Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] , що проживає: [ADDRESS] на користь [PERSON] , що проживає: [ADDRESS] грошові кошти: суму боргу в розмірі: 14 000,00 грн. (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок) та 350 євро (триста п`ятдесят євро), що еквівалентно 10 612 грн. (десять тисяч шістсот дванадцять грн.); суму втрат від інфляції в розмірі: 1232,00 грн. (тисячу двісті тридцять дві грн. 00 копійок); суму 3 % річних в розмірі: 444,78 грн. (чотириста сорок чотири грн. 78 коп.) та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що нею, [PERSON] було надано [PERSON] , позику - грошові кошти в розмірі: 14 000 грн. та 400 Євро. Кошти були необхідні Відповідачу на побутові потреби, у зв`язку з одруженням сина. Вказана сума була позичена ще у 2014 році. Зі спливом певного терміну, позивач неодноразово зверталась про повернення позики, так як минуло вже багато часу. Однак, Відповідач всіляко ухилялась від повернення боргу, лише 25.05.2018 році підтвердила факт отримання від позивача в позику грошових коштів в розмірі 14 000 грн. та 400 євро. Також було повернуто Відповідачем лише 50 євро боргу з вказаної суми. Зазначені обставини підтверджуються складеною Відповідачем власноруч та підписаною у присутності двох свідків, розпискою від 25.05.2018 року. Згідно якої, відповідач підтвердила ту обставину, що в травні 2014 року отримала від позивача в позику 14 000 грн. та 400 євро. В березні 2018 року віддала 50 євро. А також зобов`язалась повернути в серпні місяці всю суму. В серпні 2018 року відповідачем сума боргу позивачу повернута не була, і знову ж зверталась до відповідача з проханням повернути позику, так як кошти стали в край необхідні у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Однак вимогу відповідчем було проігноровано, змінено номери засобів зв`язку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримамала у повному обсязі, не заперечила проти винесення судом заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву. Крім того, відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України справа розглянута у його відсутністі. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оглянувши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у 2014 року [PERSON] було надано [PERSON] , позику - грошові кошти в розмірі: 14 000 грн. та 400 Євро. Кошти були необхідні відповідачу на побутові потреби, у зв`язку з одруженням сина. 25 травня 2018 році відповідачем [PERSON] власноруч та підписаною у присутності двох свідків, розпискою від 25.05.2018 року. Згідно якої, відповідач підтвердила ту обставину, що в травні 2014 року отримала від позивача [PERSON] в позику 14 000 грн. та 400 євро. В березні 2018 року віддала 50 євро. А також зобов`язалась повернути в серпні місяці всю суму. В відповідачем сума боргу позивачу повернута не була, і знову ж зверталась до відповідача з проханням повернути позику, так як кошти стали в край необхідні у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Однак вимогу відповідчем було проігноровано, змінено номери засобів зв`язку. Станом на серпень 2018 року кошти позивачу не повернуто, відповідачем прострочені строки повернення позики. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч.1ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Позивач зазначає в позові, що до теперішнього часу кошти відповідачем повернуті не були. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідност. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідност. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується борговим документом- розпискою від 25 травня 2018 року. Відповідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 27 січня 2016 року розглянув справу № 6-771цс15 про стягнення заборгованості за договором позики. При розгляді була сформована наступна правова позиція. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом У відповідності до вимог ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заяві по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК України). За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] умов договору не виконала, кошти в установлені строки не повертає, не оспорила у встановленому законом порядку договір позики та не зверталася до суду з про визнання договору недійсним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та є законними і обґрунтованими. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved