Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому понад 6 місяців без поважних причин. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . У даному будинку з її дозволу в 2010 році зареєстровано її онука [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає з 2016 року. Де перебуває відповідач в даний час позивачці не відомо. Реєстрація [PERSON] у будинку, що їй належить створює труднощі та перешкоди, вона позбавлена можливості оформити житлову субсидію. Позивач вважає, що відповідач понад 6 місяців у вказаному житлі не проживає та не користується ним без поважної причини, а тому на підставі ст. 72 ЖК України, просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим будинком. У добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку, а тому позивачка змушена звернутися до суду з позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] надала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання, призначене на 19.10.2021 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 \~ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив , відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст.\~223,\~ 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до\~ст. 128 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання (ч.9\~ст. 28 ЦПК), викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Право власності позиваки на даний будинок підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.08.2006 року на підставі рішення виконкому Доманівської селищної ради Доманівського району Миколаївської області від 14.07.2006 р. №54., зареєстрованого у Вознесенському МБТІ 11.08.2006 р. за №101. Згідно довідки центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Доманівської селищної ради [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрована по [ADDRESS] , згідно будинкової книги за данною адресою зареєстрований онук [PERSON] . Факт не проживання відповідача у будинку підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: - актом обстеження від 22.07.2021 року щодо виявлення проживаючих в будинку за адресою [ADDRESS] , складеного депутатом Доманівської селищної ради округу №2 Макогоненком А.А., у присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , в якому зазначено, що влаником в житловому будинку [ADDRESS] є [PERSON] , згідно будинкової книги в данному будинку зареєстровані: власник [PERSON] , онук [PERSON] , який протягом останніх 5 (п`яти) років за данною адресою не проживає. Статті\~150, 156 ЖК \~передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суду необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщенні та поважність причин такої відсутності. За правилами ст.ст.10, 11 ,60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Докази, які б свідчили про наявність поважних причин непроживання відповідача в житловому приміщенні, у матеріалах справи відсутні. На сьогоднішній день позивач, як власник житлового будинку має намір розпорядитися своїм майном на власний розсуд, однак реєстрація відповідача у зазначеному будинку перешкоджає йому у цьому, а тому він звернувся до суду. Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеному житловому будинку перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 41 Конституції Українипередбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним Стаття 47 Конституції Українитаст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Відповідно до ч.1ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 1ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наявність реєстрації відповідача приводить до обмеження права власності позивача, що виражається в неможливості розпорядитись об`єктом власності на свій розсуд, які зокрема полягають у тому, що він змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу доКонвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю воле Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз даних правових норм свідчить про те, що право користування житловим приміщенням власником житла є одним із засобів реалізації права власності і похідним від права власника на житло, таким чином внаслідок припинення права власності на житлове приміщення, особа втрачає і право користування цим приміщенням. За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] як власник будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , має право вимагати усунення порушення її права власності. Із пояснень позивача , викладених в позові, судом встановлено, що [PERSON] з 2016 року не проживає за місцем реєстрації. Ствердження позивача підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Враховуючи, що [PERSON] більше 6 місяців не користується житловим будинком позивача без поважних причин, що свідчить про втрату ним права на користування цим житлом, а також створює позивачеві перешкоди в користуванні житлом та його утриманні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 141 ЦПК України,\~ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»\~з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі. При цьому позивач просить суд не стягувати з відповідача на свою користь судовий збір.

Outcome: approved