Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цим позовом та повідомила, що між нею та відповідачем [PERSON] 08 серпня 2014 року був зареєстрований шлюб у Відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №1971. Сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейне життя не склалося, сторони мають різні погляди на шлюб, сім`ю, у сторін відсутня нормальне спілкування, почуття любові та турботи, існують конфлікти, спільне господарство не ведуть та спільного бюджету не мають, а тому просила розірвати шлюб та залишити їй шлюбне прізвище. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2021 року відкрите спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін. Користуючись своїм правом, [PERSON] подав відзив на позов, в якому не погоджуючись з певними обставинами, наведеними позивачем в обґрунтуваннях позову, зазначив, що між сторонами дійсно періодично виникають непорозуміння та конфліктні ситуації у зв`язку з чим він двічі звертався до суду з аналогічним предметом позову, однак не заперечує щодо розірвання шлюбу. Позивач правом відповіді на відзив не скористалась, але її представником були надані письмові пояснення, в яких заперечувались наведені відповідачем обставини у відзиві на позовну заяву, зокрема щодо подій в квітні 2016 року, пов`язаних з виїздом позивачки за межі України та щодо конфлікту між сторонами, який мав місце в липні 2021. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, категорично вказуючи на неможливість збереження шлюбу та небажанням продовжувати подружні відносини. Сторона відповідача в судовому засіданні, вказуючи на окремі епізоди конфліктних ситуацій у сім`ї між сторонами, також не заперечувала по суті заявлених вимог щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Судом установлено, що 08 серпня 2014 року між [PERSON] до [PERSON] був зареєстрований шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №1971. Сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують подружніх відносин та мають бажання розірвати шлюб. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини відсутності подружніх відносин, формального існування шлюбу, бажанні обох сторін розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення для справи. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Суд відмічає, що тлумачення ст.111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Надання ж строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Щодо прізвища позивача, то відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналіз вищевказаної норми свідчить, що відновлення дошлюбного прізвище чи залишення прізвища, яке особа отримала у зв`язку з реєстрацією шлюбу, є правом особи, яке суд не вправі обмежувати. З огляду на вказану норму позивачу слід залишити прізвище « [PERSON] ». Судові витрати, за клопотанням позивача, залишаються за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved