Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визнати відповідачів сестру [PERSON] та племінницю [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], з тих підставах, що останні після реєстрації за вказаною адресою з 2004 року в квартирі ніколи не проживали, їх майна в квартирі не має, ними не сплачуються комунальні послуги. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволені, за обставинами наведеними в позовній заяві. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини щодо не проживання відповідачів [PERSON], [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON], належним чином повідомлені про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло №11102 від 2.12.1993 року, виданого Маріупольським державним виробничим підприємством по ремонту і експлуатації житлового фонду та свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-4466, позивач [PERSON] є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Згідно особистого рахунку №63658 на квартиру [ADDRESS], за вказаною адресою значаться зареєстрованими з 19.10.2004 року відповідачі [PERSON] та [PERSON], але останні фактично в квартирі не проживають з часу реєстрації. Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. З матеріалів справ вбачається, що відповідачі не були членами сімї позивача, в квартирі не проживають з часу реєстрації, вони не набули самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо), отже суд приходить до єдиного висновку про те, що у звязку з відсутністю договірних відносин з власником квартири, відповідачі втратили право користування цією квартирою. Оскільки позивач не наполягала на стягненні з відповідачів сплачених судових витрат, суд вважає їх стягнення недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved