Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS], з тих підставах, що останній з серпня 2015 року перестав проживати в будинку, покинув жиле приміщення добровільно, його майна в будинку не має, ним не сплачуються комунальні послуги. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Довженко В.І., належним чином повідомлені про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, від останнього до суду надійшла заява про підтримку позовних вимог, та розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Неявка вказаних осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 16.12.2015 року, індексний номер 49960963, зареєстроване Маріупольським міським управлінням юстиції Донецької області право власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] Згідно виписки із домової книги на вказане домоволодіння в ньому значаться зареєстрованими позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 27.04.2006 року. За даними акту КСН «Староміський» від 14.11.2016 року у будинку [ADDRESS] значиться зареєстрованим [PERSON], але останній фактично в будинку не проживають з серпня 2015 року по теперішній час. Відповідач [PERSON] крім зазначеного будинку забезпечений житлом, оскільки за договорами дарування від 23.01.2009 року, 6.06.2015 року він є власником відповідно будинку [ADDRESS] та квартири [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON], будучи член сім'ї власника більше року не проживає в спірному будинку без поважних причин, його майна в будинку не має, будинок ним покинутий добровільно. З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS], тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вказаному будинку. Оскільки позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат, суд пришов до висновку про недоцільність їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved