Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що згідно свідоцтва про право власності на частину житла від 03.02.1994 року, договору дарування частки квартири від 21.08.2000 року та договору купівлі-продажу з біржових торгів від 09.07.2003 року частки квартири, вона є власником квартири № 33, яка знаходиться за адресою: Черкаська область м. Умань вул. Котляревського, 23. У цій квартирі проживала та зареєстрована її донька [PERSON]. Однак, остання уже понад 10 років у вказаній квартирі не проживає, будь-які її особисті речі у квартирі відсутні, вона не приймає участі в утриманні квартири та ніколи не здійснювала оплату за комунальні послуги, які на її особу нараховуються. Просить суд, визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 33, яка знаходиться за адресою: вул. Котляревського, 23, м. Умань Черкаська область. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України\~судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~\~\~ Судом достовірно встановлено про те, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва № 2880 про право власності (а.с. 6), копією договору купівлі продажу, укладеного 09 липня 2003 року (а.с. 7), копією договору дарування квартири від 21 серпня 2000 року (а.с. 9). Згідно будинкової книги для прописки громадян (а.с. 10-13) у квартирі [ADDRESS], в тому числі, зареєстрована відповідач по справі [PERSON], [INFO]. Згідно акту, складеного 16 липня 2018 року, мешканцями будинку № 23 по вулиці Котляревського в м. Умані Черкаської області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у квартирі № 33 вказаного будинку [PERSON], [INFO], не проживає понад 10 років. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» відповідно до ст. 107 ЖК України\~(аналогічна ст. 167 ЖК України) наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, утворення сім'ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Згідно ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином,\~\~оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням\~ підлягають задоволенню.

Outcome: approved