Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON]. Представник позивача позовні вимоги обґрунтовує тим, позивач з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який було розірвано згідно рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року по справі № 195/1455/15-ц. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Після винесеного рішення суду про розірвання шлюбу - син залишився проживати разом з матір'ю в належному їй будинку за адресою: с. Мирове, вул. Центральна, 34, Томаківського району Дніпропетровської області. Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року по справі № 195/1542/15-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина. Позивач звернулася до Виконавчого комітету Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області з питанням реєстрації сина за місцем їх проживання, а саме за адресою: с. Мирове, вул. Центральна, 34, Томаківського району Дніпропетровської області. Проте, на підставі того, що відповідач не дає письмової згоди на реєстрацію місця проживання їхнього сина за місцем проживання позивачки, їй в реєстрації - відмовлено, про що повідомлено листом від 10.11.2017 року за вих. № 521 та при цьому роз'яснено, що відповідно до пункту 18 підпункту 6 «Правил реєстрації місця проживання», затвердженого постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування), а витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини при Томаківській РДА від 18.01.2017 року № 1 носить рекомендаційний характер для позивачки щодо реєстрації місця проживання її сина. Відповідно позивачка не може реалізувати свої та сина права на отримання соціальної матеріальної допомоги від держави. Позивач не має будь-яких виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації, які б свідчили про неможливість проживання малолітньої дитини разом з матір'ю. Позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також подав до суду письмову заяву та просить суд розглянути справу за його відсутності, при цьому зазначив, що не заперечує проти позовних вимог. Третя особа служба у справах дітей Томаківської райдержадміністрації, повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, заперечень проти позову не надали. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі у них народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, де сторони у справі дійсно зазначені батьками малолітнього. З копії рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року по справі № 195/1455/15-цсуд вбачає, що між сторонами у справі шлюб розірвано. Після винесеного рішення суду про розірвання шлюбу - син залишився проживати разом з матір'ю, яка є позивачем у справі, в належному їй будинку за адресою: с. Мирове, вул. Центральна, 34, Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою про склад сім'ї за вих. № 1172 від 28.11.2017 року та доданим актом обстеження житлово-побутових умов наданих Виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 67064935 від 01.09.2016 року. Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року по справі № 195/1542/15-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина, копію якого додано до матеріалів справи. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач зверталася до Виконавчого комітету Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області з питанням реєстрації сина за місцем їх проживання, а саме за адресою: с. Мирове, вул. Центральна, 34, Томаківського району Дніпропетровської області. Проте, на підставі того, що відповідач не дає письмової згоди на реєстрацію місця проживання їхнього сина за місцем проживання позивачки, їй в реєстрації - відмовлено, що підтверджується листом від 10.11.2017 року за вих. № 521, та при цьому роз'яснено, що відповідно до пункту 18 підпункту 6 «Правил реєстрації місця проживання», затвердженого постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування), а витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини при Томаківській РДА від 18.01.2017 року № 1 носить рекомендаційний характер для позивачки щодо реєстрації місця проживання її сина. Відповідно позивачка не може реалізувати свої та сина права на отримання соціальної матеріальної допомоги від держави. Позивачем також додано до матеріалів справи витяг з протоколу № 3 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Томаківській районній державній адміністрації від 27.04.2016 року, де розглянуто питання щодо визначення місця проживання дітей, та витяг з протоколу №1 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Томаківській районній державній адміністрації від 18 січня 2017 року, де розглянуто питання виписки малолітнього [PERSON] з адреси: вул. Садова, 37, с.Мирове, та прописки разом з матірю [PERSON] за адресою: вул.Центральна, 34 с.Мирова, а також щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Нормами частини першої, другої статті 155 СК передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року (далі - Декларація), передбачено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. У принципі 6 Декларації проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю. Малолітні діти потребують за все жіночого догляду (регулярне та своєчасне харчування, дотримання правил гігієни, постійний нагляд). З матеріалів справи суд вбачає, що позивач має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, що підтверджується характеристикою з її місця роботи, тобто вона створила всі умови для проживання, виховання та всебічного розвитку дитини, позитивно характеризується. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що існують всі підстави для визначення місця проживання сина [PERSON], [INFO], разом з його матір'ю, [PERSON]. Згідно ст. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved