Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з названим позовом стверджуючи, що 27 грудня 2010 року між нею та ПАТ « [PERSON] було укладено кредитний договір , відповідно до якого, [PERSON] відкрив відновлювальну кредитну лінію та встановив кредитний ліміт в розмірі 200 000 грн. із строком повернення 27 грудня 2015 року, відсотками за користування кредитом у розмірі 20,9 % річних. Договором від 21 липня 2011року про внесення змін та доповнень до Кредитного договору, 21 липня 2011 року були внесені зміни до Кредитного договору, а саме, банком встановлено Позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом в розмірі 350 000,00 грн. Крім того, договором від 15 листопада 2012 року про внесення змін та доповнень до Кредитного договору, сторони погодили, що починаючи з 10 лютого 2013 року погашення кредиту та нарахованих процентів здійснюється Позичальником сумою платежу, розрахованою згідно з стандартним графіком погашення кредитів, щомісяця до 10-го числа кожного місяця. В подальшому ПАТ «АСТРА БАНК» повідомив [PERSON] про те, що з 02.12.2013 року в результаті відступлення своїх прав вимоги за Кредитними договорами, договорами іпотеки, договорами застави та/або поруки єдиним власником всіх прав вимог стало Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» із зазначенням, що відступлення, не призведе до будь-яких змін обсягу прав та обов'язків за Кредитними документами. Зокрема суми, що підлягають сплаті, та строки їх сплати залишаються такими ж. Зобов'язання за Кредитним договором нею виконувались своєчасно достроковим погашенням заборгованості. Однак, 13.05.2015 року позивач отримала довідку із якої стало зрозумілим, що банк не спрямовував частини сплачених коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором. Крім того, [PERSON] 23.07.2015 року була отримана довідка банку про те, що станом на 23.07.2015 року заборгованість за Кредитним договором становила 162 252, 90 грн., а згідно довідки від 14.08.2015 року заборгованість за Кредитним договором станом на 13.08.2015 року (менш ніж через місяць) вже становила 183 001,23 грн., (тобто зросла на 20 748,33 грн.) Посилаючись на те, що свої зобовязання за кредитним договором нею виконувалися добросовісно та виконані в повному обсязі, просила суд визнати укладений 27 грудня 2010 року Кредитний договір №150101021840001 припиненим, а зобовязання за ним, виконаними. Окрім того, просила суд визнати умови кредитного договору від 27 грудня 2010 року та доповнення до даного договору від 15 листопада 2012 року несправедливими та недійсними. Також просила суд визнати недійсним і укладений між нею та Банком 27 грудня 2010 року Іпотечний договір. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог своєї довірительки. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначав, що повідомленням про відступлення, ПАТ « АСТРА БАНК » повідомив його довірительку про те, що з 02.12.2013 року в результаті відступлення своїх прав, вимоги за Кредитними договорами, договорами іпотеки, договорами застави та/або поруки єдиним власником всіх прав вимог за Кредитними документами став новий кредитор - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» . Враховуючи вимогу ПАТ «Дельта Банк» про наявність у його довірительки, як споживача фінансових послуг заборгованості за Кредитним договором| №150101021840001 від 27 грудня 2010 року пояснив, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Отже для вимоги ПАТ « ДЕЛЬТА БАНК » сплатити [PERSON] заборгованість яка зазначена в довідках-листах, [PERSON] повинен був надати їй докази переходу до Банку прав у даному зобовязанні, обсяг цих вимог та докази, які їх підтверджують. Оскільки у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відсутні належні і допустимі докази на підтвердження дійсності переданого права вимоги за Кредитним договором від 27 грудня 2010 року укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «АСТРА БАНК», відсутні підтвердження факту отримання позивачкою як позичальником кредитних коштів за кредитним договором та виникнення заборгованості за ним, відсутні первинні бухгалтерські документи, просив суд постановити рішення, яким визнати відсутнім права вимоги у Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за Кредитним договором №150101021840001 від 27 грудня 2010 року, визнати даний договір припиненим , а зобов'язання за ним виконаними в звязку з чим, просив зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» здійснити перерахунок ( відповідне коригування) заборгованості за Кредитним договором №150101021840001 від 27 грудня 2010 року. Заперечуючи щодо позовних вимог [PERSON] представник ПАТ « Дельта Банк» [PERSON] суду пояснив, що в своїй позовній заяві позивачка стверджує, що сума сплаченого боргу за кредитом та відсотками за період з 2011 року 2015 рік відповідає загальній сумі заборгованості, що є підставою для визнання Кредитного договору № 150101021840001 від 27.12.2010 року припиненим. Причому позивач посилається на додані до позовної заяви копії птатіжних доручень. Проте, до копії позовної заяви надісланої на адресу відповідача були додані лише 24 копії квитанцій за період квітень-серпень 2015 року, ряд з яких дублюється. Таким чином, твердження позивача щодо погашення кредиту та сплати відсотків не підтверджуються належними доказами та є недоведеними. Також не можуть вважатися обгрунтованими доводи позивача щодо несправедливості умов кредитного договору виходячи з наступного. Статтею 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлені відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК ). Статтями 6, 627 Цивільного Кодексу України, передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до цивільного законодавства згідно ст. 628 ЦК України. Позивач під час укладення Договору кредиту був ознайомлений з його умовами , з ним була проведена переддоговірна робота щодо повідомлення про сукупну вартість кредиту, реальну процентну ставку та висловив своє волевиявлення шляхом підписання зазначеного договору. Даний факт є достатнім обґрунтуванням для відмови у позові з цих підстав. Позивач, згідно з ч. 2 ст. 1056 Цивільного кодексу України, мав відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця. Зазначених дій Позивачем вчинено не було. Під час укладання договору, банк,

Outcome: partial