Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Борщівського районного суду від 03 червня 2014 року з відповідача в її користь вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 650 грн. на кожну дитину, починаючи з 28 квітня 2004 року і до досягнення ними повноліття. Сину [PERSON] 07 вересня 2016 року виповнилося 18 років і з того часу виплата аліментів на нього була припинена. Відповідач неналежно ставиться до виконання батьківських обов»язків по відношенню до молодшого сина, не цікавиться його життям, мало з ним спілкується, фактично не бере жодної участі у вихованні дитини, піклуванні про нього, окрім сплати аліментів. Проте, з часу присудження аліментів, майновий стан сина змінився, він підріс, змінився його погляд на життя, появилися нові інтереси. Змінилася і економіка в державі, ціни на одяг, продукти харчування значно подорожчали. Крім цього, у зв»язку з навчанням сина, вона несе щомісячні витрати на придбання та поновлення шкільного приладдя, шкільного одягу, харчування дитини, витрати на відвідування гуртків. Також син часто хворіє сезонними хворобами. Окрім цього, вона несе витрати і на дозвілля сина, який відповідно до віку потребує комп»ютер, доступ до мережі інтернету. Також зазначила, що відповідач є фізично здоровим, стягнень у виді аліментів на інших утриманців не має, в Україні не працевлаштований, періодично виїжджає на роботу за кордон, а тому, оскільки відповідач отримує нерегулярний дохід, просила суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. Сторони в судове засідання не з»явилися. Представник позивача подала до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи провести без її участі. При цьому, вказала, що позов підтримує і просить такий задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав, відзив щодо позову не подав. За таких обставин, за згоди представника позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.192 цього ж Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 159767, виданого Скала Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області 09 грудня 2004 року. Також встановлено, що сторони розірвали шлюб 23 квітня 2014 року, і після розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON]. Наведене вбачається з копії рішення Борщівського районного суду від 23 квітня 2014 року. Також за рішенням Борщівського районного суду від 03 червня 2014 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 28 квітня 2014 року і до досягнення ним повноліття, та на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 28 квітня 2014 року і до досягнення ним повноліття. Поряд з тим, встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в смт.Скала Подільська [ADDRESS] разом. До складу її сім»ї входять син [PERSON] та колишній чоловік відповідач [PERSON], який теж там зареєстрований однак не проживає. Син [PERSON] є учнем 7 класу Скала Подільської ЗОШ І-ІІ ступенів. Відповідач не працює, час від часу їздить за кордон, зі слів позивача, фінансово їй не допомагає. Наведене вбачається з довідки Скала Подільської селищної ради №3431 від 02.11.2017 року, актом обстеження житлово побутових умов проживання [PERSON], складеного Скала Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області 06.11.2017 року. Також встановлено, що позивач [PERSON] працює вихователем садку смт.Скала Подільська Борщівського району, де її загальна заробітна плата за період з червня 2017 року по жовтень 2017 року склала 36330, 83 грн. Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач є непрацездатним, з незадовільним станом здоровя, має інших утриманців, отримує регулярний дохід, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], витрати на утримання останнього збільшились, вимоги позивача щодо збільшення розміру стягуваних аліментів знаходить підставними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дитини. Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму складає: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», встановлено, що розмір прожиткового мінімуму складає: длядітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, тоді як відповідно до ст. 7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складав 1032 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. В зв»язку з чим, даний факт також розцінює як обставину збільшення витрат, які несе позивач на утримання дитини. Враховує суд і те, що неповнолітній проживає з матір»ю, яка в зв»язку з цим несе також і додаткові витрати щодо належного утримання місця проживання. А тому, приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. І враховуючи норми закону, за якими він постійно збільшується, вважає за можливе визначити такий у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., таким чином задоволивши позовні вимоги повністю. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184, 192 СК України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік»,

Outcome: approved