Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 14882,70 гривень, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON] . На початку квітня 2020 року шлюбні відносини з відповідачем фактично припинилися, останній змінив своє місце проживання на іншу адресу. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.10.2020 року шлюб між ними розірвано. Судовим наказом Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19.06.2020 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з 09.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття. За інформацією Комунарського ВДВС у м.Запоріжжя від 14.01.2021 року, [PERSON] станом на 31.12.2020 року має заборгованість зі сплати аліментів за період з 09.6.2020 року по 31.12.2020 року у сумі 7357,10 гривень. Відповідач отримує дохід в КП «Запоріжремсервіс». На даний час [PERSON] має клінічний діагноз - міотонічний синдром, затримка психомовного розвитку з синдромом м`язової гіпотонії, вальгусна деформація обох стоп ніг 2, 3 ступеня. Дитина стоїть на диспансерному обліку у невролога, ортопеда, психіатра, потребує постійного підтримуючого лікування, зовсім не ходить, перебуває в підгузниках, має проблеми зі здоров`ям, страждає закрепами, що вимагає додаткових витрат, загальний розмір яких у період з 05.04.2020 року по 20.02.2021 року становить 14882,70 гривень, які відповідач добровільно сплачувати відмовляється. Позивач не працює, оскільки [PERSON] потребує постійного домашнього догляду. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2021 року відкрито провадження по справі, призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. 13.04.2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що заперечує проти стягнення з нього додаткових витрат на дитину, оскільки судовим наказом Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19.06.2020 року з нього на користь позивача стягуються аліменти. Всього з жовтня 2020 року по 01 квітня 2021 року утримано 17476,06 гривень, що перевищує розмір зазначених позивачем додаткових витрат на дитину. Заборгованість зі сплати аліментів ним виплачена у повному обсязі. Крім того, участь у додаткових витратах батьки повинні брати у рівних частинах, тому він повинен сплачувати лише половину додаткових витрат, а не всі витрати в повному обсязі. Позивач не надала жодної інформації щодо понесених нею витрат, не зазначила, як нею використовуються присуджені суми аліментів. Також відповідач зазначив, що ніколи не відмовлявся надавати кошти для своєї дитини, неодноразово звертався до позивача з питання спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні і лікуванні, проте позивач не надає йому такої можливості. 15.04.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначила, що станом на 01.04.2021 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 1453,66 гривень. Додаткові витрати на дитину, про які зазначила позивач у позовній заяві, підтверджуються квитанціями, довідками, обстеженнями і призначенням лікарів. Позивач і її представник у судовому засіданні позові вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення позивача, її представника, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд доходить наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 05.07.2016 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, позивач є матір`ю, а відповідач - батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Судовим наказом Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19.06.2020 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12). Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.10.2020 року шлюб, зареєстрований 31.10.2015 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1148, між [PERSON] і [PERSON] , розірвано (а.с.11). Дитина проживає разом з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] , згідно з актом підтвердження фактичного проживання №285 від 12.04.2021 року. Як зазначено в позовній заяві, відповідач з початку квітня 2020 року мешкає окремо. Останній щодо цього ніяких заперечень суду не надав. Згідно з медичною документацією [PERSON] встановлено наступні діагнози: міотонічний синдром, затримка психомовного розвитку з синдромом м`язової гіпотонії, вальгусна деформація обох стоп ніг 2, 3 ступеня. Дитина потребує постійного підтримуючого лікування, перебуває в підгузниках, страждає закрепами. Відповідно до довідок №123/9 від 08.07.2019 року (а.с.15) і №209/15 від 20.11.2020 року (а.с.16), виданих Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2», [PERSON] перебуває на диспансерному обліку і потребує домашнього догляду. У зв`язку з захворюваннями [PERSON] , позивач за період з 05.04.2020 року по 20.02.2020 року понесла додаткові витрати на дитину у розмірі 14882,70 грн., які пов`язані з медичним обслуговуванням, консультаціями, придбанням ліків, ортопедичних засобів та вирішенням інших життєво необхідних питань, що потребують значних додаткових витрат, в тому числі на купівлю підгузків та спеціального харчування, що підтверджується відповідними виписками та фінансовим документами (а.с.17-26, 29-48). На підставі статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із вимогами частини першої статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тобто, поряд із аліментами на дитину батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Відповідно до вимог частини другої статті 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. Тобто, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину і обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Вирішуючи даний спір у вказаній частині позовних вимог, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб. Інтереси дитини при вирішенні вказаного спору є більш важливими за інші обставини, тому що стягнення додаткових коштів призначена саме для дитини та її потреб, а не для матері. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Таким чином, враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме, незадовільним станом здоров`я дитини, тривалістю хвороби і необхідним лікуванням, купівлею спеціального дитячого харчування та підгузок, виходячи з наданих платіжних документів і з рівності участі батьків у таких витратах, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості додаткових витрат, тобто в розмірі: 14882,70 грн. : 2 = 7441,35 грн. Так як позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково на суму 14882,70 гривень (на 50 %), то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача стягується судовий збір в дохід держави у сумі 454,00 гривні.

Outcome: partial