Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову вказала, що 10.11.2018 року між сторонами було укладено шлюб, від якого [INFO] у них народилася дитина [PERSON] . Однак з осені 2020 року їх сімейні відносини стали погіршуватися, в результаті чого сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Крім того, відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання їх дитини. За таких обставин, просить розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.02.2021 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 18.06.2021 року заяву відповідача про надання строку для примирення задоволено, частково надано відповідачу строк для примирення подружжя до 18.08.2021 року, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом, тобто до 18.08.2021 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.08.2021 року провадження у справі поновлено. 18.08.2021 року позивач подала у судове засідання заяву, зі змісту якої вбачається, що вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, виходячи з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав, відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. При цьому, 17.05.2021 року відповідач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.11.2018 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Кропивницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 1014, про що видано свідоцтво про шлюб від 10.11.2018 року серії [NUMBER] . У шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданий 17.04.2019 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та довідкою КП ЖЕК Кіровоградоблагробуд від 15.02.2021 року № 5. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, намірів зберегти сім`ю у сторін немає, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом встановлено, що дитина знаходиться на утриманні позивача, при цьому, суд враховує сімейний та матеріальний стан відповідача, та те, що обов`язок утримувати свою дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908 грн. сплаченого позивачем судового збору щодо задоволення позовної вимоги про розірвання шлюбу та в дохід держави 908 грн. судового збору щодо задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 114, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved