Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що 18 серпня 2017 року в смт.Королево Виноградівського району померла мати позивача [PERSON], останнє місце проживання якої було вул.Центральна, №208, смт.Королево, Виноградівського району Закарпатської області. За час свого життя [PERSON] залишила заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачу [PERSON] У визначений законом строк позивачем було подано письмову заяву до Виноградівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті матері [PERSON]. В письмовій формі завідувачем Виноградівської державної нотаріальної контори надано лист про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок за померлою матірю [PERSON] і було рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок. Позивач у підготовче судове засідання не з'явилась, однак до суду подала письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Відповідачем подано до суду заяву про визнання позову. Розгляд справи просить провести без його участі. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, з врахуванням того, що відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ч.4 ст.207 ЦПК України визнання відповідачами позову прийнято судом. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення. В судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2017 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №231164 від 19 серпня 2017 року (а.с.10). Родинні звязки між [PERSON] та померлим спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ЯК №1266911 виданого с. Черна Виноградівського району Закарпатської області (а.с.7), де матірю останньої записана [PERSON]. Позивач [PERSON] змінила прізвище «Балаж» на «Чейпеш» у звязку з державною реєстрацією шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ №393605 від 22 жовтня 1983 року (а.с.7). За життя [PERSON] залишила заповіт посвідчений секретарем виконкому Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області 07.05.1990 року, згідно якого все належне їй майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме за законом право заповіла позивачу [PERSON] (а.с.6). Позивач прийняла спадщину у відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, оскільки у встановлений законом строк звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини, про що свідчить спадкова справа №335/17 заведена 03.11.2017 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49725179 від 03.11.2017 року (а.с.18). Інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку, передбачених ст. 1241 ЦК України немає. Відповідно до виготовленого Виноградівським БТІ Технічного паспорту та довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» №195 від 13.03.2018 року житловий будинок з надвірними будівлями в в смт.Королево по вул.Центральна, 208, Виноградівського району, Закарпатської області будівництвом завершений та інвентаризаційна вартість станом на березень 2018 року становить - 234087 грн. Загальна корисна площа житлового будинку становить 145,5 кв.м., в тому числі житлова площа 41,0 кв.м. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними будівлями в смт.Королево по вул.Центральна, 208, Виноградівського району Закарпатської області рахується за [PERSON], згідно будівельного паспорту від 24.05.2001 року, правовстановлюючих документів не оформлено (а.с.14, 15-17, зв.). Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтями 1261-1265 визначено черговість спадкування. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя що його пережив та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved