Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 06.02.1996 року між нею та відповідачем у справі було укладено договір довічного утримання, засвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Патревою Ю.П. та зареєстрований в реєстрі за №1з-6. Згідно з умовами зазначеного договору [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], а остання в свою чергу зобов'язалась повністю утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням, доглядом, медикаментами, необхідною допомогою та зберігати в її безоплатному користуванні вказану квартиру довічно. Розмір матеріального забезпечення відповідача за цим договором становить 2000000,00 карбованців щомісячно. Позивач стверджувала, що з моменту укладення договору відповідач належним чином не виконувала зобов'язання, взяті на себе за договором довічного утримання від 06.02.1996 року. Так, як стверджує [PERSON], відповідач відмовляється надавати їй допомогу, передбачену умовами догвоору, повернула оригінал договору довічного утримання, позивач зазначила, що вона тривалий час самостійно сплачує комунальні послуги. З цих підстав [PERSON] просила суд розірвати договір довічного утримання від 06.02.1996 року, укладений між нею та [PERSON], засвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Патревою Ю.П. та зареєстрований в реєстрі за №1з-6. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст.744 ЦК України визначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Ч.1 ст.745 ЦК України встановлено вимоги до форми договору довічного утримання. Так, зазначений договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Як вбачається з матеріалів справи, 06.02.1996 року між [PERSON] (відчужувачем) та [PERSON] (набувач) було укладеного договір довічного утримання (догляду), засвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Патревою Ю.П. та зареєстрований в реєстрі за №1з-6 (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Згідно з умовами зазначеного договору відчужувач передав у власність набувачеві квартиру [ADDRESS], а остання в свою чергу зобов'язалась повністю утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням, доглядом, медикаментами, необхідною допомогою та зберігати в її безоплатному користуванні вказану квартиру довічно, включаючи сплату комунальних платежів, пов'язаних з експлуатацією квартири [ADDRESS], надавати їй щомісячне грошове забезпечення у розмірі 2000000,00 карбованців. За приписами ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Згідно з вимогами ч.1 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Судом встановлено, що з моменту укладення договору довічного утримання від 06.02.1996 року набувач належним чином не виконувала взяті на себе за договором зобов'язання щодо сплати відчужувачу щомісячного грошового забезпечення у розмірі 2000000,00 грн., сплати комунальних платежів, пов'язаних з експлуатацією квартири [ADDRESS], щодо забезпечення [PERSON] харчуванням, доглядом, медикаментами, необхідною допомогою. Як встановлено судом, позивач [PERSON] сплачує за рахунок власних коштів житлово-комунальні послуги за квартиру [ADDRESS], що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.5-25, 43-51). Крім того, позивач вказала, що [PERSON] відмовляється надавати їй допомогу, зазначену в договорі, повернула їй оригінал договору довічного утримання та запропонувала вирішувати питання на власний розсуд. За умовами оспорюваного договору саме у набувача, яким є відповідач, виник обов'язок утримувати відчужувача взамін отриманого майна. Умовами даного договору не передбачено можливість виконання даних обов'язків іншими особами. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що вона з моменту укладення договору довічного утримання та по теперішній час належним чином виконує свої обов'язки, передбачені п.п.5,6 договору довічного утримання, а саме: повністю утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням, доглядом, медикаментами, необхідною допомогою та зберігати в її безоплатному користуванні вказану квартиру довічно, а також надавати їй щомісячне грошове забезпечення у розмірі 2000000,00 карбованців. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, розірвати договір довічного утримання від 06.02.1996 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], засвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Патревою Ю.П. та зареєстрований в реєстрі за №1з-6, а також повернути у приватну власність [PERSON] квартиру [ADDRESS]. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.653, 744, 745, 749, 755, 756 України,

Outcome: approved