Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини, який в подальшому уточнила. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що шлюб з відповідачем зареєстровано 28.09.2010 у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2912. Від шлюбу сторони дітей не мають. [PERSON] зазначила, що сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Наприкінці 2015 року відповідач посварився з позивачем та покинув її. За цей час позивач зустріла іншого чоловіка та бажає укласти з ним шлюб, але без розірвання попереднього шлюбу це неможливо. Вказані обставини порушують та обмежують права позивача, що і змусило її звернутися за захистом своїх прав до суду. На даний момент, зазначає позивач, ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання неможливі, оскільки між подружжям повністю втрачено почуття любові, поваги, довіри та взаєморозуміння. Подальше збереження сімї є неможливим. Спорів майнового характеру немає. [PERSON] вважає, що надання строку для примирення, а також збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь, як на утримання дружини, аліменти у розмірі 100 грн щомісяця з дати подачі позову та протягом одного року від дати розірвання шлюбу, посилаючись на те, що за час шлюбу [PERSON] майже весь час присвятила своїй родині, що не надало їй можливості розвивати свою карєру та отримувати високі доходи, а відповідач має роботу і має дохід. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 03.02.2017, подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача та позивача, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області відповідач не значиться зареєстрованим, у зв'язку з чим, згідно ч. 9\~ст. 74 ЦПК України\~викликався до суду через оголошення у пресі. Оголошення про виклик відповідача у судове засідання, призначене на 27.09.2017, опубліковано в газеті «Слобідський край». Таким чином, відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з'явився, в порушення ч. 2 ст. 77 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов в частині вимог щодо розірвання шлюбу між сторонами підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, сімя існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь, як на утримання дружини, у розмірі 100 грн щомісяця з дати подачі позову та протягом одного року від дати розірвання шлюбу. Положеннями ч. 4 ст. 76 СК України передбачено, якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, з огляду на викладене, суд відмовляє в частині задоволення вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, оскільки жодних доказів в обгрунтування позовних вимог щодо стягнення аліментів позивачем суду не надано.

Outcome: partial