Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, який в подальшому неодноразово уточнювала. Остаточно просила визнати транспортний засіб марки Mazda CX 7, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], № кузова [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на її користь ? вартості транспортного засобу марки Mazda CX 7, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Визнати за [PERSON] право на ? (половину) грошових коштів, що знаходяться в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рахунку [NUMBER] відкритого на ім'я [PERSON], за договором банківського вкладу №SAMDNWFD0070761905401 від 13.08.2015 року; знаходяться в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рахунку [NUMBER] відкритого на ім'я [PERSON], за договором банківського вкладу №SAMDNWFD007066129201 від 09.06.2015 року. Позов мотивує тим, що 14 лютого 2006 року зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON], який рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22.11.2016 року розірвано. Від шлюбу з відповідачем 18.11.2007 року народився син [PERSON]. За період перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем шляхом спільної праці та спільних коштів подружжям було придбаний транспортного засобу марки Mazda CX 7, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], права на який за домовленістю між подружжям було оформлено на відповідача [PERSON] Крім того, у вказаний період між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено два договори банківського вкладу №SAMDNWFD0070761905401 від 13.08.2015 року та №SAMDNWFD007066129201 від 09.06.2015 року, за умовами яких були внесені грошові кошти на відкриті банком депозитні рахунки [NUMBER] та [NUMBER]. Вважає, що оскільки транспортний засіб було придбано, а грошові кошти було покладено на депозитний рахунок в банку в період перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, і позивач доклала до цього, як матеріальних, так і моральних зусиль, то вважає, що таке майно у відповідності до положень ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя і виходячи з принципу рівності часток вона має право на половину подружнього майна. Оскільки транспортний засіб станом на час розгляду справи відчужений відповідачем, то просить стягнути з нього на свою користь ? вартості проданого автомобіля. Так як відповідач в добровільному порядку поділити спільно нажите майно відмовляється, то позивач звернулася до суду з відповідним позовом, який просить задоволити. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя. Просить визнати за ним право на ? ідеальну частину коштів, які розміщені на рахунках, відкритих у ПАТ «Діамантбанк» на імя [PERSON]. Зустрічні позовні вимоги мотивує тим, що у період перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачем, останньою було укладено від свого імені депозитні договори, згідно яких на депозитному рахунку було розміщено кошти, які є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому. Крім того, позивач пояснила, що в період перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони спільно працювали, займались бізнесом, утримували ресторан, здійснювали купівлю та відчуження нерухомого майна. А відтак вели спільне господарство та мали взаємні права та обов'язки, як подружжя. Проти зустрічного позову заперечила з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Позивач пояснила, що кошти на рахунках в ПАТ «Діамантбанк» відсутні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, призначеному на 24.05.2017 року, проти позову [PERSON] заперечив. Пояснив, що дійсно у період перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачем придбав транспортний засіб та відкрив два рахунки в Приватбанку, однак кошти на придбання автомобіля та покладені, на депозит в банку, це його особисті кошти від продажу 08.05.2007 року своїх корпоративних прав у ТзОВ «Лептон» та реалізації отриманої у спадок квартири за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] до них жодного відношення немає. Пояснив суду, що транспортний засіб марки Mazda CX 7, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], відчужив третій особі. На запитання суду щодо розміру отриманих коштів від відчуження автомобіля пояснив, що автомобіль було продано за 6 000 доларів США. Представник відповідача проти первісного позову заперечив з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Зустрічний позов підтримав. Ухвалою судді 30.05.2016 року відкрито провадження по справі (в редакції ЦПК України до набрання чинності змінами від 03.10.2017 року. Ухвалою судді 30.05.2016 року в порядку забезпечення позову накладено заборону на зняття основного тіла з депозитних рахунків [NUMBER] та [NUMBER], відкритих на ім'я [PERSON], а саме за договором банківського вкладу №SAMDNWFD0070761905401 від 13.08.2015 року та за договором №SAMDNWFD007066129201 від 09.06.2015 року. Ухвалою судді 18.11.2016 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на транспортний засіб марки «Mazda СХ 7», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], № кузова [NUMBER], який зареєстрований на [PERSON], та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. У зв'язку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року та вступом в дію 15.12.2017 року нового Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд даної справи за правилами ЦПК України від 03.10.2017 року з призначенням справи до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 01.03.2018 року закрито підготовче провадження по справі, а справу призначено до судового розгляду по суті. Заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, з'ясувавши усі обставини по справі, суд вважає за можливе постановити відповідно до ст.265 ЦПК України рішення, яким позов [PERSON] задоволити, в зустрічному позові [PERSON] відмовити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). Судовим рішенням про розірвання шлюбу фактично підтверджено факт, що спільне господарство не ведуть лише квітня 2016 року, тобто суд робить висновок про те, що до цього часу мали спільний бюджет, кошти, кожен з подружжя робив у цей бюджет вклад. Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.15) вбачається, що 09.09.2008 року за відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності на транспортний засіб марки Mazda CX 7, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. У відповідності до копій договорів банківського вкладу №SAMDNWFD0070761905401 від 13.08.2015 року та №SAMDNWFD007066129201 від 09.06.2015 року, укладених між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], останнім за умовами таких були внесені грошові кошти на відкриті банком депозитні рахунки [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.11-14). Згідно представлених представником відповідача довідок, виданих ПАТ КК «Приватбанк» станом 20.11.2017 року сума залишку на рахунку [NUMBER] становить - 8 000,35 доларів США, на рахунку [NUMBER] - 45 000,25 доларів США (а.с.170,171). Відповідач [PERSON] заперечуючи факт придбання автомобіля Mazda CX 7, 2008 року випуску за спільні кошти подружжя, та вклад таких коштів на депозитні рахунки, відкриті в ПАТ Приватбанк, обґрунтовує мотивованість своїх заперечень тим, що на купівлю автомобіля та на депозитний вклад було витрачено його особисті кошти від продажу 08.05.2007 року своїх корпоративних прав у ТзОВ «Лептон» та від реалізації отриманої у спадок квартири за адресою: [ADDRESS]. Оцінюючи вказані пояснення відповідача суд виходить з наступного. У відповідності до положень ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обов'язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд надає віри поясненням відповідача щодо факту отримання грошових коштів від продажу 08.05.2007 року своїх корпоративних прав у ТзОВ «Лептон» в розмірі 248 989,35 доларів США згідно договору купівлі-продажу корпоративних прав (а.с.195-210) та від реалізації отриманої у спадок квартири за адресою: [ADDRESS], однак критично оцінює такі покликання в частині, що вказані кошти були витрачені на придбання автомобіля та шляхом внесення на депозитний рахунок. Оскільки спірні грошові суми в даному випадку не були визначені родовими ознаками та не були індивідуалізовані шляхом запису номерів грошових знаків. А тому суд вважає, що йому не представлено доказів на підтвердження того, що саме ці кошти було витрачено на придбання автомобіля та внесення на депозитний рахунок. Статтею 60 СК України закріплено презумпцію спільності майна подружжя. У відповідності до положень вказаної статті, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 05.04.2017 року у справі №6-399цс17, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норму статті 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Оцінюючи обставини справи на предмет відповідності вищевказаним положенням законодавства, суд виходить з наступного. Спірний транспортний засіб придбано 09.09.2008 року, а кошти на депозитний рахунок покладено 09.06.2015 року та 13.08.2015 року, тобто в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, що жодна із сторін не оспорює. Суд вважає безспірно встановлено, що таке майно придбано внаслідок їх спільної праці, як сім'ї, тобто внаслідок як їх індивідуальних так і спільних трудових зусиль, внаслідок яких було одержано доходи, які були використані ними для придбання майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету. Інших доказів, які б це спростували, стороною відповідача не представлено. Зважаючи на вищенаведене суд вважає доведеною позовну вимогу позивача [PERSON] про належність майна у вигляді транспортного засобу марки Mazda CX 7 та грошових коштів, що знаходяться в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рахунках [NUMBER],[NUMBER] до спільного майна подружжя. Щодо вартості проданого на сьогоднішній день вищезазначеного автомобіля суд виходить з пояснень відповідача, даних 24.05.2017 року, що такий продано за 6 тис. доларів США Статтею 63 СК України закріплено загальні умови здійснення подружжям права спільної сумісної власності, згідно якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.66 СК України передбачено, що подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Виходячи з принципу рівності часток подружжя у разі поділу майна (ст.71 СК України), оскільки обставин для відступлення від засади рівності часток судом не встановлено, та з врахування того факту, що транспортний засіб Mazda CX 7 відповідачем відчужений за 6 000 доларів США, суд вважає, що за позивачем [PERSON] слід визнати право на ? (половину) грошових коштів, що знаходяться в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рахунку [NUMBER] та [NUMBER], а також присудити до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ? вартості транспортного засобу марки Mazda CX 7 у відповідності до ст.71 СК України. В задоволенні зустрічного позову суд відмовляє у зв'яжу з тим, що судом в ході розгляду справи не здобуто доказів, такі не представлено і сторонами, щодо перебування коштів на рахунках, відкритих у ПАТ «Діамантбанк» на ім'я [PERSON].

Outcome: approved