Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 20.03.1962 між її мамою, [PERSON], та Виконкомом Києво-Святошинського районної ради депутатів трудящих було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового дому на праві приватної власності, та було збудовано спірний будинок. 07.08.1967 Народним судом Києво-Святошинського району Київської області шлюб між батьками було розірвано, визнано право власності по ? частині спірного будинку за кожним. 16.04.1994 [PERSON] було укладено заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла їй.[INFO] її мати померла. Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право власності на частину будинку тих підстав, що померлою вчасно та належним чином оформлені правовстановлюючі документи на ? частину спірного будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Тому просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Зобов'язати Києво-Святошинську державну нотаріальну контору видати їй свідоцтво про право на спадщину на ? частину житлового будинку [ADDRESS] для подальшого оформлення права власності на майно. В судовому засіданні представник позивача змінив позовні вимоги, та просив визнати за позивачкою право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 20.03.1962 між матір»ю позивача, [PERSON], та Виконкомом Києво-Святошинського районної ради депутатів трудящих було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового дому на праві приватної власності,та було збудовано спірний житловий будинок з адресою: [ADDRESS]. 07.08.1967 Народним судом Києво-Святошинського району Київської області шлюб між батьками позивачки, було розірвано, визнано право власності по ? частині спірного будинку за кожним. 16.04.1994 [PERSON] було укладено заповіт, реєстровий номер 1-1565, посвідчений державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори, відповідно до якого все своє майно померла заповіла позивачці. [INFO] мати позивачки померла. 02.09.2003 Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №256/2003 до майна померлої [INFO] [PERSON], але відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №2429/02-31 від 29.08.2014, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку [ADDRESS] з тих підстав, що померлою не було вчасно та належним чином оформлені правовстановлюючі документи на ? частину спірного будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. За правилами ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved