Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.12.2019 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Новотроїцьким РВ ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області, про що складено актовий запис №90. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Їх шлюб виявився невдалим, фактично розпався та носить формальний характер. Відповідач протягом року проживає окремо не спілкується з нею та дитиною. Фактичні шлюбні відносини між ними припинилися, між ними втрачені духовні та фізичні зв`язки, тому розірвання шлюбу відповідає їх інтересам. Просить розірвати шлюб, наміру поновлювати подружні стосунки не має, повернути дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, проте до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , 19.12.2019 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають, шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу не відповідає інтересам подружжя. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved