Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом право власності на спадкове нерухоме майно - житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS] , з такими технічними характеристиками : будинок житловий, 1955 року забудови, загальною площею - 55,40 кв.м., жилою площею - 27,10 кв.м., допоміжною (підсобною) площею - 21,20 кв.м., а також господарські будівлі та споруди : погріб, сарай, сарай, колодязь 1/2, ворота з хвірткою та огорожу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в с. Медвин, Богуславського району Київської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , із земельних ділянок, що розташовані на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області та відповідних грошових коштів, що розміщенні на вкладах в державному Ощадному банку України. Позивач зазначає, що вона прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування спадкового майна спадкодавця - [PERSON] , не було на момент відкриття спадщини та не має на даний час. Вказані факти підтверджуються відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 03.07.2020 року, а також матеріалами спадкової справи за №367/2015. Однак, державний нотаріус Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок у зв`язку з тим, що за життя спадкодавець [PERSON] не зареєструвала правовстановлюючий документ, а саме: договір купівлі-продажу будинку від 18 листопада 1974 року за реєстровим №90 в органах бюро технічної інвентаризації Київської області. Належність спадкодавцю житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 18 листопада 1974 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Медвинської сільської ради народних депутатів Богуславського району Київської області за реєстровим № 90. Оскільки позивачка позбавлена можливості в нотаріальному порядку встановити за собою право власності на спадкове нерухоме майно, тому вона звернулася із даним позовом до суду. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та без участі позивачки, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - Медвинська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] у відповідності до ст. 1223 ч. 1 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та копією заповіту, посвідченого 30.07.2008 року секретарем виконкому Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області, реєстровий номер 1051. Згідно положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки після відкриття спадщини протягом шести місяців подала заяву про прийняття спадщини до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 03.07.2020 року, а також матеріалами спадкової справи за №367/2015. Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування спадкового майна спадкодавця - [PERSON] не було на момент відкриття спадщини та не має на даний час, що підтверджується державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 03.07.2020 року, а також матеріалами спадкової справи за №367/2015. Із копії постанови державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області Полковнікової Т.А. від 03.07.2020 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно спадкоємцю [PERSON] не може бути видано, так як спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя не зареєструвала право власності на спадковий житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в бюро технічної інвентаризації Київської області. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю [PERSON] з дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Той факт, що спадкодавець [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , підтверджується копією договору купівлі - продажу будинку від 18.11.1974 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Медвинської сільської ради народних депутатів Богуславського району Київської області за реєстровим № 90. За даними технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що у господарстві спадкодавця [PERSON] є житловий будинок 1955 року забудови, загальною площею - 55,40 кв.м., жилою площею - 27,10 кв.м., допоміжною (підсобною) площею - 21,20 кв.м., площа літніх приміщень - 07,10 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: погріб, два сараї, колодязь 1/2, ворота з хвірткою та огорожа. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця [PERSON] під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 гривень 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved