Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу на підставі того, що між сторонами більше восьми років припинені шлюбні відносини, сторони не ведуть спільного господарства та проживають окремо, шлюб носить формальний характер. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала сварливий характер відповідача, різні погляди на життя. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала до суду заяву, за якою позов підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про слухання справи за його відсутності до суду не подавав. Суд у зв'язку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. У судовому засіданні встановлено, що 30 серпня 1999 року сторони уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 291. Від цього шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони є різними за характерами людьми, вони мають різні погляди на життя та різні побутові питання та обовязки подружжя. На примирення позивач не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сімї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Спору між сторонами щодо місця проживання дитини не встановлено, тому суд, враховуючи інтереси дитини, вважає можливим визначити місце його проживання з матірю. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка, дружини та інтересам їхньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу. Видатки по оплаті державного мита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на позивача. Відповідно до ст. 63 Закону України „Про міжнародне приватне право припинення шлюбу та правові підстави припинення шлюбу визначається правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 60 означеного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний звязок іншим чином.

Outcome: approved