Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 13 вересня 2014 року, зареєстрованого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції за №2494, та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 13 вересня 2014 року уклала з відповідачем шлюб та у подружжя є спільна донька [PERSON] , [INFO] .. Проте спільне життя з відповідачем не скалося через відсутність порозуміння, спільних інтересів, різні погляди на вирішення сімейних проблем та на сім`ю і шлюб в цілому, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Тривалий час сторони не підтримують сімейних відносин, однією сім`єю не проживають та не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають. Переконана, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме її інтересам. Просила суд при розірванні шлюбу змінити прізвище на дошлюбне - « [PERSON] ». Разом з тим, дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, в добровільному порядку сторони не досягли згоди щодо утримання доньки, а відтак враховуючи обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява, в якій позов підтримала, просила такий задовольнити, а розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. У зв`язку з неявкою сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 13 вересня 2014 року, зареєстрували такий у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2494. У подружжя є спільна донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, суд прийшов до переконання, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати, змінивши прізвище позивача на дошлюбне - « [PERSON] ». Положеннями статей 141, 180 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частини 1, 2 ст. 184 цього Кодексу). Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дитини, потреби на її утримання та розмір прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, відсутність доказів перебування на його утриманні інших осіб, те, що обов`язок брати участь в утриманні дітей до досягнення ними повноліття покладено на кожного з батьків, визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 07.10.2020 та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при поданні позову про розірвання шлюбу понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 840, 80 грн., а відтак останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 420, 40 грн., а решту судових витрат у розмірі 420, 40 грн. стягнути з відповідача на її користь. При цьому, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 420 грн. 40 коп. судового збору. На підставі статей 112, 141, 180 - 182, 184, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved