Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] з вимогами про поділ майна подружжя. Позивач просить відступити від засад рівності часток подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . та земельні ділянки на території Цебрівської сільської ради, площами 0,084 га та 0,223 га, згідно державних актів на землю ЯЕ №123690 та ЯЕ123689; скасувати договір купівлі продажу транспортного засобу Шевроле Авео, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] за №6141/2018/1183018 від 09.11.2018 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] ; відступити від засад рівності часток подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частини вказаного транспортного засобу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, мотивуючи їх тим, що зазначене майно було придбано у шлюбі, однак 09.11.2018 р. відповідач без її згоди незаконно відчужив автомобіль «Шевроле Авео» та перереєстрував на свою сестру - відповідача [PERSON] . Просить відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, які залишаються з нею. Просить врахувати, що їх донька [PERSON] має інвалідність. Представник відповідача позову не визнала, вказала, що житловий будинок у с.Цебрів Зборівського р-ну, який був побудований у 1939 р. був придбаний сторонами під час шлюбу в 2011 р. Протягом 2017 2018 р.р. відповідач [PERSON] здійснював ремонт та добудову будинку на що витратив близько 130\~000 грн., при цьому 80\~000 грн. взяв в борг у своєї сестри - відповідача [PERSON] . Заборгованість повернули за рахунок продажу автомобіля Шевроле Авео, який продали [PERSON] 09 листопада 2018 р., тобто під час перебування у шлюбі і кошти були використані в інтересах сім`ї. Земельні ділянки до теперішнього часу не зареєстровані і право власності у відповідача [PERSON] не виникло, тому вони не можуть бути об`єктом поділу. Щодо відступу від рівності часток представник вказала, що у сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , яка є дитиною з інвалідністю. Донька [PERSON] проживає з батьком, а [PERSON] навчається у спеціалізованому навчальному закладі та перебуває на утриманні держави. Крім цього, позивач отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю, а також з відповідача в її користь стягуються щомісячно аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 від заробітку та пенсії, що складає близько 6000 грн. щомісячно, хоча старша донька проживає з ним. Тому вимоги про відступлення від засад рівності часток є безпідставними. Відповідач [PERSON] \~звернувся до\~ [PERSON] \~з зустрічним\~позовом про поділ майна подружжя та стягнення компенсації за поліпшення майна. Просить стягнути з [PERSON] в його користь 57\~570 грн. компенсації за поліпшення майна. Представник відповідача Дорош А. В. зустрічний позов підтримала, мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбу проживали у житловій квартирі [ADDRESS] , де за рахунок спільних коштів провели капітальний ремонт, провели заміну вікон, балкону, міжкімнатних і вхідних дверей, утеплили підлогу, придбали побутову техніку та меблі на загальну суму 115\~140 грн., тому просить стягнути з [PERSON] 57\~570 грн. Представник позивача зустрічного позову не визнала, вважає його безпідставним, вказала, що жодного капітального ремонту у квартирі не проводилося, власником квартири є мати [PERSON] , яка проживала з ними. Ремонт проводився її мамою ще до одруження і за її кошт. Меблів та побутової техніки вони також не придбавали. Вважає, що зустрічні позовні вимоги не підтверджені належними доказами і не підлягають задоволенню. Дослідивши та оцінивши докази у справі суд встановив: згідно ч.1 ст.60, ч.1 ст.61, ст.63, ч.1 ст.68, ч.1, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2003 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27 березня 2019 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , яка є особою з інвалідністю. У шлюбі сторони придбали майно, зокрема житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] загальною площею 48 кв.м., право власності на який зареєстровано за відповідачем [PERSON] у реєстрі прав власності на нерухоме майно 31 січня 2011 р. та земельні ділянки на території Цебрівської сільської ради, площами 0,084 га та 0,223 га, згідно державних актів на землю ЯЕ №123690 та ЯЕ123689. При цьому заперечення представника відповідача [PERSON] про те, що в даний час вартість і площа будинку збільшилася не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі добудови фактично є самовільними, не прийняті до експлуатації і право власності на них не набуто, що стверджується технічною документацією на будинок, витягом з державного реєстру речових прав та визнається сторонами. Отже, об`єктом поділу є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] загальною площею 48 кв.м. Так само не приймаються до уваги заперечення представника відповідача [PERSON] про те, що земельні ділянки не можуть бути об`єктом поділу, тому що право власності на них не зареєстровано. Встановлено, що право власності на земельні ділянки на території Цебрівської сільської ради, площами 0,084 га та 0,223 га, згідно державних актів на землю ЯЕ №123690 та ЯЕ123689 визнано за [PERSON] , згідно рішення Зборівського районного суду від 17 грудня 2010 р., яке набрало законної сили. Право власності на вказані земельні ділянки виникло у [PERSON] з підстав, передбачених законом, вони набуті у шлюбі і є об`єктом поділу. Також у шлюбі, у 2008 році, було придбано автомобіль «Шевроле Авео», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , тобто дане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно повідомлення Регіонального сервісного центру МВС України в Тернопільській обл. отриманого представником позивача, відповідач [PERSON] , згідно договору купівлі продажу №6141/2018/1183018 від 09.11.2018 р. перереєстрував вказаний автомобіль, тобто відчужив, в користь відповідача [PERSON] . Відчуження цього автомобіля відбулося без згоди позивача, що засвідчують документи надані Регіональним сервісним центром МВС України в Тернопільській обл. Позивачем ставляться вимоги про визнання договору купівлі продажу автомобіля Chevrolet Aveo недійсними. Відповідно до ч.1,ч.2 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою . При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. \~ \~ \~ \~Щодо подібних правовідносин наявна позиція Великої Палати Верховного суду, викладена у постанові від 21 листопада 2018 р. у цивільній справі №372/504/17, згідно якої відсутність згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення договору позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті 369, статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності. При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору. \~ \~ \~ \~При цьому, встановлено, що відповідач [PERSON] відчужив автомобіль в користь своєї сестри [PERSON] , яка не могла не знати, що дане майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Автомобіль було відчужено під час того як у подружжя склалися негативні взаємовідносини, оскільки вже у лютому 2020 р. позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Обставини, на які посилається представник відповідачів про те, що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 80\~000 грн. і за згодою своєї дружини в рахунок погашення заборгованості передав їй автомобіль не підтверджені будь якими доказами і не можуть бути взяті до уваги. За таких обставин позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі продажу №6141/2018/1183018 від 09.11.2018 р. транспортного засобу Шевроле Авео, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , підлягають задоволенню. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відступу від засад рівності часток подружжя та визнання права власності на 2/3 частини спільного майна задоволенню не підлягають, виходячи з наступного: у постанові Верховного Суду від 27 грудня 2019 року у справі № 297/2837/17 зазначається, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч.2,3 ст.70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України). Встановлено, що відповідач [PERSON] щомісячно сплачує в користь позивачки аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку та пенсії. Розмір аліментів, відповідає рівню встановленому законом. При цьому донька [PERSON] [INFO] проживає з позивачем. Дитина з інвалідністю - [PERSON] [INFO] , навчається у спеціалізованій школі та перебуває на частковому державному утриманні. Крім цього позивачка отримує отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю. Під час розгляду справи не здобуто доказів того, що розмір аліментів недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей, що відповідач [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За таких обставин первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і за позивачем слід визнати право власності на 1/ 2 частину майна, придбаного у шлюбі будинку, земельних ділянок та автомобіля. Суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю та недоведеністю. Так представником відповідача (позивача за зустрічним позовом) не надано жодного належного доказу в обґрунтування позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Не надано доказів щодо збільшення вартості квартири, внаслідок проведених ремонтних робіт, часу проведення таких робіт. Належним доказом в цьому випадку був би висновок експерта. Крім цього, згідно свідоцтва про право власності на житлову квартиру [ADDRESS] , її співвласниками, крім відповідача по зустрічному позову [PERSON] є її мати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які не є учасниками справи. Не надано доказів щодо придбання і наявності майна зазначеного у позовній заяві товарних чеків, квитанцій, паспортів на побутову техніку. Надано лише витяги з мережі Інтернет щодо роздрібних цін на побутову техніку, які не можуть бути прийняти для з`ясування обставин даної конкретної справи. Суд вважає, недопустимими доказами показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо понесених [PERSON] витрат на капітальний ремонт зазначеної вище квартири, покупки побутової техніки та меблів, оскільки згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: partial