Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовує тим, що з 15 вересня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. В жовтні місяці 2011 року відповідач залишив її і однорічного сина, став проживати у своїх батьків в с. Гостролуччя Баришівського району Київської області. Вона мала надію, що відповідач повернеться у сімю, але на протязі чотирьох років він не цікавився сином, не надавав матеріальної допомоги для утримання дитини та не бажав бачитися із ним. Син [PERSON] проживає разом з матірю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні та вихованні. [PERSON] вважає, що сімю зберегти неможливо, а тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відшкодувати витрати по сплаті судового збору, що були сплачені при подачі позовної заяви до суду в сумі 487,20 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву [PERSON] підтримав, просив суд позов задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не зявився. В телефонному режимі відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згоден на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області (актовий запис №165). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на життя. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведуть різні бюджети, наміру зберегти сімю не мають, а тому їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них і інтересам дитини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. За правилами ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем [PERSON] згідно квитанції № 0.0.459972791.1 від 12.11.2015 року сплачено судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., а тому, вимоги позивача в частині стягнення судового збору також підлягають до задоволення. Встановлені судом обставини підтверджуються: - ксерокопією паспорта [PERSON], серії СМ №989488, виданого 01 листопада 2007 року; - ксерокопією свідоцтва про шлюб, серії І-ОК №049597, виданого 15 вересня 2007 року; - ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON], серії І-ОК №159257, виданого 21 червня 2010 року; - довідкою №379 від 10.11.2015 року, виданою Ярешківською сільською радою Баришівського району Київської області; - іншими матеріалами справи.

Outcome: approved