Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], треті особи без самостійних вимог щодо предмету позову: Голопристанський МРВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області, в якому просить визнати за нею право власності на частину набережної від 202 до 219 метра включно 17 метрів погонних, яка розташована за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Шкільна, 2, а також зняти арешт з частини набережної від 202 до 219 метра включно 17 метрів погонних, яка розташована за адресою: с. Залізний Порт, вул. Шкільна, 2, які накладені на підставі постанови ВДВС Голопристанського РУЮ Херсонської області від 28.10.2015 та постанови ВДВС Цюрупинського РУЮ Херсонської області від 11.09.2014. Відповідно до заяви представника позивача про збільшення позовних вимог і залучення третьої особи, що надійшла до суду 19.06.2017, вказані вимоги було збільшено, а саме доповнено вимогою про зняття арешту на майно, накладеного постановою ВДВС Дніпровського РУЮ м. Херсона від 03.12.2014. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, на адресу суду від представника позивача по довіреності [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач та представники третьої особи в судове засідання не зявилися, про місце, дату та час слухання справи було повідомлено належним чином. Від старшого державного виконавця Голопристанського МРВ ДВС ГТУЮ Херсонської області Фоменко О. І. на адресу суду надійшла письмова заява про розгляд справи без участі представника, причини неявки до суду відповідача не повідомлялися, письмових клопотань не надходило. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою сторони позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 23.01.2017 по справі №654/3789/16-ц за позивачем [PERSON] визнано право власності на частину набережної пляжу від 202 до 219 метра включно 17 метрів погонних, яка розташована за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Шкільна, 2. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 321 ч. 1 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Під час державної реєстрації зазначеного рішення суду позивачеві стало відомо, що ВДВС Голопристанського РУЮ Херсонської області (правонаступником якого є Голопристанський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області) постановою від 28.10.2015 і ВДВС Цюрупинського РУЮ Херсонської області (правонаступником якого є Олешківський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області) постановою від 11.09.2014 накладено арешт на майно боржника [PERSON] і оголошено заборону на його відчуження. Всі виконавчі провадження знаходяться на виконанні у Голопристанському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області. На підставі зазначених постанов було арештовано нерухоме майно, у тому числі арештована і частина набережної пляжу від 202 до 219 метра включно 17 метрів погонних, яка розташована за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Шкільна, 2, яка є власністю позивача [PERSON] на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 23.01.2017 по справі №654/3789/16-ц. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved