Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 15 липня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд шлюб розірвати, посилаючись на те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами, через що в сім`ї часто виникали суперечки та непорозуміння. Позивач вважає, що сім`я їхня розпалася остаточно і збережена бути не може. Сімейні стосунки припинені в лютому 2018 року. Тому позивач вимушена звернутися до суду і просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 15 липня 2016 року. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] », а також стягнути на її користь судові витрати. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву, вх.№4596 від 19.06.2019, в якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, вх.№4597 від 19.06.2019, в якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заяви, клопотання: заяви позивача та відповідача про розгляд справи без їхньої участі. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі про що постановлено ухвалу окремим документом. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 15.07.2016 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, встановлено, що 15.07.2016 між сторонами було зареєстровано шлюб. Від спільного проживання мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 23.08.2017 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Із доводів позивача встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують. Мір до примирення ніхто із сторін не приймав, разом не проживають з лютого 2018 року. Не бажають подальшого спільного життя. Відповідно до ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що поновлення сімейних відносин та збереження сім`ї стали неможливими, подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дитини, сторони разом не проживають з лютого 2018 року і не мають наміру підтримувати сімейні стосунки, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати, задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.07.2016 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, позивач після державної реєстрації шлюбу своє прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Позивач [PERSON] заявила вимогу про відновлення їй дошлюбного прізвища « [PERSON] ». Враховуючи ці обставини, суд має підстави відновити позивачеві [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] задоволені повністю, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ч.1 ЦПК України покладаються на відповідача у розмірі, встановленому п.п.3 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст.4,110,112,113 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved