Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 01 червня 2020 року. Від подружнього життя у них народилися дитина, донька- [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON] . Позивач та малолітня дитина проживають разом. Відповідач добровільно не виконує свій батьківський обов`язок - не надає їй матеріальну допомогу на утримання спільної дитини. Дитина знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Батько дитини не цікавиться її вихованням, не цікавиться її матеріальним становищем (чим дитина харчується, одягається). Дитина навчається в першому класі, відвідує різні гуртки, що потребує додаткових витрат. А тому позивач змушена звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів з відповідача. Виховувати, утримувати і доглядати дитину змушена сама, не може забезпечити дитині гідні умови для життя та розвитку, оскільки знаходиться у важкому матеріальному становищі. Відповідач офіційно не працює, однак матеріально забезпечений і може надавати матеріальну допомогу на утримання спільної дитини. У зв`язку із наведеним, позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки- [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грнивень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 29.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження в справі з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просили його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що його довіритель регулярно надає матеріальну допомогу дитині, тому обставини, зазначені у позові щодо відмови [PERSON] у її наданні не відповідають дійсності. Разом з тим, відповідач має бажання та говий сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 грн. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлено, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 01 червня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05.06.2015 р. Позивач спільно з дитиною проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Немирівської міської ради №6159 від 23.09.2021 року. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, інформація про доходи [PERSON] , за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2021 року, відсутня. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України,ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1статті 184 цього ж Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно дост.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня становить 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Дитині виповнилось 6 років. Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в твердій сумі суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати певну матеріальну допомогу (зворотнього судом не встановлено), а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги матеріальний стан відповідача. З огляду на викладене, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по його утриманню, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. При цьому суд також зазначає, що положеннями ст.182 СК України законодавець закріплює мінімальний гарантований розмір аліментів, який дитина має право отримати у будь-якому випадку незалежно від обставин, які можуть перешкоджати в реалізації такого майнового права (50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку як мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач, звертаючись до суду з позовом та ставлячи вимогу про стягнення аліментів в розмірі 3 500,00 грн. на дитину, тобто фактично за межами прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, будь-яких доказів щодо достатності заробітку відповідача (платника аліментів) для визначення аліментів в такому розмірі суду не надала, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 388 грн. 60 судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial