Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , достатній для подання такої заяви. В обґрунтування позову зазначила, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на Ѕ частки квартири [ADDRESS] , яку померлий за заповітом від 25.06.2012, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Мангушевою\~О.\~С., заповідав позивачу. Через те, що позивач у 2000 році переїхала на постійне місце проживання в Німмечину позивач не змогла своєчасно звернутися до нотаріуса щодо оформлення спадщини, натомість з заявами про прийняття спадщини після померлого звернулися батько спадкодавця [PERSON] та дочка спадкодавця [PERSON] . У зв`язку з зазначеним, позивач просила суд встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини. 16.02.2017 ухвалою судді Салайчук\~С.\~М. відкрито провадження у справі. 20.03.2017 від представника відповідача [PERSON] прийшли заперечення проти позову, у яких представник позивача просила у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень, зокрема, зазначено, що необізнаність в законодавстві України не є поважною причиною для пропуску строку для прийняття спадщини, а позивачем не обґрунтовано, яким чином перебування позивачки в ФРН перешкодило їй своєчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини. 18.05.2017 на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи справа надійшла в провадження судді Чудновської\~І.\~І. 14.12.2017 від імені [PERSON] та [PERSON] подано уточнений позов про збільшення позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] , у якому [PERSON] та [PERSON] просили суд: встановити факт своєчасного прийняття спадщини від [PERSON] за заповітом, а саме Ѕ частини квартири [ADDRESS] [PERSON] ; визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити [PERSON] та [PERSON] додатковий строк 3 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] [INFO] на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку із задоволенням відводу судді, справа надійшла у провадження судді Шелест\~І.\~М. 11.05.2018 ухвалою суду справа прийнята у провадження судді Шелест\~І.\~М. 19.12.2018 ухвалою суду прийнято до розгляду з первісним позовом уточнені позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини за заповітом, а саме Ѕ частини квартири [ADDRESS] [PERSON] , яка відкрилася після смерті її рідного брата [PERSON] , померлого [INFO] у Німеччині; визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначення [PERSON] додаткового строку 3 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , які подані до суду 14.12.2017 та 19.12.2018.; у прийнятті позовних вимог [PERSON] відмовлено; витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Мангушевої\~О.\~С. інформацію про те: хто і коли звернувся з заявами про прийняття спадщини або відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , який помер у Німеччині 04.07.2017 і після смерті якого відкрилася спадщина за адресою [ADDRESS] , чи заведена спадкова справа, чи видавалися свідоцтва про право на спадщину або відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. 18.01.2019 від приватного нотаріусу Мангушевої\~О.\~С. на виконання ухвали суду від 19.12.2018 суду надано інформацію про відкриття спадкової справи №\~21/2016, що зареєстрована у Спадковому реєстрі за №\~53005361 та щодо кола осіб, які подали заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] . Зазначено, що заяви про прийняття спадщини подано: від [PERSON] від 12.08.2016 №\~45; від [PERSON] від 27.12.2017 №\~83; від [PERSON] зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 10.01.2017 про те, що просить зупинити видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки мати спадкодавця [PERSON] та сестра спадкодавця [PERSON] будуть звертатись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини; від [PERSON] , представника [PERSON] від 16.01.2017; від [PERSON] від 10.05.2017; від [PERSON] , представника [PERSON] ; від [PERSON] , представника [PERSON] . 05.03.2019 ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Мангушевої\~О.\~С. докази, а саме: копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер у Німеччині 04.07.2016 і після смерті якого відкрилася спадщина за адресою [ADDRESS] . А також, хто і коли звернувся з заявами про прийняття спадщини або відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , чи заведена спадкова справа, чи видавалися свідоцтва про права на спадщину або відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. 09.04.2019 від приватного нотаріусу Мангушевої\~О.\~С. на виконання ухвали суду від 05.03.2019 надано вищезазначену копію спадкової справи після смерті [PERSON] та повідомлено, що 16.01.2019 до нотаріальної контори надійшло дві заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , померлого [INFO] , що постійно проживав у Німеччині, [ADDRESS] , від дочки спадкодавця [PERSON] та дружини спадкодавця [PERSON] . Заведено спадкову справу\~01/2019, номер у спадковому реєстрі 63617043. 23.09.2020 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та витребувано інформацію щодо кола осіб, які отримали свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] чи відмовився від неї. 08.10.2020 до суду від приватного нотаріуса Мангушевої\~О. надійшла відповідь про те, що свідоцтва про права на спадщину або відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не видавались. 18.11.2020 протокольною ухвалою суду долучено до матеріалів справи копію рішення Червонозаводського районного суду м.\~Харкова від 10.12.2019, яким суд вирішив визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлого у Німеччині [INFO] , терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Постановою Харківського апеляційного суду від 29.10.2020 рішення Червонозаводського районного суду м.\~Харкова від 10.12.2019 залишено без змін. 18.12.2019 ухвалою суду залучено до участі у справі як правонаступника померлого [PERSON] \~ його спадкоємця [PERSON] ; закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися через канцелярію суду надійшли письмові пояснення, в яких представник позивача просила суд задовольнити позов та розглянути справу за відсутності позивача та її представника. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав повністю, у його задоволенні просив відмовити. Також зазначив, що спірний заповіт не містить по-батькові спадкоємця, податкового номеру спадкоємця та ступеню його рідства зі спадкодавцем, позивач не зверталася до інших спадкоємців щодо надання ними письмової згоди на прийняття позивачем спадщини після спливу шестимісячного строку, свідоцтво про смерть складено іноземною мовою та не містить перекладу на українську мову, а також немає можливості постановити рішення за заявленими позовними вимогами. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов визнала повністю, просила задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.\~Харкова від\~09.12.2011 належала\~Ѕ частина\~квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №33406224 від 06.03.2012, виданого комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 36159775. 25.06.2012 [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою\~О.\~С., зареєстровано в реєстрі за №\~1300, яким всю належну йому частку квартири [ADDRESS] заповів [PERSON] . [INFO] у [PERSON] ) помер [PERSON] , що підтверджується Витягом із актового запису про смерть №\~ [NUMBER] , виданого 07.07.2016 Відділом ЗАЦС у Дауні ФРН, апостиль проставлено службовцем Управліня і забезпечення громадського порядку та обслуговування громадян у Кайзерелаутеррні Керстін Рьослінгом 09.09.2016. Переклад з німецької мови на українську здійснено перекладачем [PERSON] , підпис якого у передбаченому законодавством порядку посвідчено приватним нотаріусом Ушивець О. Ю. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на Ѕ частку вищезазначеної квартири. Відповідно до документів спадкової справи №\~21/2016 спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] на момент ого смерті були батьки померлого: мати [PERSON] , батько [PERSON] та дочка [PERSON] . 12.08.2016 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Мангушевої\~О.\~С. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №\~45 (спадкова справа №\~21/2016). 27.12.20167 [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №\~78 (спадкова справа №\~21/2016). 22.08.2017 та 18.12.2017 приватним нотаріусом ХМНО Мангушевою\~О.\~С. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом (додатково) на спадщину після смерті [PERSON] , що складається з гарантованої суми відшкодування грошових коштів у сумі 182\~281,92\~грн в ПАТ\~«Всеукраїнський акціонерний банк» по Ѕ частині спадкового майна [PERSON] та [PERSON] відповідно. 02.10.2017 та 19.12.2017 приватним нотаріусом ХМНО Мангушевою\~О.\~С. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадщину після смерті [PERSON] , що складається з недоодержаної пенсії спадкодавця по Ѕ частині спадкового майна [PERSON] та [PERSON] відповідно. 20.12.2017 [PERSON] через свого представника звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Мангушевої\~О.\~С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на спадкове майно Ѕ частку квартири [ADDRESS] . 20.12.2017\~постановою приватного\~нотаріуса ХМНО\~Мангушевої\~О.\~С.\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальних дій\~відмовлено [PERSON] \~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом після\~смерті [PERSON] на\~спадкове майно\~ Ѕ\~частку квартири\~ [ADDRESS] у зв`язку з тим, що вона не подала заяву у встановлений законом строк та не надала документи, що підтверджують, що на час відкриття спадщини спадкоємець постійно проживав із спадкодавцем. 10.12.2019 рішення Червонозаводського районного суду м.\~Харкова, залишеним в силі постановою Харківського апеляційного суду від 29.10.2020, [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлого у Німеччині [INFO] , терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. [INFO] помер відповідач у справі [PERSON] . У зв`язку з чим судом до участі у справі в якості правонаступника відповідача [PERSON] залучено [PERSON] . У відповідності до ст.\~71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Згідно ст.\~1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.\~1 ст.\~1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст.\~1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З матеріалів спадкової справи №\~21/2016 після смерті [PERSON] , судом встановлено, що свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , на даний час нотаріусом не видано. За положенням ч.\~1 ст.\~1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.\~1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.\~1 ст.\~1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.\~1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно п.\~24 постанови Пленуму Верховного Суду України №\~7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.\~3 ст.\~1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч.\~3 ст.\~1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.\~3 ст.\~1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом установлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] сплив 02.01.2017, а із заявою до нотаріуса представник [PERSON] [PERSON] щодо бажання прийняти позивачкою спадщини звернувся лише 10.01.2017. Як вбачається з копії позовної заяви, що наявна в матеріалах спадкової справи позивачка [PERSON] із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звернулась до Червонозаводського районного суду м.\~Харкова 10.02.2017. Обґрунтовуючи поважність причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] посилалась на тривале постійне проживання за кордоном - у Німеччині, необхідність догляду за хворою матір`ю [PERSON] , яка має інвалідність та не може самостійно пересуватися. Тому позивач вважає, велику відстань між її місцем проживання і місцезнаходженням спадкового майна. А також неможливість залишити хвору матір саму без догляду у Німеччині, щоб виїхати до України з метою оформлення спадщини, поважними причинами пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно усталеної судової практики поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 по справі №\~522/17407/17 про наявність поважних причин для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також може свідчити наявність складних життєвих обставин у житті позивача на час смерті спадкодавця, пов`язаних з доглядом за тяжко хворою матір`ю. Так, відповідно до матеріалів справи [PERSON] разом зі своїм братом (спадкодавцем) [PERSON] та матір`ю [PERSON] постійно проживали в Німеччині. [PERSON] згідно свідоцтва про опіку №\~1а XVII\~228/13 була опікуном [PERSON] . Після смерті останнього займалася організацією його поховання, що підтверджується рахунком за поховання, рішенням про стягнення зборів. Крім того, згідно медичного висновку від 13.02.2017 мати позивачки [PERSON] знаходиться на медичному лікуванні з приводу: артеріальної гіпертонії, синдрому Паркінсона з 2005 року, нападів запаморочення і порушення рівноваги, хронічного синдрому хребта, стану після компресійного перелому тіла поперекового хребця у 2013 році, коксартрозу та гонартрозу з обох боків, атонії сечового міхура, депресії середньої важкості, хронічного больового синдрому, обмеженої мобільності (пацієнтка не може ходити, потребує допомоги і супроводу під час пересування), інвалідності 2 групи, у зв`язку з чим потребує догляду, допомоги сторонніх людей: вона нездатна пересуватися, подорожувати. Згідно посвідчення інваліда, виданого 16.01.2008, реєстраційний №\~44S0293874 позивачу [PERSON] з 19.10.2007 безстроково встановлена ступінь інвалідності (GdB). Таким чином, [PERSON] , яка постійно проживала у Німеччині, доглядала за своєю хворою матір`ю [PERSON] , яка згідно медичного висновку потребувала допомоги та супроводу сторонніх осіб. Крім того, суд враховує, що свідоцтво про право на спадщину на спірне майно на даний момент нотаріусом не видавалося, у зв`язку з чим встановлення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини не призведе до порушення принципу розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. У відповідності до висновків Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 по справі №\~756/9379/15-ц, суд також вважає за можливе враховати, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 26.03.2020 по справі №\~517/82/19 у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Так, при вирішенні питання про об`єктивність обставин несвоєчасного подання заяви про прийняття спадщини суд також враховує, що у відповідності до п.\~2.3, 3.2. глави Х розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №\~296/5 в редакції на момент відкриття спадщини, у разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 21.09.2020 по справі №\~167/478/18 саме на нотаріусів закон покладає обов`язок повідомляти спадкоємців про існування заповіту та про право прийняття спадщини. Нотаріус передбачених законом дій не вчинив, що і призвело до порушення прав спадкоємця на подачу заяви про прийняття спадщини. Згідно ч.\~2 ст.\~63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Суд враховує, що вказане стосується передусім кола тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, при цьому визнає вказані норми релевантними до правовідносин у даній справі, оскільки, встановивши наявність заповіту, нотаріусом не вчинено належних дій про повідомлення потенційних спадкоємців, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Таким чином, наведені позивачем причини пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини, зокрема, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, життєва ситуація спадкоємця, яка доглядала за хворою матір`ю та згідно медичних рекомендацій не могла її залишити для виїзду в іншу місцевість, є поважними для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки призвели до неможливості подати заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений ст.\~1270 ЦК України, а пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Доводи представника відповідача, що свідоцтво про смерть складено іноземною мовою та не містить перекладу на українську мову спростовуються матеріалами спрви, а саме перекладом з німецької мови на країнську витягу з актового запису про смерть та апостилю, виконаним перекладачем [PERSON] , підпис якого у передбаченому законодавством порядку посвідчено приватним нотаріусом Ушивець О. Ю. Доводи представника відповідача, що спірний заповіт не містить по-батькові спадкоємця, податкового номеру спадкоємця та ступеню його рідства зі спадкодавцем висновків суду не спростовують, до того ж чинним законодавством не встановлено вимог до змісту заповіту із обов`язковим зазначенням даних, про які вкажує представник відповідача. Крім того, у даному спорі не вирішується питання щодо визнання права власності на спадкове майно. В частині позовної вимоги про встановлення факту своєчасного прийняття позивачкою спадщини за заповітом суд зазначає наступне. За ч.\~3 ст.\~1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.\~1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до посвідки на постійне місце проживання серії [NUMBER] , виданої 16.03.2012 УГІРФО ГУМВС України в Харківській області, місце постійно проживання [PERSON] в України зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 08.08.2016 [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою він був зареєстрований один. Відповідно до довідки з місця проживання від 08.11.2012, виданої реєстраційною установою міста Кельн, місце проживання [PERSON] зареєстровано в Німеччині за адресою: [ADDRESS] . У висновку про потребу в опіці від 12.11.2013, виданого опікунською касою Відділу соціального забезпечення Відомства з опіки МДК Північний Рейн, місце проживання [PERSON] зазначено за адресою: [ADDRESS] . У свідоцтві про опіку від 26.08.2014, виданому посадовою особою дільничного суду Даун №\~17, місце проживання [PERSON] зазначено за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання його опікуна [PERSON] вказано за адресою: [ADDRESS] . Інших доказів на підтвердження місця проживання спадкодавця [PERSON] на момент його смерті ( [INFO] ) сторонами надано не було. Відповідно до розгорнутої довідки про реєстрацію місця проживання на ім`я [PERSON] , виданої 07.12.2017 обер?бергомістром міста Кельна Федеральним відомтсвом Порц, місце проживання [PERSON] у Німеччині з 01.06.2014 зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою зареєстровані члени родини: чоловік [PERSON] та син [PERSON] постійне місце проживання (з03.09.2001 по 01.06.2014): 51149, Кельн, район Фінкенберг, Теодор?Хойсс?штр. 4. Таким чином, з наявних в матеріалах доказів обставин прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] на підставі ч.\~3 ст.\~1268 ЦК України судом не встановлено. Повно та всебічно встановивши обставини справи, суд врахував принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), відповідно до якого під час розгляду справи суд має самостійно перевірити доводи сторін, а, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, враховуючи, що позовні вимоги про надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання факту прийняття спадщини є взаємовиключними, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Інші доводи представника відповідача висновку суду про задоволення позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не спростовують. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі зазначеного,

Outcome: partial