Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій вказує, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. В зазначеному будинку зареєстровані як члени сім'ї позивача - онука позивача [PERSON] та донька позивача - [PERSON]., натомість з 2007 року відповідачі не проживають у вказаному будинку. [PERSON] разом із своєю дочкою проживають по [ADDRESS], вказана квартира належить [PERSON]. на праві приватної власності. Позивач зазначає, що реєстрація відповідачів у будинку [ADDRESS] перешкоджає їй у здійснені права власності, оскільки вона несе витрати по сплаті житлово-комунальних послуг та не може оформити субсидію. В зв'язку з викладеним, та враховуючи, що відповідачі по справі не проживають у вказаному будинку понад 11 років, позивач [PERSON] просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про вручення повідомлення про явку до суду, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтвердила заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, та не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Третьою особою до суду було направлено заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, в якій позовні вимоги не визнали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що дана позовна заява підлягає задоволенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно з договором купівлі - продажу № 11993/36 від 29 березня 1984 року, [PERSON] належить на праві приватної власності [ADDRESS]. Пунктом 34 Постанови Пленуму «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 передбачено, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З Домової книги для прописки громадян, що проживають в домі [ADDRESS] та Довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Центром надання адміністративних послуг міста Слов'янськ Слов'янської міської ради 31.01.2018 року, слідує, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] В той же час з акту, виданого керівником комітету мікрорайону «Северний» м. Слов'янська [PERSON] та підписаного сусідами-свідками [PERSON], проживаючою в будинку [ADDRESS] і [PERSON] проживаючою в будинку [ADDRESS] вбачається, що відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] в будинку [ADDRESS] з 2007 року не проживають. Таким чином, суд приходить до висновку, що, оскільки відповідач [PERSON] не будучи власником спірного будинку, без поважних причин не проживає в ньому понад одинадцять років, вона не має права користуватися вказаним житлом, в зв'язку з чим, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного. У висновку Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням № 29/01-597 від 20 березня 2018 року зазначено, що орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає недоцільним визнавати малолітню [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] В той же час, за приписами ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. З матеріалів справи вказано,що [PERSON] проживає разом із своєю дочкою [PERSON] по [ADDRESS] Та [PERSON] надала заяву в якій не заперечувала проти позовних вимог позивача. Отже, оскільки суд прийшов до висновку, що [PERSON] яка є матір'ю малолітньої [PERSON], втратила право користування житловим приміщенням, то відповідно і малолітня [PERSON] також втратила право користування вказаним житлом. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved