Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS]. В обґрунтування вимог вказує, що вона є власником даного житлового приміщення. Відповідач є її сином та біля 10 років не проживає за вказаною адресою без поважних причин. Всі витрати по утриманню житла несе позивач. На підставі наведеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, у зв'язку із не проживанням у ньому більше року без поважних причин. У судове засідання позивач не з'явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо від представника позивача надійшла заява до суду про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, яким належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON], на праві приватної власності належить трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 63,5 кв. м, житловою - 37,7 кв. м., що стверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 29.12.1997 року згідно розпорядження Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації від 19 грудня 1997 року № 25531, записаним в реєстрову книгу за № 25581, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 19 червня 2005 року Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за №3-2499, та договором купівлі - продажу 1/3 частини квартири, посвідченим 12 червня 2008 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 4272. Відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі по [ADDRESS], але не проживає в ньому, що стверджується актом від 02.03.2015 року та записом у будинковій книзі. Факт непроживання [PERSON] у спірній квартирі більше одного року підтверджується поясненнями наданими в судовому засіданні свідків [PERSON]та [PERSON] від 27.03.2015 року. Встановлено, що [PERSON] залишив квартиру по [ADDRESS] добровільно, із скаргою у відповідні органи не звертався. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, у тому числі, покази свідків, вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що [PERSON] відсутній за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. Вказане житло залишив добровільно. Позивач несе всі витрати по сплаті комунальних послуг та інших платежів. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад встановлений законом річний строк, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою по [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не представлено суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

Outcome: approved