Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. З позову вбачається, що позивач [PERSON], народження [INFO] року, є дочкою [PERSON]. Позивач навчається у Державному навчальному закладі «Черкаське вище професійне училище ім. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка». [PERSON] ухиляється від її утримання, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, до закінчення її навчання. Ухвалою суду від 18 червня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до суду подала заяву у якій просила справу слухати у її та позивача відсутність, вимоги, викладені у позові, підтримує у повному обсязі. Відповідач також подав до суду заяву у якій просив слухати справу у його відсутність, щодо утримання повнолітньої доньки не заперечує, проте просить врахувати що має на утриманні ще двох синів від іншого шлюбу, про що надав відповідні докази. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, уважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи,та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено, що [PERSON], народження [INFO] року, є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 26.06.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 3). Згідно довідки № 153, виданої 05.09.2017 Державним навчальним закладом «Черкаське вище професійне училище ім. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» [PERSON] навчається у ДНЗ «Черкаське вище професійне училище ім. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» ІІІ атестаційного рівня в групі Пмм-10 за професією «Перукар (перукар-модельєр). Манікюрник» з 01 вересня 2017 року по 31 січня 2019 року, на контрактній формі, форма навчання - денна (а.с. 4). Відповідач проживає окремо від повнолітньої доньки, від утримання останньої ухиляється, матеріальної допомоги добровільно не надає. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз'яснення: обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є здоровою працездатною особою, працює на посаді сиросолільника ТОВ «Пирятинський сирзавод», має на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу: [PERSON], народження [INFO] року та [PERSON], народження [INFO] року, про що свідчать додані до заяви копії свідоцтв про народження, свідоцтва про шлюб та довідка про доходи. Відповідач має повнолітню дочку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, у якому [PERSON] записаний як батько. [PERSON] на даний час навчається у ДНЗ «Черкаське вище професійне училище ім. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» на контрактній основі, тобто за кошти фізичних або юридичних осіб, стипендію не отримує, строк закінчення навчання 31 січня 2019 року. Відповідно до копій квитанцій наданих позивачем, останньою сплачено за навчання та гуртожиток у період серпень, листопад 2017 року кошти у сумі 8320 грн. Доказів незадовільного стану здоров'я та інших особливих потреб, які потребували б додаткових витрат, суду не надала. При таких обставинах справи, коли відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання, а остання потребує такої матеріальної допомоги, у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання доньки, що продовжує навчання. Крім того, судом також встановлено, що відповідач має на утриманні ще двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, які проживає з ним та перебувають на повному його утриманні. Отже, враховуючи викладені обставини справи, та зважаючи на те, що [PERSON], яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги з боку батька, а батько - відповідач по справі зобов'язаний виплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка навчається, надав докази неспроможності сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, а саме наявність ще двох дітей, які перебувають на його утриманні, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача на період навчання, тобто до 31 січня 2019 року. На думку суду, такий розмір аліментів є розумним та справедливим. Крім того, суд вказує на те, що позивач [PERSON] має матір, яка є представником по справі - [PERSON] та яка також відповідно до норм ст. 199 СК України зобов'язана утримувати [PERSON] до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вона може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи положення ч. 1 ст. 200 СК України, де зазначено, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначаються в твердій грошовій сумі або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу та з урахуванням того, що дана норма не містить посилань на встановлення мінімального розміру аліментів, який підлягає стягненню, суд приходить до висновку про відмову в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позов поданий до суду 15.06.2018, тому саме з цього числа підлягають стягненню аліменти, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial