Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі ? частини від усіх його заробітків (доходів) щомісячно, однак не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем вони зареєстрували шлюб 10.12.2011 року, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Однак 01.05.2012 року відповідач повідомив, що він раніше подав документи для виїзду за кордон, отримав позитивну відповідь, у зв'язку з чим він має намір виїхати за кордон до США та повертатися до України не планує. Також повідомив, що ні вона, ні дитина його ніколи не цікавили, йому потрібен був лише штамп в паспорті про укладення шлюбу для того, щоб йому дали візу до США. З цього часу вона його більше не бачила. Крім того, зазначила, що з пологового будинку відповідач її з дитиною не забирав, ніяких коштів на лікування та утримання дитини ніколи не надавав та не надає зараз. Після народження дитини відповідач продовжує ігнорувати її та дитину. Донька народилася з гіпоксією мозку через нервовий стан позивач за період вагітності, лікуванням дитини займається лише позивачка та її мати. Також зазначила, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.06.2013 року, яке набуло чинності, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] визнаний недійсним. У зв'язку з чим просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути на її користь аліменти на утримання доньки. В судовому засіданні позивач, представники позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позові, просили по справі ухвалити заочне рішення у зв'язку з неодноразовою неявкою відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Управління, при винесенні рішення просив враховувати інтереси дитини, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Зі згоди представника позивача суд приймає рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 10.12.2011 року, [PERSON] та [PERSON] 10 грудня 2011 року уклали шлюб, про що внесено відповідний актовий запис №2117. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 27.072012 року, [PERSON] народилася [INFO]. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.06.2013 року, яке набрало законної сили, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 10 грудня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2117, визнано недійсним. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS], яке належить на праві спільної сумісної власності [PERSON]. Відповідно до довідок, виданих начальником Поштампу-ЦПЗ №1, згідно з виробничими документами відділення поштового зв'язку Харків-144 виплата поштових переказів на ім'я [PERSON] за адресою 61144 [ADDRESS] за період з 01.05.2013 року по 31.10.2013 року, з 01.11.2013 року по 30.04.2014 року, з 01.05.2014 року по 24.07.2014 року не значиться. Згідно довідки №2434, виданої 13.12.2013 року та довідки №1312, виданої 28.07.2014 року головним лікарем КЗОЗ ХМДП №12 [PERSON], дитина [PERSON], [INFO], знаходиться під наглядом фахівців комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча поліклініка №12» з травня 2013 року і по теперішній час. Зі слів дільничного лікаря та дільничної медичної сестри про стан здоров'я дитини [PERSON] піклується мати дитини [PERSON]. Всі рекомендації лікарів виконуються в повному обсязі. Дитина відвідує поліклініку в присутності матері. [PERSON] знаходиться під наглядом кардіолога з приводу диспластичної кардіопатії. Дитячий дошкільний заклад дівчинка не відвідує. На прийом до поліклініки [PERSON] супроводжує її мати [PERSON], вона ж здійснює догляд за нею вдома. Зі слів дільничного лікаря-педіатра та патронажної медичної сестри, батько дитини [PERSON], свою доньку до поліклініки не супроводжував, на планових оглядах був відсутній, станом здоров'я [PERSON] не цікавився. Як вбачається з матеріалів позову, [PERSON] навчається на денній формі навчання факультету інтеграційних технологій та хімічної техніки Національного Технічного Університету «ХПІ». Згідно довідки адресно-довідкового бюро УМВС України в Харківській області від 03.04.2014 року [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів позовної заяви та наданих документів [PERSON] донькою не цікавиться, свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до неї, не піклується про стан здоров'я доньки, фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у підготовці дитини до самостійного життя. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона перебуває з позивачем та відповідачем у дружніх стосунках, хрестила їхню доньку. Також зазначила, що у травні 2012 року відповідача вже не було в Україні, оскільки він виїхав за кордон, про що дізналася безпосередньо від позивачки. За час перебування в Україні відповідач цілеспрямовано вивчав англійську мову. Зараз на зв'язок не виходить, не спілкується з позивачкою та донькою, не надає матеріальної допомоги, не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини. На дату виїзду за кордон відповідачу було достовірно відомо, що його дружина вагітна. На даний час дитина знаходиться на утриманні позивача та її мами. Від відповідача свідку відомо, що доля дружини та дитини його не цікавить. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що позивача та відповідача знає, оскільки вони навчалися в одній групі, з того часу й спілкуються. Зазначив, що з моменту реєстрації шлюбу сім'я фактично не жила разом. Відповідач на дружину уваги не звертав, по господарству не допомагав, той факт, що дружина була вагітна не цікавив, натомість вчиняв постійні сварки. Як з часом стало відомо, шлюб з позивачем та наявність дитини йому були необхідні для швидкого виїзду за кордон. Один раз свідок з відповідачем спілкувалися через скайп, однак жодного питання стосовно дружини чи дитини [PERSON] не задав. Також зазначив, що з пологового будинку відповідач дитину не забирав, оскільки на той час вже перебував за кордоном, станом здоров'я новонародженої дитини не цікавився, грошей на її утримання не надавав. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він є хрещеним батьком [PERSON], з позивачкою спілкується, знайомий з нею років 15, відповідача один раз бачив на весіллі, відносини з ним не підтримує. Стосовно взаємовідносин колишнього подружжя відомо, що чоловік до народження дитини виїхав за кордон та не підтримує ніякого зв'язку з позивачкою та їх спільною дитиною, матеріальної допомоги родині не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не забезпечує розвиток та життя дитини, про що йому відомо від позивачки, її батьків та друзів. Від позивачки йому стало відомо, що [PERSON] виїхав до США. Згідно висновку № 214 від 20.05.2014 року, наданого Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, який діє від імені органу опіки та піклування в інтересах дитини, управління вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст. 164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п 16 ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання ними своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суд вважає що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов'язками стосовно свого малолітньої доньки [PERSON] та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. З пояснень позивача вбачається, що відповідач є працездатною особою, інших дітей на його утриманні не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться, непрацездатних осіб на його утриманні не має, тому аліменти підлягають стягненню з відповідача у частині від його заробітку (доходу). Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення по справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved