Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до батька [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі-1000 грн. щомісяця до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років, починаючи з 21.03.2018 р. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що вона є студенткою 1 курсу Харківського національного університету міського господарства ім.. О.М. Бекетова за контрактною формою навчання, вартість якого щорічно складає 5300 грн. У зв'язку з навчанням , як вказує позивач, вона потребує матеріальної допомоги від батька, а він спроможній надати таке утримання, оскільки не має можливості самостійно оплачувати навчання і забезпечити собі належний рівень життя. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надіслала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позов не подав. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд,перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Згідно довідки учбового закладу № 12479 від 20.03.2018 р. [PERSON] є студентом 1 курсу центру заочного навчання Харківського національного університету ім. О.М. Бекетова. З договору № ХА17-671-83 від 11 серпня 2017 р. вбачається, що за рахунок коштів замовника здійснюється підготовка на заочну форму навчання на 1 курс з 01.09.2017 р. по 31.01.2019 р. ( рік змінено на 2022) без відповідного запису про виправлення. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 23850 грн., перший рік-5300 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення ними повноліття виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати так допомогу. За вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем зазначено, що після розірвання шлюбу між батьками, вона постійно проживала з матір'ю, а батько ніякої допомоги не надавав, аліменти до досягнення повноліття з нього не стягувались, місце його проживання невідомо. Позивачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження наявності у батька можливості надати таку допомогу,яку вона вимагає, тобто 1000 грн. щомісяця, а також про його працездатність, заробітку, що дозволив би йому утримувати себе та свою повнолітню дитину. Крім того, при покладення обов'язку на батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, [PERSON] не доведено, що навчання є її основним заняттям, вона не має можливості працювати та заробляти собі на життя і навчання на заочному відділенні. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги не є обґрунтованими, не доведені в судовому засіданні, тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed