Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 24 серпня 1991 року вона ([PERSON]Е.) зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] і проживала з ним разом до 15 вересня 2015 року. Від цього шлюбу у них є діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, так як на протязі останніх 5 років стосунки між ними погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Примирення між нею та відповідачем неможливе. Тому на підставі вищенаведеного вона ([PERSON]Е.) звертається до суду та просить шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 24 серпня 1991 року в Мукачівському міському відділі ЗАГС в Закарпатській області, за актовим записом № 449 - розірвати. Позивач - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Одночасно. просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Цимболинець. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу Серії ІІ-ФМ №270502, виданого міським відділом ЗАГС у Закарпатській області 24 серпня 1991 року, між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб 24 серпня 1991 року, про що складено актовий запис за №449 (а.с.5). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). -2- Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дитини. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За клопотанням позивача [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Цимболинець». Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON].

Outcome: approved