Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 33 відсотків з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що 09 липня 2013 року уклала з відповідачем шлюб. У неї з відповідачем 24 грудня 2013 року народився син [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає Позивач в судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити. Суду пояснила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач в судовому засіданні просив суд при винесенні рішення врахувати, що за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 2-5832/2011 він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки від попереднього шлюбу. Суду надав копію виконавчого листа. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 09 липня 2013 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 102, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 250872. 24 грудня 2013 року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 466441, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 02 січня 2014 року, актовий запис № 01. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення позивача, яка здійснює догляд за дитиною, та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатною особою. Також суд враховує, що відповідач, за рішенням суду сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу, що і не заперечувалося в судовому засіданні сторонами. Суд, вважає необхідним стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі по 1/6 частині всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір буде достатнім для утримання дитини і відповідач в змозі його виплачувати, оскільки розмір є незначним, він може забезпечити лише незначну частину першочергових потреб дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial