Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~позивача [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог вказує, що їм із дочкою [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.08.2001 року, виданого, ВАТ «Старосинявський цукровий завод» на праві спільної часткової власності, в рівних частках кожному, належить квартира [ADDRESS] . У цій же квартирі зареєстрований її син відповідач [PERSON] , однак він більше одного року в квартирі не проживає, він у 2011 році виїхав в Росію де і проживає до тепер в м. [ADDRESS] . Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утримані житла участі не бере, його особистих речей в будинку немає. На підставі наведеного, просить [PERSON] визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Враховуючи наведені обставини та думку позивача, яка не заперечила проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності, в рівних частках кожна, яка розташована по [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 01 серпня 2001 року, виданого ВАТ «Старосинявський цукровий завод» на підставі розпорядження зав. відділом приватизації [PERSON] . Симчишина №12 від 05 липня 2001 року. Після одруження [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00023281470 від 03 липня 2019 року. Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , що знаходиться у власності [PERSON] , вказана квартира зареєстрована Хмельницьким БТІ на праві спільної сумісної власності на підставі «Свідоцтва про право власності» і записана у реєстрову книгу за № 108 Відповідно до будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою [ADDRESS] , у вказаному житлі з 24.05.2011 року зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з листа відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Старосинявської селищної ради № 354 від 02 липня 2019 року, позивачу повідомлено, що зняття з реєстрації [PERSON] можливе лише за рішенням суду або за його самостійного зняття з реєстрації. Актом встановлення факту відсутності особи за місцем проживання Старосинявської селищної ради від 26.07.2019 року, складеним комісією за участі заступника селищного голови Гарник Н.І., сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що дійсно за адресою [ADDRESS] , зареєстрований, але не проживає [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] в м [ADDRESS] . Факт не проживання та відсутності відповідача в квартирі [ADDRESS] підтверджено показами свідків, допитаних в судовому засіданні. Зокрема, свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, підтвердила факт не проживання відповідача [PERSON] за вищевказаною адресою та вказала, що він поїхав до Росії на заробітки та залишився там жити, має там сім`ю в Україну не повертався близько десяти років, перешкод у користуванні даною квартирою йому ніхто не чинить. Свідок [PERSON] , яка є також сусідкою позивача, факт не проживання [PERSON] довгий період за адресою місця його реєстрації також підтвердила, зазначила, що це їй достовірно відомо, оскільки вона часто буває в родині позивача. Отже, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим в спірній квартирі, не проживає у ній без поважних на те причин більше восьми\~років, також встановлено, що відповідач залишив спірне помешкання добровільно та перешкод у користуванні житлом за місцем реєстрації йому ніхто не чинив. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст.391ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, що не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved