Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною заявою до [PERSON], третя особа: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачка є власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У 1989 році між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. Після отримання квартири у дарунок позивач дозволила відповідачу вселитися до квартири та зареєструвати своє місце проживання. 29 січня 2009 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Але не зважаючи на те, що відповідач довгий час не проживає у квартирі, яка належить позивачці, його особистих речей там немає- добровільно з реєстраційного обліку він не знімається. Позивач зазначила, що на даний час склалася така ситуація, що реєстрація відповідача в квартирі яка їй належить , створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном. На підставі вищевикладеного позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом зняття [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язати Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. До початку проведення відкритого судового засідання від позивачки надійшла до суду заява, у якій вона просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі , та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте був повідомлений належним чином, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 29 січня 2009 року серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що зроблено актовий запис за № 11. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що квартира [ADDRESS] належить позивачці на праві особистої власності, оскільки хоча і була придбана в період шлюбу з відповідачем в 1994 році, але право власності виникло на підставах укладення договору дарування. Зазначена обставина підтверджується копією договору дарування від 23.11.1994 року та реєстраційним посвідчення КП « Синельниківське МБТІ» 02.12.2009 року ( а.с.10, а.с.11 ). Отже, відповідно до норм Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР та Закону України « Про власність», який діяв на момент укладення договору дарування - зазначене нерухоме майно належить позивачці на праві особистої приватної власності. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області від 05.05.2014 року, [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно Акту про немешкання від 16 квітня 2014 року, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS], з 01 січня 2009 року. Факт не проживання відповідача [PERSON] у будинку за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], з 01 січня 2009 року, також підтверджується довідкою № 4 від 16.04.2014 року виданою головою ЖСК № 4 м. Синельникове. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS], де право власності належить позивачу, але з реєстрації знятися в добровільному порядку не бажає. Таким чином, відповідач порушує права позивача, так як позивач не може вільно розпоряджатися належним їй майном. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України- кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 2009 року і відповідач вселився та зареєструвався у зазначеному житлі, як член сім'ї власника житла; після розірвання шлюбу, з 1 січня 2009 року, тобто понад п'ять років відповідач в спірній квартирі не проживає, особистих речей його не має. Згідно з частиною 2 ст.405 ЦК України- член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Суд вважає що при вирішенні цього спору необхідно застосувати спеціальну норму права, яка регулює спірні правовідносини. Встановивши, що права позивачки порушені відповідачем- суд вважає за необхідне захистити порушене право, з урахуванням заявлених позовних вимог, та застосувати норму ст.405 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у здійсненні позивачкою права користування та розпорядження належним їй нерухомим майном шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку підлягають задоволенню. Вимоги щодо зобов'язання Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON], з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], не підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Таким чином додаткове зобов'язання третьої особи вчиняти певні дії на користь позивачки - є неналежним способом захисту, який законом ( ст.16 ЦК України), або спеціальною нормою права- не передбачений. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., підлягає стягненню з [PERSON]. На підставі викладеного та ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial