Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу визнання обєктом спільної сумісної власності, поділ майна й визнання права власності. Вказала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.01.2007 року. На даний час шлюб, відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 27.09.2011 року, між ними розірвано. За час спільного проживання, а саме: в листопаді 2009 року, за спільні кошти, було придбано майно, а саме: вантажний автомобіль «Renault Midlum 180», 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Добровільно здійснити поділ автомобіля відповідач не бажає. Крім цього, позивач зазначила, що з моменту офіційного розірвання шлюбу, тобто з 27.09.2011 року до середини квітня 2013 року вона продовжувала проживати разом однією сімєю з відповідачем [PERSON] в смт.Літин, 2-й [ADDRESS], були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Під час спільного проживання після розірвання шлюбу, між ними, як між чоловіком та дружиною, як і раніше була наявність усталених стосунків із взаємними правами та обовязками, що притаманні подружжю, зокрема ведення спільного побуту, наявність спільного бюджету, проводили поточні ремонти, ходили в гості, відпочивали, піклувались про побудову сімейних відносин. Позивач зазначила, що у звязку зі спільним проживанням як чоловіка та жінки до середини квітня 2013 року, вони домовились з відповідачем про те, що він буде користуватися автомобілем біля одного року, заробить грошей й поверне їй половину вартості автомобіля пізніше. В липні 2014 року позивач повідомила відповідачеві, щоб той повернув їй 50% вартості автомобіля, на що той повідомив, що грошей у нього немає і відмовився також надавати їй автомобіль в користування. Тому позивач з метою захисту своїх матеріальних інтересів змушена звернутися до суду з даним позовом і просить суд встановити факт проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу її та відповідача [PERSON] з 27 вересня 2011 року до середини квітня 2013 року та визнати автомобіль марки «Renault Midlum 180», 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вантажний, бортовий-С, чорного кольору, № шасі (рами) VF642АСА000002076, двигун №83М0455931, обктом спільної сумісної власності її та відповідача, поділити майно, що є її та відповідача спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Renault Midlum 180», 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вантажний, бортовий-С, чорного кольору, № шасі (рами) VF642АСА000002076, двигун №83М0455931. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Просив суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.74 ЦПК України судовими повістками, направленими рекомендованими повідомленнями за місцем його останнього відомого місця проживання, також через засоби масової інформації, зокрема через газету «Вінниччина» від 22.04.2016 року. Заперечень суду не надав. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що позивач [PERSON] є її подругою і в 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] У 2011 році шлюб вони розірвали, однак продовжували проживати разом та вести спільне господарство до літа 2013 року. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що вона працювала разом з позивачем [PERSON] і добре знає її сімю. Позивач [PERSON] у 2011 році говорила їй, що подала заяву на розлучення. Однак через тиждень повідомила, що вона знову проживає разом з [PERSON] В квітні 2013 року позивач [PERSON] приходила до неї в гості разом з відповідачем [PERSON] З 2011 року по 2013 роки [PERSON] проживала разом з [PERSON], вирощували картоплю та продавали її на ринку. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що позивач [PERSON] є її подругою з дитинства. Після розірвання шлюбу, [PERSON] продовжувала проживати як чоловік та жінка з [PERSON] до літа 2013 року, вели спільне господарство. Із наданих документів встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.01.2007 року по 27.09.2011 року. На даний час шлюб, відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 27.09.2011 року, між сторонами розірвано. Також в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], проживала однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO], з 27 вересня 2011 року до середини квітня 2013 року, а тому строк позовної давності звернення до суду за захистом порушених прав позивач [PERSON] не пропустила, поскільки відповідно до ч.2 ст.72 Сімейного Кодексу України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.. Із копії облікової картки приватного ТЗ АВ2752ВЕ від 10.11.2009 року встановлено, що за час шлюбу відповідачем [PERSON] було придбано автомобіль марки «Renault Midlum 180», 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вантажний, бортовий-С, чорного кольору, № шасі (рами) VF642АСА000002076, двигун №83М0455931. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для їх задоволення в повному обємі, так як автомобіль марки «Renault Midlum 180», 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вантажний, бортовий - С, чорного кольору, № шасі (рами) VF642АСА000002076, двигун №83М0455931, був придбаний під час перебування позивача [PERSON] в шлюбі з відповідачем [PERSON], за яким було зареєстровано даний транспортний засіб і про порушення свого права позивач [PERSON] дізналася лише в липні 2014 року, коли відповідач [PERSON] відмовився повертати їй 50% вартості автомобіля марки «Renault Midlum 180», 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та надавати даний автомобіль їй в користування. Поскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, тому в порядку ст.88 ЦПК України позивач [PERSON] має право на відшкодування їй відповідачем, понесених нею і документально підтверджених судових витрат, а саме: 1943 гривні 00 копійок судового збору.

Outcome: approved