Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] вона знаходиться в юридичному шлюбі з 24 вересня 2010 року. Під час спільного подружнього життя у них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем не склалися. Де який час тому вони з відповідачем припинили сімейні стосунки та проживають окремо. Позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що з відповідачем шлюбно-сімейні стосунки вони припинили з жовтня 2015 року. Причиною припинення сімейних відносин стало зловживання відповідачем спиртними напоями та те, що він застосовував до неї фізичну силу. Вони неодноразово намагались поновити стосунки, але нічого не виходило. Вважає, що їх сім*ю зберегти неможливо і у неї немає бажання цього робити. Просила суд задовольнити позов та їх шлюб з відповідачем розірвати. Відповідач з позовом не погодився. Зазначив, що він дійсно зловживав спиртними напоями, але на даний час намагається не пити. Він дійсно поводився неправильно, але розлучатись він не бажає, хотів зберегти сім*ю. Ухвалою суду від 4 квітня 2016 року сторонам у справі судом надавався час для примирення строком на 1 місяць, але сторони не примирились, позивач наполягає на розлученні. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2010 року. Їх шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 285 (а.с. 6). Сторони мають неповнолітніх дітей -[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8). Позивач відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає, вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя неможливе і що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому. Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, поведінка сторін та небажання позивача жити однією сім'єю з відповідачем дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, питання про місце проживання дітей та питання їх матеріального забезпечення перед судом не порушувалось. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в наданій письмовій заяві вказала про своє бажання надалі носити своє шлюбне прізвище «[PERSON]», що є виключно її правом і не потребує згоди позивача чи будь-якої іншої особи. У позові про розірвання шлюбу, між сторонами неможливо встановити ступінь винуватості будь-якої сторони, у зв'язку з чим, суд вважає необхідним залишити судові витрати на рахунку сторони, що звернулась з позовом про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved