Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 21/200 частину житлового будинку [ADDRESS] , після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . Встановити факт проживання однією сім`єю, відповідно до якого [PERSON] проживала однією сім`єю зі своєю невісткою [PERSON] , яка померла [INFO] року по день її смерті. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 21/200 частину житлового будинку [ADDRESS] , після смерті невістки [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження. [PERSON] та [PERSON] були подружжям. Позивачка разом із своїм сином та його дружиною проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , до їх смерті. [INFO] помер син позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. [INFO] померла невістка позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Сина та невістку поховала позивачка особисто, за власний рахунок. Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] . У встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було відмовлено, оскільки син [PERSON] знявся із реєстрації у місті Дніпрі та не був зареєстрований за місцем проживання у місті Мелітополі. А з приводу оформлення спадщини після смерті невістки [PERSON] нотаріусом було відмовлено у вчинені нотаріальної дії та роз`яснено, оскільки син та невістка розлучилися і на момент смерті шлюб був розірваний, позивачці необхідно встановити факт проживання однією сім`єю зі своєю невісткою у судовому порядку. У зв`язку з цим, позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті свого сина та невістки, встановлення факту проживання однією сім`єю. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 20.11.2018 замінено первісного відповідача Мелітопольську міську раду Запорізької області на належного відповідача - [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , так як вона є спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла у встановлений законом строк спадщину. У зв`язку з цим [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г. про зміну черговості одержання права на спадкування, усунення від права спадкування. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка є матір`ю [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] були подружжям. [PERSON] разом із своїм сином та невісткою проживали однією сім`єю з 2003 року за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер син [PERSON] , [INFO] померла невістка [PERSON] . [PERSON] надавала допомогу сину та невістці, поховала їх, за власний рахунок. Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування частини будинку від 23.01.2003 року [PERSON] та [PERSON] порівну прийняли у дар 21/100 частину житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] є спадкоємицею 4 черги після смерті невістки, а [PERSON] є спадкоємицею 1 черги після смерті дочки, однак, [PERSON] проживала разом з невісткою більше 5 років до її смерті, надавала тривалий час їй допомогу, т.я. вона була тяжко хворою, натомість її мати - відповідачка: [PERSON] не надавала ніякої допомоги, не цікавилася її станом здоров`я. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 серпня 2019 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тиченко М.Г. про зміну черговості одержання права на спадкування, усунення від права на спадкування була об`єднана з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Мелітопольська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, встановлення факту проживання однією сім`єю в одне провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Просить задовольнити позовні заяви в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, місце та час проведення судового засідання повідомлялась належним чином. Причини неявки суду невідомі. Від представника третьої особи за первісним позовом - Мелітопольської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Третя особа за об`єднаною позовною заявою - приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу в судове засідання не з`явилась, про дату, місце та час судового засідання була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не відомі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні заяви обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.15, ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, та кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Судом встановлені наступні обставини. [INFO] народилась позивач - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого повторно відділом РАГС адміністрації міста Магнітогорськ Челябинської області серії [NUMBER], актовий запис №2414 /а.с.74/. [INFO] народився [PERSON] . Його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1003 /а.с.72/. 23.11.1978 року [PERSON] та [PERSON] розлучились, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №678. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на дошлюбне прізвище - [PERSON] /а.с.77/. Згідно довідки №137 від 08.08.2006 року виданої Дніпропетровським районним управлінням юстиції відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] та [PERSON] 29.12.1979 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №309. Позивач після укладення шлюбу змінила прізвище з дошлюбного [PERSON] на [PERSON] /а.с.76/. 16.02.1994 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №122 /а.с.78/. 15.10.1994 року [PERSON] (син позивача) та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №1313. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила дошлюбне прізвище на [PERSON] /а.с.72/. 03.12.2001 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №633 /а.с.73/. Відповідно до договору дарування частини будинку від 23.01.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Чудською О.О., [PERSON] та [PERSON] прийняли у дар в рівних відсотках належну [PERSON] на праві приватної власності 21/100 частину житлового будинку [ADDRESS] /а.с.6/. Крім того, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Державного комунального підприємства Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації підтверджується право власності [PERSON] та [PERSON] на 21/100 частину житлового будинку [ADDRESS] /а.с.7/. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копію свідоцтва про смерть виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області серії [NUMBER] , актовий запис №442 /а.с.67/. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області серії [NUMBER] , актовий запис №1946 /а.с.8/. Відповідно до роз`яснення державного нотаріуса Лайзорик О.Ф. на звернення [PERSON] з приводу оформлення спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] , пояснено наступне: 22 травня 2018 року, [PERSON] , звернулася до нотаріальної контори з проханням оформити спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] . До спадкового майна входить: 21/100 частина жилого будинку за адресою: [ADDRESS] , яка була подарована [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, згідно договору дарування, посвідченого Чудською О.О. приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу 23.01.2003 року за р. № 616. При розгляді документів виявлено, що [PERSON] після [PERSON] не є спадкоємицею за законом. [PERSON] була дружиною [PERSON] - сина [PERSON] та проживали вони разом за однією адресою, але на момент смерті шлюб був розірваний, а тому необхідно встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом та встановлення факту проживання однією сім`єю підтверджуються письмовими поясненнями сусідів позивачки, а саме: [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідно до яких [PERSON] дійсно мешкав разом із своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] у своїй матері [PERSON] з січня 2003 року . Після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] [PERSON] продовжувала мешкати із своєю свекрухою [PERSON] разом аж по день своєї смерті [INFO] /а.с. 54-57/. Крім того, позивачка займалася організацією поховання своєї невістки [PERSON] про що свідчить копія довідки про причину смерті, копія свідоцтва про поховання КП «Ритуальна служба «Ритуал» ММР ЗО. Позивачка зареєструвала смерть невістки, отримала свідоцтво про її смерть, сплатила всі витрати, пов`язані з проведенням похорон у розмірі 6 080 грн., що підтверджується копією накладної №80 від 29.11.2017 року /а.с.68-71/. Відповідно до спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Тимченко М.Г. спадщину після смерті [PERSON] прийняла її матір [PERSON] шляхом складення нотаріальної засвідченої заяви 24.05.2018 року про прийняття спадщини у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ковальової Є.Є. та подання цієї заяви 25.05.2018 року за місцем відкриття спадщини приватному нотаріусу Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г. через свого представника [PERSON] на підставі нотаріально засвідченої довіреності від 24.05.2018 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ковальової Є.Є. /а.с. 83-93/. Але, суд вважає, що відповідачка не може прийняти спадщину після смерті своєї дочки [PERSON] , так як жодного разу не відвідувала її, не допомагала їй, не цікавилась її життям та здоров`ям. Позивачка зазначає, що проживає за адресою: [ADDRESS] . З січня 2003 року [PERSON] проживає разом із нею, також після смерті свого сина [PERSON] , який помер [INFO] [PERSON] продовжувала мешкати із своєю свекрухою [PERSON] разом аж по день своєї смерті [INFO] . Позивачка весь час дбала про її здоров`я та утримувала її, що підтверджується поясненнями сусідів. Останні роки життя [PERSON] була хвора, потребувала стороннього догляду, однак з часу хвороби відповідачка - [PERSON] взагалі не цікавилась станом здоров`я дочки. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] спадщину на 21/200 частину житлового буднику по [ADDRESS] прийняла його мати позивачка [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини як спадкоємиця першої черги, а після смерті [PERSON] спадщину на 21/200 частину житлового буднику по [ADDRESS] прийняла її мати - спадкоємиця першої черги [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини та позивачка [PERSON] , яка проживала із спадкодавцем на час її смерті та шляхом подання заяви про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги. Відповідно до правил другої статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`ю до набрання чинності цим Кодексом. В матеріалах справи є докази на підтвердження родинних відносин зі спадкоємцем [PERSON] , які свідчать про спільне проживання позивачки з спадкодавицею. За нормами ст.1259 ЦК України черговість одержання права на спадщину може бути змінена, якщо фізична особа протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. З матеріалів справи вбачається, що позивачка була пов`язана з спадкодавцем спільним побутом, взаємними правами та обов`язками зумовленими спільним проживанням, опікувалася та надавала допомогу протягом останніх 5-ти років до смерті [PERSON] , так як вона не могла самостійно себе забезпечити, окрім позивачки про неї нікому було піклуватися. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (постанова ВС від 18.07.2018 у справі № 713/1528/16-ц). В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного склад осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Оскільки померла хворіла на тяжку хворобу, а позивачка більше ніж 5 років опікувалася нею аж до смерті, як спадкоємець четвертої черги за законом, своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини то її позові вимоги про зміну черговості одержання права на спадщину з четвертої на першу є обґрунтованими. Слід також зазначити, що при вирішенні спору про усунення від права на спадкування за законом, судом встановлено, що відповідачка ухилялася від надання допомоги своїй дочці, якій через тяжку хворобу була у безпорадному стані та потребувала її. 01 квітня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 752/12158/14-ц, провадження № 61-3197св19 (ЄДРСРУ № 80889036) досліджував обставини щодо усунення від права на спадкування. Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, провадження № 61-37615св18 (ЄДРСРУ № 80783119), від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц, провадження № 61-34600св18 (ЄДРСРУ № 79806136) та ін.Текст скопирован с сайта https://alibi.dp.ua Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України захисту підлягає право позивачів таким способом захисту цивільних прав та інтересів як визнання права, встановлення правовідносин. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ч. 3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved