Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з урахуванням уточнених позовних вимог, про стягнення аліментів на дитину [PERSON], [INFO] у розмірі ? від всіх доходів платника починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та додаткові витрати на дитину у розмірі 744,45 грн., обґрунтовуючи позов тим, що 26.10.2012 вона та відповідач уклали шлюб, у шлюбі у них народилась дитина [PERSON] На теперішній час рішенням суду між ними розірвано. Дитина мешкає з нею, з відповідачем відсутня домовленість щодо сплати аліментів. [PERSON], на її прохання надавати кошти на утримання доньки не виконує, регулярних щомісячних платежів не сплачує. Вона самостійно забезпечує дитину. Відповідач є працездатною людиною, не є інвалідом чи людиною похилого віку, інших утриманців не має, аліментів нікому не сплачує. Донька має ряд хронічних захворювань, які потребують лікування та спеціалізованого харчування, дитина потребує постійних медичних обстежень. Всі витрати на лікування вона несе самостійно. У звязку з чим позивачка просить задовольнити її позовні вимоги. В судове засідання позивачка не зявилась, звернулась до суду з заявою у якій зазначила, що просить проводити слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. У судове засіданні відповідач не зявився, звернувся до суду з заявою в якій позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі ? від всіх видів заробітку починаючи з дня предявлення позову до суду, в іншій частині просить суд відмовити в задоволені позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного: Згідно ст. ст.180,181 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.11.2016 розірвано (а.с.5). Від шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] (а.с.3). Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, на теперішній час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини 1\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~статтею 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 1\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотнезначення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач визнав часткового позов, а також те, що в звязку з хворобою у позивача є додаткові витрати на дитину, які повязані з лікуванням, які підлягають стягненню одноразово. Згідно ст.185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До особливих обставин законодавець відносяться випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у звязку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості,з урахуванням положень ст.182,185 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, та надані позивачем докази (чеки, квитанції , висновки лікаря а.с.7-12) суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат підлягають задоволенню, що відповідатиме принципам розумності та справедливості. Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості по аліментах у розмірі ? за минулі три роки, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову в цій частині з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України\~Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч2. СК України Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Приписами ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказів, які б свідчили про те, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати суду не надано. В звязку з викладеним суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову в цій частині за недоведеністю Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За вимогами\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial