Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22.03.2002. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], 2002 р. н. та [PERSON], 2014 р. н. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття поваги та любові один до одного. Фактично сім'я розпалася та припинила своє існування. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до повноліття дітей, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. В судове засідання позивач не з'явилася, про місце дату та час слухання справи повідомлена належним чином, на адресу суду від позивача надійшла заява про надання строку на примирення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] визнали позовні вимоги частково, а саме: відповідач наполягав на розірванні шлюбу, стосовно стягнення аліментів не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що також зазначено в письмових поясненнях відповідача, наданих до суду 27.11.2018. Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 22 березня 2002 року зареєстрували шлюб, про що Бехтерською сільською радою Голопристанського району Херсонській області складено відповідний актовий запис №3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 22.03.2002 (а. с. 7). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 12.09.2002, позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а. с. 7) та [PERSON], [INFO] - свідоцтво про народження [NUMBER] від 09.07.2014 (а. с. 8), діти проживають з матір'ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні, що не заперечувалося стороною відповідача в судовому засіданні. Судом встановлено, що на сьогоднішній день сторони фактично припинили шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги відсутність згоди відповідача на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню повністю. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, з урахуванням матеріального становища сторін, приймаючи до уваги що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у суду відсутні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подачі позовної заяви (17.07.2018) і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: approved