Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 29 червня 2012 року помер її батько [PERSON]. [PERSON] на праві особистої приватної власності мав житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с.Дубова, по вул.Миру,18 Поліського району Київської області та земельну ділянку, розміром 8,9480 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Красятицької селищної ради Поліського району Київської області. [PERSON] свого часу ніяких правовстановлюючих документів на будинок не оформив. На сьогоднішній день вказане домоволодіння по даним місцевої, Красятицької селищної ради рахується власністю [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON], шляхом спільного проживання та зберігання спадкового майна. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], спадщину не приймали, на спадкове майно [PERSON] не претендують. Інших спадкоємців не має. При зверненні позивача до державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори з прохання видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, позивачу було відмовлено через відсутність на будинок правовстановлюючих документів; не доказано родинні відносини між позивачем та померлим [PERSON], а також державний акт на земельну ділянку, розміром 8,9480 га не належить спадкодавцю. Крім того, у свідоцтві про народження позивача зазначено імя її батька, як [PERSON], а у свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено - [PERSON]. Окрім того, у правовстановлюючому документі на земельну ділянку Державному актів на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 174203 значиться власником [PERSON]. В звязку з виниклими обставинами позивач звернулась до суду з позовом та просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька, [PERSON], а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Дубова, вул.Миру,18 Поліського району Київської області; встановити факт родинних відносин між нею по спадкодавцем [PERSON], а також встановити факт приналежності державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON]. В підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач, Красятицька селищна рада в підготовче судове засідання не зявились, звернулися до суду з листом, в якому позов [PERSON] визнають та просять справу розглядати у відсутності їх представника. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не зявились, звернулись до суду із заявами в яких просять розгляд справи провести в їх відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі. Свідок [PERSON] в підготовчому судовому засіданні пояснив суду, що він являється чоловіком позивача, а спадкодавець [PERSON] був його тестем. Весь час знав свого тестя як [PERSON]. Тесть працював в радгоспі і йому дали пай, який оформили на «Кіндратенка Василя Володимировича». Свідок [PERSON] в підготовчому судовому засіданні пояснив суду, що він знає позивача і її батька, [PERSON], ще з дитинства, жили в одному селі, працювали разом в радгоспі. Знав спадкодавця як [PERSON]. [PERSON] отримував пай. Як було оформлено документи свідок не знає. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, вивчивши докази, якими обгрунтовуються позовні вимоги, враховуючи визнання позову відповідачем, приходить до висновку про задоволення позову як обгрунтованого доказами. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідачі позов визнали. Позивач надала суду належні докази: копію свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON], який помер 29 червня 2012 року; копію свідоцтва про народження, з якого вбачається, що спадкодавець являється батьком позивача; копію технічного паспорту на житловий будинок, з якого слідує, що житловий будинок, що знаходиться в с.Дубова по вул.Миру,18 Поліського району Київської області побудований в 1960 році. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.03.2018 року, спадщину після смерті [PERSON], який помер 29 червня 2012 року прийняла [PERSON], шляхом спільного проживання. [PERSON] та [PERSON] надали нотаріусу заяви, що спадщину не приймали та на неї не претендують. Інших спадкоємців не має (спадкова справа № 332/2017). Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.03.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю на нього правовстановлюючого документа. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З довідки Красятицької селищної ради Поліського району Київської області № 482 від 14.12.2017 року вбачається, що житловий будинок з надвірними прибудовами, який знаходиться в с.Дубова по вул.Миру,18 Поліського району Київської області згідно по господарської книги рахується за покійним [PERSON]. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі в частині визнання права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: с.Дубова вул.Миру,18 Поліського району Київської області та який належав [PERSON]. Що стосується позовних вимог в частині встановлення факту родинних відносин та приналежності правовстановлюючого документу суд приходить наступного. Враховуючи вимоги п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, згідно якого позивач є єдиним спадкоємцем на майно померлого, що підтверджується постановою державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори від 09.03.2018 року (а.с.10). Позивач з метою оформлення спадщини після смерті батька, 09 березня 2018 року звернувся до Іванківської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв на спадкове майно, однак отримала відмову, оскільки, не можливо встановити факт родинних відносини між позивачем та [PERSON] (а.с.10). Факт перебування позивача в родинних відносинах зі спадкодавцем стверджується її свідоцтвом про народження (а.с.8), з якого слідує, що прізвище позивача «Кіндратенко» та спадкодавця «Кіндратенко». Крім того, факт родинних відносин між позивачем та [PERSON], який помер 29 червня 2012 року як дочкою та батьком підтвердили своїми показами у судовому засіданні свідки. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджують те, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], який помер 29 червня 2012 року. Отже, маються всі підстави для задоволенню позову в частині встановлення факту родинних відносин, оскільки встановлення факту родинних відносин породить для позивача певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Враховуючи вимоги п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про вставлення факту належності правовстановлюючих документів в зв'язку з розбіжністю в записах. Відповідно до постанови державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.03.2018 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, розміром 8,9480 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Красятицької селищної ради Поліського району Київської області та належала [PERSON], який помер 29 червня 2012 року, в звязку з тим, що державний акт не належить померлому ([PERSON], [PERSON]). Судом встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 174203, розміром 8,9480 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Красятицької селищної ради Поліського району Київської області, виданий на імя [PERSON]. Виходячи із проаналізованого суд вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 174203, виданий [PERSON], що посвідчує право власності на земельну ділянку, розміром 8,9480 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Красятицької селищної ради Поліського району Київської області належить [PERSON]. Отже, маються підстави для задоволення позову в повному обсязі. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. З матеріалів справи слідує, що позивачем судовий збір сплачений, який він просить не стягувати з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved