Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Чуньків, в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку на території Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5647 га, яку складають ділянка №1 кадастровий номер 7321589200:03:002:0130, площею 1,5055 га, ділянка №2 кадастровий номер 7321589200:03:002:0812, площею 0,0424 га, ділянка №3, кадастровий номер 7321589200:02:04:0617, площею 0,0168 га, загальною вартістю 106087 грн. в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що померла 13.01.2008 року в с. Чуньків. В обґрунтування позову посилається на те, 13.01.2008 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 1,5647 га, що складається із земельної ділянки №1 кадастровий номер 7321589200:03:002:0130, площею 1,5055 га, ділянка №2 кадастровий номер 7321589200:03:002:0812, площею 0,0424 га, ділянка №3, кадастровий номер 7321589200:02:04:0617, площею 0,0168 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, право власності спадкодавця на яку підтверджувалось державним актом серії ЧВ №064162, виданим Заставнівською РДА 23.12.2004 року. Все своє майно, в тому числі і згадану земельну ділянку [PERSON], згідно заповіту, посвідченого секретарем Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 24.09.2007 року померла [PERSON] заповіла позивачу. Спадкоємці, котрі мали б право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадану земельну ділянку, однак у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку за [PERSON] Надати оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку ЧВ №064162 від 23.12.2004 року, виданий на імя спадкодавця [PERSON], який би підтверджував право власності останньої на згадану земельну ділянку позивач немає можливості, оскільки державний акт втрачений, а тому відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтував вищенаведеним та просив задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.01.2008 року в с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №046439 від 14.01.2008 року (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Таким чином, внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить згадана земельна ділянка. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Законодавство України надає перевагу спадкоємцеві за заповітом перед спадкоємцями за законом. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Все спадкове майно, згідно заповіту від 24.09.2007 року, посвідченого секретарем виконкому Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №31, який не змінювався і не скасовувався померла [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] Вказане видно із заповіту (а.с. 6) та матеріалів спадкової справи №498 від 13.01.2008 року, що досліджена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону судом встановлено, що спадкоємці, які мають право на обовязкову частку спадкового майна померлої [PERSON] при спадкуванні за заповітом відсутні. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] вчасно прийняла, шляхом звернення до державного нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк із відповідною заявою, з метою її оформлення та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, звернулася до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не був наданий оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №064162 від 23.12.2004 року, виданий на імя спадкодавця [PERSON], який би підтверджував право власності останньої на земельну ділянку, що є обєктом спадкування. Вказане вбачається із заяви позивача про прийняття спадщини від 09.07.2008 року (а.с. 2 спадкової справи), витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №15394434 від 09.07.2008 року (а.с. 6 спадкової справи), що досліджені судом, а також з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №283/02-31 від 23.03.2016 року (а.с. 12 спадкової справи), що досліджені судом. Надати оригінал згаданого державного акту позивач позбавлений можливості в звязку із його втратою. Вказане підтверджується оголошенням в газеті «Голос краю» №29 від 18.07.2008 року, з якого видно, що загублений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ля ведення с/г виробництва на імя [PERSON], за №064162, жительки с. Чуньків вважається недійсним (а.с. 9 зворот). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЧВ №064162 на території Чуньківської сільської ради, що видно із довідки відділу земельних ресурсів у Заставнівському районі №292 від 10.07.2008 року (а.с. 13), копії державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 22). Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7301530182016, НВ-7301530202016, НВ-7301530192016 від 15.06.2016 року, що досліджені судом, земельна ділянка загальною площею 1,5648 га з кадастровим номером 7321589200:03:002:0130; кадастровим номером 7321589200:02:004:0617; кадастровим номером 7321589200:03:002:1812 належить [PERSON] Відповідно до звітів №193-198 від 11.04.2016 року (а.с.14-46) загальна вартість вказаної земельної ділянки становить 106087 гривень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що спадкодавцю [PERSON] дійсно належала вищевказана земельна ділянка, проте оригінал правовстановлюючого документу на неї втрачений. В звязку із вказаним, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved