Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку за період з 03.02.2016 р. по 26.09.2017 р., посилаючись на те, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 26.02.2016 р. та рішенням апеляційного суду Харківської області від 12.07.2016 р. на користь [PERSON] стягнута заборгованість по заробітній платі з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати у розмірі 23191,03, середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 19022,40 грн. Рішення суду про стягнення заборгованості по заробітній платі 26.09.2017 р. При середньоденної заробітній платі- 160,13 грн. і вказаного строку затримки розрахунку, виходячи з дводенного робочого тижня, [PERSON] просить стягнути 27061,97 грн. Представник відповідача ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» надав відзив на позовну заяву, в якому стверджує, що у липні 2015 р. в приміщеннях інституту сталася пожежа, значна кількість документів, у тому числі стосовно нарахування та виплати заробітної плати колишнім працівникам знищено, тому немає обєктивної можливості підтвердити або спростувати борг перед позивачем і встановити середню заробітну плату позивача при дводенному робочому тижні, а не 5-денного, що суттєво впливає на розрахунок. Крім того, як вважає представник відповідача, у позові [PERSON] неправильно обчислено середній розмір заробітної плати та некоректно відображена сума боргу через наявність зобовязання сплати обовязкових платежів, а також позивачем не надано доказів відсутності доходів за період, за який він вимагає стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку. У відповіді на відзив позивач посилається на те, що відповідачем надані накази за 2013-2014 р.р. про встановлення неповного дводенного робочого тижня за період роботи позивача на підприємстві, з якими він згоден і врахував при визначенні суми стягнення, проте відповідач при розгляді справи про стягнення заборгованості по заробітній платі не надав довідку про заборгованість, тому розрахунок проведено за розрахунковими листами видачі зарплати. Заперечення на відповідь містять пояснення і мотиви відхилення аргументів позивача, аналогічні відзиву на позовну заяву. Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи для визначення розміру заборгованості із заробітної плати позивача за умов роботи в режимі скороченого робочого тижня та розміру середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати станом на дату звернення [PERSON] до суду через відсутність у інституту обєктивної можливості надати таку інформацію , у звязку з пожежою, що сталася 27.07.2015 р. , та знищенням архіву бухгалтерських документів у паперовому варіанті за період з 2005-2006 р.р., 2008 р.,2013-2014 р.р., 1-П кв. 20015 р. Факт наявності аналогічних документах на електронних носіях не оспорює. Ухвалою суду від 20.02.2018 р. у задоволенні вказаного клопотання відмовлено, оскільки позивач не просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, яка йому виплачена 26.09.2017 р. за рішенням суду. Довідка про розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100 надана представником відповідача вже після пожежі, при розгляді апеляційної скарги ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова 26.02.2016 р. в апеляційному суді Харківської області 12.07.2016 р. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 26.02.2016 р. стягнуто з ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 23191,03, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку, тобто з 26.11.2014 р. по 03.02.2016 р. у розмірі 20656,77 грн., моральну шкоду-5000 грн. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12.07.2016 р. рішення суду першої інстанції змінено, скасовано в частині стягнення моральної шкоди та у задоволенні позову в цій частині відмовлено. Зменшено суму, що підлягала стягненню з відповідача на користь [PERSON] в рахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 19022,40 грн. Як вбачається з мотивувальної частини рішення, середньомісячна заробітна плата [PERSON] обчислена підприємством за останні 2 календарні місяці роботи, врахована робота в режимі дводенного робочого тижня і правильно визначено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 158 грн. 52 коп. Згідно з положеннями ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на ці обставини розрахунок середньоденної заробітної плати у розмірі 160,13 грн., проведений [PERSON] у позовній заяві, є помилковим, а доводи представника відповідача про неможливість розрахувати цей показник середньої заробітної плати необгрунтованими. На підставі виконавчого листа, Київським відділом державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області 12.08.2016 р. відкрито виконавче провадження. З матеріалів справи, наданих позивачем квитанцій Ощадбанку випливає, що 26.09.2017 р. на картковий рахунок [PERSON] перерахована сума заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за затримку остаточного розрахунку за рішенням суду. Таким чином, відповідачем повністю погашена заборгованість по заробітній платі, а тому посилання представника ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на неможливість визначити заборгованість підприємства перед [PERSON] по заробітній платі не відповідає позовних вимогах, в яких позивач просить стягнути виключно середній заробіток за час затримки розрахунку. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Офіційне тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу Конституційний Суд України навів у рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, зокрема зазначив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку. Приймаючи до уваги, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 26.02.2016 р. стягнута заборгованість за затримку розрахунку за період по 03.02.2016 р., то з 04.02.2016 р. по день фактичного розрахунку по заробітній платі, тобто по 26.09.2017 р., затримка склала 169 днів, з урахуванням дводенного робочого тижня підприємства, який встановлено ще під час роботи [PERSON] і на який він посилається у позові. За правилами ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved