Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 15.06.2013 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 485. В обґрунтування позову зазначила, що 15.06.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 485. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначила, що сімейні відносини з відповідачем припинено з січня 2016 року, почуття поваги один до одного втрачені, у звязку з чим збереження сімї неможливе, крім того, просила строк на примирення не надавати. В судове засідання позивач надала заяву за вх. № 5451 від 10.03.2017 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву за вх. № 5450 від 10.03.2017 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні правовідносини та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 15 червня 2013 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 485, та 15 червня 2013 року видано свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 205852, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила втрату почуття поваги один до одного, у звязку з чим, з відповідачем припинено шлюбні стосунки, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення як позивача, так і відповідача, припинити шлюбні відносини, про що свідчать надані суду заяви сторін, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітньої дитини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved