Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.2012 року їй належить житлова квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], в якій разом з нею зареєстровані її чоловік [PERSON], її племінниця [PERSON] та відповідач, що є її онуком. У спірній квартирі останній зареєстрований з 08.02.2013 року по теперішній час, але ніколи в неї не проживав. Реєстрація за вказаною адресою відповідачу була необхідна для навчання у вечірній школі м.Димитрова. Відповідач жодного разу не виявив бажання проживати разом з нею, всі обовязки по сплаті комунальних платежів виконуються нею самостійно. На даний час відповідач фактично проживає на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та не має можливості і коштів для того, щоб приїхати до м.Димитров та знятися з реєстраційного обліку. Вона має намір оформити субсидію на оплату житлово-комунальних полуг. Тому позивач з метою усунення перешкод у користуванні належним їй житлом, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до цивільно-процесуавльного законодавства. Представник третьої особи привадного підприємства «ПЖФ «Гарант-Сервіс» також до суду не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.03.2012 року, посвідченого 24.03.2012 року приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області, реєстровий номер 879. Право власності позивача на придбану квартиру зареєстровано у комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради 04.04.2012 року у реєстровій книзі № 8 за реєстровим № 44, що підтверджується відповідним договором, витягами про державну реєстрацію прав, з Державного реєстру правочинів (а.с.6, 7, 8). Позивач [PERSON] є бабусею відповідача [PERSON], що встановлено на підставі свідоцтв про народження відповідача та його матері [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) (а.с.9, 10). У вищевказаній квартирі зареєстровані: з 24.04.2012 року в якості власника - позивач [PERSON], [INFO], та її чоловік [PERSON]А, [INFO], з 18.05.2012 року племінниця позивача - [PERSON], [INFO], та з 08.02.2013 року онук позивача відповідач [PERSON], [INFO], про що свідчить довідка приватного підприємства «ПЖФ Гарант-Сервіс» від 02.12.2015 року (а.с.14). Відповідно до акту приватного підприємства «ПЖФ Гарант-Сервіс» від 02.12.2015 року, виготовленого спеціалістами підприємства за участю мешканців-сусідів, відповідач [PERSON], [INFO], з лютого 2013 року по день складання акту за адресою: [ADDRESS], не проживав (а.с.13). Дану обставину у судовому засіданні підтвердили допитані свідки. Так, свідок [PERSON], мешканка квартири № 54 будинку № 44 м-ну «Молодіжний» в м.Димитров, суду пояснила, що позивач її сусідка, балкони їх квартир розташовані поряд на третьому поверсі. Позивач разом з чоловіком заселилася до своєї квартири приблизно три роки тому. З ними більш ніхто не мешкає. Їй відомо, що у позивача є онук [PERSON], котрий приблизно два роки тому в останнє приїжджав до бабусі на декілька днів, оскільки здавав іспити у вечірній школі. Зараз онук позивача мешкає у Криму з батьками. Свідок [PERSON], мешканка квартири № 61 будинку № 44 м-ну «Молодіжний» в м.Димитров, суду пояснила, що позивач її сусідка з квартири № 67, яка вселилася до їх будинку приблизно два-три роки тому. Вона підтверджує, що онук позивача ніколи не мешкав разом з нею. Позивач мешкає удвох зі своїм чоловіком. [PERSON] вона не знає. За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно за ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою розташування житлового приміщення позивача, належного їй на праві приватної власності, членом її сімї не являється, ніколи не мешкав у даному житловому приміщенні, також він не є співвласником спірної житлової площі позивача. Враховуючи вищенаведене, а саме те, що відповідач не є членом сімї позивача, будь-яких договорів щодо користування квартирою позивача між сторонами не встановлено, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.150 ЖК України, 386 ЦК України,

Outcome: approved