Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], [PERSON], третя особа: орган опіки і піклування Бориславської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є матір'ю відповідача [PERSON], який перебував у шлюбі з відповідачем 2 [PERSON]. У шлюбі відповідачі виховували чотирьох дітей: [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] Спільне життя у відповідачів не склалось, шлюб між ними розірвано. Відповідачі не здійснюють своїх батьківських обов'язків відносно дітей та надали нотаріально завірену заяву про те, що в подальшому не будуть брати участі у вихованні дітей та їхньому матеріальному забезпеченні. Діти навчаються у Стрілківській школі-інтернаті І-ІІІ ступенів, та знаходяться там на неповному державному утриманні. В період канікул, на вихідні та святкові дні дітей вона, позивач [PERSON] забирає до себе додому. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради від 26.04.2018 року №100, визнано доцільним позбавити батьківських прав відповідачів відносно їхніх малолітніх дітей. У зв'язку з викладеним вище, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 21.06.2018 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі; позов підтримує повністю; проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява відповідача від 23.03.2018р., засвідчена приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Кучеренко Т.І., зареєстрована в реєстрі №217, про розгляд справи про позбавлення його батьківських прав без його участі; повідомляє, що не приймає участі у вихованні, навчанні, утриманні своїх дітей і в подальшому не має наміру займатися вихованням чи матеріальним забезпеченням своїх дітей. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява відповідача від 27.03.2018р., засвідчена приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Кучеренко Т.І., зареєстрована в реєстрі №238, про розгляд справи про позбавлення її батьківських прав без її участі; повідомляє, що протягом двох років не приймає участі у вихованні, навчанні, утриманні своїх дітей і в подальшому не має наміру займатися вихованням чи матеріальним забезпеченням своїх дітей. Представник третьої особи виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області як орган опіки та піклування [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності; позовні вимоги вважає підставними, позов просить задоволити. Відповідачі без поважних причин повторно не з'явилися в підготовче засідання, у зв'язку із чим суд вважає можливимрозглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів та з врахуванням вимог ст.280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.02.2004 року, який розірвано у судовому порядку 01.04.2013 року, що стверджено світлокопією рішення Старосамбірського районного суду Львівської області. Відповідачі є батьками [PERSON], [INFO].; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO].; [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопіями свідоцтва про народження: серії [NUMBER] від 04.06.2004; серії [NUMBER] від 26.05.2009; серії [NUMBER] від 09.01.2006; серії [NUMBER] від 05.10.2007. Позивач [PERSON] є матір'ю відповідача [PERSON], що встановлено із довідки про склад сім'ї №378, виданої 17.04.2018 року ПП «Борислав-Комфорт». Згідно з довідками Стрілківській школи-інтернату І-ІІІ ступенів від 18.04.2018 року за №01/41/106, №01/41/107, №01/41/108, №01/41/109 №01/41/106 діти відповідачів навчаються у Стрілківській школі-інтернаті І-ІІІ ступенів і знаходяться там на неповному державному утриманні. Як вбачається із висновку виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області як органу опіки та піклування № 100 від 26.04.2018 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] не приймають участі у вихованні, навчанні та утриманні своїх дітей та в подальшому не будуть брати участі у вихованні чи матеріальному забезпеченні своїх дітей, про що подали нотаріально завірені заяви. Тому вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дітей: [PERSON], [INFO].; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO].; [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері та батька. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У разі ухилення останніх від виконання обов'язків по вихованню дитини, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Чинним сімейним законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Судом встановлено, що своїми діями відповідачі проявляли такі з вищенаведених факторів: відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя; відсутність спілкування з дітьми в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; відсутність сприяння засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; відсутність виявлення інтересу до їх внутрішнього світу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідачів без поважних причин від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей знайшов своє підтвердження та позбавлення відповідачів батьківських прав по відношенню до їхніх малолітніх дітей буде відповідати інтересам дітей. Будь-яких доказів протилежного та доказів на підтвердження обставин, які перешкоджали б відповідачам у виконанні ними своїх обов'язків по відношенню до дітей суду не надано, більше того відповідачі у нотаріально завірених заявах самі підтвердили факт неприйняття ними участі у вихованні дітей та повідомили що і надалі не мають наміру займатися вихованням чи матеріальними забезпеченням, тим самим визнали позов про позбавлення їх батьківських прав. Крім цього, ч.3 ст.166 СК України встановлено обов'язок суду при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно прийняти рішення про стягнення аліментів на дитину. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивачки на утримання дітей аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто не менше соціальної гарантії, встановленої державою, що передбачено ч.2 ст.182 СК України. При цьому суд виходить із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності. За вимогами ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на визнання позову відповідачами, думку третьої особи щодо задоволення позову, враховуючи, що позивач наполягає на задоволенні позову, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв'язку з визнанням позову відповідачами позивачеві необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції №148В37397 від 14.05.2018, а з відповідачів на корить позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 352,40 грн. у рівних частинах з кожного.

Outcome: approved