Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати за нею та [PERSON] в порядку поділу майна подружжя право власності по 1/2 частині за кожним на автомобіль марки «ЗАЗ-110307», 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано 20 серпня 1977 року Лозівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області, про що зроблено реєстраційний запис №12. У період шлюбу за спільні кошти вони з відповідачем придбали спірний автомобіль ЗАЗ 110307, державний реєстраційний номер [NUMBER], право власності на який зареєстровано за [PERSON]. Останнім часом їхні стосунки з відповідачем суттєво погіршилися, склалася ситуація, за якою вона вимушена відстоювати та захищати свої права. ЇЇ чоловік не заперечує, що спірний автомобіль придбаний під час перебуванні у зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Але в той же час він категорично відмовляється компенсувати їй вартість її частки спірного автомобіля. Згоди щодо поділу автомобіля, який є неподільним майном, ними не досягнуто. Відповідач категорично заперечує проти стягнення з нього грошової компенсації за її частку в порядку поділу майна подружжя. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи від відповідача надійшла заява, відповідно до якої він просить справу розглянути у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане Лозівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області 20.08.1977 року. (а.с.7) За час перебуванні у шлюбі позивач з відповідачем придбали спірний автомобіль ЗАЗ 110307, державний реєстраційний номер [NUMBER], право власності на який зареєстровано за [PERSON]. (а.с.8). Відповідач в свою чергу не заперечує обставину придбання спірного автомобіля за спільні кошти в період перебування у шлюбі з позивачем. За змістом ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна норма права закріплена і в ст. 372 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦПК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення ч. 4,5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умов звернення подружжя ( одного з них) до суду з таким позовом ( ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, є правомірними та підлягають задоволенню щодо визнання за [PERSON] та [PERSON] в порядку поділу майна подружжя право власності по 1/2 частині за кожним на автомобіль марки «ЗАЗ-110307», 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно ст.. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved