Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про виселення. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона є власником будинку [ADDRESS]. Такий будинок вона успадкувала після смерті своєї баби [PERSON], яка померла [INFO]. В день смерті [PERSON] відповідач [PERSON] самовільно вселилася в будинок [ADDRESS]. В березні 2015 року в будинок вселився також чоловік відповідача [PERSON] - відповідач [PERSON] Вона з своєю сім'єю - чоловіком [PERSON] та дитиною [PERSON], хоче проживати у вказаному будинку, але відповідач [PERSON] перешкоджає їй в цьому, оскільки самовільно замінила замки в будинку та господарських будівлях. Коли вона приходить до будинку, бере якісь речі з будинку, то відповідач [PERSON] поводить себе агресивно, вчиняє сварки, погрожує їй. Така поведінка відповідача [PERSON] унеможливлює проживання її сім'ї в будинку. Позивач [PERSON] просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та пояснила, що [PERSON], яка є її матір'ю, склала заповіт та будинок за адресою: [ADDRESS], заповіла [PERSON] Вказаний будинок був власністю її батьків, а тому вважає, що вона, як їх дочка має право проживати в такому будинку. Крім того, вона вважає, що заповіт її мати [PERSON] не підписувала та заповіт був складений з порушенням встановлених вимог. На цей час вона та її чоловік [PERSON] проживають в будинку. Вона не бажає, щоб [PERSON] з чоловіком та дитиною проживали у спірному будинку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] визнав та пояснив, що не претендує на будинок позивача. Він в березні 2015 року звільнився з місць позбавлення волі і почав проживати з дружиною [PERSON] в с. Вовковиї, оскільки допомагає їй по господарству. На цей час проживає в с. Малеве, в будинку своєї матері. В будинку [PERSON] також буває, там знаходяться його особисті речі - одяг. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідачів, показання свідків, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в сукупності, за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що посвідчене 10 липня 2014 року приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник А.Б., р.№ 386 (а.с. 31), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 24069123 (а.с. 3) [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] та є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], є подружжям (а.с. 25-30), проживають в будинку [ADDRESS], однак не зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 11, 12). Відповідач [PERSON] своїми поясненнями підтвердила те, що після смерті матері [PERSON], в той самий день, вона вселилася в будинок [ADDRESS]. Ст. 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших причин не проживають спільно. Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житлом нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. З відома власника будинку (квартири) член його сім'ї має право вселяти в займане ним житло інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не вимагається. До членів сім'ї власника будинку відносяться особи, вказані в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Аналогічні положення містяться і в частині 1 статті 405 ЦК України. Судом встановлено, що на час смерті [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON] не були членами її сім'ї, оскільки проживали і були зареєстровані за іншою адресою (а.с. 11, 25-27). Відповідач [PERSON], без згоди власника [PERSON], в березні 2015 року вселився в спірний житловий будинок. Дослідженими доказами по справі встановлено, що на час набуття права власності позивачем [PERSON] на спірний житловий будинок та на час розгляду справи судом відповідачі не були та не є членами сім'ї позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не були членами сім'ї попереднього власника спірного житлового будинку - [PERSON], яка померла [INFO]. На час вселення відповідачів у спірний будинок, між ними та власником будинку угод про порядок користування таким будинком не укладалося. Отже, вселення відповідачів у житловий будинок позивача відбулося за відсутності будь-яких правових підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого приміщення. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З урахуванням вказаних (встановлених судом) обставин справи та правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому відповідачі підлягають виселенню із житлового будинку позивача без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України витрати позивача [PERSON] по сплаті судового збору (а.с. 1) суд покладає на відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, оскільки понесення позивачем таких витрат підтверджено документально. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 116, 156, 157 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 61, 88, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved