кімнату №1 площею 20,5 кв.м. та житлову кімнату №2 площею 16,7 кв.м у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; у спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , залишити кухню площею 8,0 кв.м, ванну кімнату площею 2,8 кв.м., вбиральню (поєднану) площею 1,2 кв.м, коридор площею 16,5 кв.м, вбудовану шафу площею 3 х 1,1 кв.м; встановити порядок виконання рішення суду, визначивши, що після набрання рішенням законної сили, воно є підставою для оформлення (укладання) [PERSON] , [INFO] , окремого договору найму жилого приміщення житлової кімнати № [ADDRESS] 20,5 кв.м. у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з подальшою можливістю приватизації. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (суддя Прасолов В.М., а.с. 49). Згідно з повторного автоматизованого розподілу судової справи від 05.02.2019 року справа передана судді Гриню Н.Г. (а.с. 139). Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, клопотань про розгляд в порядку загального провадження під час розгляду справи в новому складі суду не надходило, тому суд враховуючи предмет спору підстав для розгляду справи в порядку загального позовного провадження не вбачає. Позивач будучи повідомленою про час та місце розгляду справи до суду не з`явилась. Представник позивача адвокат Морозов Є.Є. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримавши змінені позовні вимоги . Відповідачі та їх представники про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, до суду не з`явились, будь-яких заяв не подавали. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідачів та їх представників про час та місце розгляду справи, їх неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву, суд постановив ухвалити по справі рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти розгляду справи. Представники третіх осіб: виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Ради, служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Ради будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилися. У попередніх засіданнях надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, розглядає справу в редакції позовної заяви від 26.03.2018, оскільки під час розгляду справи новим складом суду, позивачем або його представниками не заявлялись клопотання щодо долучення до матеріалів справи заяви про збільшення позовних вимог, а попереднім складом суду заява про збільшення позовних вимог [PERSON] від 23.06.2018 прийнята судом до розгляду не була, усім представникам відповідачів не направлялась, а була лише долучена до матеріалів справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило, процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Так, 27 березня 1992 року бюро по обміну жилої площі Криворізької міської Ради народних депутатів Виконавчого комітету УРСР було видало ордер на жиле приміщення №1038 на ім`я позивача, [PERSON] , та членів сім`ї, яка складалася із трьох осіб на право заняття жилого приміщення жилою площею 51,27 кв.м., що складається із 3 (трьох) кімнат, в квартирі ізольованій за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується ордером на жиле приміщення №1038, від. 27.03.1992 року (а.с. 10). 30 березня 2007 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження № С-557 від 14.03.2007 було видано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 30.03.2007, згідно якого квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної часткової власності в рівних долях [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці (а.с. 15). 27 квітня 2007 року КП ДОР «КБТІ» зареєструвало право власності на цю квартиру за вказаними особами, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №14398268 (а.с.16). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.04.2016 року у цивільній справі № 435/10389/12 провадження №22-ц/774/126/к/16 за апеляційними скаргами [PERSON] та її представника [PERSON] , та представника неповнолітньої [PERSON] [PERSON] на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2015 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , яка діє в особистих інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради, Виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради м. Кривого Рогу, третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради м. Кривого Рогу про визнання приватизації частково недійсною, виключення з числа приватизації, покладення зобов`язання та зустрічним позовом [PERSON] , яка діє в особистих інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] , Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради, ради опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання недійсною приватизації квартири та повернення наслідків в первісний стан було скасовано рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, а зустрічний позов про визнання недійсною приватизації квартири та повернення наслідків в первісний стан задоволено та було визнано недійсною приватизацію квартири [ADDRESS] . Визнано розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради №С -557 від 14 березня 2007 року щодо квартири [ADDRESS] - недійсним. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , видане Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради 30 березня 2007 року на квартиру [ADDRESS] . Зобов`язано державного реєстратора скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 19, 20-22). Як вбачається з трьох витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.02.2018 за №115023877; №115024471; №115022734 право власності скасовано (а.с.23,24,25). Згідно з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА-КОМ» від 13.02.2018 за №285 у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.28). Відповідно до копій квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг, особові рахунки, наприклад, у КП «Кривбасводоканал» особ. рах. № [NUMBER] , ТОВ «Житлосервіс-КР» особ. рах. № [NUMBER] , КПТМ «Криворіжтепломережа» особ. рах. № [NUMBER] , ПАТ «ДТЕК Дніробленерго» особ. рах. №8096084 та ін. відкриті на ім`я позивача [PERSON] , яка своєчасно їх оплачує (а.с. 29-30). Судом встановлено, що раніше відповідач зверталася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.02.2017 вказані позовні вимоги залишено без задоволення (а..с 31-32). З наданого позивачкою звернення від 19.06.2017 року вбачається, що представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] зверталась до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради стосовно роз`яснення порядку приватизації [PERSON] частки квартири [ADDRESS] в разі відсутності згоди інших повнолітніх членів сім`ї зареєстрованих у зазначеному житловому приміщенні (а.с.33). Відповідно до відповіді виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 05.07.2017 за №19/31-2662 повідомлено, що у разі незгоди членів сім`ї наймача на участь у приватизації житлового приміщення за вищевказаною адресою, гр. [PERSON] має право звернутися до суду з позовом про розділ договору найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] та визнання права користування окремою ізольованою кімнатою. Після ухвали відповідного рішення суду, гр. [PERSON] матиме можливість звернутися до виконкому районної у місті ради за адресою: вул. Володимира Великого, буд. 32, каб. 118 з питань укладання договору найму на частину житла за адресою: [ADDRESS] з подальшою можливості її приватизації (а.с.35). Факт звернення особисто [PERSON] до [PERSON] , яка діє в особистих інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] стосовно досудового врегулювання спору підтверджується копією листа від 21 березня 2018 року та доказами відправлення даного листа відповідачу (а.с.36, 37). Вищевказане свідчить про відсутність згоди інших членів сім`ї, які проживають разом з позивачем на добровільне врегулювання спору. Згідно з ст. 47 Конституції України, кожен громадянин має право на житло. Відповідно до частини першої\~статті 63 ЖК УРСР\~предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.\~104\~ЖК Української РСР член сім`ї наймача вправі вимагати за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмови членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня\~\~\~1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у силу\~статті 104 ЖК УРСР\~суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. Відповідно до частини першої\~статті 48 ЖК УРСР\~жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Згідно з пунктом 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою ради міністрів Української РСР і Української республіки ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Відповідно до рішення виконкому Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 24 грудня 1990 року №307 «Про затвердження рівня забезпеченості громадян жилою площею для визнання їх потребуючими поліпшення житлових умов» (надалі за текстом - рішення виконкому від 24 грудня 1990 року №307), для громадян при тривалості часу постійного проживання в місті понад одного року встановлено рівень забезпеченості жилою площею на одного члена сім`ї - 6,7 кв. метрів, п`яти років - 8,4 кв. метрів. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і прописані у відповідному населеному пункті. Судом встановлено, що згідно з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , яка розташована на ІІ поверсі 5 поверхового будинку, складається з трьох кімнат житловою площею 50,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 20,5 кв.м., 2-а кімната 16,7 кв.м., 3-я кімната 13,1 кв.м., кухні площею 8,0 кв.м., ванної кімнати площею 2,8 кв.м., вбиральні (поєднаної) 1,2 кв.м., коридору 16,5 кв.м., вбудованої шафи 3 х 1,1 кв.м. Загальна площа квартири 82, 1 кв.м, згідно з технічним паспортом на квартиру (а.с. 26-27). Виходячи із загальної житлової площі спірної квартири в розмірі 50,3 кв. м, на позивача і на відповідачів припадає по 16,8 кв. м. Разом з тим, положеннями п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2, яким передбачено, що суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого що потребує поліпшення житлових умов. Враховуючи зазначені правові норми, склад наймачів, розмір житлової площі, що припадає на одну особу, норму житлової площі, що припадає на одну особу й вимоги, що ставляться до жилого приміщення (ст.ст. 47, 48, 50 ЖК УРСР), взаємовідносини сторін та наявність у квартирі ізольованих жилих кімнат та вимог позивача щодо виділення жилої кімнати площею 13,1 кв.м., суд вважає, що виділення у користування [PERSON] житлової кімнати №3 площею 13,1 кв.м, у користування [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] , виділення житлової кімнати №1 площею 20,5 кв.м. та житлової кімнати №2 площею 16,7 кв.м у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; у спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , залишити кухню площею 8,0 кв.м, ванну кімнату площею 2,8 кв.м., вбиральню (поєднану) площею 1,2 кв.м, коридор площею 16,5 кв.м, вбудовану шафу площею 3 х 1,1 кв.м у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не призведе до штучного погіршення житлових умов сторін по справі, та не викличе необхідності постановки будь-кого зі сторін по справі на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов та такий порядок користування відповідає вимогам ст.ст.\~48,\~63 ЖК України, та саме цей розмір жилої площі кімнати. знаходиться в межах норми житлової площі на одну особу, встановлений законодавством, узгоджується з постановою виконкому Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 24 грудня 1990 року №307. Таким чином суд вважає, що даний варіант виділення житлових кімнат у користування є оптимально обраним варіантом із урахуванням інтересів усіх наймачів квартири, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. У відповідності з частиною 1 статті 267\~ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Таким чином, враховуючи неможливість укладення окремого договору найму на частину житла без відповідного рішення суду, з метою захисту прав та законних інтересів позивача, слід задовольнити вимоги в частині встановлення порядку виконання рішення суд , шляхом визначення, що після набрання рішенням законної сили, воно є підставою для оформлення (укладання) [PERSON] , [INFO] , окремого договору найму жилого приміщення житлової кімнати [ADDRESS] 20,5 кв.м. у квартирі, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] [ADDRESS] . Однак, в частині вимог із зазначенням із подальшою приватизацією слід відмовити, оскільки питання приватизації жилого приміщення не було предметом розгляду у даній справі та враховуючи те, що позивач після рішення суду не позбавлена можливості особисто звернутись до відповідних органів з метою вирішення даного питання в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», а у випадку дійсності порушення її прав належним способом захисту передбаченим ст. 16 ЦК України. Враховуючи вище викладене,суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволення частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 704,80 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: partial