Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Феневицької сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 21 червня 2016 року в с.Феневичі Іванківського району Київської області померла її мати [PERSON], [INFO] З рідних та близьких [PERSON] осіб, окрім неї, станом на сьогодні нікого немає. Чоловік [PERSON] (батько позивача) [PERSON], [INFO], помер в 1989 році, після його смерті спадкодавця вдруге в шлюб не вступала; інших дітей не було. Після смерті [PERSON] її спадкове майно успадкувала позивач, шляхом вчасної подачі заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області. Спадкодавиця на праві особистої приватної власності мала домоволодіння, розташоване за адресою: с.Феневичі Іванківського району, вул.Шевченка,33, інвентаризаційною вартістю 163.019 грн. Цей будинок батьки побудували в період з 1960-1965 р.р. і після смерті чоловіка (батька позивача) єдиним власником вказаного будинку залишилась мати позивача, [PERSON], але в належному порядку вона не проводила державної реєстрації свого особистого права власності на вказане майно. В даний час державний нотаріус Іванківської районної державної нотаріальної контори не може встановити її особисте право власності на спадкове домоволодіння, в зв»язку з тим, що спадкодавиця не зареєструвала свого права власності на останнє в належному порядку, через державні реєстраційні органи. Тому, позивач звертається з даним позовом до суду про визнання свого права власності на спадкове майно. Будь-яких осіб, які б мали намір або право на успадкування майна, що залишилось після смерті [PERSON], окрім неї немає. Позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла 21 червня 2016 року, а саме: на домоволодіння, розташоване за адресою: с.Феневичі Іванківського району Київської області, вул.Шевченка,33. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без її участі ; позов підтримує. Відповідач, Феневицька сільська рада Іванківського району Київської області, звернулися до суду з листом про те, що з позовною заявою [PERSON] ознайомлені, заперечень не мають; просять розглядати справу без участі представника сільської ради. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Позивач надала суду належні докази спадкоємиці : копію свідоцтва про смерть спадкодавиці [PERSON], яка померла 21 червня 2016 року; копію свідоцтва про своє народження. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори від 28.09.2018р. після [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] заявою від 02 серпня 2016 року. Інших спадкоємців не має. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз»ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до постанови державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори від 28.09.2018р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область Іванківський район с.Феневичі, вул.Шевченка,33, що належав [PERSON], яка померла 21 червня 2016 року, в зв»язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України). Згідно з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім.»я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, маються підстави для задоволення позову. Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved