Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказала, що в період з 02.10.2017 року по 12.06.2020 року вона працювала на Приватному акціонерному товаристві «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська». 12.06.2020 року її було звільнено за ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. При звільненні відповідач своєчасно не провів з нею повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. 21.07.2020 року відповідачем їй була надана довідка про розмір заборгованості по заробітній платі, яка станом на 21.07.2020 року становить 34174,98 грн. Згідно довідки відповідача її середньоденна заробітна плата становить 268,74 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином відповідач повинен їй сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 13.06.2020 року по 31.08.2020 року в сумі 14243,22 грн. із розрахунку: 268,74 грн. х 53 робочих днів затримки розрахунку. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 34174,98 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 14243,22 грн., а також судові витрати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач з 02.10.2017 року по 12.06.2020 року знаходилася у трудових відносинах з відповідачем, працювала на різних посадах , була звільнена за власним бажанням згідно ч.1 ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 6-8). Згідно довідок відповідача, заборгованість по заробітній платі позивача станом на 21.07.2020 року складає за жовтень 2019 року - 745,12 грн., за листопад 2019 року - 4024,27 грн., за грудень 2019 року - 5782,43 грн., за січень 2020 року - 3159,51 грн., за лютий 2020 року - 4193,68 грн., за березень 2020 року - 4423,31 грн., за квітень 2020 року - 4290,39 грн., за травень 2020 року - 4483,47 грн., за червень 2020 року - 3072,20 грн., що разом становить - 34174,98 грн. Середньоденна заробітна плата позивача становить 268,74 грн. (а.с.9, 10). Відповідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, оскільки відповідачем повний розрахунок з позивачем станом на дату звернення з позовною заявою до суду не було проведено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 34174,98 грн. Також, враховуючи, що відповідачем повний розрахунок з позивачем при звільненні не було проведено, тому за період з 13.06.2020 (наступний день після звільнення) по день звернення позивача з позовом до суду, тобто по 31.08.2020 (згідно заявлених позовних вимог), позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 14243,22 грн., виходячи із розрахунку: 268,74 грн. х 53 робочих днів за період з 13.06.2020 по 31.08.2020. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved