Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради, Київської області, Баришівська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання незаконною Державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], зобов,язати відділ Державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області скасувати Державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та визнати незаконним рішення Ленінського районного суду міста Донецька від 03.12.2013 року по цивільній справі №2-1425/13-ц. [PERSON] свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 23 травня 2015 року померла її мама [PERSON]. При житті мама 24 вересня 2009 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті і на, що вона матиме право за законом, відповідно позивачу та сестрі позивача [PERSON] в рівних долях по 1/2 частинах. 04 листопада 2015 року [PERSON] подала письмову заяву до Баришівської районної державної нотаріальної контори, про те що приймає спадщину після смерті мами. 10.09.2016 року позивач разом із своїм чоловіком [PERSON], після телефонного повідомлення від [PERSON], сусідки по місцю розміщення спадкового будинку покійної мами, про те що в спадковому будинку чутно незрозумілий гуркіт і голоси, поїхали до будинку мами. В будинку побачили племінника [PERSON], який вибив вхідні двері в будинку та ламає меблі в будинку. На запитання позивача та її чоловіка, пояснити, що відбувається, останній в агресивній формі заявив , що він став єдиним власником будинку і щоб вона з чоловіком вийшли з подвір'я, накинувся на позивачку з дерев'яною дошкою в руках, нанісши по її тілу удари дошкою. Чоловік позивача викликав поліцію на місце події. Працівники поліції тільки відібрали пояснення і поїхали. Після чого [PERSON] знову накинувся з кулаками на її чоловіка [PERSON] та розпочав бійку, де перебив [PERSON] перенісся, в зв,язку з чим вона з чоловіком вимушені були звертатись за медичною допомогою. 21.10.2016 року [PERSON] звернулась до нотаріуса по питанню отримання свідоцтва на спадщину, де її в усній формі повідомили, що її сестра при житті мами отримала за договором дарування 1/2 частину спадкового будинку, а дружина її сина - [PERSON] по рішенню Ленінського районного суду м. Донецька від 03.12.2013 року по цивільній справі № 2-1425/13-ц, отримала у власність іншу 1/2 частину спадкового будинку покійної мами позивача. 22.07.2016 року, реєстратором [PERSON], виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, було зареєстровано право власності на 1/2 частину , вищевказаного спадкового будинку на [PERSON]. [PERSON] підозрює , що рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 03.12.2013 року являється підробленим та незаконним. Так, як із змісту листа в.о. голови Дзержинського міського суду Донецької області Н.В. Нємиш, вбачається, що на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, інформації про оприлюднення рішення суду від 03.12.2013 року по справі № 2-1425/13-ц не знайдено. Відповідно до Наказу № 111 від 25.09.2012 року Державної судової адміністрації України « Про внесення змін до Інструкції з діловодства в апеляційному загальному суді , Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді та Інструкції з діловодства в апеляційних та місцевих адміністративних судах зазначається, що : «Електронна копія процесуального документа зберігається в автоматизованій системі документообігу суду та скріплюється електронним цифровим підписом головуючого судді ( судді - доповідача ) . Автоматизованою системою документообігу суду на кожній сторінці процесуального документа ( у тому числі його оригіналу ) в момент друку автоматично формується унікальний штрих-код , який розміщується в нижньому правому куті документа і дає можливість його ідентифікувати. Забороняється підшивати до матеріалів справи , надсилати , видавати процесуальні документи без унікального штрих-коду. Унікальний штрих-код повинен містити код бази даних суду та унікальний ідентифікатор документа в базі даних суду». Коментуючи дане рішення, [PERSON] вказує, що у рішенні Ленінського районного суду м. Донецька від 03 грудня 2013 року по справі № 2-1425/13-ц , вимоги вищевказаної Інструкції з діловодства не виконані взагалі. На жодному аркуші такого судового рішення не має електронного цифрового підпису головуючого судді та штрих-коду. [PERSON] переконана, що вищевикладене прямо вказує на той факт , що таке рішення суду є неправомірним та не відповідає повністю Законам України. Позивач по справі [PERSON] також вважає, що Реєстратором реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради [PERSON] 22.07.2016 року протизаконно проведено реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, який розташований за адресою, [ADDRESS], загальною площею 105,2 кв.м. [PERSON] звертає увагу і на факт невідповідності загальної площі 105 , 2 кв. м. 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується експлікацією приміщень до плану одноквартирного ( садибного ) житлового будинку [ADDRESS], доданої до Технічного паспорта на даний будинок, де в цілому загальна площа всього житлового будинку зазначена в розмірі 105, 2 кв.м. Позивач просить суд визнати незаконною Державну реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та зобовязати Відділ Державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області скасувати Державну реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Окрім того просить визнати протиправним та незаконним рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 03 грудня 2013 року по справі № 2-1425/13-ц. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлений нею до суду позов про визнання незаконною Державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], проведену державним реєстратором виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області [PERSON] та просить її скасувати, та зобов,язати відділ Державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області скасувати Державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Окрім того просить визнати протиправним та незаконнимрішенні Ленінського районного суду м. Донецька від 03 грудня 2013 року по справі № 2-1425/13-ц. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні також підтримав заявлений позов та зазначив, що рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 03.12.2013 року по цивільній справі № 2-1425/13-ц щодо нерухомого майна в селі Волошинівка, Баришівського району, Київської області є не безпідставно підробленим невідомою особою та не відповідає вимогам закону, і що суддя, прізвище якого зазначено в рішенні, немає ніякого відношення до цього рішення. У рішенні немає і слова про те, що [PERSON] викликалась до суду в м. Донецьк щодо визнання права власності на будинок в с. Волошинівка, Баришівського району Київської області. [PERSON] вказує на те, що позивач в 2015 році не знала про існування рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 03 грудня 2013 року. Ніхто не звернув навіть увагу на те, що по [ADDRESS] є ще зареєстрований син позивачки по справі. [PERSON] вважає, що незаконними діями певних осіб порушені права його доверительки [PERSON] на отримання нею майна у спадок. [PERSON] піддає сумніву Державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], проведену державним реєстратором виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області [PERSON] та просить її скасувати, а також зобов,язати відділ Державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області скасувати Державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечувала проти заявленого позову, як в письмовій формі так і в поясненнях, які надавала в судовому засіданні. [PERSON] вважає, що оскільки рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 03.12.2013 р. по цивільній справі №2-1425/13-ц набрало законної сили, то позивач не має права оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Відповідно до ст.223 ЦПК України у Позивача відсутнє право на будь-яке оскарження вказаного судового рішення, що набрало законної сили. Вимога позивача визнати протиправним та незаконним рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 03.12.2013 р. по цивільній справі №2-1425/13-ц на думку представника відповідача є незаконною, що суперечить чинному законодавству України. На думку [PERSON], вимоги позивача визнати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] є не обгрунтованою та безпідставною. Представник третьої особи: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради, Київської області свого представника на розгляд справи не направили, про день, та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник третьої особи: державний нотаріус Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області Малиновська Наталія Вячеславівна пояснила суду, що в нотаріальній конторі була заведена спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON]. 04.11.2015 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON]. 19.11.2015 року [PERSON] до нотаріальної контори подала заяву про відмову від прийняття спадщини. З довідки Волошинівської сільської ради Баришівського району Київської області від 23.10.2015 року вбачається, що до складу спадщини входить ж/б по вул. Нова, 20, земельна частка (пай) та земельна ділянка біля будинку. Позивач [PERSON] при подачі заяви подала всі необхідні документи, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем. По закінченню 6 місяців вона звернулась до нотаріальної контори про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS]. Однак при здійсненні пошуку відповідних реєстрів, було з,ясовано, що право власності на зазначене нерухоме майно вже зареєстроване за [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 03.12.2013 року. Нотаріальною конторою був зроблений запит до відділу державної реєстрації Ірпінської міської ради щодо направлення зазначеної копії рішення суду. До нотаріальної контори від державного реєстратора надійшла ксерокопія запитуваного рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 03.12.2013 року, однак не завірена і це був перший випадок, коли до нотаріальної контори надійшла копія рішення не завірена печаткою. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до часткового задоволення. Суд звертає увагу на те, що після надходження справи до суду, на ухвалу про відкриття провадження, [PERSON] подала апеляційну скаргу з мотивів не дотримання судом вимог територіальної та функціональної підсудності, яка 07.06.2017 року розглянута колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області і була відхилена. Після повернення справи Апеляційним судом Київської області Баришівському районному суду, справа була призначена до судового розгляду. Однак представник відповідача [PERSON] подала заяву про відвід судді Єременка В.М. з підстав порушення ч. 1 та ч. 3 ст. 11-1 ЦПК України, а саме розподілу справи з порушенням правил автопризначення через втручання людини в автоматизований розподіл судової справи. Зазначене свідчить про небажання сторони відповідача, щоб справа розглядалась Баришівським районним судом, а викладені тези в заяві про відвід судді, також були спрямовані на те, щоб справу не розглядав даний суддя. Скарги були подані, як на суддю так і на представника позивача ще на початку розгляду справи. Судом неодноразово на розгляд справи запрошувався державний реєстратор виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області [PERSON], виносилась ухвала про витребування доказів звідділу Державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області (реєстатор [PERSON]) про надання Баришівському районному суду Київської області оригіналів матеріалів для огляду та їх ксерокопій для приєднання до справи щодо правомірності державної реєстрації права власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 22.07.2016 року, розташованого за адресою: [ADDRESS] на [PERSON], де вказану реєстрацію оскаржує позивач [PERSON] Однак Ухвала суду від 05.12.2017 року реєстатором [PERSON] належним чином не виконана та і сам реєстратор не виявила бажання з,явитись до суду та надати свої пояснення і відповідні документи, на підставі яких нею була проведена державна реєстрація 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], Баришівського району, Київської області, де основним документом, на підставі якого державний реєстратор Ірпінської міської ради Київської області провела реєстрацію, повинно було бути судове рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 03.12. 2013 року по справі №2-1425/13-ц з мокрою печаткою суду. Але з незрозумілих причин [PERSON] надіслала суду лише ксерокопію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об,єктів нерухомого майна щодо об,єкта нерухомого майна (дата формування 22.07.2016 р.). В той час, як судом відповідно до ухвали витребовувались оригінали матеріалів для огляду та їх ксерокопії для приєднання до справи щодо державної реєстрації права власності на спірне майно. На переконання суду, не надання таких документів, є не що інше, як ухилення від надання об,єктивної, достовірної інформації, та не виконання належним чином ухвали Баришівського районного суду Київської області про витребування доказів від 05.12.2017 року по справі. З наведеного вбачається, що державний реєстратор Ірпінської міської ради Київської області не надала завірену копію рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 03.12. 2013 року по справі №2-1425/13-ц, як на вимогу Баришівського районного суду так і на вимогу державного нотаріуса Баришівського району, Київської області. Таким чином, у суду є законні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання незаконною Державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], проведену державним реєстратором виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області [PERSON] та відповідно зобов,язати відділ Державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області скасувати Державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. До такого рішення суд прийшов на підставі наявних в матеріалах справи документів та небажання сторони відповідача із свого боку надати відповідні документи правомірності отримання ними Державної реєстрації права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], так як поза увагою органів, які вирішували спадкові права позивача [PERSON] залишились не врахованими та не дослідженими такі документи, як: -Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (дата і час формування: 07.08.2014 року) з зазначенням власника [PERSON], яка є матір,ю позивача по справі [PERSON] (а.с.12); -Заповіт від 04.09.2009 року, складений [PERSON] на все своє майно, що буде належати на день її смерті, яким заповідається 1/2 частина майна [PERSON] та 1/2 частина [PERSON], де відомості про скасування заповіту відсутні. (а.с.13); -Заява [PERSON] від 04.11.2015 року до Баришівської районної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.15). Суду надана лише ксерокопія судового рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 03.12. 2013 року по справі №2-1425/13-ц без мокрої печатки суду та відповідного штрих - коду на кожному аркуші судового рішення. Місцевий суд, що розглядає справу, не вправі коментувати, аналізувати чи піддавати сумніву рішення іншого суду держави Україна, щодо якого невідомо: чи воно оскаржувалось сторонами, чи насправді воно є достовірним з урахуванням того, що відсутня його електронна копія, як процесуального документа в автоматизованій системі документообігу суду, яка скріплюється електронним цифровим підписом головуючого судді автоматизованою системою документообігу суду на кожній сторінці процесуального документа, де в момент друку автоматично формується унікальний штрих-код, який дає можливість його ідентифікувати та має код бази даних суду та унікальний ідентифікатор документа в базі даних суду. Окрім того місцевий суд не наділений повноваженнями визнавати протиправним та незаконним рішення іншого суду України, в тому числі Ленінського районного суду м. Донецька від 03.12.2013 року по справі №2-1425/13-ц. Суд звертає увагу також на те, що 27 серпня 2016 року №1387/02-14 Державний нотаріус Баришівської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Київській області звернулася з повідомленням до «Всіх кого це стосується» а саме: «Баришівська районна державна нотаріальна контора повідомляє, що станом на 27.08.2016 року спадкоємцем за заповітом, який подав заяву про прийняття спадщини до всього майна померлої [INFO] [PERSON] є її дочка [PERSON]. Інших спадкоємців, які подали заяви про прийняття спадщини у спадковій справі [PERSON] немає». В зв'язку із таким зверненням нотаріуса від 27.08.2016 року «До всіх кого це стосується» та відповідно наявною заявою до нотаріуса [PERSON] про прийняття спадщини згідно заповіту після смерті матері - [PERSON], не зрозумілим є те, чи могла при житті знати семидесятирічна [PERSON] про договір позики та договір поруки з її боку, та інші речі стосовно нерухомого майна, а також її дочка, звертаючись з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини та те, чому [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. Встановлені судом обставини також підтверджуються : -ксерокопією паспорта [PERSON], серія [NUMBER] від 10.02.1999 року ( т.1 а.с.7-8); -ксерокопією рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 03.12.2013 року по справі №2-1425/13-ц (а.с.18-19); -ксерокопією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], (замовник [PERSON] від 11.07.2014 року) (а.с.23-28); -ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2005 року серія ВСА №284300 (а.с.29); -ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2005 року серія ВСА №284299 (а.с.30); -витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно : [ADDRESS] (власник [PERSON], а.с. 31, 32); -витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майна від 16.03.2005 р. (а.с.34); -ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON], яка померла [INFO], серія [NUMBER]; -листом Дзержинського міського суду Донецької області від 26.12.2016 року, вих. №1.8.1/506/ із змісту якого вбачається, що «перевіривши сайт Єдиного державного реєстру судових рішень, інформації про оприлюднення рішення суду від 03.12.2013 року по справі № 2-1425/13-ц не знайдено». -іншими матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Конституції України Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Частина 3 ст. 47 Конституції України вказує на те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Щодо [PERSON], то вона згідно заповіту, датованого 24.09.2009 року, у встановлений законом строк після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], звернулася 04.11.2015 року до Баришівської районної державної нотаріальної контори, Київської області з заявою про прийняття спадщини, однак з незрозумілих причин була позбавлена такого права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 150 ЖК України вказує на те, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати дарувати, заповідати здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди. Стаття 155 ЖК України передбачає, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків установлених законодавством. Суд також звертає увагу на невідповідність загальної площі 105 , 2 кв. м. житлового будинку по [ADDRESS] (вказаній в Інформаційній довідці державного реєстратора виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області [PERSON]), з експлікацією приміщень до плану одноквартирного ( садибного ) житлового будинку [ADDRESS], доданих до справи двох Технічних паспортів на будинок, де в цілому загальна площа всього житлового будинку зазначена в розмірі 104,60 кв.м. Таким чином, враховуючи всі обставини справи суд вважає, що заявлений позов є обгрунтованим і за обставин, з'ясованих в судовому засіданні, підлягає до часткового задоволення, так як Реєстратором реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради [PERSON] 22.07.2016 року неправомірно проведено реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, який розташований за адресою, [ADDRESS], загальною площею 105,2 кв.м.

Outcome: partial