Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 24 червня 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 422, а також стягнути з [PERSON] на свою (позивача) користь аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на своє (позивача) утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку), починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 22.08.2018 року. В обґрунтування позову зазначила, що 24 червня 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 422. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначила, що подружнє життя з відповідачем не викликало занепокоєння, поряд з цим спільне життя з відповідачем не склалося останнім часом, між ними перестало існувати взаєморозуміння внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, що має істотне значення та суперечить їх інтересам, у звязку з чим, вони припинили фактичні шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство, почуття любові та поваги один до одного, а також підґрунтя до порозуміння, - втрачені. Вважає, що шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, подальше його збереження чи примирення неможливі. Сімя фактично розпалася, у звязку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Крім того, вказала, що дитина знаходиться на її (позивача) утриманні, в свою чергу, відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, впевненості в постійній грошовій допомозі немає, що свідчить про те, що відповідач всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо забезпечення дитини, не надає коштів на утримання сина, а також на її (позивача) утримання, хоча відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки працевлаштований у ВАТ «Кіровоградгаз» та отримує заробітну плату, розмір якої приховує, у звязку з чим є необхідним стягувати аліменти з відповідача в примусовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву за вх. № 30732 від 15.12.2017 року про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляд справи судом повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні. Зваживши доводи, викладені в заяві на обґрунтування позовних вимог, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 24 червня 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 422 та 26 вересня 2017 року повторно видано свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 107930, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Також встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ОЛ № 185088, видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1473. Батьками дитини [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження зазначені в графі «мати» - [PERSON], в графі «батько» - [PERSON]. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила відсутність між ними взаєморозуміння внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, втрату між ними почуття любові та поваги один до одного, а також підґрунтя до порозуміння,суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і зокрема, позивача, якою предявлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітньої дитини, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, при цьому, припинення між сторонами шлюбних відносин та проживання окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав та обовязків по відношенню до дитини, крім того, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів на утриманні інших неповнолітніх (малолітніх) дітей, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, визначеному позивачем, окрім того, судом відзначається, що відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні відносини, в звязку з чим підлягають задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня предявлення позивачем позову до суду, а саме: з 10 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме: до 22 серпня 2033 року. Позивачем предявлено також вимоги до відповідача про стягнення з останнього на своє (позивача) утримання аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, до досягнення дитиною 3-ох річного віку, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням зазначених вище обставин, що мають істотне значення для справи, виходячи з положень ч. ч. 2, 4 ст.84 СК України, за якими позивач [PERSON], здійснюючи догляд за малолітньою дитиною сином [PERSON], [INFO], має право на утримання від відповідача [PERSON] - батька дитини [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною трьох років, при цьому, суд враховує, що зазначене право позивач має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, враховуючи також, що відповідач [PERSON] є молодою, здоровою, працездатною особою, у зв`язку з чим може надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позивачем позову до суду, а саме: з 10 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме: до 22 серпня 2018 року. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. з урахуванням п. 4 прохальної частини позовної заяви вважати по фактично понесеним позивачем. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у звязку з чим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів. Відповідно до ч.ч. 2,4 ст. 84, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved