Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 13 січня 2017 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання сина, тому просить суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 3500,00 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Ухвалою суду від 22 березня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з'явились, до суду надійшли заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає з підстав, викладених в позові; відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечують частково та в зв'язку з працевлаштуванням відповідача та отриманням прибутку у вигляді заробітної плати, відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки доходу (заробітку). Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких мотивів. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 13 січня 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 3 - копія свідоцтва про шлюб), та є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, визначено розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обов'язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд приймає рішення на підставі наявних в справі письмових доказів, оскільки відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено у 2018 році прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1492 грн., з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн. Тому виходячи з принципів змагальності,всебічності та повноти з'ясування обставин справи, розумності та справедливості, враховуючи доходи відповідача, відсутність у нього інших аліментних зобов'язань, беручи до уваги необхідність забезпечення дитині рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, рівність обов'язку батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1492 грн., суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000,00 грн. на утримання сина [PERSON] до його повноліття, на користь позивача, що буде відповідати інтересам дитини та обох батьків. Посилання відповідача про те, що він офіційно працевлаштований та має постійний заробіток, тому з нього повинні утримуватись аліменти в частині від усіх видів заробітку, суд не приймає до уваги з огляду на те, що відповідно до правил ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Крім того, згідно ч.ч. 1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавством визначено виключне право стягувача аліментів обирати спосіб, у який аліменти мають бути присуджені. Як вбачається із позовної заяви, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина саме у твердій грошовій сумі, тому суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на користь позивача в твердій грошовій сумі. Наявність працевлаштування відповідача та отримання фіксованого прибутку не приймається до уваги судом при визначенні способу стягнення аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 05 березня 2018 р. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial