Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватний нотаріус Велікова Н. А. про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] являється донькою [PERSON] , який помер [INFO] . На день смерті [PERSON] був власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] 02.09.1999 р. складено заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Рубан Ж.В. Відповідно до вказаного заповіту, на випадок смерті [PERSON] останній зробив розпорядження, заповівши квартиру за адресою: [ADDRESS] доньці [PERSON] . Заповіт було зареєстровано в спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) за № 1063243.Після смерті [PERSON] , вона звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Велікової Н.А. із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого 23.06.2017 була відкрита спадкова справа за № 60841624.Отже, [PERSON] набула речове право на спадкове майно з моменту відкриття спадщини. В подальшому позивачу стало відомо, що Департаментом організаційного забезпечення Черкаської міської ради право власності на зазначену квартиру було зареєстровано громадянином [PERSON] .Підставою для реєстрації права власності став договір дарування, який був посвідчений Другою черкаською державною нотаріальною конторою 07.02.2008, зареєстрований в реєстрі за № 1-492. На момент відкриття спадщини (11.04.2017 р.) померлий був власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належала померлому на підставі свідоцтва про право власності від 25.01.1996 р. У зв`язку із реєстрацією права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за громадянином [PERSON] їй не було видано свідоцтво про право на спадщину, що порушує законні права та її інтереси, а також її фактично позбавлено права власності на вказану квартиру. Просить суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме: квартира за адресою: [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. 23 січня 2019 року ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси [PERSON] провадження у справі відкрито, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 11 травня 2019 року суддю [PERSON] було відраховано зі штату суду у зв`язку із призначенням на посаду судді Верховного Суду у Касаційний цивільний суд. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 травня 2019 року справа передана судді Казидуб О. Г. 16 травня 2019 року ухвалою судді Казидуб О. Г. цивільну справу прийнято до свого провадження, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання. 20 серпня 2019 року ухвалою суду зобов`язано позивачку [PERSON] внести на депозитний рахунок Придніпровського районного суду м. Черкаси суму судових витрат по справі №711/11047/18 в розмірі 10500, 00грн. які поніс відповідач [PERSON] .. 16 вересня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Мисан В.М. позов підтримав та просив його задовольнити. Суду пояснив, що [PERSON] являється донькою [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть від 02.06.2017 р. Серії [NUMBER] - [INFO] помер [PERSON] . На день смерті [PERSON] був власником квартири. За своє життя спадкодавець [PERSON] , 02.09.1999 р. склав заповіт на ім`я своєї доньки [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Рубан Ж.В. Відповідно до зазначеного заповіту, на випадок смерті [PERSON] останній зробив розпорядження, заповівши квартиру за адресою: [ADDRESS] доньці [PERSON] . Заповіт було зареєстровано в спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) за № 1063243.Після смерті свого батька, позивач [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Велікової Н.А. із заявою про прийняття спадщини.23.06.2017 була відкрита спадкова справа за № 60841624, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48191023. Разом з тим, своє право власності позивач не зареєструвала за собою, їй не було видано свідоцтво про право на спадщину з огляду на те, Департаментом організаційного забезпечення Черкаської міської ради 27.07.2017 р. право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано за відповідачем, громадянином [PERSON] на підставі договору дарування, який був посвідчений Другою черкаською державною нотаріальною конторою 07.02.2008, зареєстрований в реєстрі за № 1-492, вказані обставини підтверджуються наданою суду інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 98822969 від 28.09.2017 р. При розгляді справи встановлено, що за життя [PERSON] склав ще один заповіт на ім`я [PERSON] 15.09.1999 р. а також у 2008 р. укладено договір дарування квартири, подарувавши її [PERSON] . На момент своєї смерті [PERSON] був власником квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини а тому є особою яка прийняла спадщину та має право володіти і користуватися таким майном. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Трюхан В.Г. заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві від 20.02.2019 року (том№1 арк.спр.56-59). Також у відзиві зазначив, що в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини представником позивача зазначено, що відповідно до ППВСУ в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, як пояснив представник позивача відмови ними не отримано. В матеріалах спадкової справи, відкритої за заявою [PERSON] про прийняття спадщини, відсутній навіть заповіт від 02.09.1999 року на ім`я позивача, а з витягу зі спадкового реєстру заповітів, наданим нотаріусом на ухвалу суду, вбачається вчинення померлим [PERSON] наступного заповіту від 15.09.1999 року на ім`я колишньої дружини [PERSON] , який відповідно до ст. 1254 ЦК України скасовує попередній заповіт повністю і не відновлює його, завірена копія заповіту від 15.09.1999 року долучена до матеріалів справи. Так [PERSON] отримав спірну квартиру відповідно до договору дарування від 07.02.2008року відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно п.7 договору дарування від 07.02.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримав спірну квартиру в дар, право власності на квартиру у обдарованого виникає з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору. Свідок: [PERSON] суду пояснив, що з [PERSON] познайомився з того часу, як тільки він приїхав в місто Черкаси, він заселився в будинок, як він будувався. В дитинстві вони постійно спілкувались, а як одружилися бачив постійно. Він почував себе добре. Це майно отримав його батько. [PERSON] постійно говорив, що цей будинок для його дочки [PERSON] . При поховані [PERSON] свідок не був присутній . [PERSON] був єдиним спадкоємцем у батька на квартиру [ADDRESS] , казав, що квартира залишиться дочці [PERSON] . [PERSON] постійно проживав з дружиною за адресою: [ADDRESS] . На які хвороби хворів [PERSON] - свідок не знає. [PERSON] був одружений 1 раз на [PERSON] . Свідок: [PERSON] суду пояснила, що вони з [PERSON] були знайомі з 1969 року, вони проживали в одному дворі. Потім він одружився зі [PERSON] , у них народилась дочка [PERSON] . Останній раз вони спілкувалися 4 роки назад. При зустрічі [PERSON] почував себе нормально. У власності у них була квартира по [ADDRESS] , вони довго жили з батьками, потім отримали квартиру десь на Митниці , але за якою саме адресою їй невідомо. При похованні свідок не була присутня. Також, свідок вказала, що [PERSON] був одружений один раз, він проживав зі [PERSON] , за якою адресою він проживав останнім часом їй не відомо. [PERSON] хотів залишити дочці [PERSON] квартиру [ADDRESS] , оскільки, його мама померла і батько жив сам. [PERSON] (батько [PERSON] ) постійно спілкувався з дочкою. Чи виїджала [PERSON] за кордон свідку не відомо. До 1983 року вони проживали по [ADDRESS] , за шлюб з [PERSON] свідку не відомо нічого, але вказала, що [PERSON] казав, що проживає з іншою жінкою, але не відомо чи розписаний він був з нею, з [PERSON] казав, що спілкується. Де мешкав [PERSON] останні 10 років свідку не відомо. Свідок: [PERSON] суду пояснила, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 1970 року. В якому році вони розлучилися - вона не пам`ятає, але проживали разом 22 роки. 14 років вони мешкали по [ADDRESS], а по бул. Г.Сталінграда прожили 14 років. Після розлучення спілкувалися часто, він постійно приходив, ночував, телефонував. Останній раз спілкувалися за неділю до смерті, він розпитував про її здоров`я. Він повідомив, що перехворів пневмонією. Він сильно поправився. Він почував себе добре, оскільки, ще за тещею матері [PERSON] доглядав. [PERSON] заповідав квартиру ще в 1999 році [PERSON] . [PERSON] дуже переживала, що [PERSON] отримає квартиру і телефонувала з погрозами. [PERSON] спочатку проживав в себе по [ADDRESS] і жив там ще 3 роки після смерті батька, потім в неї, а квартиру здавав. [PERSON] допомагала з похованням, вислала 400 доларів. Відношення до відповідача і його матері були добрі. Проживав [PERSON] у відповідача, де помер не відомо. Доглядати за батьком допомагала [PERSON] . Також, свідок вказала, що 36 000 віддала на похорони батька. Про смерть дізналась з «СМС-повідомлення», яке прислав відповідач. [PERSON] за 5 чи 6 місяців до смерті батька, виїхала за межі країни. Останній раз [PERSON] в Україну поверталась восени 2019 року, за все життя у нього була 1 квартира. За життя [PERSON] він заповів квартиру. Шлюбу не було з [PERSON] [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] з нею і після розлучення ще 14 років жили разом. З 1993 року проживали як сім`я по [ADDRESS]. з 1970 по 1984 рік проживала за адресою [ADDRESS] з 1985 по 1993 рік проживали разом по [ADDRESS] . З 1994 року почала хворіти мама та з 1994 року захворів сильно батько і 6 років проживав сам. Свідку не відомо про інші заповіти, окрім, заповіту на дочку. Весь час [PERSON] сплачував за комунальні платежі. З 2011-2012р. [PERSON] здавав в оренду квартиру. Потім жив відповідач з своєю дружиною, останні 5 років він був дома, після розлучення жили разом, хворіє на хронічну хворобу (серце). Також, свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає з чоловіком в шлюбі, однією сім`єю з [PERSON] 21 рік. Кошти на поховання [PERSON] не давала. Квартиру на Митниці отримала саме вона. Свідок: [PERSON] суду пояснив, що з 1957 р. знайомий з [PERSON] . З [PERSON] останній раз спілкувалися 5-6 років тому, на зимовій рибалці. Він не перебував в поганому стані. На рибалку ходили часто. Коли [PERSON] розлучився, то він почав проживати по [ADDRESS] , почав хворіти, дочка йому допомагала. Його хвороба - це алкоголь. Він повідомляв, що власником квартири був він. Казав, що квартиру залишить дочці [PERSON] . Після похорон свідок дізнався, що [PERSON] залишив квартиру не [PERSON] . На похорони [PERSON] прислала 400 дол. США. Тіло [PERSON] на похоронах було в поганому стані. Квартира по [ADDRESS] , яку вони придбали з [PERSON] та проживали - була кооперативною. Після розлучення [PERSON] виписався з даної квартири та залишив дану квартиру колишній дружині [PERSON] та дочці [PERSON] та прописався у батька. [PERSON] ходив до якоїсь жінки, але казав, що на ній не одружиться. Зараз в квартирі по [ADDRESS] проживає колишня дружина [PERSON] з чоловіком. Останні 10 років він мешкав по [ADDRESS]. [PERSON] зловживав алкоголем. Свідок: [PERSON] суду пояснила, що цю сім`ю вона знає давно з 1977 року, являється хрещеною матір`ю [PERSON] .. Вони проживали по [ADDRESS] , де проживає мати відповідача. [PERSON] була одружена з [PERSON] , він її покинув, і потім вона одружилась з [PERSON] і прожили 24 роки разом. Вони проживали на [ADDRESS] . Відомо, що [PERSON] мав квартиру батькову, а другу квартиру він залишив дочці. Батькова квартира знаходиться по [ADDRESS] . Свідок не може сказати з якого року були одружені [PERSON] з [PERSON] . [PERSON] проживав по [ADDRESS] постійно. [PERSON] з [PERSON] проживали разом 24 роки. [PERSON] проживав за адресою: по [ADDRESS] - 10 років і за комунальні платежі сплачував він. У них були гарні відносини. Де перебуває [PERSON] свідку не відомо. [PERSON] сказав, що віддасть квартиру тому, хто догляне його до смерті. Відомо що [PERSON] зробив заповіт на [PERSON] , потім коли вернулась додому [PERSON] і він зробив заповіт на неї. Відповідач [PERSON] завжди і скрізь возив [PERSON] .. Виглядав [PERSON] добре, лише з ногами погано було. [PERSON] з [PERSON] почали проживати і оформили шлюб з 1994 року. З [PERSON] [PERSON] познайомились в 1994 році, коли він перейшов працювати до неї. Відомо, що у власності [PERSON] було дві квартири. Щодо сплати комунальних платежів по [ADDRESS] то їх оплачував [PERSON] . [PERSON] квартиру спочатку заповів [PERSON] , потім [PERSON] . Після смерті [PERSON] - [PERSON] зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Свідок: [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] приходиться йому другом. Знає його з того моменту, коли він прийшов жити до [PERSON] в [ADDRESS] . Він там мешкав доки не помер. У [PERSON] була батьківська квартира по [ADDRESS] , на 4 поверсі. На рибалці розмовляли з [PERSON] і він повідомив йому, що отримав квартиру. А відносно батьківської квартири, то [PERSON] написав договір дарування на [PERSON] . Окрім цього, він з першою жінкою отримав квартиру на Митниці, а коли уходив то залишив все першій дружині. Свідок вказав, що з [PERSON] спілкувались кожен день, бачились чи по телефону. По [ADDRESS] в 1993-1994 роках він пустив квартирантів, а потім там мешкав [PERSON] , син [PERSON] з дружиною та донькою. Хто сплачував комунальні платежі свідку не відомо. Років 5-6 назад влітку на рибалці [PERSON] повідомив, що подарував квартиру відповідачу [PERSON] , з 2009 року свідок не проживає по [ADDRESS] . Коли переїхав то постійно бачились, [PERSON] постійно возив на рибалку [PERSON] ..Після роботи заходив до [PERSON] в гості. З 1993 почали проживати разом [PERSON] та [PERSON] . Для того, щоб [PERSON] отримала квартиру вони з [PERSON] розлучилися. Свідок: [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною померлого [PERSON] . У шлюбі перебували з 1998 по 2009 рік. Потім розлучились щоб отримати квартиру. На той час, коли вони познайомились, то він мешкав по [ADDRESS] . У нього ще була одна 3-х кімнатна квартира на Митниці, яку він залишив першій жінці та дочці. [PERSON] мешкав до квітня 1993 року по [ADDRESS] , потім мешкав по [ADDRESS] . Квартиранти проживали до 2007 року, потім почав там жити її син [PERSON] , в 2008 [PERSON] одружився і [PERSON] подарив їм квартиру. [PERSON] заповів квартиру [PERSON] , потім через кілька тижнів він заповів квартиру [PERSON] . Після розлучення [PERSON] проживав до смерті по [ADDRESS] . В останні роки [PERSON] мав хворі коліна та серце. На похорон колишня сім`я матеріально не допомогла. Спочатку [PERSON] приходила в гості до [PERSON] , але потім перестала. [PERSON] допомагав лише [PERSON] . Після того як [PERSON] подарував квартиру, [PERSON] почав сплачувати комунальні послуги. [PERSON] та його дружина [PERSON] доглядали маму [PERSON] , також [PERSON] та свідок [PERSON] доглядали один одного. Свідку не відомо того факту - чи давала дочка [PERSON] кошти на поховання. Суд, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Мисан В.М., представника відповідача - адвоката Трюхан В.Г., пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вивчивши та дослідивши письмові докази, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки на підставі наявних у справі доказів об`єктивно встановлено наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] являється донькою [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 02.06.2017 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 1074. Відповідно до заповіту померлого [PERSON] , який був складений 02.09.1999 року, з відповідною реєстрацією у спадковому реєстрі за №106324, [PERSON] розпорядився своєю квартирою, що розташована за адресою [ADDRESS] , заповівши її своїй дочці позивачці по справі [PERSON] (том.№1 арк.спр.11). Після вищезазначеного заповіту, спадкодавцем [PERSON] був зроблений наступний заповіт15.09.1999р.(том.№1 арк.спр.126), який було складено пізніше та скасовує попередній заповіт, яким він заповів спірну квартиру колишній дружині [PERSON] . А тому, даний заповіт, відповідно до ст. 1254 ЦПК України, який складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. А тому, [PERSON] у 2008 році, розпорядившись спірною двокімнатною квартирою [ADDRESS] та подарував її [PERSON] , сину [PERSON] .. Як вбачається з договору дарування від 07.02.2008 року, оформлення договору дарування відбулося у встановленому законом порядку та посвідчено державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори Сопільник А.О. та зареєстровано в реєстрі №1-492 (том.№1 арк.спр.15). Згідно відомостей, зазначених у Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.08.2017 за № 95344623 право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем [PERSON] 27.07.2017. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 ЦК України є день смерті особи. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296). Відповідно до положень ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 2 ст. 719 ЦК України). Як вбачається з договору дарування (п.7) право власності на квартиру у обдарованого виникає з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач з сім`єю мешкав в даній квартирі та здійснював ремонтні роботи, що спростовує доводи представника позивача Мисан В.М. , те, що на момент смерті [PERSON] був власником спірної квартири. Також, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним (Справа №711/7100/17). 22.10.2018 року по даній справі було прийнято рішення, яким в позові [PERSON] відмовлено. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 10 січня 2019 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Мисан В. М. залишено без задоволення, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2018 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 26 березня 2020 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 10 січня 2019 року залишено без змін. Рішенням суду встановлено, що відповідно до договору дарування, укладеного та посвідченого 07.02.2008р.державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Сопільняк А.О., реєстровий номер №1-492, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Нотаріальне посвідчення договору дарування також підтверджується копією журналу реєстрації нотаріальних дій на 2008 рік, яка сумнівів у колегій суддів не викликає. А тому, оспорюваний договір дарування укладений та посвідчений державним нотаріусом з дотриманням останнім встановленого законом порядку, тобто, процедура укладення договору, його нотаріальне посвідчення та державна реєстрація прав власності нового власника проведена відповідно до вимог чинного законодавства. А тому, суд вважає, що право власності на спірну квартиру [ADDRESS] виникло у відповідача [PERSON] з 07.02.2008 року, а тому, підстави для задоволення позову відсутні. Також, судом встановлено, що [PERSON] прийняв дарунок спірної квартири, про що свідчить сплата ним комунальних послуг згідно долучених квитанцій, проведення ремонтних робіт, та безпосереднє проживання в спірній квартирі з сім`єю, про що свідчать долучені до матеріалів справи довідки від ОСББ, квитанції з Приватбанку та поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. В постанові від 26.03.2020 року Верховний суд зазначив, що оспорюваний договір підписаний заповідачем та посвідчений державним нотаріусом, тобто, процедура укладення договору дарування нерухомого майна, його нотаріальне посвідчення дотримана, а державна реєстрація прав власності нового власника, проведена відповідно до вимог чинного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до адвокатського запиту №2/19-1 від 19.02.2019 року, адресованого керівнику Черкаського обласного державного нотаріального архіву та до інших дій направлених на отримання заповіту, лише 01.03.20149 року було отримано дублікат заповіту [PERSON] від 15.09.1999 року, що зареєстровано в реєстрі за №1-3062, яким [PERSON] заповів спірну квартиру [PERSON] , що є об`єктивною причиною, на думку суду, відсутності інформації у відзиві на позовну заяву щодо даного заповіту станом на 19.02.2019 року. Також, судом встановлено, що [PERSON] , з 1993 року і по день смерті у спірній квартирі не проживав, відповідно, до довідки з місця проживання та склад сім`ї від 27 квітня 2017 року, фактично проживав з [PERSON] за адресою [ADDRESS] , яка здійснювала за ним догляд, вела спільне господарство та здійснювала поховання(том.№2арк.спр.77). Також, на думку суду, прохальна частина позовної заяви [PERSON] не містить обґрунтованого пункту скасування права власності на квартиру, яка належить на праві приватної власності [PERSON] та не може бути задоволена у формі встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] та визнання за нею права власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов [PERSON] є безпідставним , необґрунтованим та недоведеним , а тому, не підлягає до задоволення. Що стосується вимоги про стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Представник відповідача - адвокат Трюхан В.Г. в підготовчому судовому засіданні (03.06.2020 року) подав клопотання про забезпечення судових витрат та просив суд постановити ухвалу, якою зобов`язати позивача [PERSON] внести на депозитний рахунок Придніпровського районного суду м. Черкаси суму витрат по даній справі в розмірі 10500, 00грн, які поніс відповідач [PERSON] , що підтверджені відповідними доказами, а також 10000, 00грн. додаткових витрат, які можливо будуть понесені ним в зв`язку з новим розглядом справи, тобто всього 20500, 00грн. 20 серпня 2019 року клопотання від 03.06.2019 представника відповідача Трюхан В.Г. задоволено частково. Зобов`язано позивачку [PERSON] на протязі 10 днів з дня винесення повного тексту ухвали внести на депозитний рахунок Придніпровського районного суду м. Черкаси суму судових витрат по справі №711/11047/18 в розмірі 10500, 00грн., які поніс відповідач [PERSON] , що підтверджені актом виконаних робіт від 15.03.2019 року та квитанцією від 15.03.2019 року (арк.спр.86-88). 10.09.2019 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Мисан В.М., на виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.08.2019 року, долучено до матеріалів справи оригінал квитанції про внесення на депозитний рахунок суду судових витрат в розмірі 10500, 00грн. ( том.№1 арк.спр.163). Також, в судове засідання 04.11.2020 року було надано клопотання про доручення до матеріалів справи акту виконаних робіт від 03.11.2020року, квитанцію від 03.11.2020 року на 12000, 00грн., копію договору про надання правничої допомоги від 08.02.2019 року. Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до 7 ст.135 ЦПК України у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу, а у випадку відмови у позові, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду - про відшкодування за її рахунок витрат відповідача повністю або частково, в порядку, передбаченому статтями 141, 142 цього Кодексу. Невикористана частина внесеної позивачем суми повертається позивачу не пізніше п`яти днів з дня вирішення питань, зазначених у цій частині, про що суд постановляє ухвалу. Відповідно до ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. А тому, вимога відповідача про стягнення понесених судових витрат(загальна) на правничу допомогу з позивача в розмірі 22500 грн.00коп. підлягає до задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення від 10 лютого 2010 року). На підставі ст.ст.15, 16 ,717,719,1216,1233,1248,1268,1269,1296,1297ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133,135,137,141, 258, 259, 263, 264, 265, 355 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved