Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на ті обставини, що вона та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча і зобов'язаний це робити. Вона самостійно не спроможна утримувати дітей, оскільки не працює, на утриманні перебуває хвора мати. Враховуючи викладене, просила стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), на кожну дитину, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, з моменту подачі позову до суду. Також, просила стягнути з відповідача на її користь витрати на юридичну допомогу. Позивач в судове засідання не заявилася, але до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без її участі, вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений завчасно та належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Зважаючи на вищевикладені обставини, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши всі наявні докази в справі в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивача. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до положень ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому діючим законодавством. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і, згідно з положеннями ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У разі відсутності такої домовленості, чинне законодавство передбачає право того з батьків, з ким проживає дитина, звернутися до суду для зобов'язання батька чи матері, які проживають окремо, надати другій стороні утримання на підставах і в порядку, що встановлені законом. Згідно з положеннями ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу того з батьків, з кого дані аліменти стягуються. Суд, врахувавши, згідно зі ст. 182 СК України, всі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, вважає, що відповідач [PERSON] повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, оскільки, згідно зі свідоцтвами про народження, являється їхнім батьком. Проте, за відсутності належних доказів, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, не відповідає принципам розумності та справедливості, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача на двох дітей. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на юридичну допомогу, то вона до задоволення не підлягає, оскільки позивач не надала жодного письмового доказу, який би свідчив, що вона понесла такі витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved