Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19.03.2021 року, укладеного між [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] та нею, була придбана у [PERSON] квартира [ADDRESS] . На підставі купівлі-продажу від 19.03.2021 року у неї виникло право власності на вищезазначену квартиру, однак не зважаючи на те, що вона є одноосібним власником зазначеної квартири, вона не має змоги розпоряджатися майном на власний розсуд, оскільки в зазначеній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка не є її членом сім`ї та не проживає у даній квартирі. Тому просить позов задовольнити. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 01.04.2021 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 27.04.2021 року, однак 27.04.2021 року розгляд справи відкладався у зв`язку із неявою відповідача. Наступне підготовче судове засідання було призначено на 15.06.2021 року. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник подав клопотання про проведення даного підготовчого судового засідання у його відсутності та у відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.03.2021 року, що підтверджується копією договору купілі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Вишневською Н.С. 19.03.2021 року та зареєстрованого в реєстрі за № 261 (а.с. 6,7). Даний факт також стверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 249078292 від 19.03.2021 року (а.с.8). Відповідно до п.4.1\~вищевказаного договору купівлі-продажу від 19.03.2021 року продавець зобов`язаний повністю звільнити та передати квартиру покупцю, провести всі розрахунки по оплаті комунальних послуг та інших платежів, передати квартиру покупцю до 19 березня 2021 року, а [PERSON] зняти з реєстраційного обліку до 19.05.2021року (а. с.7, 8). Згідно копії довідки про склад сім`ї №5141 від 23.03.2021 року відділу реєстрації Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9). Також, згідно із поясненнями [PERSON] від 24.03.2021року, які відібрав адвокат Музика А. Б., [PERSON] , яка є її матір`ю, перебуває за кордоном та праює за межами України вже понад 20 років. Їй відомо, що батько [PERSON] 19.03.2021року продав квартиру. У квартирі її мама не проживає понад 10 років, а лише зареєстрована. Також зазначає, що з особистого спілкування їй відомо, що її мама не заперечує про зняття її з реєстрації у квартирі, що за адресою у [ADDRESS] (а.с.10). Крім вищевказаних доказів, відповідач позов визнала, таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачеві відомі та зрозумілі. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу приписів частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з абзацом першим статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Положеннями частини першої статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним,\~мають право\~на користування\~цим житлом\~відповідно до\~закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Таким чином, право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.11.2014р. у справі № 6-158цс14, а також у постанові Верховного Суду від 29.01.2018р. у справі № 766/1955/16-ц. Згідно із частиною 4 статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, права і обов`язки членів сім`ї власника будинку (квартири) регулюються статтями 156, 157 ЖК України, а права і обов`язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК України, а також главою 59 ЦК України. Згідно із ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевказані обставини, та те, що між сторонами по справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались,\~під час\~розгляду справи\~відповідач визнала\~позов у\~повному обсязі\~і таке\~визнання не\~суперечить закону\~й не\~порушує права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~беручи до\~увагите що, відповідач залишаючись зареєстрованим у вказаній квартирі, власником якого є позивач, є сторонньою для неї особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує її права, як власника, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями\~статті 142 ЦПК України\~передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, а при подачі позову до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908грн. та суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved