Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона народила двох дітей [PERSON] та [PERSON]. Після розірвання шлюбу діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач належної участі в утриманні дітей не приймає, хоча є здоровим, працездатним, має постійний дохід, інших осіб на утриманні не має. Сторони у судове засідання не зявилися. Позивач надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує. Відповідач надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, позов визнає повністю. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що 07.08.2005 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 57. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Решетилівської селищної ради № 02-34/6671 від 22.07.2016 року станом на момент розгляду справи діти проживають разом з матірю за адресою: сел. Решетилівка Полтавської області, вул. Жовтнева 31. Таким чином судом встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей сторін, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР N 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх дітей аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу). Пунктом 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на зазначену вимогу, суд допускає негайне виконання даного рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, судовий збір у сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved