Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу), починаючи стягувати від дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття повноліття. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що від спільного подружнього життя з відповідачем у них народилася донька, [PERSON], [INFO] яка на даний час проживає разом з нею та повністю перебувають на її утриманні, Відповідач повністю ухилився від покладених на нього батьківських обов'язків, добровільно коштів на утримання дітей не надає. Коштів які вона отримує критично невистачає на повноцінне забезпечння дітей. Враховуючи те, що відповідач офіційно працює та має сталий щомісячний дохід, просить стягувати з відповідача аліменти у частці від заробітку. Ухвалою суду від 27.02.2018 року відкрито провадження у справі. В судове засідання позивачка не з'явилась однак від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. В судове засідання відповідач не з'явився не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час т амісце слухання справи був належним чином повідомлений. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню чаастково з наступних підстав. Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі у сторін народилася донька, [PERSON], [INFO] Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою ч. 3 ст. 51 Конституції України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, ст..5 Протоколу № 7 Європейської Конвенції, батьки мають рівні обов'язки по утриманню дітей, відповідно до ст. 180 «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття», відповідно ст..8 Закону України «Про охорону дитинства» Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встанолено, що дитина сторін, [PERSON], [INFO] на даний час проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 104 виданої 29.01.2018 року виконавчим комітетом Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Згідно довідки про доходи № 39/78 від 18.05.2018 позивачка [PERSON] працює в ГУ НП у Львівській області на посаді оператора комп'ютерного набору та отримує середньомісячний дохід в розмірі близько 5000 грн. Згідно довідки про доходи № 173 від 02.05.2018 відповідач [PERSON] працює в Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова на посаді фізіотерапевта, масажист. та отримує середньомісячний дохід в розмірі близько 3200 грн., а тому дані обставини суд розцінює як можливість останнім утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей з 1 січня 2018 року віком до 6 років - 1492 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст.48 Конституції України передбачено, що кожен громадянин України має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Це положення Основного Закону відтворює вимоги ст.25 Загальної декларації прав людини щодо забезпечення високої якості життя на засадах соціальної справедливості, досягнення гідного життєвого рівня. Таким чином, враховуючи вищенаведені факти та встановлені судом обставини які мають істотне значення, враховуючи матеріальне та соціальне становище сторін, розмір встановленого державою соціального та матеріального забезпечення дитини відповідного віку потреб дитини та обов'язки обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та те, що відповідач має стабільний дохід, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно починаючи стягувати від дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved