Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 22 жовтня 2004 року у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції між нею та відповідачем, [PERSON], за актовим записом №790. Свої вимоги мотивувала тим, що 22 жовтня 2004 року між нею та відповідачем, [PERSON], було укладено шлюб, який зареєстровано Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції за актовим записом №790. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який наразі проживає з позивачем. Позивач зазначає, що з вересня 2017 року сторони через різні погляди на життя перестали спілкуватись, вести спільне господарство, а згодом жити разом, що призвело до втрати почуттів поваги та любові одне до одного; на даний час шлюб фактично розпався. Позивач вважає збереження шлюбу неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам дитини. За викладених обставин позивач і вимушена звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач, [PERSON], а також її представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши думку учасників справи, вивчивши та проаналізувавши представлені докази по справі, вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Коваль) [PERSON], [INFO], зареєстрований 22 жовтня 2004 року у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції за актовим записом №790, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ №114447. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії І-КЕ №004393, виданого Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбних відносин не підтримує з вересня 2017 року, спільного господарства не веде. Збереження шлюбу суперечить зокрема інтересам позивача. Сторони не бажають поновлювати сімейні стосунки. Спір про поділ майна відсутній. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~зі статтею 56 Сімейного кодексу України, \~кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За викладених обставин, приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, спільного господарства не ведуть, наміру поновлювати сімейні стосунки не мають; оскільки збереження шлюбу суперечить, зокрема, інтересам позивача; приймаючи до уваги думку відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Сторони досягли згоди щодо визначення місця проживання дитини, [PERSON], [INFO], із матірю, [PERSON], і суд вважає це таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище [PERSON]. Статтею 141 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Частиною 1 статті 142 Цивільно-процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» \~від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами)\~передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу, [PERSON], з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого нею при подачі позову до суду, а також стягнути на її користь з відповідача сплачений нею судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved