Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO],про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що вона (позивач) перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 06.11.2010 року по 25.05.2015 року, та за час перебування у шлюбі за спільні кошти вони придбали двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 41,8 кв.м. У 2015 році шлюб між ними було розірвано, та одразу після того, як їх шлюб із відповідачем було розірвано, - останній почав чинити їй (позивачу) перешкоди у проживанні в спільній квартирі: вчиняв сварки, фізичне насилля (побиття), змушуючи її (позивача) піти з власної квартири, та згодом, відповідач самоправно змінив замки на вхідних дверях спірної квартири, позбавивши її (позивача) таким чином можливості проживати у ній, позбавивши її права на володіння та користування іншим спільним майном, що знаходиться в квартирі (меблями, побутовою технікою, посудом тощо), а також її особистим одягом, взуттям, білизною та предметами особистої гігієни. Вказала, що з приводу вчинення відповідачем [PERSON] зазначених перешкод вона (позивач) неодноразово зверталася зі скаргами в ЖЕО № 2, до дільничного інспектора, до правоохоронних органів, однак це виявлялося безрезультатним, відповідач не реагує на їх застереження і продовжує чинити їй (позивачу) перешкоди в користуванні власністю, у звязку з чим, вона (позивач) змушена тимчасово проживати в орендованому житлі, сплачувати щомісячно значну суму коштів за оренду житла, несе значні матеріальні витрати. Окрім того, зазначила, що відповідач з метою унеможливити її (позивача) вселення у спірну квартиру без її (позивача) відома та згоди зареєстрував 18.07.2015 року у спірній квартирі свою повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та її малолітнього сина [PERSON], [INFO], які, в свою чергу, в даній квартирі не проживають, а лише зареєстровані, при цьому, [PERSON] перебуває у шлюбі та постійно проживає однією сімєю зі своїм чоловіком та сином за іншою адресою, де ведуть спільне господарство. Вважає, що зазначені дії відповідачів свідчать про те, що останні вживають всіх протизаконних заходів з метою позбавити її (позивача) права власності на ? частину спірної квартири, у звязку з чим вона (позивач) вимушена звернутися з даним позовом до суду. З огляду на викладене вище, позивач [PERSON] просила усунути їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою № 38 по провулку Експериментальному, 1 в м. Кропивницький зі сторони відповідачів шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №38 по провулку Експериментальному, 1 в м. Кіровограді; зобовязання [PERSON] передати [PERSON] ключі від квартири №38 по провулку Експериментальному у м. Кіровограді, вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Ухвалою суду від 22 червня 2016 року залучено до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору службу у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради. Позивач [PERSON] під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Додатково на обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 28.03.2017 року по справі № 22-ц/781/413/17 вона зареєструвала право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та зазначала, що у звязку з відсутністю іншого житла, вона не бачить іншого виходу, як проживати спільно з відповідачем у належній їй та відповідачу на праві спільної власності квартирі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечував щодо задоволення позову, зазначивши на обґрунтування заперечень, що позивач вивезла з квартири свої речі, а також і їх спільні речі, після чого, приблизно в кінці літа, 2015 року він змінив замок на вхідних дверях квартири. Згодом позивач намагалася вселитися в квартиру, приїжджала з представниками міліції, однак він (відповідач) не відчиняв дверей. Вважає, що позивач не має права проживати у даній квартирі, оскільки вказана квартира була придбана у шлюбі з позивачем частково за кошти, отримані ним в результаті продажу належної йому однокімнатної квартири, та доданих до цієї суми коштів, у звязку з чим, вважає вказану квартиру своєю особистою власністю, більш того, вважає, що їх сумісне проживання в одному житловому приміщенні квартирі є неможливим. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію відповідача [PERSON] щодо не визнання позовних вимог, просила позов залишити без задоволення, зазначивши при цьому, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28.03.2017 року по справі № 22-ц/781/413/17, яке набрало законної сили, серед іншого, визнано за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], визнавши по 1/2 частині квартири за [PERSON] та [PERSON], однак, відповідач [PERSON] вважає, що позивач не може бути вселена до вказаної квартири, оскільки відповідач не вбачає можливості подальшого спільного проживання з позивачем у одному житловому приміщенні, а також спільне користування майном. Окрім того, зазначила, що позивач вивезла із спірної квартири всі належні їй речі, фактично позивач розпорядилася спільним майном подружжя, у звязку з чим твердження позивача, що їй чиняться перешкоди у користуванні її майном, - спростовуються. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася судом належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні. Заслухавши пояснення позивача, а також пояснення відповідача та в його інтересах представника, свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на положеннях закону, який регулює спірні правовідносини, разом з тим, є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 336, укладеного між [PERSON], як Продавцем, та [PERSON]М, як Покупцем, Продавець передав, а Покупець прийняв у власність квартиру за номером 38, що знаходиться в будинку під номером 1 по провулку Експериментальному в місті Кіровограді, і сплатив за неї обумовлену суму. Квартира загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 24,3 кв.м., складається з: коридору 6,3 кв.м., кімнати 9,6 кв.м., кімнати 14,7 кв.м., кухні 5,7 кв.м., ванни 2,9 кв.м., клодової 1,1 кв.м., балкону (з урахуванням знижувального коефіцієнту) 0,75 кв.м., балкону (з урахуванням знижувального коефіцієнту) 0,75 кв.м. Відчужувана квартира належить Продавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 22 листопада 2005 року за реєстровим номером 3826, зареєстрованому у Державному реєстрі правочинів 22 листопада 2005 року за реєстраційним номером 978692, зареєстрованого ОКП «Кіровоградське ООБТІ» 22 листопада 2005 року, номер запису 29517 в книзі 107, реєстраційний номер 10320685, згідно витягу № 9025665 від 22 листопада 2005 року (п. 1 Договору). Відповідно до п. 9 Договору Покупець зазначив, що набуває квартиру за згодою своєї дружини [PERSON], викладеної в заяві, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 19 лютого 2011 року, за реєстровим номером 334. Крім того, вставлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 листопада 2010 року у Кетрисанівській сільській раді Бобринецького району Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис за № 6 та Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 24 липня 2015 року повторно видано свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 087148, та після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] Також встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.09.2015 року. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-ОЛ № 005250 [PERSON], [INFO], змінила імя, про що 11.05.2017 року складено відповідний актовий запис за № 20 та після державної реєстрації зміни імені прізвище, імя та по батькові значиться як [PERSON]. Із аналізу змісту положень ст.ст. 1, 3 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України випливає, що право на судовий захист повязане виключно з порушенням субєктивного права позивача, при цьому суд у спосіб, визначений законами України, захищає лише порушені права позивача, обставини дійсного (реального) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача (або наслідки у вигляді збитків чи інших обмежень) має довести належними, допустимими і достовірними доказами саме позивач. При цьому, враховуючи норми ч.2 ст.11, ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, який вважає, що його субєктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Підставу позову складають власне не норми матеріального права, які просить застосувати позивач, а зазначення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин. Обґрунтовуючи підстави позову, позивач [PERSON] посилалася на те, що оскільки на час купівлі спірного обєкта нерухомого майна вона перебувала у шлюбі з [PERSON], то спірна квартира [ADDRESS] є обєктом спільної сумісної власності, що підтверджено також і рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28.03.2017 року, та відповідно їй належить на праві спільної сумісної власності 1/2 частина зазначеної квартири, щодо якої вона може здійснювати всі правомочності власника, зокрема, володіння, користування та розпорядження майном, однак відповідачі, і, зокрема, відповідач [PERSON], перешкоджає їй у здійсненні права володіння та користування майном - 1/2 частиною квартири, зокрема, відповідач [PERSON] змінив замки на вхідних дверях квартири, відмовляється надати їй ключі від квартири, зареєстрував у спірній квартирі свою доньку та малолітнього онука без її (позивача) на те згоди та відома та з 28.09.2015 року вона (позивач) у спірній квартирі не проживає, в свою чергу, відповідач [PERSON] продовжує проживати у спірній квартирі, не допускаючи її (позивача) до квартири, чим чинить їй перешкоди у здійсненні права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.). Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпоряджання означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, судом відзначається, що ухвалою суду від 27 вересня 2016 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] [PERSON] провадження у даній цивільній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі №405/6250/15-ц, провадження 2/405/1524/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої власності та поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, що розглядалася в порядку цивільного судочинства. В свою чергу, рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 28.03.2017 року, яке набрало законної сили 28.03.2017 року, апеляційні скарги [PERSON] та [PERSON] задоволено частково (справа № 405/6250/15-ц). Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 січня 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення. Позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] загальною площею 41,8 кв.м, житловою площею 24,3 кв.м, що складається з коридору площею 6,3 кв.м, кімнати площею 9,6 кв.м, кімнати площею 14,7 кв.м, кухні площею 5,7 кв.м, кладової площею 1,1 кв.м, балкону площею 0,75 кв.м з урахуванням знижувального коефіцієнту, визнавши по 1/2 частині квартири за [PERSON] та [PERSON] Визнано спільною сумісною власністю подружжя рухоме майно: стінку для кімнати «Магнат» вартістю 3 200,00 грн., диван-куточок «Патріція» вартістю 3 500,00 грн., телевізор «SAMSUNG» вартістю 5 642,73 грн.,ноутбук «Айсер» Єспає» вартістю 4 610,63 грн., мультиварку вартістю 2 238,29 грн., кухонний гарнітур вартістю 1 500,00 грн., набір меблів прихожої вартістю 2 000,00 грн., газову плиту вартістю 1 000,00 грн., диван-ліжко вартістю 1 500,00 грн., мікрохвильову піч вартістю 1 700,00 грн., машину для мелення кави вартістю 800,00 грн., блендер вартістю 500,00 грн. всього на суму 28 191,36 грн. Виключено із спільної сумісної власності подружжя телевізор «SAMSUNG» вартістю 2 957,70 грн. та швейну машину «MINERVA M190» вартістю 948,00 грн.\~\~\~\~ У порядку поділу спільного майна подружжя залишено: за [PERSON]: стінку для кімнати «Магнат» вартістю 3 200,00 грн.,диван-куточок «Патріція» вартістю 3 500,00 грн.,ноутбук «Айсер» Єспає» вартістю 4 610,63 грн., мультиварку вартістю 2 238,29 грн., кухонний гарнітур вартістю 1 500,00 грн., набір меблів прихожої вартістю 2 000,00 грн., всього на суму 17048,63 грн. За [PERSON]: телевізор «SAMSUNG» вартістю 5 642,73 грн., газову плиту вартістю 1 000,00 грн., диван-ліжко вартістю 1 500,00 грн., мікрохвильову піч вартістю 1 700,00 грн., машину для мелення кави вартістю 800,00 грн., блендер вартістю 500,00 грн. всього на суму 11142,73 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за різницю вартості виділеного в натурі майна у сумі 2952,95 грн. В іншій частині у позовних вимогах [PERSON] та зустрічних позовних вимогах [PERSON] відмовлено. Окрім того, на підставі вказаного вище судового рішення позивач [PERSON] зареєструвала право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в. м Кропивницький, номер запису про право власності: 20121666, дата, час державної реєстрації: 19.04.2017, 09:51:54, державний реєстратор: [PERSON], Кіровоградська міська рада, Кіровоградська обл., підстава виникнення права власності: рішення суду, серія та номер: 22-ц/781/413/17, виданий 28.03.2017, видавник: Апеляційний суд Кіровоградської області; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34918148 від 25.04.2017 10:18:19, [PERSON], Кіровоградська міська рада, Кіровоградська обл.; форма власності: приватна; вид спільної власності: спільна часткова; розмір частки: ?; власник: [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85737215 від 25.04.2017 року. При цьому, судом відзначається, що відповідач [PERSON] не визнає права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], вважаючи себе єдиним та законним власником квартири, разом з тим, судом відзначається, що, рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 28.03.2017 року, яке набрало законної сили 28.03.2017 року, визнано право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS], визнавши по 1/2 частині квартири за [PERSON] та [PERSON], більш того, позивач [PERSON] у встановленому законом порядку зареєструвала своє право власності на ? частку у спільному майні. Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача свідки [PERSON] та [PERSON], зокрема, свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачем [PERSON] близько пяти років, так як вони разом працюють, також знайома і з відповідачем [PERSON] Зазначила, що в кінці березня, 2017 року позивач попросила її (свідка) поїхати з нею до належної позивачу квартири, оскільки відповідач її не пускає та не віддає речей, однак двері ніхто не відчиняв, після чого вони викликали поліцію, та згодом повернулися до квартири з поліцією, однак двері в черговий раз ніхто не відкривав, згодом зявився відповідач та зазначив, що позивача до квартири він не пустить, оскільки жодного рішення суду із зобовязанням його це зробити, - немає. Окрім того, свідок зазначила, що позивач орендує в офісі житло, та проживає там, оскільки відповідач не пускає її до власної квартири та не віддає її особисті речі, вважаючи себе єдиним власником спірної квартири. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її (свідка) матірю, з якою вони раніше проживали разом у [INFO], та після того, як мати вийшла заміж за [PERSON] вони почали проживати в м. Кропивницький, та деякий час вона (свідок) проживала разом з матірю та її чоловіком, однак, після їх розлучення, на початку осені, 2015 року, [PERSON] вигнав позивача з квартири, забравши її речі, у звязку з чим позивач почала проживати в офісі за місцем роботи. Згодом вона (свідок) разом з матірю намагалися вселитися в квартиру, просили, щоб відповідач пустив їх, віддав речі, однак відповідач не відкривав дверей, не дивлячись навіть на прийняте судом апеляційної інстанції рішення про поділ майна подружжя. Крім того, зазначила, що відповідач повідомив, що зараз він проживає у квартирі разом зі своєї дружиною [PERSON], при цьому, рішення суду він не визнає та в квартиру їх не пустить, в свою чергу, [PERSON] разом з сином [PERSON] в квартирі не проживає, та не зявляється, що підтверджують і сусіди. Окрім того, допитані в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, зокрема, свідок [PERSON] пояснив, що раніше працював разом з [PERSON], був його безпосереднім керівником, вказав, що після одруження з [PERSON], відповідач [PERSON] через тиждень взяв в нього в позику кошти для придбання квартири та придбав квартиру по вул. Експериментальній. Згодом він (свідок) почав помічати, що відповідач перебуває постійно у поганому настрої, причиною якого були сварки з дружиною та згодом відповідач повідомив, що має намір розлучитися, в свою чергу, він (свідок) переконував [PERSON] примиритися з дружиною. На даний час у спірній квартирі проживає відповідач, раніше, до розлучення проживав з дружиною. Крім того, вказав, що останній раз він (свідок) був у спірній квартирі, коли позивач [PERSON] звідти виїжджала та вивозила свої речі автомобілем Газель, при цьому, він (свідок) помітив на [PERSON] сліди побиття, у звязку з чим він (свідок) викликав поліцію, та повідомив марку автомобіля, на якій вивозили речі, поряд з цим, зазначив, що, квартира була порожня, був відсутній холодильник, меблі зі спальні, а також були відсутні будь-які жіночі речі. Свідок [PERSON] повідомила, що відповідач [PERSON] є її двоюрідним братом. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] одружилися у 2011 році. Спочатку їх відносини були не погані, однак згодом погіршилися, через те, що [PERSON] один тиждень, кожного дня працювала до пізньої години, та на другий тиждень їхала до матері у село, а відповідач залишався сам. Коли [PERSON] та [PERSON] придбали двокімнатну квартиру, позивач привела проживати у другу кімнату свою доньку із її співмешканцем. Крім того, свідок зазначила, що зарплатня у [PERSON] була невелика, все майно придбавалося за кошти відповідача. Вказала, що останній рік спільного проживання, [PERSON] та [PERSON] просто проживали в одній квартирі, подружніх відносин не мали. Після розлучення, позивач [PERSON] сама виїхала з квартири, поки відповідач був на роботі, позивач почала вивозити речі з квартири разом з невідомими чоловіками, відповідачу зателефонували сусіди та повідомили про це, він одразу приїхав, однак до нього застосовували фізичну силу, після чого, відповідач був вимушений змінити замки, однак позивач поверталася, намагалася зламати двері та викликала поліцію. Крім того, свідок [PERSON] пояснив, що він проживає в [INFO] та був свідком того, як позивач [PERSON] разом з невідомими чоловіками на машині Газель вивезла зі спірної квартири речі (диван, телевізор, холодильник, інші меблі) за відсутності відповідача [PERSON] в квартирі, потім приїхав відповідач та викликав поліцію. Раніше, до розлучення, а саме: до 2015 року сторони проживали разом, на даний час відповідач проживає в квартирі разом зі своєю донькою та онуком. Зазначив, що позивач намагалася вселитися в квартиру, та з цією метою викликала поліцію. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] неодноразово зверталася з заявами в міліцію (поліцію), що підтверджується висновками за результатами проведеної перевірки від 15.10.2015 року, 18.10.2015 року, 30.10.2015 року, 13.04.2016 року, 28.04.2016 року, 04.04.2017 року, за заявами [PERSON] до Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області (ГУ НП в Кіровоградській області), суть яких зводиться до того, що її колишній чоловік [PERSON], який проживає в [INFO] без її (заявника) відома змінив замки на вхідних дверях спільного помешкання. В ході проведення перевірок за даними фактами було опитано [PERSON], який пояснив, що він дійсно замінив замки до вхідних дверей за адресою: [ADDRESS], так як він хвилюється за своє життя, оскільки його дружина [PERSON] з невідомими людьми 28.09.2015 року безпідставно почала вивозити речі із спільного помешкання. Крім того, опитано [PERSON], яка пояснила, що [PERSON] намагається потрапити до свого помешкання, погрожувала, що викличе працівників поліції. Окрім того, було опитано [PERSON], яка повідомила, що її колишній чоловік [PERSON] змінив замки в їхній квартирі та не пускає її додому, щоб забрати особисті речі. Відповідно до інформації Кіровоградської місцевої прокуратури від 12.04.2016 року № 4-9174-15 на адресу [PERSON], останній повідомлено про закриття кримінального провадження № 12015120020009404 від 04.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, в якому [PERSON] визнано потерпілою на підставі п. 2 ч. 1 ст. 184 КПК України, у звязку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. Крім того, постановою про закриття кримінального провадження від 31.04.2016 року, винесеною старшим слідчим Кіровоградського ВП ГУ НП в Кіровоградській області [PERSON], кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1201512002009174 від 29.09.2015 року, розпочате за заявою [PERSON] від 29.09.2015 року про те, що 28.09.2015 року, близько 15.00 год. за адресою [ADDRESS], його колишня дружина [PERSON] винесла їх спільне майно до вирішення питання в суді щодо розподілу майна, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Відповідно до договорів оренди нежитлового приміщення від 01.10.2015 року, 01.11.2016 року, укладених між [PERSON], як Орендодавцем, та [PERSON], як Орендарем, остання використовує за умовами договору нежитлове приміщення, загальною площею 32,6 кв.м., що знаходиться у м. Кіровограді по пров. Декабристів, 15 в якості житлового приміщення, з визначеною сторонами орендною платою в розмірі 46 грн. за 1 кв.м. Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Окрім того, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно з п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.) Такий загальний захист поширюється, як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24.11.1986), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18.02.1999). З огляду на викладене вище, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку щодо необхідності захисту прав позивача в обраний ним спосіб, та вважає, що при вирішенні даного спору застосуванню підлягає ст.391 ЦК України, оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право власності, на підставі чого вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними під час судового розгляду справи належними доказами, у зв'язку з чим є такими, що підлягають задоволенню шляхом усунення [PERSON] перешкод у володінні та користуванні квартирою №38 по провулку Експериментальному, 1 в м. Кропивницькому (колишня назва м.Кіровоград), 1/2 частина якої належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності, на підтаві рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 28.03.2017 року, шляхом вселення [PERSON], в квартиру [ADDRESS] та зобовязання відповідача [PERSON] передати [PERSON] ключі від даної квартири. Окрім того, позивачем також предявлені позовні вимоги про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №38 по провулку Експериментальному, 1 в м. Кіровограді, які не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч.4\~ст.156 ЖК України\~до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство ( ч.2\~ст.64 ЖК України). Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. З огляду, на викладене вище, враховуючи, що відповідач [PERSON], як співвласник квартири [ADDRESS], скористувався наданим йому правом використовувати вказану квартиру як для особистого проживання, так і для проживання членів своєї сімї, зокрема, доньки [PERSON] та онука [PERSON], при цьому, переконливих доказів на підтвердження того, що саме відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітнього сина [PERSON], чинить позивачу перешкоди у користуванні та володінні квартирою № 38, що в будинку № 1 по пров. Експериментальному в м. Кропивницький, останнього надано не було, виходячи також з заявлених позивачем підстав позову в цій частині позовних вимог, за якими позивач заявила про втрату відповідачем [PERSON] права користування квартирою з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що, у задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - слід відмовити, за їх необґрунтованістю та недоведеністю. Судові витрати по справі, які складаються з судового збору, вирішити в порядку ч.1 ст.88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по справі - судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial