Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності, просить визнати за нею право власності на ? частину гаража №985, що знаходиться в гаражному кооперативі «Східний Тернопіль» по вул.Лесі Українки,4 в м.Тернополі, як спільне майно подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 червня 1990 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. За час шлюбу був збудований гараж №985, що знаходиться в гаражному кооперативі «Східний Тернопіль» по вул. Лесі Українки,4 в м.Тернополі. 03 жовтня 2005 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. 10 жовтня 2015 року колишній чоловік позивача помер, а тому вона просить суд визнати за нею право власності на ? частину спірного гаражу. Позивач [PERSON] подала заяву про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав заяву, у якій просить суд справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ИД №472029 від 01 червня 1990 року, виданого Тернопільським відділом ЗАГСу міськвиконкому, 01 вересня 1990 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], у звязку з чим остання змінила прізвище на «Лопушанська». Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 10 жовтня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №195492, актовий запис №1540, зроблений 12 жовтня 2015 року відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції. Згідно довідки №20, виданої 01 червня 2016 року гаражним кооперативом «Східний-Тернопіль», [PERSON] є власником гаража № 752. У звязку з розширенням гаражного кооперативу «Східний» помінялась нумерація та його колишній гараж №752 змінено на №985. Обслуговуючій гаражний кооператив «Східний-Тернопіль» є правонаступником гаражного кооперативу «Східний». Між дітьми померлого - [PERSON] та [PERSON] 05 травня 2016 року укладено договір про поділ спільного майна, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого [PERSON] переходять гараж №985, що знаходиться в гаражному кооперативі «Східний - Тернопіль» по вул.Лесі Українки,4 в м.Тернополі. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2016 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину гаража №985, що знаходиться в гаражному кооперативі «Східний - Тернопіль» по вул. Лесі Українки, 4 в м. Тернополі, в порядку спадкування за законом після померлого 10.10.2015 року батька [PERSON]. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю (в редакції 1969 року, що діяв на момент набуття у власність гаража), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Таким чином, відповідно до законодавства, спірний гараж вважається набутою за час шлюбу та є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Згідно ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», - вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. На підставі вищевикладеного, даючи оцінку зібраним доказам, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, тому що доведені в судовому засіданні.

Outcome: approved