Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 08.08.2019 року вона уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській обласі, актовий запис №52 від 08.08.2019 року. Від спільного шлюбу в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Це призвело до того, що фактично сім`я розпалась. З листопада 2020 року подружні відносини між ними припинились. Не ведуть спільного господарства, відновлювати подружні стосунки та проживати спільно сім`єю з відповідачем позивачка не бажає. Позивачка, як мати малолітньої доньки, [PERSON] , усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини разом із нею. Переконана, що їхня донька повинна проживати разом з нею в будинку її батьків, який належить їм на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] . Вона любить свою доньку і спроможна забезпечити її всім необхідним, працює, має нормований робочий день, своєчасну виплату заробітної плати та надання соціальних гарантій пов`язаних з материнством. Поки вона на роботі з дитиною знаходиться її мама, яка не працює та має можливість допомагати їй з дитиною. Дитина облікована в медичних установах. Вона постійно слідкує за її станом здоров`я, розвитком, виховує та піклується про неї. Відповідач не має постійної роботи та заробітку, має схильність до вживання спиртних напоїв, що може негативно позначитись на вихованні дитини. Поведінка відповідача до членів своєї сім`ї характеризується грубістю. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позов до суду не подав. Третя особа - Орган опіки та піклування Сквирської міської ради, Білоцерківського району, Київської області в судове засідання не з`явилися, подала до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Третя особа Орган опіки та піклування Ружинської селищної ради, Бердичівського району Житомирської області в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені. Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 29.10.2021 року вирішено провести заочний розгляд справи . На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, що не з`явились. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08 серпня 2019 року Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області , актовий запис №52 (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.08.2019 року Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] народилася [INFO] , батьками дитини зазначені : батько [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.8). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданих Виконавчим комітетом Сквирської міської ради Київської області, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10). Відповідно довідки про доходи виданої Виконавчим комітетом Сквирської міської ради Київської області за №1401 від 22.04.2021 року, дядюсь [PERSON] з 20.01.2021 року працює спеціалістом організаційного відділу та отримує заробітну плату (а.с.11). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини, [PERSON] , від 22.04.2021 року, проведеного старостою сіл Кривошиїнці, Цапіївка, Миньківці, Малі Лисовці [PERSON] , членами комісії: діловодом [PERSON] , мед. Працівником [PERSON] вбачається, що малолітня дитина проживає разом з мамою дядюсь [PERSON] , дідусем - [PERSON] , бабусею - [PERSON] в житлому будинку, який складається з 3-х кімнат, загальною площею 84,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , який на праві власності належить [PERSON] .. [PERSON] стан задовільний, в будинку тепло та комфортно, будинок електрифікований, є пряме газопостачання. Дитина має достатню кількість іграшок, окреме ліжко, одяг. Взаємовідносини в сім`ї благополучні. Про дитину добре піклуються (а.с.12-15) Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сквирської міської ради від 09.09.2021 року визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , який був затверджений рішенням Виконавчого комітету Сквирської міської ради (а.с.53-58). Частиною 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами припиненню, шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не осягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Аналогічна норма закріплена ч.3 ст.29 ЦК України відносно місця проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років. Згідно ч.ч. І, 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст.242 СК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Як вбачається з пояснень позивачки викладених в позовній заяві, усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини разом із нею. Переконана, що їхня донька повинна проживати разом з нею в будинку її батьків, який належить їм на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] . Вона любить свою доньку і спроможна забезпечити її всім необхідним, працює, має нормований робочий день, своєчасну виплату заробітної плати та надання соціальних гарантій пов`язаних з материнством. Поки вона на роботі з дитиною знаходиться її мама, яка не працює та має можливість допомагати їй з дитиною. Дитина облікована в медичних установах. Вона постійно слідкує за її станом здоров`я, розвитком, виховує та піклується про неї. Відповідач не має постійної роботи та заробітку, має схильність до вживання спиртних напоїв, що може негативно позначитись на вихованні дитини. Поведінка відповідача до членів своєї сім`ї характеризується грубістю. Дані пояснення позивачки не спростовані відповідачем, який не скористався своїм правом та не подав відзив на позов, а також жодного разу не з`явився в судове засідання. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що для захисту прав малолітньої дитини сторін необхідно визначити місце проживання сина з матір`ю. При цьому необхідно врахувати те, що ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може (зашкодити розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Як зазначено у ст.. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підсумовуючи викладене, оцінивши доводи позовної заяви щодо місця проживання дитини, виходячи з інтересів дитини, відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає за можливе задовольнити дану позовну заяву, та визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з матірю [PERSON] . Відповідно до п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved