overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичного факту завершеного будівництва та про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у наведені доводів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна, що належить їй на праві власності, а саме ? частини квартири [ADDRESS], накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження від 12.08.2008 року. З метою вільного розпорядження належної їй на праві власності ? частини квартири [ADDRESS] просить зняти арешт на зазначену частину нерухомості, оскільки вона не є боржником. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задоволити. Представник відповідача Потопальський М.В. (а.с.16) в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечив, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Статтею ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як встановлено судом, 12.08.2008 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження, а саме на квартиру [ADDRESS] квартири (а.с. 16). Згідно рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.06.2013 року за [PERSON] визнано право власності на ? частини квартири [ADDRESS] (а.с. 4), про що було зроблено реєстрацію права на нерухоме майно реєстраційною службою Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області (а.с.5). Відповідно до положень п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», визначається частка позивача в спільному майні для вилучення її з опису, оскільки зверненню стягнення підлягає лише те майно, яке є власністю боржника. На частку в майні кожного з подружжя має бути виділено як майно, що підлягало опису, так і майно, що не підлягало опису. Відповідно до ст. ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений свого права, чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом. Таким, чином судом встановлено, що в майні, на яке накладено арешт державним виконавцем, позивачу [PERSON] належить 1/2 частини квартири [ADDRESS], яке слід виключити з опису, так як зняття арешту можливе лише у випадку чинного виконавчого провадження.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO]. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у наведені доводів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що під час зареєстрованого шлюбу між [PERSON] та відповідачем [PERSON] у них [INFO] народився син [PERSON] . Відповідно до рішення Диканського районного суду від 26.02.2016 року, після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , малолітній [PERSON] залишився проживати з матір`ю. Відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON] , але не забезпечує належних умов проживання, навчання та виховання дитини, не піклується про його фізичний, духовний та моральний розвиток. Коштів на виховання та утримання дитини не надає, участі в його шкільному та соціальному житті не приймає, не цікавиться здоров`ям та вихованням свого сина. При цьому, вказані обставини свідчать про самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків, без будь-яких на те підстав, небажання в подальшому виконувати роль батька, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою відповідача [PERSON] від 07.06.2021 року. Тому, позивач звернувся з вказаним позовом до суду. 09.08.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 09.09.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті. Позивач та її представник - адвокат Сідько С.І. в судове засідання не з`явилися, до суду направили заяву, в якій вказали, що позов підтримують, справу просять розглядати без їхньої участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, справу просить розглядати без його участі. Представник третьої особи - служби у справах дітей Котелевської селищної ради в судове засідання не з`явився, до суду направила заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, справу просять розглядати без участі представника служби. З огляду на подані учасниками справи письмові заяви,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, а саме просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], вказуючи, що продовж сумісного життя з'ясувалося, що між нею та відповідачем різне розуміння поняття шлюбу, сім`ї, відсутність спільних інтересів. Позивач вказує, що фактично не підтримує подружні стосунки з відповідачем майже більш ніж 10 років, відповідач проживає окремо. Позивач впевнена, що подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з підстав, наведених у позові, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі суттєві обставини, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 04 листопада 1972 року Ясківською селищною радою Біляївського району Одеської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №28 (Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]). Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач та відповідач шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть більш ніж 10 рокув. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв'язку з чим, є неможливим . Таким чином, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу ґрунтується на законі та є такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що 14 жовтня 2006 року вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 143. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , 2007 року народження, який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені з лютого 2020 року, сторони не ведуть спільне господарство, збереження сім`ї та спільне проживання є неможливим. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 14 жовтня 2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області, про що складено відповідний актовий запис № 143 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). З лютого 2020 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 01 вересня 2007 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільних дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2017 року сторони разом не проживають. Різні погляди на спільне життя та непорозуміння між сторонами, відсутність любові та поваги привели до того, що сім'я перестала існувати, майнових спорів та спору про місце проживання дітей між ними немає. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Позивач \~у судове\~засідання не\~зявилася,\~подала до\~суду заяву\~про \~розгляд справи\~за її\~відсутності,\~ на позовних \~вимогах наполягає ( а.с.15). Відповідач у судове\~засідання не\~зявився,\~подав до\~суду клопотання про \~розгляд справи\~за його відсутності,\~ на розірвання шлюбу згоден (а.с. 40). Оскільки сторони у судове засідання не зявилися, тому відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 01 вересня 2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 317 (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.13, 14). З вересня 2017 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім'ї. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та інтересам малолітніх дітей, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Позивач після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - «Стащенко». Згідно положень ст.113 СК України позивач має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Оскільки позивач бажає після розірвання шлюбу іменуватись прізвищем, набутим у звязку із реєстрацією шлюбу -«Стащенко», що є правом позивача, тому суд вважає за необхідне залишити останній прізвище «Стащенко». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 01 вересня 2007 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. З грудня 2018 року фактично сімейні відносини з відповідачем припинено, спільне господарство не ведеться. Спір про місце проживання дитини відсутній. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.9). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден (а.с.20). Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 01 вересня 2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 826 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, та інтересам їх неповнолітніх дітей, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 02 серпня 1953 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Починаючи з червня 1955 року між нею та відповідачем припинені шлюбні стосунки, вони не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім`ї була різниця характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння і довір`я. На даний час відносини не підтримують, фактичне місцезнаходження відповідача позивачу не відомо. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . Разом з позовною заявою позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.9). Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 37-38, 40-41), про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до положень ст.280 ЦПК України. 16 жовтня 2019 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 02 серпня 1953 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований міським ЗАГС м. Станіслав, актовий запис № 425 (а.с. 6). З червня 1955 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та довіра, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно дост.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 02 червня 2004 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: доньку- Богила [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2016 року сторони разом не проживають. Різні погляди на спільне життя та непорозуміння між сторонами, відсутність любові та поваги привели до того, що сім'я перестала існувати, майнових спорів між ними немає. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просить розглядати справу за її відсутності, строк для примирення просить не надавати, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. 18.12.2018 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з'явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 02 червня 2004 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції, актовий запис № 245 (а.с. 28). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.13) та [PERSON], [INFO] (а.с.14). З 2016 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім'ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved