Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дирдинської сільської ради про визнання права власності на земельну частку в порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 20.11.1998 року помер її батько [PERSON] На момент смерті останнього, з ним разом проживала її мати [PERSON] Після смерті батька, її мати переїхала до м. Київ та проживала там разом з нею до дня своєї смерті 11.03.2015 року. За життя [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) в адмінмежах Дирдинської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, вона являється спадкоємцем померлого, так як і вона та її мати не відмовлялись від спадщини, що належала покійному батькові. Так, вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу, а саме - оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), який було втрачено. Копію сертифікату нею було отримано у відділі Держгеокадастру. Про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай), вона надала відповідне оголошення в районній газеті «Вісник Городищини» № 1 від 06.01.2017 року. Враховуючи викладене, просила постановити рішення, яким визнати за нею право власності на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку (пай) в адмінмежах Дирдинської сільської ради, Городищенського району з грошовою оцінкою 43456, 36 гривень, який належав її батькові [PERSON], який помер 20.11.1998 року, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0181778, виданого згідно рішення Городищенської районної державної адміністрації від 20.01.1997 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача позов визнав. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, вважає наступне. Судом встановлено, що 20.11.1998 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] 1-БК № 084704, виданого 21.11.1998 року Мархалівською сільською радою Васильківського району, Київської області, актовий запис № 20. [PERSON] був батьком позивача [PERSON], що підтверджується відповідними доказами у справі. На імя [PERSON], на підставі рішення Городищенської державної адміністрації від 20.01.1997 року № 18, був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧР № 0181778, згідно якого [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного с/г підприємства «Дружба», розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). На момент смерті [PERSON], з ним разом проживала мати позивача [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після чоловіка [PERSON] [PERSON] померла 10.03.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії І-БК № 328258, виданого 11.03.2015 року відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 4679. Позивач, як спадкоємець за законом після матері [PERSON] подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, проте в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме земельну ділянку, що знаходиться у с. Дирдин, Городищенського району, Черкаської області, їй було відмовлено через те, що у померлої [PERSON] відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ЧР № 0181778, виданого на імя [PERSON], було опубліковане відповідне оголошення у газеті «Вісник Городищини» № 1 від 06.01.2017 року. З усього вище наведеного вбачається, що позивач [PERSON] має право на отримання спадщини після матері [PERSON], проте суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно п. 11 Постанови ПВС України від 30.05.2008 року № 7 «Про судові практику у справах про спадкування», при вирішення спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено у Листі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Враховуючи вище викладене та те, що батько позивача [PERSON], на час смерті, мав тільки право на земельну частку (пай) без визначення меж цієї частки в натурі, а мати позивача [PERSON], прийнявши спадщину після [PERSON], за життя не здійснила дії, які необхідні для набуття права власності на вказане нерухоме майно, як-то виділення її в натурі на місцевості та здійснення її державної реєстрації, тому позивач, як спадкоємець за законом, не має права набути права власності на земельну ділянку, оскільки спадкодавець зазначеного права, у встановленому законодавством України порядку, не набув. Окрім того, суд ставить під сумнів наявність права у самого спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] Так, позивач стверджує, що на момент смерті останнього, її мати проживала разом з батьком, тобто фактично прийняла спадщину після останнього. В підтвердження цього позивач надала довідку Городищенської міської ради № 8735 від 26.12.2016 року, де зазначається, що [PERSON], яка померла 10.03.2015 року, проживала разом у шлюбі з [PERSON] до дня його смерті 20.11.1998 року за адресою вул. 1 Травня, 267 у м. Городище. Проте, згідно доданої до справи копії свідоцтва про смерть [PERSON] І-БК № 084704, виданого 21.11.1998 року Мархалівською сільською радою Васильківського району, Київської області, [PERSON] помер 20.11.1998 року у с. Мархалівка, Васильківського району, Київської області. Тобто, існують протиріччя у обставинах, викладених у позовній заяві та документах, доданих до неї. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на вище викладене, суд вважає ,що позов є необґрунтованим не підтвердженим належним чином доказами, а тому до задоволення не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed