Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що з 24.07.2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Луганська, актовий запис № 298. Позивач в своїй заяві зазначила те, що останні декілька років їхні відносини стали поступово погіршуватися, між ними зникло почуття любові та поваги один до одного, чоловік перестав виказувати до неї інтерес та повагу, вони стали сваритися, і фактично припинили шлюбні відносини. З цього часу вона живе окремо від чоловіка. Дітей від шлюбу немає. На даний момент спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, надала згоду на заочний розгляд справи (а.с. 58). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» та на офіційному Веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області, причину неявки суду не повідомив (а.с. 42-57). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 24.07.2004 р., між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Луганська зареєстровано шлюб, актовий запис № 298 (а.с. 9). Як вбачається із позовної заяви, останні декілька років відносини між позивачем та відповідачем стали поступово погіршуватися, між ними зникло почуття любові та поваги один до одного, відповідач перестав виказувати до позивача інтерес та повагу, вони стали сваритися, і фактично припинили шлюбні відносини. На цей час позивач і відповідач проживають окремо один від одного. Дітей від шлюбу немає. Також на цей час спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в своїй позовній заяві у прохальній частині зазначила про те, що просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved