Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29 лютого 2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАГСу Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх декілької років між ними виникають постійно непорозуміння та конфлікти, причиною цього є різні характери та погляди на життя, чоловік постійно чинить психологічний тиск. На даний час проживають в одному будинку, спільним побутом не пов`язані, не пов`язані спільним бюджетом, відсутні спільні інтереси, відсутні права та обов`язки подружжя. Всі намагання зберегти сім`ю були марними, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, їх шлюб носить лише формальний характер. Шлюбні відносини припинили. Збереження сім`ї неможливе і суперечить її інтересам, примирення між ними неможливе. Просить шлюб розірвати, судові витрати стягнути з відповідача. Під час судового засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та доповнила, що з відповідачем не помирились, проживають в одному будинку, але не спілкуються, не підтримують жодних стосунків, кожен живе своїм життям. Просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище [PERSON] . Зазначила, що спір щодо місця проживання дитини відсутній. В судовому засідання відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав і пояснив, що шлюб зберегти не можливо, на розірвання шлюбу згідний, оскільки дружина має іншого чоловіка. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд ухвалює рішення на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони 29 лютого 2000 року зареєстрували шлюб у відділі РАГСу Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №5 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що між сторонами виникали непорозуміння, різні погляди на життя. Сторони зберігати сім`ю не бажають, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому враховуючи бажання позивача далі іменуватися цим прізвищем, прізвище позивачу суд залишає « [PERSON] ».

Outcome: approved