Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В позовній заяві посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок по [ADDRESS] . Вказану спадщину після його смерті вона як спадкоємець фактично прийняла та у визначений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте, приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв?язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно та його державну реєстрацію з посиланням на відповідні норми законодавства. Оскільки іншим шляхом дане питання вирішити неможливо, позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] , будучи повідомленою належним чином про судове засідання у справі - не з`явилася, проте надала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача - Дмитрушківської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглядати у його відсутність. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок по [ADDRESS] , побудований ним відповідно до Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР на земельній ділянці, виділеній йому під забудову на підставі Рішення загальних зборів к-ів к-пу ім. ХХІ з?їзду КПРС від 02.03.1977 за №3. Позивач, як єдиний спадкоємець фактично прийняла спадщину, відповідно до ст. 1268 ЦК України та у визначений законом строк звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте, Постановою приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Ящука Д.О. про відмову у вчинені нотаріальної дії від 08.07.2020 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , після [PERSON] позивачу було відмовлено у зв?язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно та його державну реєстрацію з посиланням на відповідні норми законодавства. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини спадкоємцями встановлено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.3.1. Роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно п.23 постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved