Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона 21.12.2018 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з малолітнім сином проживає окремо від [PERSON] , їхній спільний син перебуває на її повному отриманні. Відповідач в добровільному порядку кошти на матеріальне забезпечення не надає, тому [PERSON] вимушена звернутися до суду з метою примусового стягнення аліментів на утримання сина. Відповідач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату за кордоном в Республіці Польщі. Відповідно до довідки роботодавця, - [PERSON] працює за безстроковим трудовим договором з 27.09.2019 на підприємстві «ІНІЦІО» Нерухомість [PERSON] та розмір заробітної плати становить 2600,00 злотих (що відповідно до офіційного курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить на 16.06.2021 - 2600*7,3453=19097,78 грн.). При цьому [PERSON] відомо, що фактично [PERSON] отримує значно більшу заробітну плату, ніж його офіційна. Також зазначає, що [PERSON] 20.03.2019 придбав автомобіль Daewoo Lanos, 2007 року випуску, який зареєстрував на ім`я своєї матері [PERSON] , яка є лише титульним власником автомобіля, сам автомобіль знаходиться у постійному користуванні [PERSON] , коли він знаходиться в Україні. Також відповідач придбав собі другий автомобіль в Республіці Польщі, яким також постійно користується. [PERSON] зацікавлена у тому, щоб їхня спільна дитина жила та росла в належних умовах, всебічно розвивалася, щоб були задоволені її основні матеріальні, фізичні, освітні потреби, а також потреби в любові та захисті. А тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову та до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову та до досягнення сином [PERSON] 3-х років, а також стягнути усі витрати понесені нею у зв`язку з розглядом даної справи. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Матросов Р.Ю. надав до суду відзив, у якому визнав позов у частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 2000 грн. щомісячно та на утримання [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно, у іншій частині задоволення позову просив відмовити, посилаючись на те, що відповідач у зв`язку з тим, що працює в Республіці Польща, вимушений винаймати житло (відповідно до договору найму від 15.09.2020) за 1500,00 польських злотих на місяць. Також зазначає, що він дійсно отримує заробітну плату у розмірі 2600 польських злотих, у той же час, сума заробітної плати, яку він отримує після утримання податків/обов`язкових платежів, складає 1920,62 польських злотих, що в перерахунку на гривню відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 28.05.2021 складає 1920,62*7,49=14385,44 грн. зв`язку з цим [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, про який просить [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.12.2018 (а.с. 8). Від сумісного проживання у сторін є син - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). 16.02.2019 [PERSON] отримав посвідчення водія, категорії «В» (а.с. 10). З довідки роботодавця вбачається, що [PERSON] , [INFO] , працевлаштований на підставі трудового договору від 27.09.2019 на невизначений час з 07.10.2019 у «ІНІЦІО» Нерухомість [PERSON] на посаді муляра та має нараховану винагороду за серпень-вересень 2020 року по 2600 зл. за кожний місяць (а.с.12-15). З договору найму, укладеним 15.09.2021 між [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] наймає житлове приміщення за 1500 польських злотих у місяць (а.с. 53-56). Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України, - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України, - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів суд на підставі частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 184 Сімейного кодексу України, - суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1-3 статті 73 Сімейного кодексу України, - утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. За правилами ч. 1 статті 80 Сімейного кодексу України, - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з приписами ч. 2,4 статті 84 Сімейного кодексу України, - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я; відсутність в нього на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб; має достатній рівень доходу; відсутність у нього фінансових зобов`язань. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує реальні ринкові ціни на потреби в забезпеченні дитини повноцінним харчуванням, сезонним одягом, приладдям для розвитку та навчання, речами особистої гігієни. Суд вважає, що відповідач, як батько дитини, має можливість забезпечити належний рівень матеріального забезпечення власного сина. З урахуванням викладених вище обставин, суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень щомісячно і до її повноліття. Крім того, зважаючи на те, що позивач не працює, оскільки здійснює догляд за спільною дитиною сторін, отже потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги від батька дитини, на переконання суду відповідач має матеріальну можливість надавати таку допомогу, аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд визначає в розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень щомісячно. Такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім для забезпечення інтересів позивача та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст. 191 СК України, - аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 1 статті 79 Сімейного кодексу України, - аліменти на утримання одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо стягнення судових витрат у вигляді витрат на правничі допомоги в сумі 3000 грн. та 1500 грн. відповідно суд зазначає наступне. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України, - витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Якименко О.І. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 27 від 01.06.2021, - позивач сплатила згідно договору про надання правової допомоги від 10.04.2021 адвокату Якименко О.І. 3000 грн. (а.с. 61-63). Відповідачу правничу допомогу надавав адвокат Матросов Р.Ю. Згідно договору про надання правової допомоги від 18.05.2021, - гонорар адвоката Матросова Р.Ю. за представництво інтересів [PERSON] у даній справі складає 1500 грн. (а.с. 47-52). Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, - обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу у даній справі, однак у сумі 2 400 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідачем не доведено суду понесення витрат на правничу допомогу, адже суду надано договір про надання правничої допомоги не підписаний жодною стороною, також не надано платіжних документів про оплату таких послуг, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог про відшкодування витрат [PERSON] . Позивачі - у справах про стягнення аліментів відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору. Зважаючи на викладене, на підставі частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. на користь держави.

Outcome: partial