Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1300 грн., з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області шлюб між нею та відповідачем розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії І-ИД № 028112. В шлюбі в них 04.06.2006 року народилася дочка [PERSON]. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01.03.2001 року постановлено стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 230 грн. щомісячно на одну дитину, до досягнення нею повноліття. Дитина перебуває на її утриманні, на даний час утримувати дитину матеріально дуже важко, особливо при мінімальних доходах. Продукти харчування, одяг, навчальне приладдя, все дорожчає, матеріальні потреби дитини з кожним днем зростають. Відповідач на даний час не працює, проте має нерегулярний, мінливий заробіток. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, оскільки відповідач [PERSON] на даний час має іншу сімю, у якій на утриманні в нього є двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також матір цих дітей [PERSON], яка на даний час перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною. А тому щомісячно сплачувати аліменти на утримання його дочки [PERSON] в розмірі по 1300 грн. щомісячно для нього є неможливим. В відзиві на позов додатково зазначив, що вимоги безпідставні, оскільки він вже сплачує за рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01.03.2001 року аліменти в твердій грошові сумі, про перегляд рішення позивач заяв не подавала, тому вважає, що буде мати місце стягнення з нього аліментів по двох судових рішеннях. Просить відмовити в задоволенні позову. Суд, перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2010 року вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], не працюючого, в користь [PERSON] на утримання: дочки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 230 гривень щомісячно, починаючи з 08.02.2010 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що вбачається із копії свідоцтва про народження серії 1-ИД № 032270 від 22.06.2006 року виданого Старонижбірківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с.6). Як вбачається із довідки про доходи [PERSON], виданої Гусятинською ЦКРЛ 27.02.2018 року № 134, [PERSON] працює у Гусятинській ЦКРЛ за основним місцем роботи на посаді медсестри, загальна сума доходу за період з 01.08.2017 року по 31.01.2018 року становить 20451,23 грн. (а.с.8). Згідно акту обстеження від 09.02.2018 року встановлено, що [PERSON] проживає спільно із своєю неповнолітньою дочкою [PERSON] за адресою селище Гусятин, [ADDRESS]. [PERSON] матеріально забезпечує дитину усім необхідним. [PERSON] в основному з 2012 року по даний час перебуває на утриманні матері [PERSON] (а.с.9-11). Відповідно до довідки Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області № 528 від 28.03.2018 року, [PERSON], [INFO] не зареєстрований, але постійно проживає за адресою: [INFO] та до складу його сімї входять: співмешканка [PERSON], [INFO]; мати співмешканки [PERSON], [INFO]; син співмешканки [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; донька [PERSON], [INFO] (а.с.20). У відповідача по справі є малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується відповідними копіями свідоцтв про народження серії 1-ЖД № 2760025 від 13.10.2011 року та серії І-ЖД № 463517 від 07.04.2016 року (а.с.21-22). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 2 та ч.3 ст. 183 Сімейного кодексу якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя. Окрім того, законом збільшений мінімальний розмір аліментів, якій не може становить менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У звязку з чим, визначений раніше судом розмір аліментів 230,00 грн. щомісячно не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, що свідчить на те, що майновий стан отримувача аліментів погіршився. З огляду на викладене, враховуючи, що розмір аліментів, який сплачує за попереднім рішенням суду, не забезпечує дитям встановлений законом прожитковий мінімум, матеріальний стан одержувача аліментів погіршився, суд дійшов висновку, що позов про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітної дитини слід задовольнити частково. З урахуванням фактичних обставин справи та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню до 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такій розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного з батьком обовязку матері утримувати дітей забезпечить належні умови для утримання та проживання дитини. В задоволенні решти позову відмовити. На підставі ст.ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 704,80 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial