Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить поновити процесуальний строк на звернення з вказаним позовом до суду, визнати, що [PERSON] не являється батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , шляхом виключення з актового запису № 63 від 04 липня 2013 року про народження [PERSON] , реєстрація якого відбулася Каланчацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, запису про те, що [PERSON] є батьком дитини. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що з 2017 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В 2013 році, ще до шлюбу з відповідачем, народила сина [PERSON] , батьком якого в 2017 році було записано [PERSON] . В серпні 2017 року рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області шлюб між ними було розірвано, яке набуло чинності 03 жовтня 2017 року. Відповідач не є біологічним батьком її сина, оскільки до 2017 року взагалі з ним не було ніяких стосунків. Натомість біологічним батьком [PERSON] є третя особа у справі [PERSON] , який надав нотаріально завірену заяву, в якій визнав себе батьком дитини. За викладених обставин та в силу положень ст. 138 СК України для захисту прав дитини змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 19 червня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено слухання справи до судового розгляду. Будь-які інші процесуальні дії судом не вчинялися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги, позовні вимоги визнала в повному обсязі зазначивши, що дійсно [PERSON] не є батьком сина позивача. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав суду нотаріально засвідчену заяву про визнання себе батьком [PERSON] , [INFO] . Частиною 4 ст. 206 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] у смт. Каланчак Каланчацького району Херсонської області народився [PERSON] , актовий запис № 63 здійсненний Каланчацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. При цьому, у свідоцтві про його народження батьком записано відповідача [PERSON] , а матір`ю позивача - [PERSON] . Згідно ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 138 СК України до вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. У порушення вимог ст. 138 СК України позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом тільки в березня 2019 року, з порушенням річного строку позовної давності. Відповідно до ст. 20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Позивач просила поновити їй строк для пред`явлення позову, оскільки вона проходила військову службу та має постійну зайнятість. Частини 4 та 5 ст. 267 ЦК України передбачають, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд вважає, що зазначені [PERSON] причини пропущення позовної давності по цій справі є поважними, тому строк підлягає поновленню з метою захисту порушених прав. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що сторонами не заявлялося про застосування наслідків сплину строків позовної давності. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство має право, зокрема жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Закон наділяє матір правом на оспорювання батьківства свого чоловіка. Це право є способом спростування презумпції шлюбного батьківства матір`ю дитини. Ч. 1 ст. 138 СК України визначає право жінки, яка народила дитину у шлюбі, оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Таким чином, спір розглядається в порядку позовного провадження у відповідності до вимог ЦПК України, оскільки йдеться про наявність спору про право. З метою захисту інтересів дитини та реалізації її права на батьківство, закон, передбачаючи можливі наслідки задоволення такого позову у вигляді виключення запису про батька, вимагає подання іншою особою заяви про своє батьківство. Тобто основне завдання законодавця в цих правовідносинах, - забезпечити дитині наявність батька. Тобто, вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Така заява подається до суду особою, яка вважає себе батьком дитини, і суд зобов`язаний перевірити дійсні мотиви подачі такої заяви та встановити батьківство такої особи на підставі належних і допустимих доказів. Як вбачається з матеріалів справи, третя особа [PERSON] надав суду нотаріально завірену заяву від 06 березня 2019 року про визнання свого батьківства по відношенню до неповнолітнього сина позивача [PERSON] , та згоду на внесення до актового запису про народження останнього його даних в графі батько дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , шляхом виключення з нього відомостей про батька. Згідно п. 2.13, п. 2.13.1 Наказу Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За правилами ст. 134 Сімейного Кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки представником відповідача в повному обсязі визнано ту, обставину, що відповідач не є біологічним батьком дитини відповідача, а третьою особою у справі [PERSON] подано заяву про своє батьківство.

Outcome: approved