Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.04.2017 року близько 20 год. 15 хв. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] убив її сина [PERSON] . Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі. Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2019 року в частині відшкодування моральної шкоди залишено без змін. Їй, як потерпілій, відповідач не відшкодував шкоду. А тому просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] в її користь 13200 грн., що складаються з індексу інфляції за період з 13 квітня 2017 року по 29 лютий 2020 року на суму 8700 грн. та трьох відсотків річних за період з 13 квітня 2017 року по 13 квітня 2020 року на суму 4500 грн. та судовий збір. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву, в якій позов підтримали повністю, просять його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належно, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі. Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2019 року в частині відшкодування моральної шкоди залишено без змін. На цей час вирок суду в частині стягнення моральної шкоди в сумі 50000 грн. не виконано. Посилаючись на прострочення грошового зобов`язання, позивач просила стягнути заборгованість за завдану шкоду з урахуванням індексу інфляції у розмірі 8700 грн. і три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 4500 грн. Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних нарахованих за період з 13 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 року та інфляційних втрат, нарахованих за період з 13 квітня 2017 року по 13 квітня 2020 року за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування моральної шкоди, підтвердженої вироком суду. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачами, що підтверджує вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 30.09.2019 року та ухвала колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року, якою вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2019 року в частині відшкодування моральної шкоди залишено без змін, про стягнення з відповідача на користь позивача 50000 грн. моральної шкоди. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року за справою № 686/21962/15-ц погодилась з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням. Отже, з урахуванням викладеного суд вважає, що наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин приписів частини другої статті 625 ЦК України, а тому стягує з відповідача на користь позивача суму індексу інфляції 8700 грн. за період з 13 квітня 2017 року по 29 лютого 2020 року та трьох відсотків річних 4500 грн. за період з 13 квітня 2017 року по 13 квітня 2020 року.

Outcome: approved