Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] третя особа [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 2000грн. щомісячно, до закінчення нею навчання в навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від її утримання, як доньки, добровільно не надає жодної допомоги на її утримання, а вона потребує допомоги так як навчається і має хронічні проблеми з зором. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити, з мотивів наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, позовні вимоги визнав частково, просив стягувати аліменти у меншому, ніж просить позивачка, розмірі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні початково позовні вимоги визнав частково просить суд визначити розумний розмір аліментів, який дійсно відповідає рівню матеріального забезпечення і доходу його довірителя; надалі, в судових дебатах, позов заперечив зазначив, що відсутні підстави стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки у твердій грошовій сумі, оскільки довіритель представника офіційно працевлаштований у КЗТРР «Тернопільське районне територіальне медичне обєднання» . Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД № 013910 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за № 121 від 21.02.2007 року. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Згідно довідки Одеського національного медичного університету №1580/М2 [PERSON] є студенткою IV семестру 2 курсу денної державної форми навчання медичного факультету №2 Одеського національного медичного університету IV рівня акредитації. Відповідно до консультативного висновку окуліста №1898 від 07.07.2015року Центру відновлення зору [PERSON], [PERSON] поставлено діагноз Міопія обох очей. Згідно довідки №253 від 03.09.2015року КЗТРР «Тернопільське районне територіальне медичне обєднання» заробітна плата за березень - серпень 2005року [PERSON] складає 15433,95грн. При цьому відповідач є власником земельної ділянки площею 0, 4208 га в с. Великі гаї Тернопільського району, відповідно до довідки Великогаївської сільської ради №1918 від 02.09.2015року, [PERSON] є жителем с.В.Гаї, вул.Шевченка,69, Тернопільського району, склад його сімї: [PERSON] Станіславівна- мати, [PERSON] Васильович-батько; окремо судом встановлено що дане будинковолодіння, де продовжує проживати відповідач, вартістю 345\~540 гривень в 2007 році останнім було подаровано своєму батькові за договором дарування від 22.03.3007 року. Як вбачається із пенсійного посвідчення №1597807841 [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання Відповідно до посвідчення №134620 [PERSON] є учасником війни. Згідно свідоцтва про шлюб Серії І-ИД №067364 [PERSON] зареєстрував шлюб із Сеник [PERSON], актовий запис №948. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України та ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на постійній основі добровільно не бере участі в утриманні дочки, матеріальної допомоги не надає, хоча за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, може виконувати свої обовязки по утриманню дитини. За таких обставин, суд враховуючи вимоги статті 199 Сімейного кодексу України, , з урахуванням стану здоровя, матеріального становища дитини і платника аліментів, інших обставин, що мають істотне значення, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача в користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку в починаючи з 26.08.2015 року. При цьому судом критично оцінюються заперечення представника відповідача проти задоволення позову з посиланням на ту обставину, що відсутні підстави стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки у твердій грошовій сумі, оскільки довіритель представника офіційно працевлаштований у КЗТРР «Тернопільське районне територіальне медичне обєднання». Критична оцінка судом даного твердження представника відповідача грунтується на наступному. Згідно з ст.ст.183,184 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч.1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року «Про міжнародні договори» свідчить про обовязковість застосування національними судами України норм Конвенції. ЄСПЛ у рішенні «Толстой-Мілославскій проти Сполученого Королівства» від 23.06.1995 року (скарга №18139\\91), зазначає, що застосовуваний національний закон повинен відповідати критерію «якості», якості тобто щоб «він був доступним для всіх осіб, які мають до нього відношення, і досить чітко сформульованим для того, щоб вони могли - користуючись відповідною консультацією, якщо це необхідно, - передбачити ступінь, яка є розумною у сформованій ситуації, тих наслідків, які дана дія може спричинити за собою». Суд зауважує, що диспозиція частини першої статті 184 Сімейного Кодексу України, дозволяє суду стягувати з платника аліменти у твердій грошовій сумі у разі мінливості доходу платника, однак чітко не конкретизує ознак «мінливості доходу», тим самим наділяючи суд правом розуміння цього визначення на власний розсуд. Системний аналіз наданих сторонами доказів, а саме: представленої відповідачем довідки №253 від 03.09.2015року КЗТРР «Тернопільське районне територіальне медичне обєднання», дозволяє суду ствердити про наявність ознаки мінливості отримуваного відповідачем (котрий хоча й працевлаштований на постійній основі) доходу, розмір якого коливається в межах від 1639, 90 гривень за березень місяць 2015 року до 4462, 74 гривень за липень 2015 року, й окремо: заробіток відповідача за квітень, травень та серпень 2015 року також різниться в межах від 2014, 20 гривень до 2944, 80 гривень.

Outcome: partial