Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до КП «Шляхрембуд», третя особа: [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріального збитку у розмірі 97157,53 грн. та витрати на судову експертизу у сумі 2000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 06.12.2017 року о 17 год. 00 хв. у м. Харкові на перехресті вул. Москалівська та вул. Черепанових сталася дорожньо-транспортна пригода за участю трьох транспортних засобів: автомобіля МАЗ 555102-223, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля Renault Kengoo, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автобусу БАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Працівниками поліції складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно водіїв [PERSON] та [PERSON] Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.08.2018 року у справі № 639/7705/17 провадження по справі відносно [PERSON] закрито у звязку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження по справі відносно [PERSON] закрито у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В мотивувальній частині постанови суд дійшов висновку про наявність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього рух правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. На момент ДТП автомобіль Renault Kengoo, реєстраційний номер [NUMBER], належав [PERSON] на праві власності. Внаслідок його пошкодження при ДТП позивачеві завдано матеріальну шкоду, тому позивач звернулася до субєкта оціночної діяльності [PERSON] для проведення автотоварознавчої експертизи з метою визначення розміру матеріального збитку. Витрати на проведення експертизи склали 2000 грн. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 19.07.2018 року, складеного судовим експертом [PERSON], вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Renault Kengoo, реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП 06.12.2017 визначається рівною ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження і складає 134657,53 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 15.08.2018 року, залишки автомобіля Renault Kengoo, реєстраційний номер [NUMBER], реалізовано за суму 37500 грн. Таким чином, сума матеріального збитку завданого позивачеві внаслідок пошкодження автомобіля становить 134657,53 грн - 37500,00 грн = 97157,53 грн. Постановою суду від 10.08.2018 року встановлено, що [PERSON] є працюючою особою. З другої сторінки схеми місця ДТП вбачається, що автомобіль МАЗ 555102-223, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за КП «Шляхрембуд». У своїх письмових поясненнях [PERSON] зазначив що він працює в КП «Шляхрембуд». Аналогічне зазначено і в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно [PERSON] Отже, під час ДТП [PERSON] виконував трудові обовязки керуючи автомобілем, що належить відповідачу, тому, як зазначає позивач, в силу ст. 1172 ЦК України завдану шкоду зобовязаний відшкодовувати саме КП «Шляхрембуд». 22.10.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Призначено судове засідання (а.с. 68-69). Позивач у судове засідання не зявилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також підтримала позовні вимоги, просила задовольнити та, у разі неявки відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду. Належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи відповідач,\~згідно вимог\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України,\~у судове\~засідання повторно\~не зявився,\~в порушення\~ч.\~3\~ст.\~131\~ЦПК України\~про причини\~неявки суд\~не повідомив,\~відзив не\~надав,\~у звязку\~з чим\~на підставі\~ухвали Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~15.02.2019\~року проведено\~заочний розгляд\~даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, надані в обґрунтування позову, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також, ч.ч.4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Як вбачається з постанови судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.08.2018 року під час розгляду матеріалу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] та [PERSON] за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП судом встановлено, що 06.12.2017 о 17-00 год. в м. Харкові водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Конєва, в районі перехрестя вул. Москалівська вул. Черепанових, невірно обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та при виникненні перешкоди руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER], який в свою чергу зіткнувся з автомобілем [NUMBER], від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. (а.с. 7-8). За результатами розгляду справи № 639/7705/17 зазначеною постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.08.2018 року, яка набрала законної сили 22.08.2018 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Разом з тим, з тексту вказаної постанови вбачається, що суддя дійшов висновку, що своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.14.6 а ПДР України, що знаходились в причинному звязку з виникненням даної ДТП та відповідно до якого на перехресті заборонений обгін. Вищевказане свідчить про наявність в діях водія [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів . Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.09.2018 року внесено уточнення до постанови суду від 10.08.2018 року по справі № 639/7705/17, а саме вважати вірним прізвище особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення [PERSON] (а.с. 9). Таким чином, вина третьої особи [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді за наявності вище приведеної постанови суду, доказуванню не підлягає. Автомобіль Renault Kengoo, реєстраційний номер [NUMBER], на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди належав на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САЕ 176789 та інформацією Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України від 25.09.2018 за вих. № 31/20-4172 (а.с. 13, 15). Власником автомобіля марки МАЗ 555102-223, реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON] підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд», про що зазначено у схемі місця ДТП, складеної Інспектором УПП 6 роти 2 батальйону лейтенантом поліції [PERSON] (а.с. 10 зв. ст.). Частиною першою ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Частинами 1, 2 та 5\~ст. 1187 ЦК України\~передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Відповідно до роз'яснень, які містяться в абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Відповідно до ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У вчиненні ДТП є вина третя особа [PERSON], який працював на момент ДТП в КП «Шляхрембуд» та виконував свої трудові обовязки, що підтверджується письмовими поясненнями останнього та протоколом про адміністративне правопорушення серії БП № 124072 (а.с. 11, 12). Враховуючи той факт, що [PERSON] в момент дорожньо-транспортної пригоди перебував в трудових правовідносинах з відповідачем та керував транспортним засобом МАЗ 555102-223, реєстраційний номер [NUMBER], в силу своїх трудових обовязків, цивільно-правову відповідальність за шкоду, яка була заподіяна [PERSON] з вини третьої особи, несе особа, яка є володільцем джерела підвищеної небезпеки, а саме відповідач [PERSON] підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд». При цьому відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами і не надав суду відзиву та жодних доказів на підтвердження заперечень проти встановлених судом обставин. 11.06.2018 року укладено Договір № 251/18 на надання послуг з автотоварознавчого дослідження (а.с. 23). На огляд пошкодженого транспортного засобу телеграмами викликано зацікавлених осіб: КП «Шляхрембуд» та [PERSON] (а.с. 17, 18, 19, 20, 21). Як вбачається з висновку № 26С судової автотоварознавчої експертизи для предявлення до суду, складеного 19.07.2018, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Kengoo, реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП 06.12.2017 року визначається рівною ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження і становить 134657,53 грн (а.с. 25-35). Ціна послуг експертного автотоварознавчого дослідження склала 2000 грн, які сплачені відповідно до квитанції №336351 від 15.06.2018 року (а.с. 22). Крім того, з висновку експерта вбачається, що сума матеріального збитку дорівнює ринковій вартості автомобіля в звязку з тим, що вартість відновлювального ремонту автомобіля (145212,10 грн) перевищує його ринкову вартість (134657,53 грн). Враховуючи той факт, що залишки автомобіля після ДТП мають певну вартість, дану суму необхідно також враховувати при розрахунку розміру матеріальної шкоди. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6350/2018/1065519 від 15.08.2018, залишки автомобіля Renault\~Kengoo,\~реєстраційний номер\~[NUMBER],реалізовано позивачем за суму 37500 грн. (а.с. 16). Згідно із положеннями п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, сума матеріального збитку, завдана власнику автомобіля Renault Kengoo, реєстраційний номер [NUMBER], якою на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була позивач [PERSON] становить 97157,53 грн (134657,53 грн - 37500,00 грн = 97157,53 грн) і підлягає стягненню з відповідача КП «Шляхрембуд», як власника автомобіля марки МАЗ 555102-223, реєстраційний номер [NUMBER].. Отже, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальної шкоди у розмірі 97157,53 грн., у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 4 ч. 3\~ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати повязані із залученням спеціалістів та проведенням судових експертиз. Позивачем сплачено 2000 грн. за надання висновку автотоварознавчої експертизи, а також судовий збір у загальному розмірі 991,59 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 2, 22). Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. Отже, з відповідача КП «Шляхрембуд» підлягають стягненню на користь [PERSON] витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи від 19.07.2018 року у розмірі 2000 грн, а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 991,59 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved