Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення понесених витрат на повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання народився син [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач [PERSON] . На теперішній час сімейні відносини між сторонами припинені. Відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області, із відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 23 травня 2019 року і до закінчення [PERSON] навчального закладу - Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, кваліфікаційний рівень «Бакалавр», тобто до [INFO] включно. Позивач посилається на те, що у серпні 2018 року син [PERSON] вступив до Чернівецького НУ імені Юрія Федьковича на контрактну форму навчання. Плата за третій рік навчання склала 24300 гривень. Крім цього, син проживає у гуртожитку і вартість проживання за один місяць становить 520 гривень, а за період з вересня 2020 року по червень 2021 року за проживання сина у гуртожитку позивач сплатила 5200 гривень. Також позивач вказала, що у червні 2019 року син [PERSON] вступив на кафедру військової підготовки Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича. Плата за другий рік навчання на кафедрі військової підготовки склала 12800 гривень. В цілому матеріальні витрати, понесені позивачем на утримання повнолітньої дитини, склали 42300 гривень. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь половину вартості додаткових витрат в сумі 21150 гривень, пов`язаних з навчанням, проживанням в гуртожитку та наданням освітніх послуг з військової підготовки студента, які були нею понесені на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі. Вказала, що з відповідачем не дійшли згоди щодо добровільного вирішення справи. Зазначила, що у неї важке матеріальне становище, оскільки недавно померла її мати, вона втратила роботу і є безробітною, тому їй важко самій утримувати сина-студента та неповнолітню доньку. Крім цього, на теперішній час захворів син, на лікування якого потрібні кошти. Раніше відповідач не бажав сплачувати кошти на утримання сина, лише останнім часом почав допомагати фінансово. З відповідача стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Заяви, клопотання: заява відповідача про перенесення розгляду справи; заяви позивача та відповідача про розгляд справи без їхньої участі. Інші процесуальні дії у справі: залишення позовної заяви без руху та надання позивачеві строку для усунення недоліків позовної заяви; відкриття спрощеного позовного провадження у справі та призначення першого судового засідання розгляду справи по суті, про що постановлено ухвали окремими документами. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ст.279 ЦПК України, розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого повторно 25.04.2017 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.32). Із копії судового наказу, виданого 03.10.2018 Ямпільським районним судом Вінницької області, справа №153/1086/18, встановлено, що із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третьої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 26.07.2018 до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.33). Із копії ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 30.05.2019, встановлено, що судом ухвалено про виправлення описки у рішенні Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.05.2019 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання (а.с.34). Із копії договору №09-138 від 14.08.2018 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою встановлено, що за рахунок коштів [PERSON] здійснюється надання освітніх послуг [PERSON] у Чернівецькому національному університеті імені Ю.Федьковича, денна форма навчання, строк навчання 4 роки. Вартість освітньої послуги за весь строк навчання - 86600 гривень, розмір плати за один рік становить 21650 гривень (а.с.35). Із копій квитанцій від 17.08.2020 та від 11.01.2021 встановлено, що [PERSON] сплатила кошти за навчання [PERSON] у Чернівецькому національному університеті імені Ю.Федьковича на загальну суму 24300 гривень (а.с.36,37). Із копії договору №80 від 01.09.2018 на тимчасове проживання у гуртожитку №2 студмістечка Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича встановлено, що [PERSON] проживає у гуртожитку [ADDRESS] (а.с.38). Із копій квитанцій від 03.09.2020 та від 01.02.2021 встановлено, що за проживання [PERSON] у гуртожитку Чернівецького національного університету імені Ю.Федьковича сплачені кошти на загальну суму 5200 гривень (а.с.39, 40). Із копії контракту №11 про військову підготовку громадянина [PERSON] на кафедрі військової підготовки Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича встановлено, що [PERSON] надаються освітні послуги з військової підготовки. Вартість за другий рік навчання становить 14500 гривень (а.с.41). Із копій квитанцій від 20.08.2020 та від 11.01.2021 встановлено, що [PERSON] сплачені кошти за навчання на кафедрі військової підготовки на загальну суму 12800 гривень (а.с.42, 43). Із довідки Ямпільського районного відділу ДВС Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) №3495/18.23-25 від 15.02.2021 встановлено, що з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, стягуються аліменти в розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 23 травня 2019 року і до закінчення сином навчання, тобто до [INFO] включно (а.с.55). Оцінюючи всі докази, суд приходить до висновку, що між учасниками справи склались правовідносини з приводу утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, які регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Позивач, заявляючи позовні вимоги, посилається на ст.141 СК України, відповідно до якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] вже сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, на підставі ст.199 СК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Главою 16 передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання, при цьому в статті 201 СК України зазначено норми (перелік статей), які застосовуються до відносин між батьками і повнолітніми дітьми. У зазначеному переліку відсутня норма статті 185 СК України щодо обов`язку батьків брати учать у додаткових витратах. Діючим сімейним законодавством України не передбачено стягнення з батьків на користь та\\або утримання повнолітніх дочки\\сина додаткових витрат, оскільки останні є особами, які набули повної цивільної дієздатності, тобто втратили правовий статус дитини, визначений статтею 6 СК України. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Додаткові витрати на дитину, що визначені статтею 185 СК України, не розповсюджуються на дорослих дітей, тобто дітей, які досягли повноліття. У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку, що вказані витрати не є додатковими, в розумінні статті 185 СК України. Тобто, посилання позивача [PERSON] на те, що витрати, пов`язані з навчанням дитини в університеті та на кафедрі військової підготовки, а також витрати, пов`язані із проживанням сина в гуртожитку, є додатковими витратами, які зумовлені особливими обставинами, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Верховний Суд у постанові від 05.12.2018 справа №701/699/16-ц зазначив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина в період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Наведене також узгоджується із правовими висновками, викладеними Верховним Судом України у постанові від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15 та постановах Верховного Суду від 29.01.2018 у справі №622/373/16-ц, від 29.08.2019 у справі №405/8423/16-ц, від 25.02.2020 у справі №521/4397/17, від 26.08.2020 по справі №336/1488/19, які є обов`язковими для суду в частині застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Як було встановлено в ході судового розгляду, відповідач [PERSON] вже сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, на підставі ст.199 СК України. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених [PERSON] позовних вимог про стягнення понесених витрат на повнолітнього сина, який продовжує навчання, а тому вважає в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed