Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог від 05 жовтня 2017 року, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]; призначити її піклувальником над онуком, [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання онука, [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що разом з нею проживає онук, [PERSON], матір'ю якого є [PERSON], її рідна донька. Але мати дитини не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина, оскільки не займається його вихованням та утриманням. Вона, [PERSON], намагалась вплинути на [PERSON], аби вона підтримувала спілкування з сином, забезпечувала його продуктами харчування, одягом, шкільними приладдями. Але мати, [PERSON], не бажає виконувати свої батьківські обов'язки по відношенню до сина та зовсім не цікавиться його інтересами та не дбає про його розвиток. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В своїх поясненнях [PERSON] вказувала на те, що від народження онука допомагала доньці з його утриманням. Але з серпня 2015 року онук почав постійно проживати з ним, бо мати постійно приводила в сім'ю нових чоловіків та не переймалася його потребами. Від того часу вона, [PERSON], забезпечує онука усім необхідним, піклується про його здоров'я та освіту. Вона також проводила бесіди з донькою, аби та підтримувала відносини з сином, забезпечувала його за потреби. Однак, [PERSON], свого ставлення до сина не змінила, та навіть змінила місце проживання, переїхала в інший населений пункт. Така поведінка матері призвела до того, що її син, [PERSON], звернувся до неї, [PERSON], з пропозицією позбавити матір батьківських прав, бо він їй, як син, став непотрібний, вона його обманула. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомила, тому суд виходить з того, що її неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подавала. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні. Представник органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] та просила їх задовольнити. В своїх поясненнях представник [PERSON] вказувала на те, що 21 липня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до органу опіки та піклування з заявою про те, що дитина, [PERSON], залишився без батьківського піклування. З цього приводу було здійснено виклик [PERSON] та проведено з нею профілактичну бесіду, за результатами якої [PERSON] пообіцяла виправити свою поведінку та влаштуватися на роботу. Але на наступне засіданні комісії по захисту прав дитини, яке відбулось 09 серпня 2017 року, жодного документу на підтвердження виконання своїх обіцянок [PERSON] не представила. Так само, ніяких змін у поведінці [PERSON] по відношенню до сина не відбулось і на час проведення 13 вересня 2017 року чергового засідання комісії, на якому вона була присутня особисто. Тому орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, в судовому засіданні встановив наступне. [PERSON] народилася 19 березня 2003 року. Відповідно до свідоцтва про народження 1-ВЛ № 248459, виданого 16 травня 2003 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції, батьками дитини є [PERSON] і [PERSON], відповідач у справі. Відомості про батька записані дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, що витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 28 жовтня 2014 року № 00014643458. Позивач [PERSON] являється рідною матір'ю по відношенню до відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження про 1-ВЛ № 498187, виданим повторно Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, а також свідоцтвами про розірвання шлюбу І-ВЛ № 183422 від 19 вересня 2017 року та про шлюб І-ВЛ № 218422 від 25 лютого 2014 року, в яких зафіксована зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] Від так, позивач [PERSON] є рідною бабусею по відношенню до неповнолітнього онука, [PERSON] Як вбачається з актів квартального комітету № 66 від 02 серпня 2017 року, позивач [PERSON] та її онук [PERSON] проживають однією сім'єю за адресою: м. Люботин, пров. Вороніна. 8. Але відповідач [PERSON] - мати неповнолітнього [PERSON], разом з дитиною не проживає. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані приймати участь у вихованні дитини, зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За ініціативою позивача в судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які підтвердили суду, що тривалий час знайомі з [PERSON] та донькою [PERSON] і онуком [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що проживає по сусідству з [PERSON], разом з якою в останні два роки проживає її онук [PERSON]. За цей час вона [PERSON] разом з сином не бачила, але часто спостерігала за тим, як чоловік [PERSON] займався фізичною підготовкою дитини до вступу військову гімназію. Свідок [PERSON] пояснив, що працює лікарем і надає медичну допомогу у лікуванні [PERSON], коли до нього зверталися з цього приводу і мати і бабуся. Але в останні три рази, коли [PERSON], хворів, до нього зверталася лише [PERSON] Для огляду дитини він приїжджав додому до [PERSON], але матері дитини він там ніколи не бачив. Свідок [PERSON] пояснила суду, що була класним керівником [PERSON], починаючи з п'ятого класу. Але [PERSON] лише в перші місяці проявляла інтерес до навчання сина, але згодом на жодному з батьківських зборів її не було. Дитина частіше за все в розмовах згадував про бабусю, яка і надавала допомогу [PERSON] у підготовці до шкільних заходів. Аналізуючи показання свідків, суд вважає їх достовірними, бо такі свідки не заінтересовані у результаті розгляд справи, являються сторонніми людьми одне для одного та висвітлюють лише ті обставини, які спостерігали особисто. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обовязків, не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, належним чином не утримує свого сина, не піклується про стан його здоровя, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає ніякої участі в підготовці його до самостійного життя. З метою недопущення з боку матері байдужого ставлення до своїх батьківських обов'язків спеціалістами служби у справах дітей Люботинської міської ради Харківської області 26 липня 2017 року було попереджено відповідача [PERSON] про можливість її притягнення до кримінальної,адміністративної чи цивільно-правової відповідальності. Невдовзі, 08 серпня 2017 року до органу опіки та піклування надійшла заява [PERSON], в якій він висловив бажання жити з бабусею з тих причин, що мати не цікавиться його життям, не приїхала на його день народження та живе лише власним життям. До того ж [PERSON] у поданій заяві вказав, що не заперечує проти позбавлення його матері батьківських прав. За період навчання неповнолітнього [PERSON] у Державній гімназії-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою Кадетський корпус мати з листопада 2016 рок не цікавилася навчальними досягненнями свого сина, не відвідувала його в навчальному закладі, де він знаходиться цілодобово, та не спілкувалася з викладачами, що підтверджується характеристикою, складеною керівником навчального закладу. Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. З метою з'ясування думки дитини при вирішенні даної справи, в судове засідання був запрошений [PERSON], який пояснив суду, що до вступних іспитів у кадетський корпус його готував дідусь, з яким вони влітку 2016 року кожного ранку займались фізичною підготовкою. Мати майже не займалась ним та його підготовкою до вступних іспитів. Останнім часом мати не бажає з ним спілкуватися, не переймається його життям. Натомість його у всьому підтримує бабуся. Після того, як мати переїхала в інший населений пункт, вона йому навіть не телефонувала, лише він інколи їй дзвонив. Він переконався в тому, що мати не буде про нього піклуватися, тому він поговорив з бабусею про необхідність позбавлення матері батьківських прав. Про те, які зараз вимоги розглядається в суді, він розуміє та усвідомлює наслідки. Але за той час, який минув від моменту звернення бабусі з заявою до органу опіки та піклування, мати не змінила своєї поведінки по відношенню до нього. Виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області надано висновок від 27 вересня 2017 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні сина, [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. В ході розгляду даної справи орган опіки та піклування направив подання від 27 вересня 2017 року про доцільність призначення [PERSON] піклувальником на неповнолітнім [PERSON], оскільки це відповідатиме інтересам дитини. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] батьківські обовязки, передбачені ст. 150 СК України, не виконує, тому задовольняє позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав та призначення позивача піклувальником над неповнолітнім. Одночасно з цим, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по оплаті судового збору. Відповідно до ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 181, 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що визначений позивачем розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідач являється молодою і працездатною людиною, яка взмозі сплачувати аліменти на утримання сина в такому розмірі. Задовольняючи вимогу позивача про стягнення аліментів, суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн., від сплати якого позивач звільнена.

Outcome: approved