Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом у якому прохала суд збільшити розмір аліментів, які стягуються на її користь з [PERSON] на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. Свої вимоги мотивувала тим, що в період з 06.02.2010 року по 20.05.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого народила сина [PERSON], [INFO] Позивач 21 травня 2016 року зареєструвала шлюб з іншими чоловіком та змінила прізвище на «Дермельова». Відповідач відповідно до рішення суду від 28.11.2012 року сплачував аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно. Позивач вважає, що така сума є мізерною і відповідач, який працює в місцевому сільському господарстві, а також отримує кошти із оренди земельною паю, спроможний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 800 грн. щомісячно. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, до суду не зявилася, в позовній заяві висловила клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що з березня 2016 року він працює в Селянському (фермерському) господарстві «Урожай» і згоден сплачувати аліменти позивачці в розмірі 1/4 частини від його заробітку. Суд вислухавши відповідача, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів та заперечень, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 28.11.2012 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно (а.с. 5). Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 08.05.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 6) і 21.05.2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Дермельова» (а.с. 9). У звязку із тим, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштувався, позивач звернулася до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.180 СК України обов'язком батьків є утримання дітей до досягнення ними повноліття.\~\~ Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також враховує правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 143 цс (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05.02.2014 року) згідно якої з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 28.11.2012 року про стягнення аліментів вбачається, що на той час [PERSON] був непрацюючим (а.с. 5). З довідки Селянського (фермерського) господарства «УРОЖАЙ» № 193 від 09.09.2016 року вбачається, що [PERSON] з березня 2016 року працює трактористом-машиністом, розмір його заробітної плати за період з березня по серпень 2016 року становить 10199,21 грн., тобто в середньому близько 1700 грн. на місяць (а.с. 23). Вказане свідчить про те, що на даний час матеріальне становище [PERSON] в порівнянні з тим, яке було на час прийняття рішення суду від 28.11.2012 року, покращилося у звязку із його офіційним працевлаштуванням. Крім того, з довідки Виконавчого комітету Василівської сільської Ради Роменського району Сумської області № 102 від 16.09.2016 року вбачається, що [PERSON] має пай (ріллю) розміром 2.000 га, який передано в оренду СФГ «Золотницьке» (а.с. 24). Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня становить 1531 гривня. Визначаючи аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно, суд виходить з того, що даний розмір не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини на один місяць та спроможності відповідача сплачувати аліменти саме в цьому розмірі, оскільки останній є працездатною особою молодого віку, інших утриманців не має. В іншій частині позовні вимоги є недоведеними. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial