Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що вона та [PERSON] 24.07.2018 року уклали шлюб, у якому [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя не склалося, оскільки сторони мають різні характери та психологічну несумісність, по різному дивляться на життя, на взаємні обов`язки подружжя, на шляхи вирішення їх сімейних проблем та на виховання дитини. З ініціативи відповідача між ними постійно виникають сварки. Відповідач не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На цей час ведення між ними спільного господарства припинено, та за її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Збереження сім`ї не можливо і суперечить їх інтересам. Суперечки про поділ майна на цей час немає. Шлюб розривають вперше. На час подання заяви проживають окремо, дитина проживає з нею. Вважає також, що надання строку для примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, тому це лише погіршить стан їх відносин з відповідачем та продовжать їх перебіг у часі. Таким чином, просить суд не надавати строку для примирення. Крім цього, відповідач зобов`язаний приймати участь в утриманні сина [PERSON] , [INFO] , шляхом сплати аліментів до досягнення сином повноліття для забезпечення належного утримання, розвитку, відпочинку та виховання дитини. На цей момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Син, [PERSON] , повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється. Належний рівень життя сина [PERSON] вона не зможе забезпечити самостійно. [PERSON] є здоровим та працездатним. На цей час інформація про місце роботи [PERSON] відсутня. Вважає, що відповідач повинен сплачувати на її користь на утримання сина [PERSON] , аліменти у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] , який зареєстровано у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис № 1311 від 24.07.2018 року. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . Стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимоги в часині розміру аліментів, які просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина, а саме просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В іншій частині позовні вимоги та факти, викладені у позовні, підтримала повністю та просить суд позов задоволити, розірвати шлюб, укладений з відповідачем по справі та стягнути з останнього аліменти, у розмірі згідно заявленої заяви про уточнення. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав думку свого довірителя та просить суд позов задоволити, з урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог в частині суми стягуваних аліментів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, з урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог. Вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи та дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом достовірно встановлено про те, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданих Київським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 24 липня 2018 року, актовий запис № 1311. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . У вказаному шлюбі у позивача та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Син [PERSON] проживає разом з матір`ю, що було підтверджено сторонами в судовому засіданні. На цей час сторони у справі не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у цьому випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі та їх сину, враховуючи обставини, що склалися у вказаному випадку, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях, повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, їх спільний син проживає з позивачем, яка, фактично, несе витрати на його утримання. Враховуючи те, що позивач несе витрати як на своє утримання, так і на утримання дитини, суд вважає, що відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання сина, для забезпечення належного розвитку та умов його проживання, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою в цій частині, судовий збір в сумі 768 гривень 80 копійок, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а сплачені позивачем кошти при зверненні до суду у розмірі 768 гривень 80 копійок (в частині розірвання шлюбу), відповідач має сплатити на користь позивача.

Outcome: approved