Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій вказує, що вона є власником житлового будинку № 2, розташованого по вулиці Валківській (колишня назва Профінтерна) у місті Словянськ Донецької області. Зареєстрований у вказаному будинку відповідач по справі [PERSON], який є сином позивача та не є власником зазначеного будинку, не проживає в ньому з квітня 2014 року, не користується ним, не бере участі в оплаті комунальних платежів, що, в свою чергу, перешкоджає позивачеві здійснювати свої права власника. В звязку з цим, [PERSON] просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 2 по вулиці Валківській (колишня назва Профінтерна) у місті Словянськ Донецької області. В судове\~засідання позивач\~[PERSON] не зявилася. Про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про вручення повідомлення про явку до суду, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтвердила заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, з Договору дарування частки житлового будинку від 28 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 4488, [PERSON] з державного реєстру правочинів № 8134780 від 28 грудня 2009 року, [PERSON] підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянськ «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно» № 25021194 від 13 січня 2010 року, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 131763769 від 23 липня 2018 року, слідує, що 28 грудня 2009 року [PERSON], а також відповідач по справі [PERSON] подарували, а позивач по справі прийняла в дар 22/80 часток житлового будинку № 2, розташованого по вул. Профінтерна у місті Словянськ Донецької області, а 13 січня 2010 року за [PERSON] в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності на 33/80 часток даного житлового будинку, внаслідок чого на час розгляду справи у суді 33/80 часток зазначеного житлового будинку на праві власності належать [PERSON], а [PERSON] не належить жодної частки у спірному будинку. В той же час з Домової книги для приписки громадян, що проживають у [INFO], вбачається, що у вищевказаному будинку зареєстровані й позивач, й відповідач. Натомість з акту обстеження проживання № 227 від 24 квітня 2018 року, складеного комісією у складі голови квартального комітету «Центр-2» м. Словянськ Л.І. Скорописової, а також сусідів-свідків [PERSON], який проживає за адресою: [INFO] (колишня назва Профінтерна), буд. 1, і [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] (колишня назва Профінтерна), буд. 1а, вбачається, що відповідач по справі [PERSON] з квітня 2014 року по теперішній час в житловому будинку № 2, розташованому по вулиці Валківській (колишня назва Профінтерна) у місті Словянськ Донецької області, не проживає. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, враховуючи, що відповідач [PERSON], не будучи власником спірної квартири, не проживає у ній понад один рік, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved