Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15липня 2010 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Черкаси, актовий запис № 658. За час перебування в шлюбі у них народилася донька, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на утриманні позивача. Сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно із ст. 160 СК України, сторони за спільною згодою визначили місце проживання дитини, що була народжена за час шлюбу та, яка проживає і буде проживати після розірвання шлюбу з позивачем. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Крім того, зазначає, що вони (сторони по справі) неодноразово протягом останніх років намагалися вирішувати спільно сімейні проблеми, але бажаних результатів не настало. За таких обставин, позивач вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно, надії на примирення немає і шлюб носить формальний характер. Чоловік на розірвання шлюбу згоден, щодо питань розподілу майна, набутого в період перебування в шлюбі, то вони будуть вирішуватись в позасудовому порядку, шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя. На даний момент між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання доньки. Також вказує, що відповідач по справі не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема, - батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку. На підставі викладеного, позивач просить суд: розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Тарасенко»; стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] В»ячеславівни аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого законом мінімуму до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не з»явилися. До початку слухання справи подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач у заяві зазначив, що позов визнає повністю. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 15 липня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Черкаси, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 658, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-СР №063938. За даними свідоцтва про народження (серія 1-СР № 133873) сторони мають дочку [PERSON], [INFO], батьком дитини записаний відповідач. Спору щодо батьківства не існує. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають і їхня спільна дитина проживає з матірю та знаходяться на її утриманні. На даний час [PERSON] не має можливості самостійно утримувати неповнолітню дитину. Крім того, до суду відповідачем не надано жодних підтверджень щодо неможливості ним утримувати дитину у розмірі, який заявлено позивачем. Також, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], який повністю погодився із заявленими позовними вимогами та не заперечував проти їх задоволення. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Частиною першою ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують тривалий час. Примирення між сторонами неможливе та подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, суд не вбачає. Крім того, аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначені розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами та після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «Тарасенко». Крім того, слід стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] В»ячеславівни аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % встановленого законом мінімуму, починаючи з 12.10.2016 та продовжувати до повнолітня дитини. Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання (ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Сплачений судовий збір за подачу позову, позивач залишила за собою. На підставі викладеного та

Outcome: approved