Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Свою позовну вимогу вона мотивує тим, що рішеннями виконавчого комітету Тернівської міської ради від 21 березня 2018 року за № 66 та № 67 вона є опікуном малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Мати дітей [PERSON] рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року позбавлена батьківських прав. Батько малолітньої [PERSON], [PERSON] рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року позбавлений батьківських прав, а відомості про батька малолітньої [PERSON] в свідоцтві про її народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд та до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю та просить розглядати справу за її відсутності. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON], про що свідчать свідоцтва про народження (а.с.8-9). Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.10-12). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України № 00018961754 від 02 листопада 2017 року в свідоцтві про народження [PERSON], 15 липня 2010 року, відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.13). Рішенням виконавчого комітету Тернівської міської ради від 21 березня 2018 року № 67 [PERSON] призначено опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO] (а.с.14). Рішенням виконавчого комітету Тернівської міської ради від 21 березня 2018 року № 66 [PERSON] призначено опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO] (а.с.15). Відповідно до акту № 414 від 27 березня 2018 року, складеного начальником ЖРЕД-8 Галкіною О.В., та сусідами [PERSON], [PERSON], малолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мешкають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, та з урахуванням того, що відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей[PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для кожної дитини відповідного віку,починаючи з 28 березня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved