Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 17521,91 грн. На підтвердження вимог зазначає, що судовим наказом Володарського районного суду Донецької області від 23.11.2017 року з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12.10.2017 року. Судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Новокодацькому відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Дніпро). Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів та має заборгованість по їх виплаті, яка 01.03.2021р. становить в сумі 36095,10 грн. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання по сплаті аліментів не виконує, просить стягнути з нього пеню в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 17521,91 грн. Позивачка в удове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутність та у зв`язку із визнанням позову зменшити судовий збір. Дослідивши наявні письмові докази суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.01.2017 року Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] народився [INFO] . Батьками в свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] . (а.с.6) Судовим наказом Володарського районного суду Донецької області від 23.11.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12.10.2017 року. (а.с.10) З розрахунку заборгованості, наданого Новокодацьким відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Дніпро), вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , станом на 01.03.2021 року становить 36095,10 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із статтею 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. В Постанові від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц Великої Палати Верховного Суду встановлений порядок розрахунку пені за прострочку сплати аліментів. Зазначена постанова містить правильний висновок щ о зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього зобов`язання буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дитини, та з відповідача на її користь слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 СК України. Відповідач надав до суду заяву в якій визнав позов ,а саме розмір пені в розмірі 17521,91 грн., доказів на підтвердження того, що пеня утворилась з незалежних від нього причин суду не надав. Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на те, що відповідачем визнається розрахунок пені в розмірі 17521,91 грн., така обставина не потребує доказування відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, за якою обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, з урахуванням позиції сторін, враховуючи, що відповідач визнав позов в повному обсязі ,а визнання позову, відповідно до ст.49,206 ЦПК України є правом відповідача, суд вважає розрахунок прийнятним, та таким, що не підлягає доказуванню. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, відповідає інтересам неповнолітньої дитини та не порушує права,свободи,інтереси інших осіб. Тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі складаються із судового збору, який на час подання позову до суду становить 908,00 гривень. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а також, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що відповідачем визнаний позов до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вважає, що судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави необхідно зменшити на 50%.

Outcome: approved