Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтувала тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 11605. Окрім позивача, в квартирі зареєстрований її син та чоловік, який є відповідачем по справі. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 16.01.2003 рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу. Після розірвання шлюбу в 2005 році відповідач намагався зберегти сім'ю та став проживати разом з позивачем. Однак, через постійні сварки з січня 2014 року фактичні шлюбні відносини між подружжям припинилися і відповідач пішов з дому. З того часу і по сьогоднішній день відповідач не мешкає у вищевказаній квартирі, його речі відсутні, фактичне місце мешкання не відоме. Позивач змушена сплачувати комунальні платежі, які нараховуються також і на відповідача та якими він не користується і не сплачує. Відповідач є зареєстрованим в цій квартирі, чим чинить перешкоди позивачу у здійсненні свого законного права, як власника квартири, на вільне користування, володіння та розпорядження. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтриманням позову в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про виклик. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16.01.2003, що підтверджується копією вищевказаного рішення (а.с. 11) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 26 (а.с. 10). Позивач по справі є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. та зареєстрованого в реєстрі за №11605 (а.с. 6). Згідно довідки Криворізької об'єднаної довідково-інформаційної служби «Новаком» № 12 від 13.04.2016 у вказаній квартирі зареєстровані позивач [PERSON], [INFO], її син - [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Однак, на сьогоднішній день відповідач за вказаною адресою не проживає, його речей в квартирі немає. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі підтверджується Актом про непроживання мешканців будинку [ADDRESS] від 23.01.2016, засвідченого печаткою ТОВ «Житлосервіс-КР», відповідно до якого відповідач з січня 2014 в квартирі не мешкає (а.с. 12). Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно постанови №9 від 01.11.1996 Пленуму Верховного Суду України наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення. З наведеного вище вбачається, що відповідач перешкоджає позивачу вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своєю власністю. Суд приходить до висновку, що доводи позивача обґрунтовані і є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач тривалий час, а саме більше 1 року у спірній квартирі не поживає та фактом реєстрації чинить перешкоди позивачу в здійсненні її права власності на вищевказану квартиру. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Згідно викладеного, ст. ст. 319 ЦК України та

Outcome: approved