Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В позові посилається на те, що він є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Крім нього у вказаному будинку зареєстрований його син - відповідач по справі [PERSON]. Однак останній не проживає в квартирі, більше 10 років, тобто понад рік без поважних причин та комунальних послуг не сплачує. Вказує, що реєстраціє відповідача створює йому додаткові незручності у користуванні квартирою. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просить позов задовольнити. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини його неявки, не подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи про що свідчить оголошення в газетах «Буковина» та «Урядовий Кур'єр». Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищевказаних осіб відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Також встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач та його син - відповідач по справі, [PERSON] Встановлено, що відповідач не проживає в вище вказаній квартирі більше одного року без поважних причин на що вказав позивач в позові, та підтверджується актом №83 ПП «Садгора-Сервіс» від 17.11.2016 року. Відповідно ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Відповідно до приписів ст. 30 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи з обставин встановлених по справі, на підставі наведеного, суд приходить до наступних висновків. Відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, не веде з позивачем спільного господарства, не утримує будинок в належному стані, не надає фінансову допомогу у веденні господарства, тому суд вважає, що реєстрація відповідача за вищевказаною адресою створює позивачу додаткові незручності чим порушуються його права. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved