Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 12 серпня 2017 року, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними фактично припинені. Збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Також позивач просить призначити виплату аліментів відповідачем на утримання сина [PERSON] у розмірі 2 000,00 грн щомісячно. Окрім того позивач просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 1 000,00 грн щомісячно до досягнення сином трьох років. 06 листопада 2019 року судом по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 05 грудня 2019 року судомзакрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та визнавав його. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб 12 серпня 2017 року у Оболонському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1317 (а.с.8). Під час шлюбу сторін у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що між сторонами у справі склалися негативні стосунки, оскільки сторони між собою не знаходять порозуміння, втратили один до одного почуття поваги та кохання, внаслідок чого вже тривалий час між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, наміру зберігати сім`ю не мають, а відтак збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Визнання позову про розірвання шлюбу відповідачем не порушує охоронюваних законом прав та інтересів жодних осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, а також те, що визнання останнім позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2019 року і до досягнення сином повноліття. Окрім того суд вбачає необхідним стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1 000,00 грн щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2019 року і до досягнення сином [PERSON] трьох років. На підставі ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн за розгляд позовної вимоги про розірвання шлюбу та на користь держави 768,40 грн за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved