Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом про\~розірвання шлюбу\~з [PERSON] , вказуючи, що 22 серпня 2015 року між ними було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції у Львівській області, про що зроблено актовий запис №125. У них народилася донька [PERSON] , 2015 р.н., та син [PERSON] , 2018 р.н. Протягом останніх місяців стосунки між сторонами розладились, сімейне життя поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З боку відповідача періодично здійснюється психологічне та фізичне насильство стосовно неї. Відповідач не працює, часто вживає алкоголь. Вони проживають окремо, живуть своїми інтересами, не підтримують жодних подружніх відносин, стали чужими людьми, не ведуть спільного господарства. Спільне життя стало не можливим, оскільки відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватись про побудову та підтримання сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємоповаги та ін. Причиною розпаду сім`ї стало також те, що у них виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки, часті сварки та скандали, які негативно впливають на неї та на дітей, втрата почуття любові один до одного, взаєморозуміння і взаємоповаги. Перебування в шлюбі є формальним та суперечить її інтересам. Спору щодо визначення подальшого місця проживання їхніх дітей у неї з відповідачем немає, так як діти надалі будуть проживати разом з нею в м.Бориславі. Ухвалою судді Хемич О.Б. від 20 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 05 лютого 2021 року. Ухвалою судді Хемич О.Б. від 05 лютого 2021 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] та надано подружжю [PERSON] строк на примирення тривалістю два місяці, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021, вказану справу передано на розгляд судді Слишу А.Т. Ухвалою судді від 23 квітня 2021 року цивільну справу прийнято до розгляду суддею Слишем А.Т., поновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 19 травня 2021 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Крім цього, позивач пояснила, що в наданий судом строк для примирення вони з відповідачем не помирилися і вона наполягає на розірванні шлюбу, проти надання чергового строку на примирення категорично заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання прибув з явними ознаками алкогольного сп`яніння, перешкоджав веденню судового засідання, у зв`язку з чим після застосування до нього судом попередження, був видалений з залу судового засідання. При цьому відповідач заявив про своє заперечення проти розірвання шлюбу з [PERSON] . Щодо поданого відповідачем до суду 18 травня 2021 року відзиву на позовну заяву суд зазначає наступне. Судом було надано відповідачу строк у 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подання до суду відзиву. Відповідач у відзиві від 18.05.2021 зазначив, що про подання даної позовної заяви він дізнався нещодавно від знайомих, внаслідок чого 17 травня 2021 року прибув до Бориславського міського суду та ознайомився з матеріалами цивільної справи, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у даній справі. Тому відповідач вважає, що не пропустив строк подання відзиву. Однак, наведені відповідачем обставини не відповідають дійсності, оскільки ще 14 квітня 2021 року відповідач особисто подав до суду заяву, з якої вбачається, що йому відомо про ухвалу суду від 05 лютого 2021 року, якою подружжю [PERSON] було надано строк для примирення. Також у вказаній заяві відповідач [PERSON] зазначив, що за час терміну на примирення вони з дружиною [PERSON] не примирилися, тому він позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, справу просить розглянути без його участі. Отже, відзив поданий відповідачем поза межами строку, встановленого судом, для вчинення такої процесуальної дії, у вказаному відзиві не вказані жодні причини неподання його у встановлений законом строк, продовжити строк для подання відзиву на позов відповідач не просив, тому вказаний відзив не приймається судом до уваги та підлягає поверненню відповідачу. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та\~особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.\~56\~СК України). Згідно з ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з\~інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, шлюб між сторонами [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] зареєстрований 22 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 125, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Подружжя має двох дітей: доньку [PERSON] , 2015 р.н., та сина [PERSON] , 2018 р.н., які проживають з позивачкою. Суд встановив, що сім`я між сторонами розпалася, перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Тривалий час сторони не проживають однією сім?єю, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім`ї стало те, що у них виявилися різні погляди на життя та сімейні відносини, через що між ними виникали конфліктні ситуації, стосунки між ними поступово погіршувалися, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин. Факт окремого проживання сторін стверджується також заявою відповідача, поданою до суду, в якій [PERSON] вказав адресу свого проживання в іншому населеному пункті. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В оцінці доводів сторін суд враховує правовий висновок, сформульований Верховним Судом у постанові від 15 травня 2019 року в справі № 347/1988/17, провадження № 61-48116 св 18 (ЄДРСРУ № 81908511), в якому зазначено таке. «Статтею 1\~Сімейного кодексу передбачено побудову сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також взаємодопомоги і підтримки. Рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї закріплена статтею 7 цього Кодексу, а також статтею 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. При цьому, добровільність як засада шлюбу спостерігається, починаючи із закріплення права осіб на укладення шлюбу, перебування у ньому і закінчуючи правом на його вільне розірвання та припинення шлюбних відносин за бажанням будь-кого із подружжя. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що у контексті даної справи означає надання можливості подружжю на вільний вибір способу побудови своїх відносин у зареєстрованому шлюбі або іншим шляхом. І хто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею. При цьому колишнє подружжя не позбавляється можливості налагодити свої стосунки й після розлучення шляхом укладення нового шлюбу або іншим шляхом. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Щодо письмового клопотання відповідача від 18.05.2021 про надання сторонам строку для примирення тривалістю три місяці суд вважає, що підстав для його задоволення немає з таких підстав. У даному клопотанні відповідач зазначив, що про надання судом попереднього строку для примирення за клопотанням представника позивача він дізнався лише 17.05.2021 під час ознайомлення з матеріалами справи. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки, як зазначено вище, 14 квітня 2021 року відповідач особисто подав до суду заяву, з якої випливає, що йому відомо про ухвалу суду від 05 лютого 2021 року, якою подружжю [PERSON] було надано строк для примирення, зазначив, що за час терміну на примирення вони з дружиною [PERSON] не примирилися. Згідно з ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно в процесі розгляду конкретної справи. З правового аналізу норм ст.\~111\~СК України та ч.7 ст.240 ЦПК України випливає, що надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. До того ж, здійснення процедури примирення є можливим за наявності бажання до цього обох сторін, які прикладають зусилля до збереження шлюбу. Проте, як зазначила в судовому засіданні позивач, вона категорично не згодна на примирення, судом вже надавався строк для примирення, який не призвів до позитивного результату, вона не бажає спілкуватися з відповідачем, вказує, що шлюбні стосунки з відповідачем не підтримує, вони спільно не проживають, шлюб існує формально і суперечить її інтересам та дітей, чим висловила своє небажання зберегти шлюб. Суд також зазначає, що сама по собі незгода відповідача з розірванням шлюбу не є підставою для відмови в позові, оскільки кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини і не може бути примушений до їх збереження. Відповідач, заперечуючи проти розірвання шлюбу, не подав суду доказів того, що їхня сім`я не розпалася і збереження шлюбу є можливим. Заперечення відповідача на позов суд розцінює як намагання відтермінувати розірвання шлюбу, оскільки він не взмозі змінити ситуацію, яка склалася в стосунках з позивачем, доводи якої були переконливими про те, що сім`ю зберегти не можливо. З`ясувавши фактичні обставини справи, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, позивач категорично відмовляється перебувати в шлюбі з відповідачем, отже, подальше збереження шлюбу суперечило б її інтересам та їхніх дітей, сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. Суд враховує ту обставину, що в сторін є неповнолітні діти, проте з огляду на вищенаведені обставини справи, розцінює як таку, що не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу. Суд,\~вирішуючи питання\~про розірвання\~шлюбу,\~вважає за\~необхідне на\~підставі ст.113Сімейного\~кодексу України з`ясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Позивач заявила клопотання про залишення їй прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. При зверненні до суду з позовом позивачем [PERSON] було оплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Outcome: approved