Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON]В у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, до закінчення ним навчання в навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох річного віку, посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає допомоги на його утримання, а він потребує допомоги так як навчається. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутності. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 04.07.1997року, який був розірваний 25.11.2003року. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Технічного коледжу Тернопільського Національного технічного університету ім.І.Пулюя №01/23-445 від 03.06.2016року [PERSON] є студентом 3-го курсу денної форми навчання відділення транспорту та інженерної механіки Технічного коледжу Тернопільського Національного технічного університету ім.І.Пулюя, за спеціальністю «Технологія обробки матеріалів на верстатах та автоматичних лініях», навчається за державним замовленням. Згідно довідки №6114 від 06.10.2016року [PERSON] перебуває на обліку Головного ПФУ в Житомирській області і отримує пенсію за вислугу років 3212,74грн. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України та ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 віл 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів: наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на постійній основі добровільно не бере участі в утриманні сина, матеріальної допомоги не надає, хоча за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем, може виконувати свої обов'язки по утриманню дитини. За таких обставин, суд враховуючи вимоги статті 199 Сімейного кодексу України, з урахуванням стану здоров'я, матеріального становища дитини і платника аліментів, інших обставин, що мають істотне значення, вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення із відповідача в користь позивачки аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, на період навчання сина [PERSON], але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох річного віку, починаючи з 26.08.2016 року.

Outcome: approved