Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25.10.2012. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Вже тривалий час вони живуть окремо, фактично сім'я розпалася та припинила своє існування. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В судове засідання сторони не з'явилися, про місце, дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, заяв, клопотань на адресу суду від сторін не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 25 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб, про що Виконавчим комітетом Долматівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області складено відповідний актовий запис №7, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 25.10.2012 (а. с. 7). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25.07.2013, позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], яка народилася [INFO] року (а. с. 6), дитина згідно довідки, виданої Долматівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області 27.11.2018 №2423, проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а. с. 8). Судом встановлено, що на сьогоднішній день сторони фактично припинили шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню повністю. Матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини відповідач не надає, хоча статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, з урахуванням матеріального становища сторін, приймаючи до уваги що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини у суду відсутні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду (26.11.2018) і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., що підтверджується наданою до суду квитанцією від 26.11.2018 за №3 (а. с. 1). Також, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: approved