Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона є головою дворогосподарства в [ADDRESS] . Разом з нею в будинку проживає її співмешканець [PERSON] , який постійно з неї знущається, виганяє її з будинку, веде аморальний спосіб життя. Починаючи з 2017 року [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї. Відповідач не має жодного відношення до будинку, заважає їй вільно користуватись її будинок та в добровільному порядку виселитись не збирається. А тому позивачка змушена звернутися до суду з заявою про виселення відповідача з будинку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився про причини неявки суд не повідомив хоча був належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована, проживає та є головою дворогосподарства за адресою [ADDRESS] , що стверджується копією паспорта громадянина України, довідкою виданою виконкомом Чорноголівської сільської ради. Також в матеріалах справи наявні копії постанов про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. На запит суду про підтвердження місця проживання [PERSON] від Чорноголівської сілської ради надано відповідь про те, що [PERSON] дійсно проживає за адресою [ADDRESS] без реєстрації місця проживання. Даний громадянин зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується інформацією наданою Лютянською сільською радою. Статтею 317 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України\~встановлено, що власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 116 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Статтею 109 Житлового кодексу Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Завданням житлового законодавства Української РСР є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією СРСР і Конституцією Української РСР права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду , а також зміцнення законності в галузі житлових відносин, ст. 2 ЖК Української РСР. Конституцією України гарантується кожному громадянину право власності. ст.41 Конституції України вказує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею\~16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на наведені обставини, враховуючи те, що відповідач [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченою ч.1 ст. 173-2 КУпАП- насильство в сім`ї, не є членом сім`ї позивача, зареєстрований за адресою [ADDRESS] , суд вважає, що позов [PERSON] є обгрунтований та таким ,що підлягає до задоволення.

Outcome: approved