Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору довічного утримання укладеного 11.03.2008 року. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.03.2008 року між [PERSON] до [PERSON] укладено договір довічного утримання. Згідно вказаного договору , відповідач вз»яла на себе зобов»язання довічно повністю утримувати позивача, забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом і необхідною допомогою. Натомість позивач зобов»язувалася передати у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 31.4 кв.м. З 2012 року відповідач перестала виконувати свої зобов»язання за договором довічного утримання, а саме свої обов»язки щодо забезпечення позивача відповідним харчуванням та необхідною допомогою. З березня 2015 року відповідач перестала приходити до позивача, цікавитися її здоров»ям та потребами.У зв»язку із зазначеним позивач просить розірвати договір довічного утримання укладений між нею та відповідачем [PERSON] У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнала. Дослідивши та оцінивши докази , суд встановив наступні обставини справи. 11.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за номером №839. Відповідно до умов зазначеного договору довічного утримання [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві власності приватної власності квартиру №38, що знаходиться в будинку №9 на вул.М.Кривоноса в м.Тернополі. [PERSON] зобюов»язувалася довічно повністю утримувати [PERSON], забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом і необхідною допомогою, надавши їй право проживання в квартирі та зберігли у її безплатному користуванні вказану квартирі в цілому. Вартість матеріального забезпечення ( харчування, одяг, необхідна допомога) встановлена сторонами в розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісячно. Відповідно до п.4 п.5 Договору довічного утримання від 11.03.2008 року, договір довічного утримання ( догляду) може бути розірваний в судовому порядку. Договір довічного утримання ( догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що являються сусідами позивача [PERSON], відповідача [PERSON] вони жодного разу не бачили та стверджують, що за позивачем ніхто не доглядає. Відповідно до ст.744 Цивільного кодексу України, ( далі ЦК України), за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч.1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Згідно ст.756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Враховуючи викладенні обставини, зважаючи на те, що відповідачем не виконано умов договору довічного утримання та власне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] про розірвання договору довічного утримання укладеного 11.03.2008 року є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved