Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач вказує, що 16.08.2014 р. між ним та [PERSON] було укладено у простій письмовій формі договір позики, відповідно до умов якого відповідач взяла у позивача позику в розмірі 10 000,00 гривень на строк з 16.08.2014 року по 16.12.2014 року, з виплатою щомісяця 5% від суми боргу в розмірі 500,00 грн.. Сторони у договорі позики визначили, що якщо [PERSON] не поверне позивачу позичені гроші у визначений строк, то вона сплачує проценти 5% від суми боргу за весь час прострочення. Окрім того, на тих же умовах договору відповідачкою отримано від позивача у борг 29.08.2014 року 10 000,00 грн., 19.09.2014 року 30 000,00 грн., та зазначено у розписці, що загальна сума боргу складає 50 тисяч гривень. На час розгляду справи в суді умови договору позики відповідачкою не виконані. Відповідачка добровільно борг не повернула.\~\~ Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 50000,00 грн., 90000,00 грн. процентів, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання зявився позивач [PERSON]. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник позивача, адвокат [PERSON], у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, причину неявки суду не повідомила. Про час і місце розгляду справи відповідачка повідомлялася своєчасно та в належній формі, про що міститься в матеріалах справи розписка. Від відповідачки відсутня заява про розгляд справи за її відсутністю, відзив на позовну заяву не надано. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України\~на підставі наявних у ній даних у відповідності зі\~ст. 281 ЦПК України\~. Суд вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що 16 серпня 2014 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно умов якого позивач взяла у позивача у борг грошові кошти в сумі 10000,00 (десять тисяч) гривень на строк з 16.08.2014 року по 16.12.2014 року, з виплатою щомісяця 5% від суми боргу в розмірі 500,00 грн . На тих же умовах договору відповідачка отримала від позивача у борг 29.08.2014 року 10000,00 грн. 19.09.2014 року 30000,00 грн., у звязку з чим загальна сума боргу за розпискою складає 50000,00 грн.. Договір позики оформлений розпискою власноруч написаною відповідачкою [PERSON], що встановлено з копії розписки (а.с.8 ). Крім того, під час укладення договору сторони дійшли згоди, що якщо боржник [PERSON] не поверне позивачу позичені гроші у визначений строк, то він сплачує відсотки 5% від суми боргу за весь час прострочення. Борг в сумі 50000,00 грн., відсотки в розмірі 5% від суми боргу, [PERSON] у визначений договором строк не повернула позивачу [PERSON]. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З огляду на відносини, які склалися між сторонами, між ними було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти, а відповідач зобов'язався їх повернути в тій же сумі, що відповідає ст. 1046 ЦК України. Відповідно до вимог\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Підтвердження виконання зобов'язання має відбуватись у спосіб, встановлений ст. 545 ЦК України, у т.ч. видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобовязання, у визначений в договорі позики строк суму позики позивачу не повернула, відсотки за користування чужими грошима не сплатила. У зв'язку з цим позовна вимога про стягнення суми основного боргу у розмірі 50 000,00 грн. підлягає задоволенню. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення. Сторони у договорі позики визначили, що [PERSON]І, сплачує 5% від суми боргу за весь час прострочення. Відповідачем не сплачені проценти за користування грошовими коштами позикою, позивач визначив період стягнення заборгованості з 19.09.2014 року (з дня отримання останньої суми позики), просить суд стягнути заборгованість по процентам за 36 місяців з 19.09.2014 року по 19.09.2017 року, таким чином сума процентів за позикою, яка встановлена та нарахована за договором за зазначений період складає 90 000,00 грн.. Зазначена заборгованість за процентами підтверджується розрахунком наданим позивачем, з розрахунку за 1 місяць 5% від суми боргу 50000,00 складає 2500,00 грн. помножене на 36 місяців) та підлягає стягненню з відповідача. Разом з цим, відповідно до правової позиції Верховного суду України висловленій у постанові від 30 травня 2012 року справа № 6-48цс12 в разі якщо спір виник між фізичними особами про стягнення боргу за договором позики, то право позикодавця, який не є ні юридичною особою, ні субєктом підприємницької діяльності, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг, на отримання від позичальника обумовлених договором позики процентів за користування грошима регулюється ст. ст. 10461048 ЦК України, а не вказаним вище Законом. 19.10.2016 р. Верховний суд України розглядаючи справу № 6-2129цс16 підвів підсумок відповідальності боржника перед кредитором, в разі несвоєчасного повернення позики та конкретизував складові його боргу. У відповідності з вимогами ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Частиною 4\~ст.12 ЦПК\~передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частини 1 та 2\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду … У відповідності з вимогами ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивач в судовому засіданні довів факт укладення між ним та відповідачкою договору позики від 16.08.2014 року, а відповідач не надала суду належних доказів протилежного, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сума позики у розмірі 50 000,00 грн., та проценти в сумі 90 000,00 грн., розрахунок яких наданий позивачем в позові станом на 19.09.2017року і з яким погоджується суд. Оскільки, позовні вимоги позивача задовольняються у повному обсязі, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачана користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 1400,00 грн..

Outcome: approved