Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Бориславського міського суду від 29.09.2008, а саме: стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що 28 жовтня 2008 року було розірвано шлюб між позивачкою, [PERSON] та відповідачем [PERSON] . У шлюбі з відповідачем народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бориславського міського суду від 29.09.2008 у справі № 2-360/2008 з відповідача в примусовому порядку стягуються аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Дитина постійно проживає з нею і перебуває на її утриманні. Донька у вересні пішла у восьмий клас. Збільшилися витрати на її утримання - потрібно купувати шкільне приладдя, спортивну форму, інші речі для навчання та розвитку дитини. Дівчинка швидко росте, позивач постійно купує їй новий одяг та взуття, тому не має можливості в повній мірі забезпечити матеріально дитину. Аліменти в розмірі 300 гривень не покривають витрат, які позивач несе на утримання дитини. Позивач також посилається на положення ст. 8 Закону «Про охорону дитинства», ч.3 ст.181 СК України, ч.2 ст.182 СК України та зазначає, що [PERSON] має всі умови для сплати аліментів: є молодим, здоровим, працездатним, аліментних зобов`язань щодо інших дітей не має, непрацездатних батьків не утримує. На скільки їй відомо, має постійну роботу, тому позивач хоче змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, і стягувати з нього аліменти у частці від доходу. Ухвалою судді від 16.11.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; учасникам справи роз`яснено порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Також роз`яснено сторонам строки подання клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу про відкриття провадження у справі з позовною заявою та доданими до неї документами, надіслану відповідачу за зареєстрованою адресою його проживання, відповідач не отримав. Проте за змістом ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу. Відповідач, належним чином повідомлений про судовий розгляд справи та строк подання відзиву на позовну заяву, не подав відзив до суду або інформації про поважність причин неподання відзиву. У матеріалах справи відсутні також клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, - сторони не викликались. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, відповідно до якої: в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок з утримання дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони у справі позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.08.2007, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області, копією свідоцтва про шлюб [PERSON] серії [NUMBER] від 21.07.2011. Шлюб між сторонами було розірвано 28.10.2008, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області. Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 29 вересня 2008 року у справі № 2-360/2008 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 300 грн щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 14 травня 2008 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, які регламентують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). При цьому, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а платник аліментів може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом, на цей час аліменти, які визначені до сплати за рішенням суду, є недостатніми для нормального забезпечення утримання дитини. Після ухвалення Бориславським міським судом Львівської області рішення від 29 вересня 2008 року у справі № 2-360/2008 про стягнення з відповідача аліментів пройшов значний період часу та за цей час змінились обставини, які впливають на розмір аліментів, що стягнені з відповідача у твердій грошовій сумі - 300 грн. Присуджених судом коштів у розмірі 300 грн щомісячно на дитину не достатньо для забезпечення нормального розвитку дитини, такий розмір аліментів не забезпечує мінімальних потреб для її утримання. Прожитковий мінімум на дитину у 2020 році в Україні становить для дитини віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Таким чином, розмір аліментів, які згідно з рішенням суду постановлено стягувати з відповідача, не забезпечують необхідного гарантованого державою мінімуму на утримання дитини, розмір аліментів, присуджений за рішенням суду, є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, потреби дитини з урахуванням її віку зросли. Суд враховує матеріальне становище позивача. Відповідач не надав суду відомостей про його майновий стан, у суду також відсутні дані про незадовільний стан здоров`я платника аліментів, про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина. Однак відповідач повинен виконувати обов`язок з утримання дитини та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий рівень та розвиток дитини. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Наявність норми про можливість зміни способу стягнення аліментів, з урахуванням позиції стягувача аліментів, дає суду підстави дійти висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позову, зміну способу стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, та стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 1/4 частці з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, що на цей час є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. При цьому суд зазначає, що розмір аліментів не є сталою величиною та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, новий розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, на відповідача покладаються судові витрати за подання позовної заяви у сумі 840,80 грн, що підлягають стягненню в дохід державного бюджету України.

Outcome: approved