Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є фізичною особою-підприємцем на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію від 30.01.1996 року № [NUMBER] та здійснює торгівельну діяльність непродовольчими товарами на ринку в м. Вугледар. Так між нею та відповідачкою [PERSON], 17.12.2010 року був укладений договір купівлі-продажу дублянки вартістю 6860,00 грн. з розстроченням платежу на сім місяців, починаючи з січня 2011 року. Відповідач, 30.01.2011 року внесла перший платіж за товар у розмірі 1000.00 грн., а 06.03.2011 року другий платіж у розмірі 500,00 грн., що підтверджується її особистим підписом у журналі обліку розрахунків покупців за товар за умовами розстрочення. Однак, на теперішній час відповідач свої зобов'язання не виконує, за придбаний товар не розраховується, внаслідок чого заборгованість становить 5360,00 грн. Також, позивач вважає, що несплачена заборгованість спричиняє їй моральні страждання, а тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу в розмірі 5680,00 грн., моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. та судові витрати: які складаються з витрат за надану правову допомогу - 300, 00 грн. та судовий збір 609,00 грн. Позивач, до початку розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про зміну пункту 1 позовних вимог, а саме стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу в розмірі 5360,00 грн., решту позовних вимог залишити без змін. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини викладені в позові просила їх задоволити в повному обсязі з урахуванням змін. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги та їх обґрунтування підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі з урахуванням змінених позовних вимог. Відповідач в судове засідання з'явилася, проти задоволення позову заперечувала, в задоволенні позовних вимог просила відмовити посилаючись на письмове заперечення, відповідно до якого вона вважає, що договір повинен укладатись в письмовій формі, та позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що між ними був укладений договір купівлі-продажу. Свідок [PERSON], яка є реалізатором у ФОП [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що безпосередньо вона продала [PERSON] дублянку вартістю 6860,00 грн. в розстрочку на сім місяців. [PERSON] повинна була сплачувати щомісчно, починаючи з січня 2011 року, по одній тисячі гривень, а в останній місяць 860 грн., однак відповідачка заплатила лише двічі, а саме в січні 1 000 грн. та в березні 500 грн. Вказані 1500 грн., оплати за придбану дублянку, відповідачка передала [PERSON] Крім того, свідок пояснила, що запис зроблений в зошиті про продаж [PERSON] дублянки, також зроблений нею. Свідок [PERSON], яка є продавцем на ринку в м. Вугледарі в судовому засіданні пояснила, що вона в кінці 2010 року придбала у [PERSON] дублянку. Згодом, у такій самій дублянці, свідок побачила [PERSON], тому поцікавилася у [PERSON] чи це вона продала [PERSON] дублянку на що та відповіда, що так вона продала вказану дублянку [PERSON] у розстрочку. Крім того, пояснила, що в зимку 2013-2014 років вона, [PERSON] бачила відповідачку у вказаній дублянці, а в розмові з [PERSON] поцікавилася чи розрахувалася [PERSON] за куплену дублянку, на що та відповіла, що ні. Свідок [PERSON], яка є продавцем на ринку в м. Вугледарі в судовому засіданні пояснила, що зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] в грудні 2010 року купила в неї дублянку в розстрочку. Однак, за придбану даблянку розрахувалася частково, крім того пояснила, що неодноразово бачила [PERSON] у вказаній дублянці. Про вартість проданої дублянки та умови на оплати за неї свідкові не відомі. Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 30.01.1996 року [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с.10) Відповідно до записів, зроблених на аркуші паперу формату А4 в клітинку, [PERSON] 17.12.2010 року придбала дублянку вартістю 6 860,00 грн. в розстрочку на 7 місяців. Крім того, в четвертому рядку вказаного запису значиться, як пояснили позивач та її представник, часткова сплата за придбаний товар, а саме 1 000 грн. сплачено 30 січня та 500 грн. - 6 березня, рік здійснення платежів не значиться. (а.с.11) Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у стороні та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст.ст. 58, 59 Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Згідно із ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до ст. 208 ЦК України правочини, які належать вчиняти у письмовій формі, зокрема правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, а ст. 207 цього Кодексу передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, яких обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, з аналізу статтей 206-208 ЦК України вбачається, що договір купівлі-продажу дублянки вартістю 6 860,00 грн. у розстрочку повинен укладатися в письмовій формі. Долучений до матеріалів справи аркуш паперу формату А4 в клітинку не є письмовим договором, оскільки не відповідає вимогам ст. 207 ЦК України. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] суд не бере до уваги, як докази по справі, оскільки вони грунтуються на припущеннях, а покази свідка [PERSON], в силу ч. 2 ст. 59 ЦПК України є недопустими доказами. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити, оскільки позивачем недоведено, належними та допустимими доказами, обставини справи на які вона посилається. А тому,

Outcome: dismissed