Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 15.10.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №929 та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 15.10.2014 року між нею (позивачем) та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстараційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №929, свідоцтво серія [NUMBER] , від фактичних шлюбних стосунків народився син - [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, між ними перестало існувати взаємопорозуміння внаслідок чого, кожен має різні погляди на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного господарства, що має істотне значення та суперечить їхнім інтересам, у зв`язку з чим припинилися фактичні шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, підгрунття до порозуміння, як і відчуття любові один до одного втрачено. Вказала, що шлюб носить лише формальних характер, подальше його збереження чи примирення є неможливим, тому виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Окрім того, позивач зазначила, що відповідач працює на меблевому підприємстві «М плюс» та отримує заробітну плату, відповідно має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини в частині ј всіх його відомих заробітків (доходів) але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які необхідні для існування, навчання, виховання та харчування дитини, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2021 року передано за підсудністю справу до Маловисківського районного суду Кіровоградської області. Згідно протоколу автоматичного розподілу системи документообігу суду справу розподілено судді Бадердіновій А.В. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) в судове засідання сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, подала заяву зареєстровану судом 31.08.2021 року за вх. №7950 про розгляд справи у її відсутність, на примирення не згодна, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надіслав відзив на позовну заяву, зареєстрований судом 27.09.2021 року за вх.№8742, в якому визнав позовну вимогу про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів у розмірі ј частини всіх доходів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свою позицію мотивував тим, що позовна вимога позивача про стягнення аліментів у розмірі ј частини всіх доходів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімум на дитину відповідного віку не відповідає нормам чинного законодавства, також зазначив, що після припинення шлюбних відносин, син проживає разом з матір`ю та він постійно надає дитині матеріальну допомогу. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, подав заяву зареєстровану судом\~29.09.2021\~року за\~вх.№8901про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги викладені у відзиві. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12\~та ст.13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 15.10.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №929, та видано свідоцтво про шлюб серії серія [NUMBER] . Також встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 304. Батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені в графі «Батько» - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] . Сімейні стосунки між подружжям не склалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, якою пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.\~104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у суду матеріалів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних вище обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обгрунованими та достатніми, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивачем пред`явлено також вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, які підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини другої статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Також судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає без оформлення реєстрації разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором найму житлового приміщення від 24.07.2020 року та не спростовується самим відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, судом відзначається, що відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім того, відповідно до ч. 3 ст.\~12\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Поряд з цим, як на обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видій його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, позивач [PERSON] посилається на те, що відповідач [PERSON] , працює на меблевому підриємстві «М плюс», отримує заробітну плату та має дохід, тому відповідач має реальну змогу сплачувати аліменти у розмірі ј всіх його відомих доходів (заробітку), але не менше прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини. Судом відзначається, що відповідач подав відзив на позовну заяву в якій зазначив, що він не в змозі сплачувати аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходів заробітку в розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповіднго віку, що в даному випадку становить 2510 грн., оскільки відповідно до довідки про доходи від 23.09.2021 року вих. №01/09-2021 його середньомісячний дохід, що залишається після податків та зборів становить 4850 грн., тобто більше 50 відсотків його заробітної плати, також зазначив, що це суперечить нормам законодаства, вказав, що має змогу сплачувати аліменти в розмірі ј частини всіх доходів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, судом відзначається, що позивачем на виконання вимог ч. 3 ст.\~12\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених позивачем на обґрунтування позовних вимог, та які б підтверджували витрати позивача на утримання дитини щомісячно так і дійсне матеріальне становище відповідача [PERSON] та об`єктивну можливість останнім сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем, як і не заявлено в порядку\~ст. 84 ЦПК України\~відповідних клопотань про витребування судом зазначених доказів, при цьому, відповідно до п. 4 ч. 5\~ст. 12 ЦПК України\~суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, та, при розгляді зазначеної категорії справ не наділений повноваженнями за власною ініціативою збирати та витребувати докази, на підтвердження або ж спростування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, або заперечень щодо позову. На підставі вищевикладеного, з урахуванням положень ч. ч. 1, 3\~ст.13 ЦПК України\~за якими учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, в свою чергу, суд розглядає цивільні справи, не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, тим самим, розглядаючи зазначену справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому, припинення фактичних шлюбних відносин між батьками, окреме проживання від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, судом враховуються також вимоги\~ст.182 СК України, зокрема, сімейний та матеріальний стан відповідача, який (відповідач) є молодою, здоровою, працездатною особою, крім того, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення. Враховуючи, що сторони по справі, які є батьками малолітньої дитини, та які несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитину, враховуючи також, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного, культурного і соціального розвитку, на підставі чого, та з урахуванням викладеного вище, а також визначеного Законом розміру аліментів на одну дитину, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на корить позивача аліментів на утримання малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, судом відзначається, що вимога позивача про визначення аліментів у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не ґрунтується на законі, оскільки, законодавчо визначений розмір аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, судом відзначається, що відповідно до ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~186\~СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно з п.1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Згідно положень ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем сплачено при поданні позову судовий збір у розмірі 908 грн.00 коп., 50% розміру якого, а саме 454 грн. 00 коп. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, інша частина судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 6 ст.141\~ЦПК України якщо\~сторону,\~на користь\~якої ухвалено\~рішення,\~звільнено від\~сплати судових\~витрат,\~з другої\~сторони стягуються\~судові витрати\~на користь\~осіб,\~які їх\~понесли,\~пропорційно до\~задоволеної чи\~відхиленої частини\~вимог,\~а інша\~частина компенсується\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України.\~Якщо обидві\~сторони звільнені\~від оплати\~судових витрат,\~вони компенсуються\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України,\~у зв`язку\~з чим\~судовий збір\~в розмірі\~908\~грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial