Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 20 січня 1990 року у міському відділі РАЦСу м.Черкаси, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №111 від 20.01.1990. Від шлюбу мають повнолітню доньку Капустян (дошлюбне прізвище - Полока) [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Причина розпаду їх сімї в тому, що вони мають різного складу характери та в них не співпадають погляди на сімейне життя, тривалий час вона вимушена терпіти негативну поведінку відповідача, який постійно зловживає спиртними напоями. У кожного з них своє життя, вони стали зовсім чужими людьми, чоловік створює умисно нетерпимі умови спільного проживання. Фактично шлюбних відносин сторони не підтримують тривалий час, відсутній спільний побут. Відповідач тривалий час вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя, ніхто із членів сімї його не підтримує і він не намагається стати на правильний шлях, а у неї уже немає сили терпіти таку неповагу. На даний час сімя розпалася остаточно. На її вимоги стати на шлях виправлення відповідач ніяк не реагує, працювати не бажає, постійно знаходиться у стані алкогольного спяніння. Майнового спору між сторонами не існує. Неповнолітніх дітей немає. У добровільному порядку відповідач не бажає розірвати шлюб. Сімейне життя і збереження сімї стали неможливими. Сторони не можуть порозумітися, а тому просила строк для примирення не надавати, оскільки, це суперечить інтересам сімї. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, - розірвати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2015 року сторонам надавався строк 3 місяці для примирення. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Після сплину строку для примирення позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила строк для примирення не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про місце, дату та час слухання справи рекомендованим листом, які повернулися на адресу суду з відміткою про неотримання «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи. Враховуючи думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу ([PERSON] І-СР №499401), 20 січня 1990 року сторони зареєстрували шлюб у міському мідділі РАЦС м. Черкаси, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №111. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Наданий їм судом строк на примирення бажаних результатів не дав і сторони не примирилися. Встановивши, що позивач після терміну на примирення наполягає на розірванні шлюбу, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Суд вважає, що примирення між сторонами неможливе та подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їх інтересам. Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В звязку з цим, позов підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved