Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить стягувати з відповідача - [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 03 червня 2004 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та на даний час в провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. За час подружнього життя в них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] З січня 2016 року вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство, неповнолітні діти залишилися проживати з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач ж ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дітей. Так, востаннє вона отримала від відповідача кошти на утримання дітей в березні 2016 року в сумі 20 000гривень, після чого [PERSON] повідомив, що більше не буде їй давати грошей на утримання дітей. Зазначає, що вона не працює, жодних доходів не отримує, нещодавно зареєструвалась у Фонді зайнятості, як особа, яка перебуває в пошуку місця праці. Щодо матеріального стану відповідача, зазначає, що він являється фактичним власником ПП «Соломія Сервіс» - мережі аптек «Подорожник», кількість яких по Україні складає близько 93 аптек. Номінальним власником підприємства є матір відповідача, однак останній являється його директором, а тому отримує значні прибутки. Крім того, відповідач зареєстрований як приватний підприємець, отримує доходи від здачі нерухомого майна в оренду. Стверджує, що відповідач отримує значні доходи, які приховує, та на відміну від неї, має реальну можливість надавати кошти на утримання дітей. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні до змісту позовних вимог, просить такі задоволити в повному обсязі. Стверджує, що діти сторін звикли до відповідного рівня життя, який раніше забезпечувався відповідачем. Однак, з квітня 2016 року відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з утримання неповнолітніх дітей. Ствердила, що відповідач приховує свій реальний дохід та неофіційно отримує значні доходи, оскільки є фактичним власником мережі аптек. Окрім цього, їй відомо, що відповідач, як фізична особа -підприємець в травні 2016 року отримав кредит в розмірі 2000000грн. Вважає за доцільне встановити аліменти на утримання дітей у частці від доходу відповідача, розмір якого щомісячно встановлювати в процесі виконання судового рішення, в межах виконавчого провадження. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Ствердив, що відповідач дуже любить своїх дітей, та жодним чином не має наміру ухилятися від обов'язку з їх утримання чи виховання. Також відповідач не заперечує щодо встановлення сплати на користь позивача ним аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Однак, вимоги позивача щодо встановлення аліментів у частці від заробітку вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідач отримує дохід лише як фізична особа - підприємець, та такий дохід є нерегулярним, мінливим. Щодо покликань позивача та її представника на надзвичайно високий дохід відповідача, наявність в його власності мережі аптек, то такі вважає надуманими та не підтвердженими жодними належними доказами. Так, раніше відповідач [PERSON] займав посади директора в ТзОВ «Повноділ» та в ПП «Соломія-Сервіс», однак в червні 2016 року відповідач звільнений з вказаних посад. А відтак, вважає, що немає підстав для визначення аліментів за рішенням суду в частці від заробітку відповідача, та з врахуванням якнайкращого забезпечення інтересів неповнолітніх дітей сторін просить встановити стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000грн. на кожну дитину, щомісячно, що повністю забезпечуватиме дітям встановлений Законом України «Про державний бюджет» розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що з 03 червня 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 04 травня 2016 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітні діти сторін залишились проживати з матір'ю - позивачем [PERSON], яка не працює та жодних доходів не отримує. Раніше батьком - відповідачем [PERSON] надавались кошти на утримання неповнолітніх дітей, востаннє в березні 2016 року ним надано позивачу грошові кошти в сумі 20000грн. на утримання неповнолітніх дітей, що сторонами по справі не заперечується. Однак, як встановлено судом, в подальшому сторони в добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо утримання неповнолітніх дітей. Згідно витягу з історії хвороби №2118/1662 КЗ ЛОР ЛОДКЛ «Охматдит», неповнолітня дочка сторін [PERSON] в період з 01 липня 2016 року по 11 липня 2016 року знаходилась на лікуванні в офтальмологічному відділенні. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа - підприємець, являється платником єдиного податку, вид діяльності - здавання в оренду власного нерухомого майна. Як вбачається з податкової декларації, загальна сума доходу відповідача [PERSON] за I квартал 2016 року становить 30000грн., а за перше півріччя 2016 року - 43300грн. Суд не приймає покликання представника позивача на наявність у відповідача [PERSON] власного бізнесу - мережі аптек, який приносить йому значний прибуток, оскільки належних та допустимих доказів в підтвердження таких суду не надано та в матеріалах справи такі відсутні. Натомість, як вбачається з наказу №66/1-к та наказу №514/1-к про припинення трудового договору (контракту), з 23 червня 2016 року відповідач [PERSON] за угодою сторін звільнений з посади директора ТзОВ «Повноділ» та ПП «Соломія-Сервіс». Суд також не приймає покликання представника позивача на отримання відповідачем, як фізичною особою - підприємцем кредиту, оскільки такий отриманий ним для здійснення чи розвитку підприємницької діяльності та не відноситься до доходів, з яких повинні стягуватися аліменти. Так, Законом встановлено, що аліменти на утримання дітей стягуються, як правило, у частках до заробітку (доходу) (ст. 183 СК України). Проте в окремих випадках встановлення розміру аліментів у такому порядку викликає певні труднощі. У статті 184 СК України надається приблизний перелік таких випадків: нерегулярний мінливий дохід; одержання частини доходу в натурі; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі та їх представниками, відповідач [PERSON] має досить високий, однак нерегулярний мінливий дохід.Так, відповідач являється платником єдиного податку, та відповідно до Податкового кодексу України веде спрощений облік доходів і витрат, що значно ускладнює механізм розрахунку суми доходу, з якої необхідно стягувати аліменти. А відтак, в даному випадку, суд вважає за доцільне визначити аліменти в твердій грошовій сумі, а не в частці від заробітку відповідача. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік, стан здоров'я, матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, те, що стягнення за виконавчими листами з відповідача не проводиться, у нього задовільній стан здоров'я /наявність захворювань жодними доказами не підтверджена/, інших утриманців він немає, діти сторін проживають та перебувають на утриманні позивача, яка не працює та жодних доходів не отримує. В даному випадку за наявності у платника аліментів матеріальної спроможності сплачувати аліменти, при визначенні розміру аліментів слід виходити із достатності аліментів для утримання неповнолітніх дітей. Так, ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлео в таких розмірах: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень. З врахуванням вищевикладеного, всіх наведених обставин та законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей підлягають до задоволення частково, а саме, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, достатній для утримання дітей, та приходить до висновку, що за встановлених обставин аліменти з батька в сумі по 2000грн. на кожну дитину, є достатнім для щомісячного утримання неповнолітніх дочок. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судових збору звільнена законом. Таким чином з відповідача потрібно стягнути 551,20грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України, та

Outcome: approved