Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки. Свій позов мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки загальною площею 0,0987 га з кадастровим номером 1822087600:02:002:0433, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Троянів, вул. Войтицького, 4. У жовтні 2015 року відповідачами самовільно зайнято частину вище вказаної земельної ділянки площею 0,0006 га шляхом встановлення металевої конструкції (зупинка громадського транспорту) без згоди позивача. Тому просить суд зобовязати відповідачів звільнити вказану земельну ділянку від металевої конструкції (зупинки громадського транспорту) та привести до стану придатного для використання за цільовим призначенням земельну ділянку площею 0,0987 га з кадастровим номером 1822087600:02:002:0433, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Троянів, вул. Войтицького, 4. Також просила суд стягнути з відповідачів судові витрати: судовий збір у сумі 551,20 грн. та витрати за встановлення меж у сумі 300 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON]І та представник Троянівської сільської ради позов не визнали повністю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що зупинка громадського транспорту дійсно перебуває на балансі Троянівської сільської ради Житомирського району, встановленням зупинки займалися відповідачі [PERSON] та [PERSON]; місце встановлення металевої конструкції як зупинки громадського транспорту з сільською радою не погоджувалося. Відповідач [PERSON] у судове засідання 15.09.2016 року не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 90). Протягом судового розгляду справи позовні вимоги не визнала повністю та пояснила, що приймала участь з іншими особами у встановленні металевої конструкції, яка використовується як зупинка громадського транспорту. Відповідач [PERSON] позов не визнав повністю. Під час розгляду справи пояснив, що дійсно займався встановленням зупинки громадського транспорту разом з [PERSON] за рахунок благодійної допомоги жителів с. Троянів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позову з врахуванням наступного. Згідно\~ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 4 частини 2\~статті 16 ЦК України\~передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до\~ст. 152 Земельного кодексу України\~(далі\~ЗК України), держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до\~ст. 38 ЗК України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Згідно\~ст. 39 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Згідно з ч. ч. 2, 3, 5\~ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Судом встановлено, що позивачу рішенням №31 Троянівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 17.07.2011 року передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0987 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в межах с. Троянів, вул. Войтицького, 4 Житомирського району Житомирської області (а.с. 6). Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку позивач є власником земельної ділянки площею 0,0987 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 1822087600:02:002:0433, що розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Троянів, вул. Войтицького, 4 (а.с. 5). Даний факт визнано сторонами, а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області складено акт обстеження спірної земельної ділянки № 6/17 від 24.02.2016 року (а.с. 9), за результатами якого було розяснено право вирішити спір шляхом звернення до суду (а.с. 8). Також в матеріалах справи міститься заява позивача щодо звернення до голови Троянівської сільської ради Житомирського району Житомирської області [PERSON] з вимогою про демонтаж зупинки (а.с. 11), яка була розглянута Виконавчим комітетом Троянівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та розяснено, місце розташування споруди з сільською радою не погоджувалося, проводиться робота про безпечне та узгоджене розміщення зупинки громадського транспорту (а.с. 10). До матеріалів справи долучено: письмові пояснення та фотознімки щодо розташування зупинки громадського транспорту (а.с. 33-46); лист Служби автомобільних доріг у Житомирській області (а.с. 63); копію кадастрового плану земельної ділянки (а.с. 64); протокол погодження меж земельної ділянки, яка надається у власність (а.с. 65); копія акту прийомки-передачі межових знаків довгострокового зберігання, які встановлені в натурі (на місцевості) на повороті меж земельної ділянки (а.с. 66). Позивачем до позовної заяви долучено документ щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з кадастровим планом земельної ділянки, який виготовлений Держаним підприємством «Житомирський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» спільно з інженером-землевпорядником [PERSON] на замовлення [PERSON] (а.с. 7). Відповідачами у справі в свою чергу долучено в якості доказу акт обстеження земельної ділянки представниками Троянівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 08.09.2016 року та план-схема до нього (а.с. 79-81). Суд не приймає вказані вище документи як доказ на підтвердження доводів сторін, оскільки їх не можна ототожнювати із висновком судової експертизи. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів, що саме на її земельній ділянці розміщена зупинка громадського транспорту, яка була самовільно зайнята відповідачами. В силу ч. 2\~ст. 59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На виконання вимог ч. 2 ст. 10 ЦПК України судом неодноразово було розяснено право заявити клопотання про проведення експертизи, однак у судовому засіданні позивач знехтувала цим правом. Згідно ч. 1 ст.\~60, ч. ч. 1, 3 ст.\~61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду наведеного, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивні вимоги є недоведеними та необґрунтованими. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed