Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу між подружжям, мотивуючи тим, що 09 жовтня 1993 року вона - [PERSON], [INFO] уклала шлюб з [PERSON], [INFO] про що виконавчим комітетом Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області 09 жовтня 1993 року зроблено відповідний актовий запис за №19. [PERSON] та відповідач [PERSON] прожили у спільному шлюбі 22 роки, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Нажаль, все вище вказане більше стосується перших років спільного життя, останнім часом стосунки між ними поступово погіршувалися, що фактично призвело до припинення між ними шлюбних відносин та останній місяць вони з відповідачем мешкають окремо. Позивачка вважає подальше примирення та збереження сім'ї неможливим у зв'язку з чим вирішила розлучитись. Оскільки відповідач відмовляється добровільно звернутись до Якимівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з метою подання заяви про розірвання шлюбу позивачка вирішила звернутись до суду з відповідним позовом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім того, ч. І ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки укладання шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа. Тому норма вказаної вище статті надає їй право звернутись до суду з відповідним позовом, в якому вимагати розірвання шлюбу. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України, зокрема таких як вагітність дружини, тобто їй або ж недосягнення їх спільною дитиною одного року, - відсутні. Тому вважає за необхідне, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки їх подальше спільне життя як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить як її інтересам так і її чоловіка. Таким чином позивачка просить розірвати шлюб, укладений 09 жовтня 1993 року між нею, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який зареєстрований виконавчим комітетом Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області по актовому запису №19 від 09 жовтня 1993 року. Позивач [PERSON] в судове засідання надала письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також надав письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. В звязку з тим, що у справі наявні документи, які підтверджують те, що сторони подали до суду заяви, де просили розглянути справу за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, заяви сторін, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Викладені в позові обставини підтверджуються матеріалами, які надані позивачем по справі, а саме: копією паспорта позивача ( а.с. 4-6); копією паспорту відповідача ( а.с. 7-9); копією свідоцтва про укладення шлюбу ( а.с.10); заявами сторін. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ст.174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Отже, суд приходить до висновку про те, що причини, які виникли між сторонами та змусили їх звертатися до суду та наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї між [PERSON] та [PERSON] стали неможливими, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 109,112 СК України та

Outcome: approved