Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання безстрокового трудового договору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.02.2004 року вона була прийнята на посаду секретаря судового засідання Калінінського районного суду м.Горлівка Донецької області за наказом №18 від 28.01.2004 року. 31.08.2006 року звільнилась за переведенням в Центрально-Міський районний суд м.Горлівки за наказом №34 від 30.08.2006 року. 01.09.2006 року прийнята за переведенням з Калінінського районного суду м.Горлівка Донецької області на посаду секретаря судового засідання Центрально-Міського районного суду м.Горлівки Донецької області, з присвоєнням 12 рангу 6 категорії посад державних службовців за наказом №47-к від 01.09.2006 року. 01.09.2008 року присвоєно 11 ранг 6 категорії посад державних службовців за наказом №40-к від 01.09.2008 року. Працюючи у Центрально-Міському районному суді м.Горлівка Донецької області постійно проживала за місцем своєї реєстрації, а саме: [ADDRESS]. 25.11.2014 року у звязку з проведенням антитерористичної операції на території м.Горлівки Донецької області була вимушена переїхати до м.Львів, де була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Львівської міської ради від 26.08.2015 року №1307000217. Потім переїхала до м.Маріуполя Донецької області, де була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 02.02.2018 року №0000468653. В червні 2014 року керівництво Центрально-Міського районного суду м.Горлівки Донецької області, видало на зберігання працівникам суду трудові книжки та особові справи. З серпня 2014 року суд перестав працювати, але вже не було можливості звільнитися в установленому законом порядку, оскільки Центрально-міський районний суд м.Горлівки Донецької області був непідконтрольний державі України. Рішенням Вищої ради правосуддя від 25.01.2018 року №182/0/15-18 припинено роботу місцевих та апеляційних судів, що знаходяться на тимчасово окупованих територіях, в тому числі і Центрально-Міський районний суд м.Горлівки. На даний час бажає працевлаштуватися для чого просить суд розірвати безстроковий трудовий договір між [PERSON] та Центрально-Міським районним судом м.Горлівки Донецької області на підставі ст.38 КЗпП за власним бажанням, з 14.12.2018 року, укладений на підставі наказу №47-к від 01.09.2006 року. В судове засідання позивач не зявилася, при цьому надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача та третьої особи Державної судової адміністрації України в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці суду та надіслання заказної кореспонденції. Представник третьої особи Маріупольського міського центра зайнятості в судове засідання не зявився, при цьому надав суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних доказів в заочному порядку, проти чого не заперечувала позивач. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії паспорта серії ВК № 884467, виданого 27.01.2012 року Калінінським РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до копії довідки № 01-3062 від 25.11.2014 року, виданої Департаментом соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації вбачається, що [PERSON] зареєстрована в базі громадян, які пересилилися з АР Крим, м.Севастополя та південно-східни х областей України з 25.11.2014 року. З довідки №1307000217 від 26.08.2015 року випливає, що [PERSON]перемістилася з тимчасово окупованої території в м.Львів-19 та мешкає [ADDRESS]. В довідці від 02.02.2018 року за №0000468653 зазначено, що фактичним місцем проживання/перебування [PERSON] є [ADDRESS]. З копії трудової книжки позивача серії БТ-І № 1129701 від 25.11.1990 року вбачається, що згідно наказу №18 від 28.01.2004 року позивач була прийнята на посаду секретаря судового засідання Калінінського районного суду м.Горлівка Донецької області. 29.03.2004 року [PERSON] присвоєно 13 ранг 6 категорії посад державних службовців. 31.08.2006 року позивача звільнено за переведенням до Центрально-Міського районного суду м.Горлівки за наказом №34 від 30.08.2006 року. 01.09.2006 року [PERSON] прийнята за переведенням з Калінінського районного суду м.Горлівка Донецької області на посаду секретаря судового засідання Центрально-Міського районного суду м.Горлівки Донецької області на підставі наказу №47-к від 01.09.2006 року. 01.09.2008 року позивачу присвоєно 11 ранг 6 категорії посад державних службовців за наказом №40-к від 01.09.2008 року. Рішенням Вищої ради правосуддя від 25.01.2018 року № 182/0/15-18 припинено роботу місцевих та апеляційних судів, що знаходяться на тимчасово окупованих територіях, в тому числі і Центрально-Міського районного суду м.Горлівки Донецької області. Як вбачається з листа Державної судової адміністрації України від 08.01.2019 року, [PERSON] було надано відповідь про те, що Центрально-Міський районний суд м.Горлівки Донецької області знаходиться в районі проведення операції обєднаних сил, розірвання трудового договору може бути вирішено в судовому порядку. В листі ТУ ДСА в Донецькій області від від 03.01.2019 року за №05-5/19 зазначено, що відповідно до абз.2 ч.4 ст. 7 Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VІІ від 20.10.2014 року, внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи. З матеріалів справи встановлено, що з такою заявою, посвідченою приватним нотаріусом [PERSON] позивач звернулась до Маріупольського міського центру зайнятості 02.01.2019 року. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» м.Горлівка Донецької області входить до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Аналізуючи викладене, судом достовірно встановлено, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично не існують, процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не може бути виконана через ліквідацію суду у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, а тому позивач не може продовжувати працювати за трудовим договором у відповідача та не має можливості припинити трудові відносини відповідно до закону, що порушує її права, які підлягають захисту. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у звязку із чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved