Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 16 вересня 2017 року в Дніпровському районному у місті Камянське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 449. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16 вересня 2017 року. Спільних дітей вони не мають. З травня 2018 року між нею та відповідачем припинені сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства через те, що відповідач не забезпечує сімю матеріально, оскільки не працює, не перебуває на обліку в Центрі зайнятості та не шукає роботу. Її доходу не вистачає на особисті та сімейні витрати, внаслідок чого її малолітня дитина від попереднього шлюбу не отримує належного матеріального забезпечення. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, її збереження є неможливим, а шлюб необхідно розірвати. Також просить після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище «Степаненко». Позивач [PERSON] в підготовче засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та з урахуванням визнання відповідачем позову, просить ухвалити в підготовчому засіданні рішення про задоволення позову. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає, не буде надавати відзив на позовну заяву, йому зрозумілі наслідки визнання ним позову, просить ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив провести підготовче засідання за відсутності сторін та відповідно до ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалити рішення у справі. Встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та перевіривши наявність для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 2017 року в Дніпровському районному у місті Камянське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 449, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Сторони не мають спільних дітей. Позивач від попереднього шлюбу має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Як зазначено в позові,\~ з травня 2018 року сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ч.2 ст. 112 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved