Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову зазначила наступне: 16 листопада 2002 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області під актовим записом № 791. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Останнім часом між ними постійно виникали суперечки, виявилося, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, втратили один до одного почуття поваги та любові і це стало причиною частих сварок, непорозумінь, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Вони люди різних характерів та мають діаметрально протилежні погляди на життя та сімю. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, оскільки спільне господарство не ведеться. Шлюб вони розривають вперше. Позивач - [PERSON] в судове засідання не прибула, проте подала до суду заяву в якій позов підтримала повністю, просить розірвати шлюб та залишити проживати сина разом з нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, проте від нього на адресу суду надійшла заява про можливість розгляду даної справи без його участі, де він зазначив, що позов визнає повністю, шлюб просить розірвати, а сина залишити проживати з позивачем. Як зазначено у ч. 2\~ст. 197 ЦК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 16 листопада 2002 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області під актовим записом № 791, згідно свідоцтва про одруження серії І-ФМ № 048922. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], (актовий запис № 775, згідно свідоцтва про народження серії І-ФМ № 328314, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області), який проживає разом з позивачкою. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Як зазначено у\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивач просила залишити сина проживати із нею, а Відповідач заперечень на позов не подав та визнав позов повністю, суд вважає, що місцем проживання [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання її матері [PERSON]. Витрати із сплати судового збору у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved