Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 25 серпня 1990 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З червня 2018 року сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та залишити їй прізвище - «[PERSON]». Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просить позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб з відповідачем, залишити їй прізвище - «[PERSON]». На примирення не згодна, шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2018 року, між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння та почуття любові і поваги. Відповідач у судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав, згоден на розірвання шлюбу з позивачем, на примирення не згоден, однак, заперечував проти залишення позивачу прізвища - «[PERSON]», оскільки не бажає, щоб у позивача залишалось зазначене прізвище. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 25 серпня 1990 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом запису актів громадянського стану міста Сватове Луганської області, актовий запис № 134 ( а.с. 3). З червня 2018 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім'ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - «[PERSON]». Згідно положень ст.113 СК України позивач має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Оскільки позивач бажає після розірвання шлюбу іменуватись прізвищем, набутим у зв'язку із реєстрацією шлюбу - «[PERSON]», що є правом позивача, тому суд вважає за необхідне залишити останній прізвище «[PERSON]». З вищевикладених підстав суд не може взяти до уваги заперечення відповідача щодо залишення позивачу прізвища - «[PERSON]». Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved