Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та просила усунути перешкоди в користуванні належним їй на праві власності будинком № 55 по 1-ому провулку Топольського в м. Вінниці, визнавши [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням, в звязку з його відсутністю в цьому приміщенні понад рік без поважних причин. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 8, 41 Конституції України, ст. ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ У судовому засіданні встановлено, що на підставі Свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 26.10.1987 року № 387, виданого на підставі рішення виконкому Староміської районної Ради народних депутатів від 09.09.1987 року № 241, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 100% будинковолодіння, яке розташоване в м. Вінниці по І ому провул. Топольського за № 55. На даний час у будинку № 55 по вул. І провул. Топольського в м. Вінниці зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], який є чоловіком дочки позивача [PERSON], що підтверджується довідкою квартального комітету «[PERSON] Центр» від 14.05.2015 року № 580, копією домової книги та адресною довідкою від 18.08.2015 року. Однак, у даному будинку відповідач не проживає (підтверджується [PERSON] квартального комітету «[PERSON] Центр» від 10.07.2015 року № 839, письмовими заявами [PERSON] від 14.05.2015 року № 576, [PERSON] від 14.05.2015 року № 575, [PERSON] від 14.05.2015 № 557), проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачу як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Суд бере ці докази до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. Суд знаходить обґрунтованою вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в належному позивачу на праві приватної власності помешканні. Право власності позивача згідно ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України захищено положенням про те, що право власності є непорушним. Враховуючи, що судом не встановлено чинення перешкод в користуванні відповідачем житлом, а також, те, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації його постійного проживання досить тривалий час, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved