Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на свою користь грошові кошти за договором позики у сумі 77 790 (сімдесят сім тисяч сімсот девяносто) грн. 47 коп та судові витрати. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 03.08.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно умов якого відповідач позичила у позивача 4750 доларів США, із строком повернення боргу - 01.01.2015 р., на підтвердження укладення вказаного договору відповідачем надана власноручна розписка. У 2016 році відповідач частково повернула позивачу борг в сумі 1750 доларів США, тобто неповерненою залишилася частина боргу в сумі 3000 доларів США. Позивач неодноразово зверталася до відповідача щодо повернення непогашеної суми боргу, але до теперішнього часу зобов'язання по поверненню грошей за договором позики відповідачем не виконано. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення була сповіщена належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило. згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що 03.08.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно умов якого відповідач позичила у позивача 4750 доларів США, із строком повернення боргу -01.01.2015 р., що підтвержується власноручна написана розписка. Як зазначає позивач , у 2016 році відповідач частково повернула позивачу борг в сумі 1750доларів США, тобто неповерненою залишилася частина боргу в сумі 3000доларів США. Розписку від 03.08.2014 р. з переліком суттєвих умов договору суд вважає як таку, що засвідчує виконання сторонами вимог закону щодо укладення договору позики у письмовій формі. Крім того, наявність розписки у позивача є доказом факту невиконання грошових зобов'язань з боку відповідача. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Будь-яких доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань, згідно умов договору, та які передбачені ст.545 ЦК України, матеріали справи не містять. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк. Згідно ч.2 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від позивача коштів, однак на момент розгляду справи відповідачкою не повернено у встановлений договором термін у повному розмірі сума боргу, розписка до цього часу знаходиться у позикодавця. З урахуванням офіційного курсу гривні до долару США на 19.07.2017 р. (2593,0157 грн. за 100 дол. США), сума заборгованості за договором позики на момент подання позову становить 77790 грн. 47 коп. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч: 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає згідно укладеного договору із урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 24\~789,00 (двадцять чотири тисячі сімсот вісімдесят девять гривень) та неустойку у розмірі з 3858,00 гри ( три тисячі вісімсот пятдесят вісім гривень) Відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на власний розсуд. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. За такими обставинами, суд дійшов до висновку, що позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір у справі складає 777,90 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду, а тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved