Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], на утримання дитини - [PERSON], [INFO], який у ході розгляду було уточнено та в якому, в обґрунтування позовних вимог, вказала наступне. З 16.08.1996 року позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем. Відповідач по справі - [PERSON] є батьком їх спільної дитини: [PERSON], [INFO] Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно, не працює, у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до повноліття дитини. У судове засідання позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала та просить суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, яка регламентує здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 09.12.1997 р. виданого відділом РАГС Жовтневої районної ради м. Запоріжжя, актовий запис №467, батьками дитини [PERSON], [INFO] є [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивачка). У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошові сумі. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного та оскільки відповідач не відмовляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина, позовні вимоги підтримав, суд враховуючи особу відповідача (його стан здоров'я, матеріальне становище), який офіційно не працює, є працездатним, він має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивачки на утримання сина у розмірі 700,00 грн. щомісяця, до досягнення ним повноліття. За викладених обставин, суд вважає позовні вимоги позивачки законними, обґрунтованими, у зв'язку із чим вони підлягають задоволенню. Крім того, відповідно ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved