Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання прав та обов`язків спадкодавця на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] . 28 жовтня 2008 року [PERSON] залишила на ім`я позивача заповіт, яким заповідала чотири земельні ділянки, розташовані на території Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. 28.01.2019 року на підставі заяви позивача про прийняття спадщини за запові\-том у Другій павлоградській державній нотаріальній конторі булла заведена спадкова справа № 414/2017 до майна померлої [PERSON] . 18.04.2019 року позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за запові\-том на частину майна померлої. Але на одну земельну ділянку площею 6,7800 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва нотаріус не видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а надав постанову про відмову у вчи\-ненні нотаріальної дії, де вказав, що свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно не може бути видане в зв 'язку з тим, що право власності на земельну ділянку не зареєстровано належним чином у відповідних органах Державної реєстрації прав власності на неру\-хоме майно. Дійсно, для підтвердження прав спадкодавця на земельну ділянку площею 6,780 га позивач надала нотаріусу свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08.04.2009 року Другою синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстровим № 2-901 на ім`я [PERSON] . Але державна реєстрація права власності на нерухоме майно не була проведена у відповідних органах належним чином, до 2013 року-це відповідний відділ Держкомзему у Синельниківському районі Дніпропетровської області. Виконати цю дію спадкодавець [PERSON] не встигла, так як померла. Позивач вважає, що таким чином спадкодавець не завершила виконання оформлення своїх прав на спадкове майно і у неї не виникло право власності на вищевказану земельну ділянку. І тому належне їй право зареєструвати земельну ділянку в органах державної реєстрації перейшло до позивача як ії спадкоємця. Просить визнати за нею права та обоє 'язки спадкодавця на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільського\-сподарського виробництва, площею 6,780 га, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, Старовишневецька сільська рада, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з правом реєстрації права власності цієї земельної ділянки в органах державної реєстрації на своє ім`я. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача- Роздорської селищної ради Синельниківського району Забудько С.О. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Проти позову не заперечують. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, встановив наступне. Факт смерті спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 19.05.2017 Павлоградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно із заповітом від 28.10.2008, посвідченим приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М., [PERSON] залишила на ім`я позивача заповіт, яким заповідала [PERSON] належний їй на праві власності житловий будинок [ADDRESS] , та три земельні ділянки площею 6,730 га, 6,780 га та 6,840 га, які розташовані на території Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Як вбачається з матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] крім позивач [PERSON] , яка є спадкоємцем за заповітом, є інший спадкоємець за законом - син померлої [PERSON] - [PERSON] , який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в частині , що не охоплена заповітом. 18.04.2019 державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори на ім`я [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] .. Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається з земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,8400 га, 4,7100 га та 2,0200 га, що розташовані на території Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Постановою нотаріуса Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дутчак Ю.С. у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6,7800 га було відмовлено у зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] не пройшло державної реєстрації. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. У відповідності до ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за N 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку не розглядаються. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільського\-сподарського виробництва площею 6,780 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, Старовишневецька сільська рада, належало померлій [PERSON] на підставі свідотцва про право на спадщину, а позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на зазначену земельну ділянку, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Відсутність державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для позбавлення особи права на отримання спадкового майна у власність в порядку спадкування за законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved