Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на квартиру, розташовану в [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07.10.1995 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2012 року шлюб між ними було розірвано. Позивач також зазначає, що за час перебування в шлюбі за її кошти та кошти її родичів було куплено в кредит трикімнатну квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 06.06.2005 року. Договір купівлі-продажу та кредитний договір для придбання квартири були оформленні на [PERSON], проте грошові кошти на її придбання та подальшу сплату кредиту надавалися нею особисто та її батьками. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити та підтвердив обставини, викладені у заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення рішення, яким позов буде задоволено. Також відповідач надав письмові пояснення, в яких зазначив, що спірна квартира була придбана за гроші його колишньої дружини - [PERSON], а на нього були лише оформлені договір кредиту та іпотечний договір, проте усі виплати здійснювалися безпосередньо позивачкою по справі. Крім того, відповідач зазначає, що ПАТ «Укрсоцбанк» втратив можливість та правові підстави для відкриття виконавчого провадження і звернення стягнення на квартиру за адресою: [ADDRESS], оскільки строк пред'явлення виконавчого листа, за яким останній мав право пред'явлення вимоги на зазначену квартиру, сплинув. Представник третьої особи - ПАТ «Укрсоцбанк» у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення та пояснив, що намагання [PERSON] визнати за нею право особистої власності на квартиру є метою позбавлення Банка права задоволення вимог щодо погашення заборгованості за кредитним договором у тому числі і за рахунок квартири та уникнення [PERSON] від відповідальності як поручителя і солідарного відповідача перед Банком за кредитним договором укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] за кредитні кошти. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. 07.10.1995 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Московським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 1416. Перебуваючи в шлюбі, відповідач [PERSON] 06.06.2005 року уклав договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Цимбал І.В., відповідно до якого він придбав квартиру [ADDRESS], вартістю 239370,00 грн., право власності на яку зареєстрував в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Згідно п. 3 договору купівлі продажу від 06.06.2005 року продаж квартири за домовленістю сторін вчинюється на суму 239370 грн., яка дорівнює 47400 доларів США. На момент підписання договору [PERSON] сплатив, а продавець отримав суму 87870 грн., яка дорівнює 17400 доларів США. Сторони домовились, що решту суми - 151500 грн. (30000 доларів США) покупець зобов'язується сплатити продавцю до 17-ї години 06.06.2005 року. 06.06.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 820/2-27/21/04-5/0240, відповідно до якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30000 доларів США, зі сплатою 12 процентів річних. Кредит надається позичальнику на наступні цілі: придбання нерухомого майна - 3-х кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії заявки на видачу готівки № 13-10 від 06.06.2005 року, [PERSON] отримав від Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» 30000 доларів США. [PERSON] надала згоду своєму чоловіку [PERSON] на купівлю квартири та подальшу передачу квартири в іпотеку в забезпечення зобов'язань перед Банком за кредитним договором, яка посвідчена приватним нотаріусом ХМНО Цимбал І.В. Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО Цимбал І.В., продавець спірної квартири [PERSON] 06.06.2005 року отримала від покупця - [PERSON] належну їй суму 151500,00 грн., яка дорівнює 30000 доларів США, як остаточний розрахунок за договором купівлі продажу квартири [ADDRESS]. 06.06.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 820/3-27/21/02-5/281 відповідно до якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту № 820/2-27/21/04-5/0240 від 06.06.2005 року, наступне нерухоме майно: 3-кімнатна квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Ч. 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ч. 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної власності подружжя. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України п.п. 23, 24 Постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та, те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). З вищевикладеного витікає, що між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 30000 доларів США на придбання спірної квартири, в якій мешкала сім'я відповідача, та, отримавши грошові кошти за яким, одразу передав їх продавцю квартири, про що свідчить нотаріально посвідчена заява. В якості доказу позивачем надано до суду дві копії боргових розписок. Відповідно до боргової розписки від 28.05.2005 року [PERSON] отримала від [PERSON] суму коштів в розмірі 141400 грн. (еквівалент 28000 доларів США). Згідно розписки від 24.10.2008 року [PERSON] отримала від [PERSON] суму в розмірі 180000 грн. (еквівалент 36000 доларів США). Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що спірну квартиру було придбано за її грошові кошти, які вона отримала в борг за розписками від 28.05.2005 року та 24.10.2008 року, оскільки в них не було зазначено їх цільове призначення. Свідчення свідків [PERSON] та [PERSON] лише підтверджують факт надання позивачу [PERSON] певних грошових сум. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що грошові кошти, які позивачем було отримано за розпискою від 24.10.2008 року, отримані нею більше ніж через 3 роки, після придбання спірної квартири. Оскільки вказана спірна квартира була придбана відповідачем за кредитні кошти, які ним було отримано від третьої особи - ПАТ «Укрсоцбанк», суд вважає, що вона є спільним майном подружжя і не є особистою приватною власністю позивача, в зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 57, 60, 69, 71 СК України,

Outcome: dismissed