Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] і [PERSON] про визнання за нею права власності на квартиру в порядку набувальної давності. В обґрунтування вимог зазначила, що 14.03.2000 за договором купівлі-продажу, зареєстрованим на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в місті Димитров (Мирноград), вона придбала у відповідачів квартиру №34 в будинку №24 на мікрорайоні «Світлий» в м. Димитров (Мирноград) Донецької області. До оформлення вказаного договору вони із власниками будинку дійшли згоди з усіх суттєвих питань купівлі-продажу та вважали, що оформлений на товарній біржі договір є дійсним і подальшого нотаріального посвідчення не вимагає. Маючи намір розпорядитися своїм майном на власний розсуд, вона дізналася про те, що угоди, які нотаріально не посвідчені, є недійсними. Зазначаючи на тому, що вона протягом 18 років відкрито, добросовісно і безперервно володіє зазначеною квартирою, повністю утримуючи її та сплачуючи за неї комунальні послуги, позивачка просить суд визнати за нею право власності на зазначену квартиру в порядку набувальної давності. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги підтримала, обґрунтувуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і просила суд позов задовольнити. Її позиція повністю була підтримана і третьою особою [PERSON], в шлюбі з яким позивачка придбала вказану квартиру. Відповідачі, судовий виклик яких здійснювався у відповідності з вимогами процесуального закону, до судового засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, з огляду на що суд зі згоди позивача відповідно до положень ст.280 ЦПК України здійснює судовий розгляд справи у заочному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення позивача та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 14.03.2000 за реєстровим №486 на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в м. Димитров був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким відповідачі [PERSON] і [PERSON] продали, а [PERSON] купила трикімнатну квартиру загальною площею 54 квадратних метри, в тому числі жилою - 38,3 квадратних метри, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Продаж вчинено за 2000,00 гривень, які продавці отримали від покупця до підпису цього договору (а.с.8). Даний договір нотаріусом посвідчено не було. \~ \~ \~ \~14.03.2000 вказана квартира була зареєстрована за позивачкою [PERSON] в бюро технічної інвентаризації м. Димитрова за реєстровим №24 реєстрової книги №19, стор.40 (а.с.9-10). Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами. Згідно з положеннями ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частиною першою\~ статті 344 Цивільного Кодексу\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, а також відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. За змістом п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за 3 роки до набрання чинності цим Кодексом. Як встановлено судом, володіння позивачкою квартирою розпочалося до набрання законної сили Цивільним Кодексом 2000року і було добросовісним, відкритим та не переривалось протягом всього строку набувальної давності, що надає їй правові підстави претендувати на набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України. Приймаючи до уваги наведене та враховуючи доведеність факту безперервного, відкритого і добросовісного володіння позивачкою квартирою протягом 18 років, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання за нею права власності на спірну квартиру в порядку набувальної давності підлягають задоволенню. На пiдставi ст.41 Конституції України, ст.ст. 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved