Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Відповідача [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 20.09.2017 року було змінено рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 27.07.2017 року та з [PERSON] на її користь стягнуті аліменти утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 20 вересня 2017 року до досягнення дітьми повноліття. На даний час старша донька є повнолітньою, у зв`язку із чим аліменти стягуються на молодшу дитину в розмірі 1000 грн. щомісяця. На теперішній час суттєво змінилися обставини, які були враховані судом на час ухвалення рішення. На даний час на її утриманні окрім двох дітей знаходиться і її мати похилого віку яка є інвалідом 3 групи. Крім того помер її батько який також надавав їй матеріальну допомогу. Крім того вказує на те, що у разі відсутності офіційного працевлаштування Відповідача розмір аліментів повинен вираховуватись, виходячи із середнього розміру заробітної плати у нашому регіоні, що є значно вищим ніж розмір аліментів який сплачує відповідач. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, не забезпечує потреби дитини для нормального та гармонійного розвитку, тому просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку відповідача, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалу суду від 05.03.2020 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 32). У визначений строк Відповідач відзив на позовну заяву подав, в якому позовні вимоги не визнав в повному обсязі вказуючи на те, що у нього змінився сімейний стан, а саме від іншого шлюбу народилася друга дитина, син [INFO] , змін в матеріальному стані порівняно з часом ухвалення рішення суду про стягнення аліментів не відбулося. Вказав, що натомість у позивача не відбулося будь-яких змін у сімейному та матеріальному стані. Він не має обов`язку утримувати мати позивача, це виключно її справа. Крім того, позивач не надала доказів на підтвердження її матеріального становища, не відомо з яких джерел вона отримала інформацію про те, що він має неофіційні доходи. Він сплачує аліменти у твердій грошовій сумі, яка відповідно до зміни прожиткового мінімуму також індексується та не є менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованості по аліментам він не має. У зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позову. В судове засідання Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Позивач в судове засідання надала письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити, відповіді на відзив не подала. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 3 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що у сторін під час перебування у зареєстрованому шлюбі народилися діти, донька [PERSON] , [INFO] , якій станом на [INFO] виповнилося 18 троків та син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю, що не заперечується сторонами та підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] та довідкою центра надання адміністративних послуг (а.с. 6, 8). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2017 року змінено рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 липня 2017 року №266/1503/16-ц в частині визначення нового розміру аліментів, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової карки платників податків: [NUMBER] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 20 вересня 2017 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.10). Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що станом на [INFO] найстаршій дитині [PERSON] виповнилось 18 років, у зв`язку із чим виплати аліментів на її утримання припинилися, а аліменти на утримання другої дитини стягуються щомісячно у розмірі 1000 грн., а прочинаючи з грудня 2018 року в розмірі який не може бути менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 02.04.2020 №54933262 (а.с. 68-70). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року внесено зміни до ч.2ст.182 СК України, відповідно до якого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач в обґрунтування збільшення розміру аліментів посилається на те, що на день звернення до суду із даним позовом розмір стягуваних з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, який є незмінним станом на сьогодні не є достатнім для забезпечення необхідного рівня життя дитини, а саме сина [PERSON] , його не вистачає на продукти харчування, одяг, взуття, предмети гігієни, підручники тощо, тобто є таким, що не забезпечує нормального та гармонійного розвитку дитини і до того ж відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, має об`єкти нерухомості та автомобілі елітних марок у власності, має неофіційний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі ј частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того вказує на те, що у разі відсутності офіційного працевлаштування відповідача розмір аліментів повинен вираховуватись, виходячи із середнього розміру заробітної плати у нашому регіоні, що є значно вищим ніж розмір аліментів який сплачує відповідач. Відповідач посилається на обставину за якої слід залишити аліменти у визначеному розмірі, зміни у сімейному стані, наявність другої дитини від іншого шлюбу та відсутність змін у майновому стані. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Як вбачається із рішення Апеляційного суду Донецької області від 20.09.2017 р. суд змінюючи розмір стягуваних аліментів, визначивши їх в розмірі 2000 грн. щомісяця на утримання доньки та сина сторін виходив із того, що у Відповідача народилася третя дитина син [PERSON] , [INFO] (а.с. 54) від іншого шлюбу на утримання якого за рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 13.09.2016 року стягнуті на користь [PERSON] аліменти в розмірі 750 грн. щомісячно починаючи з 09.08.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття, а також відсутність працевлаштування, але при цьому наявність доходу від ведення підсобного господарства. Відповідно до ч.2. ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи, що мінімальний гарантований розмір аліментів не може бути менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто станом на день розгляду справи не менш ніж 1109 грн., суд приходить до висновку, що Відповідач має сплачувати аліменти визначені рішеннями суду на утримання синів, як від першого шлюбу так і від другого шлюбу не менш ніж 1109 грн. щомісяця на кожну дитину. Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із досліджених судом доказів встановлено, що у Відповідача в період сплати аліментів на сина [PERSON] та сина [PERSON] , від іншого шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 21.10.2019 року, де батьком дитини вказано [PERSON] (а.с. 55). З урахуванням встановлених судом обставин слід дійти висновку, що у Відповідача дійсно окрім сина [PERSON] знаходяться на утриманні ще двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу, а саме [PERSON] , [INFO] на утримання якого стягнуті аліменти за рішенням суду та [PERSON] , [INFO] який також знаходиться на утриманні Відповідача. Таким чином, Відповідач станом на день розгляду справи має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а відтак з часу стягнення аліментів на двох дітей сімейний стан Відповідача змінився порівняно із тим який існував на час ухвалення попереднього рішення суду. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що Відповідач фактично має на утриманні трьох малолітніх дітей, а відтак розмір зобов`язання по утриманню дітей відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 183 СК України має становити не більше половини його заробітку (доходу), тобто із розрахунку 50/3 по 17% на кожну дитину. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформації бази даних НАІС ЄДР МВС за період з вересня 2017 року (ухвалення рішення про зміну розміру аліментів) по день розгляду справи Відповідачем не набуто право власності на нові об`єкти нерухомого та рухомого майна ( а.с.35-38,73-76). Сторони доказів про дохід Позивача та відповідача не надали. Суд не приймає до уваги доводи Позивача, що на її утриманні знаходиться її мати оскільки Позивач на підтвердження цих обставин належних доказів не надала. Отже доводи Позивача, що мати знаходяться на її утриманні суд вважає не доведеним. Докази, що Відповідач працевлаштований або перебуває на обліку у центрі зайнятості з метою пошуку роботи відсутні. З урахуванням наведеного, судом враховується як обставини, що мають істотне значення для зміни розміру аліментів в розумінні ч.1 ст.184 СК України вік Відповідача, який не перешкоджає працевлаштуваннню і показанню офіційного щомісячного доходу для розрахунку державним виконавцем розміру аліментів. Водночас суд враховує, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р. який набув чинності 08 липня 2017 р. ч.2 ст. 182 СК України викладена в новій редакції, зокрема мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд зазначає, що закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Прожитковий мінімум на дитини віком від 6 до 18 років у 2020 році в Україні складає з 01.01.2020 р. -2218 грн., з 01.07.2020 р. -2318 грн., а з 01.12.2020 р. - 2395 грн. Отже з наведеного вбачається, що розмір аліментів раніше визначений судом в розмірі 1000 грн. на дитину є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та є таким, що суперечить вимогам закону. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 143цс-13 від 05.02.2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів встановлений мінімальний розмір аліментів, які стягуються з батьків, які не працюють є значно вищим, що дає суду підстави вважати, що відповідач в змозі платити аліменти у частці від свого доходу, також змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів. Таким чином, враховуючи те, що Відповідач має працездатний вік, зобов`язаний як батько утримувати дитину, та має можливість надати таке утримання, суд приходе до висновку, про можливу зміну розміру аліментів, та вважає за необхідне змінити розмір стягуваних аліментів з 1000 гривень щомісячно на 17% від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитину і до повноліття. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини, тому суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Інші документи додані сторонами до справи не спростовують встановлених судом обставин і не змінюють висновків суду. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: partial