Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2002року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], якій мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає і тому просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1 / 4частини з усіх видів його заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі і дала пояснення про обставини викладені вище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не з'явився, про час та дату розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочному розгляді справ, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає за одною адресою зі сторонами, але відповідач не надає матеріальної допомоги. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 181 ч.1,2 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що [PERSON] інших дітей немає, працездатний і тому може надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. За таких обставин суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів заробітку відповідача. Згідно зі ст.60 ЦПК Україні -кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав доказів, які б підтвердили що він приймає участь в розвитку дитини та в її утриманні. У відповідності з положеннями ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.. При цьому, при зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом стосовно зміни розміру аліментів. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати, а саме: судовий збір 243,60-грн., так як позивач по вказаної категорії справи звільнений від сплати судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved