Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказала, що в період з 16.01.2007 року по 29.06.2020 року вона працювала на Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська». 29.06.2020 року її було звільнено за ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням з виплатою одноразової допомоги у розмірі трьох місячних заробітних плат, відповідно до п.12.15 «Галузевої угоди», як пенсіонеру. При звільненні відповідач своєчасно не провів з нею повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Відповідач в день звільнення виплату належних їй сум не провів. 23.10.2020 року вона звернулася до відповідача з вимогою про погашення заборгованості та надання довідок про розмір заборгованості по заробітній платі, про розмір середньоденної заробітної плати на момент звільнення та яка підтверджує, що в день звільнення вона працювала. Згідно довідок відповідача заборгованість по заробітній платі за січень 2020 року становить 4693,08 грн., за лютий 2020 року 3524,17 грн., за березень 2020 року 4739,20 грн., за квітень 2020 року 3611,96 грн., за травень 2020 року 2648,54 грн., за червень 2020 року 33828,04 грн., а загалом 53044,99 грн. Згідно довідки відповідача її середньоденна заробітна плата становить 393,25 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином відповідач повинен їй сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 30.06.2020 року по день ухвалення судового рішення. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 53044,99 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30.06.2020 по день ухвалення судового рішення, а також сплачені нею судові витрати. Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що звільнення позивача за власним бажанням було здійснено у повній відповідності до норм чинного законодавства. Позивачу в якості сум, що підлягають при звільненні було нараховано: за 01.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 4693,08 грн., за 02.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 3524,17 грн., за 03.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 4739,20 грн., за 04.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 3611,96 грн., за 08.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 2648,54 грн., за 09.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 33828,04 грн., що разом становить 53044,99 грн. Довідки видані ними позивачу в якості доказу невиплати заробітної плати свідчать лише про нараховані розміри заробітної плати та не несуть в собі будь-якого доказового значення щодо їх виплати чи невиплати. Будь-яких інших доказів на підтвердження невиплати заробітної плати позивач не надав. В день звільнення 29.06.2020 року позивач отримав трудову книжку, але в бухгалтерію не звернувся з письмовою заявою про розрахунок з ним, з якими не звертався і в подальшому. В заяві про звільнення вимоги про остаточний розрахунок теж немає. Таким чином, позивач, звертаючись до суду з позовом, не зазначив, що звертався з вимогою про проведення розрахунку 29.06.2020 року у день звільнення та жодного доказу на підтвердження зазначеної обставини не надав. Враховуючи не пред`явлення такої вимоги позивачем до відповідача, вважають, що в даному випадку відсутній навіть сам предмет спору, а саме вина відповідача у нібито невиплаті належних працівникові сум. Представником відповідача 26.11.2020 року поштою отримано ухвалу суду про відкриття провадження, копію позовної заяви та доданих до неї матеріалів. Середньоденний заробіток позивача складає 393,25 грн. За таких обставин вважають, що період затримки розрахунку виплат, належних працівникові при звільненні, слід вважати з дня отримання представником відповідача копії позовної заяви 26.11.2020 року. Таким чином, вважають, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.06.2020 року по день ухвалення судового рішення є безпідставним та не підлягають задоволенню. Просять відмовити у задоволенні позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що позивач з 16.01.2007 року по 29.06.2020 року знаходилася у трудових відносинах з відповідачем, працювала на різних посадах, була звільнена за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України з виплатою одноразової допомоги у розмірі трьох місячних заробітних плат, відповідно до п.12.15 «Галузевої угоди», як пенсіонеру (а.с. 7-12). Згідно довідки відповідача, середньоденна заробітна плата позивача становить 393,25 грн. (а.с. 17). Згідно довідки відповідача [PERSON] була нарахована заробітна плата за січень 2020 року - 4693,08 грн., за лютий 2020 року 3524,17 грн., за березень 2020 року 4739,20 грн., за квітень 2020 року 3611,96 грн., за травень 2020 року 2648,54 грн., за червень 2020 року 33828,04 грн., а загалом 53044,99 грн., яка вказана після утримання обов`язкових податків та зборів (а.с.16). 23.10.2020 року позивач звертався до відповідача з вимогою про виплату заборгованості по заробітній платі, яка отримана представником відповідача 28.10.2020 року (а.с.13, 14, 15). Згідно довідки про відмітки таб.№ [NUMBER] [PERSON] , 29.06.2020 року позивач працювала (а.с.29). Відповідно ч.1 ст.\~21\~Закону\~України\~«Про оплату\~праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до\~ч.1\~ст.47\~КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином, оскільки відповідачем на теперішній час не виплачена позивачу заробітна плата в повному обсязі та інші належні при звільненні суми, вони підлягають примусовому стягненню з відповідача. Судом встановлено, що відповідачем позивачу не в повному обсязі сплачена заробітна плата за грудень\~2020\~року заробітна\~плата після\~обов`язкових утримань\~становить 4693,08\~грн.,\~за лютий\~2020\~року заробітна\~плата після\~обов`язкових утримань\~становить 3524,17\~грн.,\~за березень\~2020\~року заробітна\~плата після\~обов`язкових утримань\~становить 4739,20\~грн.,\~за квітень\~2020\~року заробітна\~плата після\~обов`язкових утримань\~становить 3611,96\~грн.,\~за серпень\~2020\~року заробітна\~плата після\~обов`язкових утримань\~становить 2648,54\~грн.,\~за вересень\~2020\~року заробітна\~плата після\~обов`язкових утримань\~становить 33828,04\~грн.,\~що разом\~становить 53044,99\~грн. Суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволенню позову, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Таким чином, оскільки відповідачем повний розрахунок з позивачем станом на дату ухвалення судового рішення не було проведено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 53044,99 грн. Також, враховуючи, що відповідачем повний розрахунок з позивачем при звільненні не було проведено, тому за період з 30.06.2020 (наступний день після звільнення) по день винесення по справі судового рішення, тобто по 21.12.2020 (згідно заявлених позовних вимог), позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 48369,75 грн., виходячи із розрахунку: 393,25 грн. х 123 робочих днів за період з 30.06.2020 по 21.12.2020. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. Крім того,\~оскільки судом\~стягнуто з\~відповідача на\~користь позивача\~101414,74\~грн.,\~з яких\~53044,99\~грн.\~-\~заборгованість по\~заробітній платі\~(позивач\~звільнений від\~сплати судового\~збору при\~подачі позову\~до суду)\~та 48369,75\~ грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що складає ціну позову станом на день ухвалення судом рішення, та позивачем при поданні позовної заяви судовий збір сплачено частково у розмірі 840,80 грн., тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 173,30 грн. (1014,15 грн. 840,80 грн. = 173,35 грн.). На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved