Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та повернення\~\~коштів по депозитному\~\~вкладу, посилаючись на наступне. 30 березня 2013 року між позивачкою та банківською установою в особі відділення № 3 філії «Центральне РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір банківського вкладу, а саме Договір № 11002/3-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 місяці в національній валюті, відповідно до умов якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 30000,00 грн. на строк з 30 березня 2013 року по 29 червня 2013 року. з подальшим продовженням 3 місяці без обмеження кількості подовжень. Відповідно до умов договору банк мав нарахувати позивачу проценти на суму вкладу в розмірі 15,00 % річних. Також, позивачем було здійснене неодноразове поповнення вкладу на загальну суму 34000,00 грн. 16 березня 2015 року позивачка звернулась до відповідача з письмовою заявою про повернення вкладу 06 квітня 2015 року, тобто по закінченню наступного 3-х місячного терміну розміщення, але відповіді на свою заяву позивачка не отримала. Працівники банку, у приватній розмові, відмовили у задоволенні заяви та повідомили, що для отримання частки вкладу, необхідно продовжити договір. На момент звернення до суду депозитний вклад позивачці не повернутий. Вважає, що дії відповідача, який у односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання, порушують її конституційні права, права споживача та умови укладеного між сторонами договору. З врахуванням змісту позову позивачка просила суд відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 16, 525, 1058-1061 ЦК України, стягнути з відповідача на користь позивачки депозитний вклад по договору в сумі 85602,07 грн., проценти за користування в сумі 192,78 грн., пеню в сумі 3384,78 грн., інфляційні втрати в сумі 9265,84 грн., 3 % річних в сумі 126,93 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про місце, день і час розгляду справи була повідомлена судом належним чином. Представник позивачки звернувся до суду з заявою, в якій просив провести розглянути справу за їх відсутності, та прийняти рішення про задоволення позову. Представник відповідача також у судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи був повідомлений судом належним чином, причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, заперечення проти позову не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши письмові докази по справі, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 30 березня 2013 року між позивачем [PERSON] (прізвище [PERSON] змінено відповідно до свідоцтва про шлюб) та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 3 філії «Центральне РУ» був укладений Договір № 11002/3-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 місяці в національній валюті, відповідно до умов якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 30000,00 грн. на строк з 30 березня 2013 року по 29 червня 2013 року. з подальшим продовженням 3 місяці без обмеження кількості подовжень з процентною ставкою в розмірі 15,00 % річних. (а.с.). Позивачем відповідно до положень пп. 2.2.2 договору було здійснене додаткове поповнення вкладу на загальну суму 34000,00 грн., а саме: 09.09.2013 р. на суму 15000,00 грн., квитанція № 3513-8 (а.с.). 21.09.2013 року на суму 8000,00 грн., квитанція 3421-4 (а.с.). 09.01.2014 року на суму 11000,00 грн., квитанція 3516-1. (а.с.). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями параграфу 3 глави 71 Цивільного Кодексу України. Згідно ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1058 ЦК за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Статтею 1060 ЦК передбачено, що Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Частиною другою вказаної статті встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до п. 4.1. договору після закінчення строку, визначеного п.1.1 цього договору, або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи цим договором, кошти з депозитного рахунку повертаються клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний рахунок, а дія цього договору припиняється. Клієнт зобовязаний надати банку зазначену письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку вкладу, визначеного п.1.1. цього договору. Відповідно до п.1.1. договору вклад залучається банком на строк з 30 березня 2013 року по 29 червня 2013 року. Пунктом 4.1. договору передбачено, що після закінчення терміну розміщення вкладу, у разі якщо позивач не надав вимогу про повернення вкладу, строк розміщення вкладу вважається продовженим з наступного дня, після закінчення строку визначеного п.1.1. договору, на строк 3 місяці. Виходячи з цього судом встановлено, що наступний три місячний строк розміщення депозиту спливав 29 березня 2015 року. Позивачка на виконання п.4.4. договору завчасно звернулась з заявою від 16.03.2015р. з проханням повернути 06.04.2015р. суму вкладу. 10.04.2015 року позивачка надала банку повторну вимогу щодо повернення коштів, які були розміщені на депозит та відповідно процентів у сумі 84421,05 грн. Відповідно до виписки банку по особовому рахунку 2620.1.173253.001 б/н від 10.04.2015р. станом на 06.04.2015р. заборгованість перед позивачкою становить 85794,85 грн. Позивачка з посиланням на ч. 3 ст. 549 ЦК України просить суд стягнути пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ у сумі 3384,78 грн. за період з 07 квітня 2015 року по 24 квітня 2015 року. Частиною 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 5.1 договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання умов цього договору, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Позивачкою не доведено, встановленої законодавством України відповідальності у вигляді подвійної ставки НБУ за прострочення грошового зобовязання між банком та фізичною особою, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачка просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 9265,84 грн. за період з 07 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року та 3 % річних в сумі 126,93 грн. за аналогічний період. Суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивачки про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 126,93 грн. Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Позивачкою при розрахунку суми інфляції було застосовано показник інфляції у розмірі - 110,8%, хоча індекс інфляції за квітень 2015р. становить 114,0% та дорівнює у грошовому еквіваленті суму 12011,28 грн. Суд

Outcome: partial