Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вона з 29.08.1992 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припинені більше семи років тому, спільного господарства не ведуть, мешкають за різними адресами. Основна причина розпаду сім'ї - постійні суперечки, внаслідок чого між ними відсутнє взаєморозуміння і довір'я. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач зазначає, що за таких обставин вони з відповідачем не мають наміру зберегти шлюб, причини які спонукають на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 29.08.1992 року, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON], стягнути з відповідача судовий збір. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі, дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею, спір про поділ майна подружжя відсутній, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 17). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, спір про поділ майна відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з позивачем, просить розглянути справу без його участі (а.с. 18). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 29 серпня 1992 року Тернівським міським відділом запису актів громадянського стану Дніпропетровської області, актовий запис № 176 (а.с. 6, 19). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 07 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 6). Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, сторони до примирення не спрямовані, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved