Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21 жовтня 2000 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1410.Від шлюбу мають сина утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] 22 березня 2012 р. рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова шлюб між мною та відповідачем було розірвано. Відповідач з моменту розірвання шлюбу відповідач практично не приймає участі в вихованні дитини, не виділяє коштів на його утримання та годування, тому вимушена звертатися до суду з позовом і просить стягнути аліменти щомісячно у розмірі 1\~250 грн. В судове засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі і дали пояснення про обставини викладені вище. Позивач зазначила, що відповідач працює не офіційно, займається ремонтами є гарним спеціалістом і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, якої зараз 15 років і тому на його утримання потрібні значніші гроші. Представник відповідача позов визнала частково, посилаючись на те, що відповідач на даний час ніде постійно не працює та немає основного місця роботи. А тому має не регулярний та мінливий дохід, підробляє час від часу у якості підсобного робітника та виконує просту не кваліфіковану працю і його дохід за останні півроку складав від 1000 до 1200 грн. і тому згоден сплачувати допомогу в розмірі 300 грн. щомісячно. На тепер, він мешкає в орендованої квартирі та сплачує орендну плату та квартирну плату, а також комунальні платежі за квартиру, де він є власником іде на тепер мешкає позивач мешкає позивач з співмешканцем та дитина. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 21 жовтня 2000 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1410. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем. Відповідач з сім'єю не проживає, належної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини», батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] інших дітей немає, працездатний, на його утриманні ніхто не перебуває і тому може надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює не офіційно, про це не заперечував і представник відповідача, має нерегулярний дохід і тому суд вважає, що розмір аліментів требавизначити у твердій грошовій сумі. Відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно, але ця сума не дозволяє утримувати дитину, якої вже 15 років усім необхідним і тому з урахуванням викладених обставин, суд вважає необхідним стягнути аліменти в розмірі 800 грн. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір 551, 20 грн. Рішення суду у відповідності до положень ст.367 ЦПК України підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial