Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Позивач просить суд: надати [PERSON] [PERSON], [INFO], та [PERSON] [PERSON], [INFO], дозвіл на виїзд за межі України до досягнення ними повноліття без згоди та супроводу їх батька [PERSON], [INFO], у супроводі їх матері [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.09.1996 року і за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.06.2016 року шлюб між ними був розірваний. [INFO] року у сторін народився син [PERSON], а [INFO] року народився син [PERSON]. Від шлюбу мають також інших дітей, які на даний час є повнолітніми. Після розірвання шлюбу обидва сини проживають разом з позивачем. Позивач в позові вказує, що вона сама утримує синів, повністю займається їх вихованням та піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Діти перебувають на «Д» обліку в Уманському міському центрі первинної медико-санітарної допомоги: син [PERSON], [INFO],з діагнозом псоріаз, а син [PERSON] - з діагнозом діскомезія жовчних вивідних шляхів. Позивач в позові зазначає, що діти потребують оздоровлення, яке не завжди можна отримати на території України та яке можливе за її межами, що підтверджується відповідними довідками медичної установи. Також в позові вказано, що від дачі згоди на лікування та оздоровлення синів за кордоном відповідач ухиляється або шукає якісь передумови, що є приниженням та зловживанням з його боку правами батька. За таких обставин позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, проте від них надійшла заява про розгляд справи без їх участі. В заяві також вказано, що позов вони підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі (вх..№ 25623 від 11.12.2017 року -поштовими засобами зв'язку). В заяві також вказано, що позов він визнає. Представник органу опіки та піклування Уманської міської ради Черкаської області Мороз В.П. в судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. В заяві також вказано, що позов він підтримує в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] [PERSON], [INFO], та [PERSON] [PERSON], [INFO], що підтверджується Витягами з реєстру актів цивільного стану про народження. Дітям на час розгляду справи в суді виповнилося повних три роки. (а.с.9, 11) Після розірвання шлюбу за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 червня 2016 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.15), та [PERSON] [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 16) з 12 листопада 2017 року. Відповідно до довідки КЗ «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 19.10.2017 року, виданої дитині [PERSON] [PERSON], [INFO], - він дійсно стоїть на «Д» обліку з діагнозом: псоріаз. (а.с. 13) Відповідно до довідки КЗ «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 19.10.2017 року, виданої дитині [PERSON] [PERSON], [INFO], - він дійсно стоїть на «Д» обліку з діагнозом: ДЖВП. (а.с. 14) Питання про порядок надання дозволу на виїзд дитини за кордон Сімейним кодексом України не врегульоване. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовано цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Особисте немайнове право - право на свободу пересування фізичної особи, закріплене у ст. 313 ЦК України. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом (частини 1, 2 статті 3 Конвенції). Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-ХІІ за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Тобто батьки зобов'язані брати участь у вихованні своєї дитини, яке зводиться не тільки до особистих побачень із дитиною, але й до забезпечення всебічного розвитку власної дитини, закладення основ здоров'я, нормального відношення дитини до основних життєвих засад, розвитку інтелектуальних, творчих здібностей тощо. Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724) передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється в разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Документом на право перетинання дитиною державного кордону є проїзний документ дитини. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Аналізуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги щодо надання дозволу на виїзд дітей за кордон без дозволу батька обґрунтовані та підлягають до часткового задоволення. Судом достеменно встановлено, що діти постійно проживають разом з матір'ю, відповідач проживає окремо, мати дітей піклується про їх фізичний і духовний розвиток, забезпечує дітей усім необхідним. Таким чином, суд вважає тимчасовий виїзд дітей разом з матір'ю за межі України за кордон є доцільним для оздоровлення дітей і повністю відповідає їх інтересам. У той же час, суд вважає, що термін виїзду дітей за кордон необхідно визначити (протягом 2018, 2019, 2020 років/протягом трьох років з часу набрання чинності даним рішенням) з метою убезпечення дітей та можливості в подальшому їх батькам спільно вирішувати питання щодо виховання дітей.

Outcome: partial