Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із названим позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей за минулий час, а саме за один рік в такому ж розмірі, аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень до досягнення молодшим сином трирічного віку і протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом, заборгованість по сплаті аліментів на своє утримання за минулий час, а саме за один рік в твердій грошовій сумі в розмірі 12 000 гривень, та додаткові витрати на оплату лікування та спеціального харчування дитині-інваліду в розмірі 600 гривень щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що з 08 березня 2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. З квітня місяця 2013 року вони із відповідачем разом не проживають, відповідач працює і проживає в м. Києві, отримує заробітну плату, проте матеріальної допомоги на утримання дітей та на її утримання не надає. Вказує, що син [PERSON] є дитиною-інвалідом, страждає на цукровий діабет і потребує додаткових витрат на лікування та спеціальне харчування. В даний час вона не має достатнього заробітку, в зв»язку з чим потребує утримання від чоловіка для себе та дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її адвокат [PERSON] позовні вимоги уточнили і просили суд : - стягнути щомісячно із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку( доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову до суду і до досягнення [PERSON] повноліття, а далі по 1/4 частині від усіх видів його заробітку( доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття; - стягнути щомісячно із відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку( доходу), починаючи з з дня пред»явлення позову до суду і до досягнення молодшим сином [PERSON], [INFO] трирічного віку; - від решти позовних вимог відмовилися. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнав. Заперечуючи проти позову, відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька, в якому просив визнати, що він не являється біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що має сумніви відносно свого батьківства, оскільки з 2010 року шлюбні стосунки між ним та позивачкою припинені. Просив зустрічний позов задовольнити та призначити по справі судову експертизу генної дактилоскопії (ДНК) Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що сторони з 08 березня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Бурковецькою сільською радою Тетіївського району Київської області, актовий запис № 3 ( а.с.-11) Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір»ю та знаходяться на її утриманні ( а.с.-12,13,16) Із довідки Тетіївської ЦРЛ № 490 від 07.06.2013 року вбачається, що [PERSON], [INFO] має статус інваліда дитинства з 2009 року. ( а.с.-24) Із копії довідки про доходи № 42 від 19 червня 2013 року виданої ТОВ «Олга Логістик» вбачається, що [PERSON] з 01.02.2013 року по 16.04.2013 року працював у вказаному товаристві торговельним представником. ( а.с.-47) Із копії довідки про доходи № 01-б від 18.06.2013 року виданої ТОВ Торговий дім «ДІ ВІНС» встановлено, що [PERSON] з 17 квітня 2013 року працює у вказаному товаристві на посаді фахівця з методів розширення ринків збуту і його дохід з 17 квітня 2013 року по травень 2013 року становить 1 745 гривень ( а.с.-48) Із висновку судово-медичної експертизи крові № 378 від 08.01.2014 року вбачається, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено ( а.с.93-96) Суд не має сумнівів у достовірності даного висновку, оскільки експертиза призначена і проведена з дотриманням процесуального порядку ( ст.ст. 143-147 ЦПК України) особою, яка володіє спеціальними знаннями для вирішення поставленого питання і має відповідний стаж роботи. Експертному дослідження піддавався необхідний та достатній матеріал ( кров позивачки, відповідача та дитини). Методи, використані при експертному дослідженні і зроблений на їх підставі висновок науково обґрунтовані та відповідають вимогам Закону України від 25.02.1994 року « Про судову експертизу» та Правил проведення судово-медичних експертиз ( досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров»я України від 17.01.1995 року № 6 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.07.1995 року № 252/788. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що останній може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в судовому засіданні докази, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дітей підлягають задоволенню, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] як батько не приймає участі у їх вихованні та утриманні, тож суд у відповідності зі ст.ст. 181-183 Сімейного Кодексу України, стягує з нього аліменти. Також суд приходить до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки має важке матеріальне становище, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна із яких інвалід дитинства, відповідач з сім»єю не проживає, має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання, проте добровільно її не надає, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Суд вважає, що посилання представника відповідача про те, що відповідач має на своєму утриманні ще одну дитину та на даний час не працює, як на обставини, що мають значення при визначенні розміру аліментів, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються належними і допустимими доказами. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідно до ч.1 ст. 136 Сімейного Кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст.122,124,126,127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред»явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно ч.2 ст. 136 Сімейного Кодексу України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» предметом доведення в справі про заперечування батьківства є відсутність кровного споріднення між особою записаною батьком дитини й самою дитиною. Встановлені судом обставини справи вказують, що позивач за зустрічним позовом [PERSON], не погоджуючись із висновком експертизи, яка доводить наявність кровного споріднення між ним та дитиною, не надав суду належних та допустимих доказів щодо походження дитини не від нього. Згідно зі ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд відповідно до ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом, як на підставу своїх позовних вимог є необґрунтованими, а тому в задоволенні його позовних вимог слід відмовити. Судові витрати стягнути з відповідача [PERSON] відповідно до ст. 88 ЦПК України .

Outcome: approved