Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Павлоградська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 26 лютого 2001 року між нею і відповідачами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS], який був укладений на Павлоградській товарній біржі за реєстраційним номером 02/30-НДТ. Разом з тим, [PERSON] зазначила, що укладений договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був. Крім того, позивач зазначила, що на даний час вона має намір продати вищезазначену квартиру, в зв'язку з чим у неї виникла необхідність в отриманні відповідних документів в Державній реєстраційній службі України, що вона не може зробити в зв'язку з тим, що спірний договір нотаріально не посвідчений. В зв'язку з вказаними в позовній заяві обставинами, позивач просить: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна реєстраційний номер 02/30-НДТ від 26 лютого 2001 року, зареєстрований на Павлоградській товарній біржі. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула та подала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, зазначивши в ній, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибула та подала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В судове засідання представник третьої особи - Павлоградської товарної біржі, не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як правовідносини по даному позову виникли до набуття законної сили нового Цивільного Кодексу України, тобто до 01 січня 2004 року, суд розглядає дану справу, ґрунтуючись на норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] 26 лютого 2001 року укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме [PERSON] купила у [PERSON] та [PERSON] [ADDRESS], загальною площею 53,5 кв.м., що був зареєстрований Павлоградською товарною біржею за №02/30-НДТ. На підставі договору купівлі - продажу, Тернівським БТІ 01 березня 2001 року зареєстровано право власності на [ADDRESS] за [PERSON] (а.с.16). Відповідно до технічного паспорту на [ADDRESS] власником зазначеної квартири є [PERSON] (а.с.17). Згідно ст. 227 ЦК України (1963 р.), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 р.), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Однак сторонами при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований Павлоградською товарною біржею 26 лютого 2001 року за №02/30-НДТ, вказана вимога щодо нотаріального посвідчення не була дотримана. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак відповідно до ч.2 вказаної статті, якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання умов договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати договір дійсним. Оскільки в судовому засіданні знайшов факт щодо домовленості та виконання сторонами всіх істотних умов договору та даний договір купівлі-продажу [PERSON] був зареєстрований в Тернівському БТІ за №43-303/8, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Разом з тим, суд вважає, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції № k28/F/50 від 15 травня 2014 року позивач поніс судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) гривни 60 копійок.

Outcome: approved