Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про зняття арешту з житлового будинку до відповідача [PERSON] . В позові посилається на те, що 12.12.1991 року між [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , яка мешкала за тією ж адресою, укладено договір довічного утримання, посвідчений Другою чернівецькою державною нотаріальною конторою 17.01.1990 року за реєстровим №75 та зареєстрований у Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №38, за реєстровим №226 за яким [PERSON] , передав у власність [PERSON] 13/50 частин житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] - є розірваний. Письмова угода про розірвання договору довічного утримання посвідчена Суружіу Наталією Дмитрівною , державним нотаріусом Другої чернівецької державної нотаріальної контори 12.12.1991 року за реєстровим №2221. У зв`язку з укладенням між сторонами вище вказаної угоди, договір дарування, посвідчений Другою чернівецькою державною нотаріальною конторою 01.03.1965 року за реєстровим №308, з відміткою про розірвання договору довічного утримання повернуто [PERSON] про що зазначено в тексті самої угоди. [INFO] помер [PERSON] . 14.06.1995 року державним нотаріусом Другої чернівецької державної нотаріальної контори нотаріусом Суружіу Н.Д. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на користь [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво з житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташовані в [ADDRESS] , належним померлому [PERSON] , на підставі договору дарування. На вказаній земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ.А, деревяний, житлова площа, 32,4 кв.м., сарай літ.Б, В,Г,Д, літня кухня літ.Е, колодязь №1, огорожа №2-3. За заявою [PERSON] , тобто уповноваженого [PERSON] , державним реєстратором прийнято рішення 28.11.2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відповідно до якого [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7310136900:67002:0252, площею 0,0869 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності є рішення органу місцевого самоврядування 4 сесії VII скликання №939, виданий 31.10.2017 року, власник Чернівецька міська рада. Після прийняття рішення про державну реєстрацію її права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7310136900:67002:0252, площею 0,0869 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] , та видачі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2017 року №105327453 вона виявила, що у вказаному витязі, зокрема у розділі «Інформація з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» внесено архівний запис - заборона, за реєстровим номером 6863108, який зареєстровано 25.03.2008 року за №6863105. За заявою [PERSON] від 25.04.2019 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого [PERSON] набула права власності на будинковолодіння з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, опис: житловий будинок літ.А загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м., житловий будинок літ.Ж загальною площею 108,9 кв.м., житловою площею 64,2 кв.м., літня кухня літ.Б, сараї літ.Е, З, колодязь №1, огорожа №2-4, вигрібна яма №5,6, адреса: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що на даний час вона має намір розпорядитися своїм майном, однак не може це зробити, з тих причин, що досі діє архівний запис - заборона. Зокрема, 12.12.1991 року між [PERSON] та [PERSON] , які мешкали за спільною адресою, укладено договір довічного утримання, за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] 13/50 частин житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] - є розірваний. Письмова угода про договір довічного утримання посвідчена Суружіу Н.Д. , державним нотаріусом Другої чернівецької державної нотаріальної контори 12.12.1991 року під №2221. Таким чином, відпала правова підстава для існування архівного запису - заборона, за реєстровим номером 6863108, який зареєстровано 25.03.2008 року за №6863105 реєстратором Першої чернівецької державної нотаріальної контори на підставі повідомлення б/н від 17.01.1990 року, Другої чернівецької контори. Під повідомленням б/н від 17.01.1990 року мається на увазі саме договір довічного утримання, посвідчений Другою чернівецькою державною нотаріальною конторою 17.01.1990 року за реєстровим №75 та зареєстрований у Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №38, за реєстровим №226. Просить суд зняти (скасувати) заборону, з спадкового нерухомого майна, а саме: житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належав на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Другою чернівецькою державною нотаріальною конторою 01.03.1965 року за реєстровим №308, зареєстрованого 29.03.1965 року у Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №6 сторінка 76, за реєстровим №226 «1» та просить вирішити питання про розподіл судових витрат у справі. Позивач та представник позивача до суду не з`явилися, однак спрямували до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність та повідомили, що підтримують позовні вимоги та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини: Відповідно до угоди від 12.12.1991 року вбачається, що [PERSON] уклав угоду з [PERSON] про договір довічного утримання, який посвідчений Другою чернівецькою державною нотаріальною конторою 17.01.1990 року за реєстровим №75 та зареєстрований у Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №38, арк.124, за реєстровим №226 (а.с.3). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 08.12.1994 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за повітом від 14.07.1995 року вбачається, що видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на користь [PERSON] . Спадкове майно складається з житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , що належав померлому [PERSON] (а.с.5). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2017 року вбачається, що [PERSON] набула права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7310136900:67002:0252, площею 0,0869 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.9-11). За змістом норм ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту» з майна розяснив, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність заборони позбавлена можливості це зробити. Таким чином, заборона накладена на майно порушує право власності позивача. Позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 768, 40 гривень на користь [PERSON] .

Outcome: approved