Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. У поданій до суду позовній заяві позивач [PERSON] вказує про те, що з відповідачем [PERSON] 10 серпня 1991 року зареєструвала шлюб у Рогізненській сільській раді Млинівського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 10. Від шлюбу мають двоє дітей - повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, понад три роки спільно не проживають. У позовній заяві позивач [PERSON] вказує про те, що вважає подальше збереження шлюбу з відповідачем неможливим і недоцільним та просить розірвати шлюб між нею, [PERSON], та відповідачем [PERSON], що зареєстрований 10 серпня 1991 року в Рогізненській сільській раді Млинівського району Рівненської області, актовий запис № 10. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі та вказує про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовільнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі та вказує про те, що позовні вимоги позивача [PERSON] визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Як вбачається з Свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4) сторони по справі 10 серпня 1991 року зареєстрували шлюб у Рогізненській сільській раді Млинівського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 10. Від шлюбу мають двоє дітей - повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). В силу вимог ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Як передбачає ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Під час судового розгляду справи встановлено, що сторони по справі не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні, а тому суд, на підставі статті 112 СК України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Спорів між сторонами про поділ майна чи місце проживання малолітньої дитини, немає. При розірванні шлюбу, з урахуванням вимог позивача (а.с. 2), суд приходить до висновку про залишення прізвища позивача [PERSON] без змін. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України витрати позивача [PERSON] по сплаті судового збору суд покладає на відповідача [PERSON], оскільки понесення позивачем таких витрат підтверджено документально (а.с. 1). На підставі викладеного та відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 174, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved