Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 22 травня 2009 року, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства не ведуть та однією сім'єю фактично не проживають. Збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також позивач просить призначити виплату аліментів відповідачем на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі у розмірі 1/4 частини від його заробітку (всіх видів доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2016 року до досягнення дитиною повноліття; визначити місце проживання дитини разом з позивачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, підтримавши позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 22 травня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 491 (а.с.6). Під час шлюбу сторін [INFO] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] народився син [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами не склалося сімейне життя, не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, тривалий час проживають окремо. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/ 4 частини від заробітку (всіх видів доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини є обґрунтованим та доцільним. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України на користь держави з відповідача має бути стягнено: судовий збір в розмірі 551, 21 грн за розгляд позовної вимоги щодо стягнення аліментів; судовий збір в розмірі 551, 21 грн за розгляд позовної вимоги щодо розірвання шлюбу. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини суд вважає необхідним відмовити у їх задоволенні, оскільки між сторонами не вбачається спору про місце проживання їхньої дитини, до того ж у матеріалах справи відсутній висновок Служби у справах дітей щодо доцільності визначення місця проживання з одним з батьків малолітнього [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial