Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 липня 2006 року. Від спільного життя шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Одруження між нею та відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через несумісність характерів, у зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки, скандали, внаслідок чого вона прийшла до переконання про необхідність розірвати шлюб, так як вважає, що при зазначених обставинах збереження сім'ї стало неможливим і суперечить її інтересам та моральним принципам.Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Продень та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Суду надала письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище на дівоче [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в установленому законом порядку, в зв'язку з чим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивачка не заперечувала в поданій нею суду заяві. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтву про шлюб [NUMBER] сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року, актовий запис №21(а.с.6). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER](а.с.7) Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сім'я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони шлюбних стосунків фактично не підтримують, проживають окремо та втратили почуття любові і поваги один до одного. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved