Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на проживання у її квартирі, у якому зазначила, що на підставі договору дарування квартири від 12 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого за №4207, їй на праві особистої приватної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS]. Цю квартиру їй подарувала її дочка [PERSON]. Вказує, що з 07 квітня 2010 року у квартирі було зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON], який більше року тому разом із своєю дружиною [PERSON] та їх дитиною виїхав на постійне проживання до своєї матері та проживає у Зміївському районі Харківської області. Особистих речей відповідача та його дружини і сина, у квартирі немає. Також зазначає, що вимушена сплачувати комунальні платежі замість відповідача, який їх не платить. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та дав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином. У судове засідання, призначене, на 25 вересня 2014 року о 14:00, відповідач був викликаний через опубліковане оголошення в газеті «Слобідський край» №112 від 18 вересня 2014 року. Примірник газети з оголошенням позивач надав, на від був залучений до матеріалів справи. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи - Дзержинського районного відділу у м. Харкові ГУ Державної міграційної служби України в Харківській області у судове засідання не з'явився, про часта дату засідання був повідомлений належним чином. Надав відзив у якому просив розглянути справу у відсутність третьої особи та прийняти рішення відповідно до закону. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд заслухавши думку позивача, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши всі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 12 листопада 2013 року, укладеного між [PERSON] (дарувальником) та [PERSON] (обдаровуванню), посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого за №4207, позивачу на праві особистої приватної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідно до довідки з дільниці №8 КП «Жилкомсервіс», з 07 квітня 2010 року у квартирі [ADDRESS] було зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка мешкає у квартирі [ADDRESS], тобто поверхом нижче, пояснила, що Відповідач заселився у квартиру [ADDRESS] приблизно у 2010 році та проживав в ній з дружиною та сином до кінця 2012 року. Відповідача до грудня 2012 року вона бачила кожен день. В кінці 2012 року відповідач з дружиною та сином, за власним бажанням виїхав до своєї матері у Харківську область. Після цього більше вона не бачила ані відповідача,ані його сім'ї. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що дружина відповідача є її рідною сестрою. Відповідач заселився у квартиру [ADDRESS] у 2010 році та проживав в ній з дружиною та сином до кінця 2012 року. В кінці 2012 року відповідач з дружиною та сином, за власним бажанням виїхав до його матері у Зміївський район Харківської області. Після цього, приблизно через три місяці вона вселилася у квартиру. Особистих речей відповідача у квартирі немає. З сестрою - [PERSON], вона спілкувалася, остання ніколи на скаржилася та не жалкувала, що вона з чоловіком уїхала та повідомляла, що вони виїхали за власним бажанням. Відповідачу кілька разів поштою надходили листи, але вона їх не отримувала та від кого саме листи - не пам'ятає. Комунальні платежі сплачує тільки вона. Відповідно до статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі частини 1 статті 319 ЦК України, власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого май на будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майно. Також суд вказує на обов'язок Дзержинського районного відділу у м. Харкові ГУ Державної міграційної служби України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку відповідача у разі набрання законної сили рішенням суду. Отже судом встановлено, що відповідач не проживає у квартирі більше одного року, тому має бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved