Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та витребування майна з чужого незаконного володіння. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 18.09.2012 року по 26.11.2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Даний шлюб було розірвано відповідно до рішення Марганецького міського суду. За час шлюбних відносин вони придбали наступне майно: скутер [PERSON] «Ленд» вартістю 7400 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 8100,90 грн., мікрохвильову піч вартістю 674,90 грн., мякий куток «Мілан» вартістю 5300 грн., насос циркулярний вартістю 430 грн., системний блок вартістю 3200 грн. Оскільки їй та відповідачу по закону належить по ? частині спільного набутого за час шлюбу майна, просить суд поділити сумісне майно, виділивши їй майно на загальну суму 11975,80 грн., а саме: телевізор, мікрохвильову піч та системний блок, відповідачу виділити майно на загальну суму 13130,00 грн., а саме: скутер, куток «Мілан», насос циркулярний. Крім того, до шлюбу нею було придбано ліжко «Жасмін» вартістю 4600 грн. та дві шафи загальною вартістю 5835,00 грн. Оскільки після укладання шлюбу вони з відповідачем проживали [INFO], зазначені особисті речі вона перевезла до нього. Після розлучення вона з донькою переїхала жити до своїх батьків. Але відповідач відмовляється повертати їй її речі ліжко «Жасмін» та дві шафи. Вказані дії відповідача є протиправними і тому вона просить суд відповідно до ст.. 387 ЦК України витребувати у відповідача належні їй ліжко «Жасмін» вартістю 4600,00 грн. та дві шафи-купе вартістю 5835,00 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] наполягали на задоволенні позову з мотивів, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними. Перелічене позивачем в позовній заяві майно, яке вона бажає поділити, належить батькам відповідача, які придбали його раніше. Будинок по вул.. Горького, 44 в м. Марганці, де проживали сторони в період шлюбу, належить батькам відповідача, в цьому будинку знаходиться майно батьків, в тому числі і майно, перелічене у позові. Дані речі батьки залишили у будинку, щоб син з невісткою ними користувалися. Що стосується ліжка «Жасмін» та шафи-купе, які позивач перевезла у будинок до відповідача, то ці речі відповідач повернув позивачу. Тому підстав для задоволення позову не вбачається. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється мамою позивачки. В січні 2014 року донька пішла від чоловіка-відповідача, через два тижні він приїхав забрав її, а в серпні вони розійшлися остаточно. Разом вони придбали скутер, телевізор, шафу, коври, люстри, басейн, гойдалку та інше майно. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає, що сторони за період шлюбу придбали тумбу під телевізор, телевізор, скутер, гойдалку, басейн, диван. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі її син. після одруження сторони проживали в її будинку. В будинку були всі необхідні речі меблі, телевізори, побутова техніка та ін. Скутер [PERSON], телевізор «Самсунг», мікрохвильова піч, мякий куток, циркулярний насос, системний блок вона купувала за її з чоловіком кошти. Син з невісткою не приймали участі у придбанні вказаних речей. Шафу-купе і ліжко, які позивач привезла в будинок, син повернув їй після розлучення, в січні 2015 року, а мякий куток в січні 2014 року. Свідок [PERSON] суду пояснив, що являється сусідом відповідача. Коли сторони по справі перебували у шлюбі, вони проживали разом поруч з ним. 05.01.2015 року він бачив, як [PERSON] грузив до автомобільного причепу меблі ліжко, шафу і ще якісь речі. В квітні 2015 року [PERSON] звернувся до нього з проханням скласти та підписати про це [PERSON], на що він погодився, оскільки все так і було. Свідок [PERSON] суду пояснила, що являється сусідкою відповідача. 05.01.2015 року вона бачила біля будинку відповідача машину, причеп, грузили меблі, бачила великий матрац від ліжка та шафи-купе, частили ліжка та дверей шафи з дзеркалами, сумки та ін. Мати відповідача повідомила їй, що [PERSON] вивозить речі, що належить позивачу. В квітні [PERSON] звернувся до неї з проханням скласти та підписати акт про те, що він вивозив речі, вона підписала акт. Вона знає, що [PERSON] двічі відвозив [PERSON] її речі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2012 року по 26 листопада 2014 року. Після укладення шлюбу сторони стали проживати в [INFO] в м. марганці Дніпроптеровської області. Вказаний будинок, згідно Договору дарування житлового будинку від 29.11.2000 року, належить [PERSON], яка являється матірю відповідача. Згідно статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статей 69,70 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, належного їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. У відповідності до ст. 59, 61 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження своїх позовним вимог позивач надала оригінали квитанцій, а саме: квитанція від 19.09.2011 року про придбання нею шафи в кількості 2 штук вартістю 5835,00 грн. та дублікат квитанції від 09.09.2014 року, згідно якого позивач 16.02.2011 року придбала ліжко «Жасмін» вартістю 4600 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивачу належить ліжко «Жасмін» та дві шафи, які вона придбала до укладення шлюбу. Вказані речі позивач перевезла в будинок, де проживала з відповідачем. Згідно пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], зазначені ліжко та шафи відповідач повернув позивачу в січні 2015 року. Даний факт також підтверджується [PERSON] від 30.04.2015 року, складеного головою квартального комітету № 42 [PERSON] Свідки позивача [PERSON] та [PERSON] з приводу особистого майна позивачки ліжка та шафи-купе конкретних пояснень не надали, а тільки пояснили, що сторони придбали за період шлюбу певне майно. За таких обставин суд вважає необґрунтованою позовну вимогу про витребування ліжка та шафи-купе з чужого незаконного володіння. Також позивач надала копії наступних документів на підтвердження вимог щодо поділу спільно набутого майна: копію накладної від 30.05.2014 року про придбання скутера «Хонда» за 7400 грн.; копію квитанції від 17.06.2014 року про придбання телевізору «Самсунг» за 8100,00 грн., мікрохвильової печі за 674,90 грн.; копію товарного чеку від 02.07.2014 року про придбання кутку «Мілан» вартістю 5300 грн.; копію накладної від 10.06.2014 року про придбання насосу циркулярного вартістю 430,00 грн.; копію чеку від 18.06.2014 року про придбання системного блоку вартістю 3200 грн. Відповідач на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог позивача надав для огляду оригінали та копії до справи наступних документів: гарантійний талон та підбірка компютера на суму 3200 грн. від 18 червня 2014 року, де одержувачем товару зазначено [PERSON]; талон на скутер [PERSON], де власником вказаний [PERSON]; товарний чек від 02.07.2014 року про придбання кутку «Мілан» вартістю 5300,00 грн., де покупцем зазначено [PERSON] Проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про неналежність письмових доказів позивача, оскільки були надані лише копії, які не містять відомості про обставини, які мають значення для справи, а саме прізвище покупця. Письмові докази позивача суд вважає належними, оскільки були надані оригінали документів із зазначенням необхідних відомостей. Крім того, відомості, зазначені в цих документах, підтверджуються показами свідка [PERSON] в судовому засіданні. До пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що сторони в період шлюбу придбали певне майно, суд відноситься критично, оскільки дані свідки не могли конкретно пояснити - коли саме, ким, та за які кошти було придбане яке саме майно. Таким чином судом встановлено, що майно, зазначене позивачем у позові, а саме: скутер [PERSON] «Ленд» вартістю 7400 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 8100,90 грн., мікрохвильова піч вартістю 674,90 грн., мякий куток «Мілан» вартістю 5300 грн., насос циркулярний вартістю 430 грн., системний блок вартістю 3200 грн. не являється спільним майном подружжя, а придбане батьками відповідача - [PERSON] та [PERSON] Тому, враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Outcome: dismissed