Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», за участю третіх осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, [PERSON] про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 26 лютого 2016 року за реєстром №3181 про звернення стягнення на нерухоме майно-житловий будинок [ADDRESS] таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.10.2007 року між АК «Промінвестбанк» в особі філії «Відділення Промінвестбанку у м. Тернопіль» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний борг № 03-2/694 за умовами якого банк надав [PERSON] кошти у сумі 250000 доларів США зі сплатою 11% річних на придбання квартири на строк до 11.10.2027 року. З метою забезпечення виконання вказаного договору 17.10.2007 року між АК «Промінвестбанк» та позивачем, що виступила майновим поручителем по зобов»язаннях [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого в іпотеку був наданий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 403,6 кв.м. та житловою площею 176,4 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. 11.01.2017 року від державного виконавця Тернопільського РВ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області позивачу стало відомо про те, що 26.02.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстром №3181 про звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати, оскільки він вчинений нотаріусом із порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в той час коли в провадженні суду починаючи з 2014 року перебувають справи щодо стягнення заборгованості за договором іпотечного боргу, а сума заборгованості, вказана у виконавчому написі не була доведена до відома боржника, що свідчить про відсутність підстав для безспірного стягнення та вчинення виконавчого напису нотаріуса. Жодних вимог щодо усунення порушень та погашення боргу, а також повідомлень про звернення стягнення на іпотечне майно вона не отримувала. Із врахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» надійшли письмові заперечення на позов. У задоволенні позову просять відмовити. Представником [PERSON] подано заяву про слухання справи у її відсутності за наявними у справі документами. Інші особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з»явились, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час слухання справи повідомлялись належним чином. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 16.10.2007 року між АК «Промінвестбанк» в особі філії «Відділення Промінвестбанку у м. Тернопіль» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний борг № 03-2/694 за умовами якого банк надав [PERSON] кошти у сумі 250000 доларів США зі сплатою 11% річних на придбання квартири на строк до 11.10.2027 року. З метою забезпечення виконання вказаного договору 17.10.2007 року між АК «Промінвестбанк» та позивачем, що виступила майновим поручителем по зобов»язаннях [PERSON], було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого в іпотеку був наданий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 403,6 кв.м. та житловою площею 176,4 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 24.01.1996 року за реєстром№13, зареєстрованого в Тернопільському РБТІ 29.01.1996 року за №340 та договору дарування, посвідченого Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 07.02.1996 року за реєстром № 258, зареєстрованого в Тернопільському РБТІ 18.03.1996 року за №340. Як вбачається із матеріалів справи, 17.12.2012 року між ПАТ «АК «Промінвестбанк» як правонаступником АК «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором про іпотечний борг №03-2/694, укладеним 16.10.2007 року між АК «Промінвестбанк» та [PERSON] 26.02.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстром №3181 про звернення стягнення на нерухоме майно-житловий будинок [ADDRESS] та належить на праві власності позивачу [PERSON] У відповідності до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003 року у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, у цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону -ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року та п.п.1.1,1.2 п.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1-3.4 п.3 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис. Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.2.3 п.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Положеннями пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріусів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин надаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З аналізу вищенаведеного можна дійти висновку про те, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення до нотаріуса повинна існувати, й крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості -це обов»язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів,які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання цих документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Верховний Суд України у своєму правовому висновку, що викладений у постанові від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17 дійшов висновку про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і фактом подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З долучених до справи Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 26.02.2016 року за реєстровим №3181, вбачається, що нотаріусу були надані копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання та копія конверта, що повернувся без вручення за закінченням терміну зберігання. Окрім цього, судом встановлено, що у зв»язку із порушенням [PERSON] умов договору про іпотечний борг № 03-2/694 від 16.10.2007 року у 2014 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося в суд із позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки(справа №607/13355/14-ц), а 13.11.2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області відкрито провадження у цивільній справі №607/17097/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі відділення №42 ПАТ «Промінвестбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним кредитного договору, вказані справи перебувають в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області і на даний час рішення по них не ухвалені. Вказане свідчить про те, що на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. виконавчого напису від 26 лютого 2016 року за реєстром №3181 про звернення стягнення на належне позивачу нерухоме майно, в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за договором про іпотечний борг № 03-2/694 від 16.10.2007 року, у зв»язку із чим вказана заборгованість не може вважатися безспірною та відповідно не підлягає стягненню на підставі виконавчого напису нотаріуса. Даний висновок суду узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду України, які викладені у справах № 6-27цс15 від 04.03.2015 року та №6-141цс14 від 11.03.2015 року. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання про доведеність позовних вимог та вважає, що вони підлягають до задоволення шляхом визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 26 лютого 2016 року за реєстром №3181 про звернення стягнення на нерухоме майно-житловий будинок [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, зважаючи на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути на користь позивача 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved