overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов'язаний надавати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не подав. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.12.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] Від даного шлюбу у сторін [INFO] року народився син [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, а відповідач [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню малолітньої дитини, не надає синові матеріальної допомоги без поважних на те причин, хоча повинен її надавати. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення права неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з рівності та обов'язку батьків щодо утримання дитини, тому вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.04.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобовязаний надавати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON]\~в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не подав. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2005 року, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29.11.2010 року. Від даного шлюбу у сторін 03.02.2006 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №020273. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, а відповідач [PERSON] не виконує свій обовязок по утриманню малолітньої дитини, не надає синові матеріальної допомоги без поважних на те причин, хоча повинен її надавати. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення права неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з рівності та обовязку батьків щодо утримання дитини, тому вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.03.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов'язаний надавати. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не подав. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.01.2014 року, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13.10.2015 року. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, а відповідач [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню малолітньої дитини, не надає синові матеріальної допомоги без поважних на те причин, хоча повинен її надавати. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення права неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з рівності та обов'язку батьків щодо утримання дитини, тому вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобовязаний надавати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач \~в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не подав. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.01.2013 року, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03.03.2015 року. Від даного шлюбу у сторін 27.12.2013 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №188094. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, а відповідач [PERSON] не виконує свій обовязок по утриманню малолітньої дитини, не надає синові матеріальної допомоги без поважних на те причин, хоча повинен її надавати. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення права неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з рівності та обовязку батьків щодо утримання дитини, тому вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов'язаний надавати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не подав. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.02.2011 року. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АС №045893. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, а відповідач [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню малолітньої дитини, не надає синові матеріальної допомоги без поважних на те причин, хоча повинен її надавати. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення права неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з рівності та обов'язку батьків щодо утримання дитини, тому вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобовязаний надавати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.07.2004 року, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.05.2015 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії І-ИД №027167). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, а відповідач [PERSON] не виконує свій обовязок по утриманню малолітньої дитини, не надає синові матеріальної допомоги без поважних на те причин, хоча повинен її надавати. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення права неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з рівності та обовязку батьків щодо утримання дитини, тому вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.06.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов'язаний надавати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.05.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, а відповідач [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню малолітньої дитини, не надає синові матеріальної допомоги без поважних на те причин, хоча повинен її надавати. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення права неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з рівності та обов'язку батьків щодо утримання дитини, тому вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.12.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов'язаний надавати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) відповідача, щомісячно на утримання сина [PERSON]. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.12.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, а відповідач [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню малолітньої дитини, не надає синові матеріальної допомоги без поважних на те причин, хоча повинен її надавати. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За умовами ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення права неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з рівності та обов'язку батьків щодо утримання дитини, тому вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.04.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved