Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до прокуратури Львівської області, [PERSON] управління Національної поліції у Львівській області, [PERSON] сервісного центру МВС у Львівській області, з врахуванням уточнених позовних вимог /а.с.146/, просить суд усунути їй перешкоди у здійсненні права власності шляхом звільнення з-під арешту належного їй автомобіля марки «MAN3870» 2000 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER]. Зобовязати [PERSON] сервісний центр МВС у Львівській області зняти з обліку транспортний засіб «MAN3870» 2000 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER]. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 30 вересня 2009 року нею було здійснено реєстрацію автомобіля марки «MAN 3870» 2000 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно відповіді [PERSON] України у Львівській області від 25 листопада 2013 року №9/225аз позивачу стало відомо, що на вище вказаний автомобіль працівниками Львівського МРЕВ ДАІ при ГУМВС України у Львівській області 18.06.2011 року накладено заборону на проведення реєстраційних операцій у забезпечення виконання постанови від 23 травня 2011 року, винесеної старшим слідчим СВ прокуратури Львівської області молодшим радником юстиції [PERSON] по матеріалах кримінальної справи № 181-0311. Постановою винесеною 05 жовтня 2012 року старшим слідчим СУ ГУ МВС у Львівській області Гелецьким В.І., Пульбер Н.Я. визнано потерпілою по кримінальній справі №181-0062, порушеної за ознаками злочину передбаченого\~ч.4 ст.190, ч.ч.1, 3 ст.358 КК України і яка виділена з кримінальної справи №181-0311, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 364; ч.1 ст.365 КК України, розслідування якої проводилось слідчим відділом прокуратури Львівської області. На даний час, кримінальному провадженню присвоєно номер 12013150060001639 і воно знаходиться в Залізничному РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області (слідча [PERSON]І.). Отже, [PERSON] України у Львівській області відмовляється проводити будь-які реєстраційні дії щодо вказаного автомобіля на підставі постанови старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області молодшого радника юстиції [PERSON] від 23.05.2011 року по матеріалах кримінальної справи № 181-0311, що порушує конституційні права [PERSON], зокрема право власності. Також, [PERSON] покликається на те, що Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2013 року відмовлено у задоволенні позову Державної податкової інспекції в Личаківському районі м. Львова до [PERSON] про стягнення податку з власників транспортних засобів. Таким чином, судом було встановлено, що податок з власників транспортних засобів був несплачений не з вини [PERSON], а з вини вищевказаних службових осіб, відносно яких порушено кримінальну справу, а також [PERSON] було визнано потерпілою у кримінальній справі, слід прийти до висновку, що відсутні підстави для накладення арешту на транспортний засіб який належить на праві власності [PERSON], а постанова підлягає скасуванню.\~ Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що [PERSON] у вище вказаній кримінальній справі не була підозрюваною чи обвинуваченою, відтак, накладення заборони на належний їй транспортний засіб є протиправним та порушує її право власності охоронюване законом. Разом з тим, [PERSON] покликається на те, що на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 889 «Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ» було утворено [PERSON] сервісний центр МВС у Львівській області як юридичну особу публічного права, якому передано функції здійснення реєстрації та перереєстрації автотранспортних засобів на території Львівської області. У звязку із цим, позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог. Враховуючи наведене, просить позов задоволити. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 06.11.2015 р. у справі відкрито провадження та призначено до розгляду. /а.с.28/. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 22.01.2016 р. до розгляду даної справи залучено в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції у Львівській області та Прокуратуру Львівської області. /а.с.85/. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 21.04.2016 р. виключено зі складу співвідповідачів прокуратуру Залізничного району м.Львова. Позов [PERSON] до прокуратури Львівської області, [PERSON] управління Національної поліції у Львівській області та Львівського обласного управління ДАІ УМВС України про зняття арешту та усунення перешкод у здійсненні права власності передано до Галицького районного суду м.Львова для розгляду по суті. /а.с.126/. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 04.05.2016 р. вищевказану справу прийнято до розгляду та призначено таку до розгляду. /а.с.129/. Ухвалою судового засідання занесеної у журнал судового засідання від 15.06.2016 р. замінено відповідача [PERSON] обласне управління ДАІ УМВС України на [PERSON] сервісний центр МВС у Львівській області. /а.с.147-149/. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги та уточненні позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення аналогічні до них. Просили суд позовні вимоги задоволити повністю. Представник відповідача прокуратури Львівської області [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечила, просила суд врахувати надані письмові заперечення, ще під час розгляду справи в Залізничному районному суді м.Львова /а.с. 51-53, 107-108/, згідно яких просить суд відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне: слідчим відділом прокуратури Львівської області розслідувалась кримінальна справа №181-0311 за фактом зловживання владою та перевищенням службовим становищем посадовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, а також за фактом підроблення та використання невстановленими особами документів за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.3, 365 ч.1, 358 ч.ч. 1, 3 КК України. У ході розслідування вищевказаної кримінальної справи, 23.05.2011 слідчим СВ СУ прокуратури Львівської області, в порядку кримінально - процесуального кодексу України (в редакції 1960 року), накладено заборону на проведення реєстраційних операцій щодо 1946 транспортних засобів, щодо яких не сплачено або було сплачено частково податки з їх реєстрації, внаслідок чого місцевим бюджетом недоотримано податок з власників транспортних засобів на загальну суму 45 578 100 грн., чим спричинено тяжкі наслідки державним інтересам. Зокрема, було накладено заборону на проведення реєстраційних дій відносно автомобіля марки МАМ 3870, 2000 р. випуску, номер кузова [NUMBER]. Так, 31.05.2013 р. після надходження матеріалів до органу досудового розслідування, відомості про такі внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013150060001674 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що у період 2008-2010 років у Львівському відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУМВС України у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 - повністю без сплати. Також встановлено, що протягом 2008-2010 років невстановлені слідством особи здійснювали первинну реєстрацію транспортних засобів у Львівському ВРЕР на інших фізичних осіб, використовуючи їхні паспортні дані та довіреності. В подальшому, під час проведення даної реєстрації невстановлені слідством особи, діючи умисно, підробляли квитанції про сплату фізичними особами, на яких проводилась первинна реєстрація, податку з власників транспортних засобів, хоча фактично даний податок не був сплачений або сплачений частково, та подавали їх у [PERSON] ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області для незаконної реєстрації службовими особами ВРЕР цих транспортних засобів. 05.08.2013 матеріали вказаного кримінального провадження об'єднані з матеріалами кримінального провадження №12013150060001639. Отже, враховуючи наведене та те, що на даний час Залізничним ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №12013150060001639 та перебуває на контролі [PERSON] місцевої прокуратури №2, просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] управління Національної поліції у Львівській області у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення поштового відправлення. /а.с.134, 144, 154, 183/. Як вбачається із матеріалів справи, 01.03.2016 р. через канцелярію Залізничного районного суду м.Львова представником відповідача подано письмові заперечення на позовну заяву /а.с.91-95/, згідно яких ГУ НП у Львівській області вважає, що жодних прав позивача не порушувало та не порушує. Відповідно до інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань МЮУ - Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України у Львівській області є окремою юридичною особою з ідентифікаційним кодом №23312239. Відтак, ГУ НП у Львівській області необгрунтовано залучено в якості співвідповідача, чим було порушено законні інтереси управління. Згідно фактичних обставин справи, постанова від 23.05.2011 року про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів, в тому числі і на автомобіль позивача, винесено старшим слідчим СВ прокуратури Львівської області молодшим радником юстиції [PERSON] по матеріалах кримінальної справи 181-0311. Одночасно, в ГУ НП у Львівській області відсутня інформація чи акти прийому-передачі, які б свідчили про те, що кримінальне провадження №12013150060001639 передано до ГУ НП у Львівській області. Враховуючи наведене, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] сервісного центру МВС у Львівській області у судове засідання не зявився проте, 05.07.2016 р. на адресу суду було скеровано заперечення на позовну заяву /а.с.155-157/, згідно яких [PERSON] сервісний центр МВС України у Львівській області (надалі РСЦ) не визнає позовних вимог позивача, заперечує їх в повному обсязі. Оскільки, постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області радника юстиції [PERSON] в кримінальній справі №181-0311, накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) відносно транспортних засобів, серед яких і автомобіль марки «МАН 3870», 2000 року випуску, номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], до вирішення питання у кримінальній справі №181-0311. Зазначена постанова слідчого у вказаній кримінальній справі не скасована, транспортний засіб не звільнений з-під заборони. Також, представник відповідача у своїх письмових запереченнях покликається на те, що позовна вимога позивача щодо зобов'язати регіональний центр МВС у Львівській області зняти з обліку усунути перешкоди у здійсненні права власності на автомобіль марки «МАN 3870», 2000 року випуску, номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] є необгрунтованою, оскільки РСЦ МВС не може самостійно прийняти рішення щодо скасування накладених органами слідства обмежень. РСЦ МВС може тільки внести відповідну інформацію до наявних баз даних Єдиного державного реєстру МВС щодо накладення чи скасування арештів, обмежень на проведення реєстраційних операцій за відповідним рішенням органу слідства чи суду. Отже, враховуючи наведене представник позивача просив суд відмовити у задовленні позовних вимог повністю. Крім цього, просив суд проводити розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши подані представником відповідача прокуратури Львівської області, представником відповідача ГУ НП у Львівській області та представником відповідача [PERSON] сервісного центру МВС у Львівській області заперечення на позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~ Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що з 30.06.2009 р. [PERSON] являється власником автомобіля марки «МАН 3870», 2000 року випуску, номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. /а.с.163/. Постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області [PERSON] від 23.05.2011 р. накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку), до вирішення питання у справі, щодо транспортних засобі, зокрема на «МАN 3870», 2000 року випуску, номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. /а.с.47-54/. Відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області Гелецького В.І. від 05.10.2012 р. [PERSON] визнано потерпілою по кримінальній справі №181-0062. /а.с.6/. Оскільки, СУ ГУ МВС України у Львівській області розслідується кримінальна справа №181-0062, порушена за ознаками злочину, передбаченого ст.ст.190 ч.4, 358 ч.1, 3 КК України. Дана кримінальна справа виділена із кримінальної справи №181-0311, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.364 ч.3, 365 ч.1 КК України, розслідування якої проводилось слідчим відділом прокуратури Львівської області. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2008-2010 років, невстановлені слідством особи, шляхом обману та зловживання довірою, здійснювали первинну реєстрацію транспортних засобів у Львівському ВРЕР на інших фізичних осіб, в тому числі на громадянку [PERSON], використовуючи їхні паспорті дані та довіреності. В подальшому, під час проведення даної реєстрації, невстановлені слідством особи, діючи умисно підробляли квитанції про сплату фізичними особами, на яких проводилась первина реєстрація, податку з власників транспортних засобів, хоча фактично даний податок не був сплачений або сплачений частково, та подавали їх у [PERSON] ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області для незаконної реєстрації службовими особами ВРЕР цих транспортних засобів. Як вбачається із відповіді Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України у Львівській області №9/19аз від 17.02.2014 р., на підставі постанови старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області [PERSON] від 23.05.2011 р. у кримінальній справі №181-0311 накладено заборону на проведення реєстраційних операцій на автомобіль [NUMBER]. Станом на 17.02.2014 р. до УДАІ ГУ МВС України рішення суду чи постанови слідчого про зняття вказаної заборони не надходило, а тому в Управлінні не має підстав для зняття заборони на вчинення реєстраційних дій щодо транспортного засобу марки МАN р.н. [NUMBER]. /а.с.7/. Також, листом старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України [PERSON] №16/14-208 від 17.03.2014 р., [PERSON] повідомлено, про те, що СВ СУ прокуратури Львівської області розслідувалась кримінальна справа порушена за фактом зловживання службовим становищем особами Львівського ВРЕВ УДАІ ГУ МВС України у Львівській області за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.364 КК України, а також за фактом підроблення невстановленими особами офіційних документів та використання підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ст.358 ч.ч.1, 3 КК України. Під час досудового слідства у справі постановою слідчого про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій накладено заборону на вчинення реєстраційних дій щодо автомобіля марки «МАН 3870», 2000 року випуску. Заборона на проведення реєстраційних операцій стосовно зазначеного транспортного засобу накладена у звязку з тим, що під час проведення його первинної реєстрації у Львівському ВРЕВ ДАІ ГУ МВС України у Львівській області, в порушення вимог Закону України «Про податок з власників транспортного засобу та інших самохідних машин і механізмів», не сплачено відповідно податку. 31.05.2013 р. СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12013150060001674. Так, 05.08.2013 р. матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №12013150060001674 від 31.05.2013 р. обєднанні з матеріалами досудового розслідування №12013150060001639 від 28.05.2013 р. Разом з тим, [PERSON] розяснено, що вона вправі захистити свої законні права у порядку, передбаченому чинним законодавством, в суді. /а.с.11/. Також, прокуратурою Львівської області №17/1-762/-14 від 25.03.2016 р., [PERSON] повідомлено, що її звернення в частині скасування заборони на проведення реєстраційних операцій із транспортним засобом скероване прокурору Залізничного району м.Львова, оскільки саме Залізничним РВ ГУ МВС України у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні. /а.с.8-9/. Як вбачається із листа старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України №16/14-1639 від 18.09.2015 р. СВ СУ прокуратури Львівської області розслідувалася кримінальна справа, порушена за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Львівського ВРЕВ УДАІ ГУ МВС України у Львівській області за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.364 КК України, а також за фактом підроблення невстановленими особами офіційних документів та використання підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених за ч.ч.1, 3 ст. 358 КК України. Дана кримінальна справа скерована до суду для розгляду по суті. Заборона на проведення реєстраційних операцій стосовно зазначеного транспортного засобу накладена у звязку з тим, що під час проведення його первинної реєстрації у Львівському ВРЕВ ДАІ ГУ МВС України у Львівській області, в порушення вимог Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», не сплачено відповідного податку. Отже, на даний час триває досудове розслідування по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №12013150060001639. /а.с.45/. Також, з матеріалів справи вбачається, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2013 року відмовлено у задоволенні позову Державної податкової інспекції в Личаківському районі м. Львова до [PERSON] про стягнення податку з власників транспортних засобів. /а.с.12-16/. Відтак, суд погоджується з тим, що накладення заборони на даний транспортний засіб є протиправним та порушує право власності позивача, яке охоронюване законом. При винесенні постанови слідчий керувався ст. 130 КПК України. Слід зазначити, що за змістом ст.126 КПК України (редакції 1960 р.) забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна у кримінальній справі проводиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно лише обвинуваченого, підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за їхні дії. Такого виду забезпечення, як заборона вчиняти дії на проведення реєстраційних операцій і зокрема, ст.130 КПК України ( в редакції 1960 р.) не передбачено. Враховуючи, що власник вищевказаного автомобіля [PERSON] не перебуває в статусі підозрюваної, обвинуваченої, цивільним відповідачам, а відтак вона позбавлена права оскаржити дії слідчого в порядку передбаченому КПК України. Нормою статті 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності на вище вказаний автомобіль набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст.92 Конституції України визначається виключно законами України. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 386 ЦК України закріплено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник, або титульний володілець майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника або законного володільця, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Положеннями ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України\~\~регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. В даному випадку, як в діях власника [PERSON] не встановлено неправомірних дій щодо свого автомобіля. Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладенні у рішеннях прийнятих за результатами\~\~розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України. Положеннями ч.1 ст.360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Так, згідно установленої судової практики Верховного Суду України, висловленої в постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з-під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, «право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини». Таким чином, з огляду на наведені судом доводи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки порушене право позивача підлягає судовому захисту, наявні законні підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності щодо автомобіля марки «МАN 3870», 2000 року випуску, номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], оскільки наявність заборони на проведення реєстраційних операцій щодо даного автомобіля, обмежує право власності та підлягає захисту та відновленню. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог, на відповідачів слід покласти документально підтверджені судові витрати у сумі 487,20 грн. Разом з тим, при вирішенні питання щодо стягнення судового збору суд враховує Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 р., відповідно до якої солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачене, а тому вважаю за необхідне з кожного із відповідачів стягнути 162,40 грн. судового збору.

Outcome: approved