Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її (позивача) утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи позов тим, що вона (позивач) народилася 03 березня 1998 року та її батьками є [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОЛ № 305835, виданим Палацом реєстрації новонароджених Кіровоградського міськвиконкому 31.03.1998 року. Зазначила, що її батьки перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у червні, 2011 року, у звязку з чим останні спільно не проживають та не спілкуються, при цьому, вона (позивач) проживає зі своєю матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та на теперішній час, вона (позивач), будучи повнолітньою, продовжує навчання, а саме являється курсантом третього курсу факультету обслуговування повітряного руху Кіровоградської льотної академії Національного авіаційного університету, форма навчання: денна, бюджетна із терміном навчання із 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, та у звязку з продовженням навчання вона (позивач) не має можливості самостійно заробляти кошти для власного забезпечення потреб у повноцінному харчуванні, придбанні одягу, різноманітних засобів для навчання, підтримання у належному стані свого здоровя, стипендії, яку вона (позивач) отримує, та яка становить близько 600 грн. на місяць, не достатньо для задоволення її (позивача) життєвих потреб на період навчання. В свою чергу, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на її (позивача) утримання на період навчання не надає, що свідчить про те, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обовязки щодо утримання її (позивача) на час продовження нею навчання, більш того, зазначила, що відповідач є працездатним, працює, отримує заробітну плату, має інші доходи, у звязку з чим за своїм матеріальним становищем та за станом здоровя може надавати матеріальну допомогу на її утримання на період навчання. Зазначила, що вона фактично знаходиться на утриманні своєї матері, яка працює у ТОВ «Українська льотна академія «Хімічні авіаційні технології» та отримує заробітну плату, яка становить 2 812,60 грн., та є незначною, інших доходів не має, на підставі чого доходів її матері не достатньо навіть на задоволення невідкладних життєвих потреб, при цьому, її мати вимушена також нести витрати і на оплату комунальних послуг, оплату за проїзд на громадському транспорті, придбання продуктів харчування, одягу, взуття, засобів гігієни та, за потреби, ліків. З огляду на зазначене та з посиланням на ст.ст. 166, 182, 199-200 СК України, позивач просила стягнути з [PERSON], на свою (позивача) користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову і на період навчання, тобто до 30.06.2019 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити, також зазначила, що витрати на навчання складаються з придбання курсантської форми (кітель від 2 000 грн. рубашки від 200 від 500 грн., светри від 300 до 600 грн., спідниці, брюки від 500 грн. до 700 грн., придбання підручників, посібників, методичних матеріалів, проїзд до навчального закладу). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, надав до суду відзив на позов за вх. № 4475 від 20 лютого 2018 року, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача [PERSON] не визнає в повному обсязі, проти задоволення позову заперечує, на підставі того, що він (відповідач) не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, так як тривалий час не працює, навесні минулого року його було звільнено з роботи та до цього часу він намагається влаштуватися на роботу, однак йому це не вдається, отже, на теперішній час його коштів ледве вистачає на забезпечення особистих потреб. Зазначив, що на утриманні інших дітей він не має, однак має батька похилого віку, який є непрацездатним пенсіонером, тривалий час хворіє, обмежений у пересуванні внаслідок хвороби опорно-рухового апарату, у звязку з чим потребує сторонньої допомоги, в тому числі, і матеріальної. Крім того, зазначив, що нещодавно він (відповідач) втратив матір, яка більше десяти років тяжко хворіла, перенесла інсульт, при цьому, хвороба та подальша смерть матері виснажила його (відповідача) не лише емоційно, але й матеріально. Вказав, що у власності транспортних засобів він не має, нерухомості, окрім власного житла, або будь-якого іншого особистого цінного майна, наявність якого давала б можливість отримувати прибуток також не має. Більш того, відповідач зазначив, що його донька навчається на бюджетній формі навчання, тобто безкоштовно, щомісячно отримує стипендію, має можливість безоплатно харчуватися в навчальному закладі, при цьому, донька проживає та навчається у м. Кропивницький, тобто забезпечена житлом за місцем навчання, разом з тим, її мати має стабільний дохід, перебуває у сталих фактичних шлюбних стосунках, а отже має фінансову допомогу від свого чоловіка. У відповіді на відзив на позов відповідача [PERSON] за вх. № 7810 від 27.03.2018 року позивач [PERSON] зазначила, що доводи, викладені відповідачем у відповіді на відзив на позов не заслуговують на увагу, з тих підстав, що вона (позивач) навчається на бюджетній основі, що надало можливість заощадити гроші із сімейного бюджету як матері так і батька, оскільки платне навчання за будь-яких обставин потребує значних грошових коштів, крім того, форма навчання є денна, навчання є її (позивача) основним заняттям, а відтак вона не має можливості працювати та заробляти собі на життя самостійно. Вказала, що стипендію з січня, 2018 року вона не отримує, права на безоплатне харчування в академії вона не має. Більш того, якщо навіть враховувати, що вона проживає за місцем навчання, однак їй доводиться нести витрати на оплату проїзду громадським транспортом біля 189,00 грн. щомісячно проїздом маршруткою, або 105,00 грн. щомісячно проїздом тролейбусом. Вказала, що фактично з часу початку навчання вона знаходилась на утриманні своєї матері, щомісячний розмір заробітної плати якої становив 2 812,60 грн. та з 28.02.2016 року мати вимушена була звільнитися з роботи, а отже і доходів вона не має. За вказаних обставин вона (позивач) має потребу в коштах, як для навчання, так і для інших необхідних потреб (побутові потреби, харчування, одяг, користування громадським транспортом, придбання навчальної літератури, посібників, користування Інтернетом, без якого навчальний процес є неможливим). Вважає, що її вимога про стягнення з відповідача, як батька є правомірною, так як батьки проживають окремо і мати неспроможна в повному обсязі надавати їй допомогу під час навчання у вищому навчальному закладі, а відповідач такої допомоги не надає, при цьому, відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували наявність у нього утриманців та реальних витратна їх утримання, не надано також доказів, які б свідчили про наявність протипоказань для працевлаштування відповідача на роботу, а так само, відповідач жодними належними та допустимими доказами не довів, що його матеріальний стан не дозволяє надавати їй (позивачу) матеріальну допомогу на період навчання. Окрім того, у поданих на адресу суду запереченнях на відповідь на відзив за вх. № 8490 від 03 квітня 2018 року відповідач [PERSON] додатково зазначив на заперечення позовних вимог позивача, що в Україні на даний час складна економічна ситуація, що є загальновідомим фактом, що відображається, зокрема, у структурі попиту та пропозиції на ринку праці, у звязку з чим, пошук офіційної стабільної роботи для нього (відповідача) повязаний із значними проблемами та труднощами. Також зазначив, що його донька позивач по справі [PERSON] є працездатною особою, та за відсутністю коштів для продовження навчання за денною формою, завжди є можливим для розгляду варіанту переходу на заочну форму навчання з одночасним працевлаштуванням та можливістю заробляти собі на життя й навчання самостійно. Вказав, що обовязок батьків щодо утримання повнолітніх дітей не є абсолютним відповідно у нього (відповідача) на даний час обєктивно відсутня можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній донці, яка продовжує навчання. У звязку з викладеним, відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Заслухавши позивача, враховуючи надані сторонами заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, разом з тим є такими, що підлягають задоволенню часткового, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] народилася 03 березня 1998 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 31.03.1998 року зроблено відповідний запис за № 521 та 31 березня 1998 року видано свідоцтво про народження серії І-ОЛ № 305835. Батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені в графі батько «Степанюк Віктор Вікторович» та в графі мати «Степанюк Наталя Дмитрівна». Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ОЛ № 046841, виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 16.06.2011 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 127. Судом також встановлено, що позивач [PERSON], є курсантом 3-го курсу факультету обслуговування повітряного руху Кіровоградської льотної академії Національного авіаційного університету. Рівень акредитації IV. Форма навчання денна (бюджет). Освітньо-кваліфікаційний рівень підготовки бакалавр, термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 рік, що підтверджується довідкою, виданою за підписом в.о. декана та секретаря факультету обслуговування повітряного руху Кіровоградської льотної академії Національного авіаційного університету [PERSON] та [PERSON], відповідно, від 11.12.2017 року № 206/17. Крім того, відповідно до довідки КП «ЖЕО № 3» Кіровоградської міської ради № 6431 від 12.12.2017 року, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO], разом з нею проживає донька [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки про доходи № 35 від 20 березня 2018 року [PERSON] (навчається Льотна академія НАУ ІІІ-IV рівень акредитації, бюджетне навчання, студент, рота № 65), загальна сума доходу останньої за період з 01.01.2018 року по 31.03.2018 року становить 650 грн. 00 коп. Крім того, відзначається, що мати позивача [PERSON] [PERSON], з якою проживає позивач, 28.02.2018 року була звільнена з посади головного бухгалтера ТОВ «Українська льотна академія «Хімічні авіаційні технології» за ст. 36 КЗпПУ (за згодою сторін) на підставі наказу № 3К від 08.02.2018 року, що підтверджується даними трудової книжки серії БТ-ІІ № 6664561, виданої 08 квітня 2002 року на імя [PERSON], [INFO], при цьому її дохід згідно довідкою про доходи № 1/12 від 11.12.2017 року за період з червня по листопад, 2017 року за виключенням податку з доходів фізичних осіб становить 16 866 грн. 17 коп. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, до яких, зокрема, належать: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, з наданих відповідачем [PERSON] доказів, судом відзначається, що відповідач [PERSON], [INFO], 10 березня 2017 року був звільнений з посади спеціаліста відділу технічного забезпечення та підтримки дирекції головного офісу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін), відповідно до наказу № 970-к від 09.03.2017 року, що підтверджується фотокопією трудової книжки серії БТ-ІІ № 4849007, виданої 02 вересня 1992 року на імя [PERSON] Будь-яких інших доказів відповідачем не надано. Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обовязку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обовязок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено наявність юридичних фактів, за яких виникає обовязок батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання після досягнення повноліття, і, зокрема: досягнення дитиною [PERSON], [INFO], 03 березня 2016 року повноліття, 23 роки виповнюється [PERSON] 03 березня 2021 року, продовження останньою навчання у Кіровоградській льотній академії Національного авіаційного університету з терміном закінчення навчання 30.06.2019 року, потреба у звязку з продовженням навчання у матеріальній допомозі, повязаної з придбанням одягу курсанта, придбанням підручників, навчальних посібників, методичних матеріалів, зошитів, канцелярських приладь, оплату послуг за користування Інтернетом, що повязано з підготовкою до навчання, оплата харчування у навчальному закладі та проїзду до місця навчання. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, враховуючи, що обовязок утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання після досягнення нею 03.03.2016 року повноліття, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, повнолітня дитина [PERSON] є курсантом Кіровоградської льотної академії Національного авіаційного університету, денної форми навчання (бюджет), є такою, що продовжує навчання, не має інших доходів, і у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, при цьому, судом враховується стан здоровя і матеріальне становище відповідача та не надання останнім будь-яких доказів щодо цих обставин, суд виходить з презумпції здоровя відповідача, тобто, що відповідач є здоровою та працездатною особою, та наявність у нього (відповідача) засобів для існування та можливість, у звязку з цим, надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці на час навчання, незважаючи на те, що на даний час відповідач офіційно не працевлаштований, крім того, офіційні відомості та докази цьому про наявність у відповідача як платника аліментів, інших утриманців та осіб, яким він має в силу закону надавати допомогу, - відсутні, і доказів цьому відповідачем до наданого відзиву на позов та в запереченнях не надано, враховуючи також, що, відповідно до норм чинного сімейного законодавства України, а саме ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання на період навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, на час навчання, починаючи з 14 грудня 2017 року, і до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 30.06.2019 року, що, на переконання суду буде відповідати вимогам розумності та справедливості. При цьому, судом відзначається, що вимога позивача про сплату відповідачем розміру аліментів, який повинен бути не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є неправомірною, так як Законом визначається прожитковий мінімум для дитини відповідного віку до 18 років, та до даних правовідносин не застосовується. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у звязку з чим судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., враховуючи, що позов подано 14.12.2017 року, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст.182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial