Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції про встановлення батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання. На підтвердження позовних вимог зазначила, що перебувала із відповідачем [PERSON] у фактичних шлюбних стосунках з листопада 2012 року по кінець січня 2013 року. В період цивільного шлюбу вони проживали разом у квартирі, яку вона винаймала, у будинку № 6 по вул. Ходаковського у м. Донецьку. Позивач зазначає, що коли вона завагітніла, відповідач покинув її, а вже 10 жовтня 2013 року вона народила доньку [PERSON]. Відомості про батька в свідоцтві про народження зроблено з її слів, що не відповідає дійсності, оскільки фактично батьком дитини є відповідач, тому вона звернулась до суду із даною позовною заявою про встановлення його батьківства та внесення відповідних змін до свідоцтва про народження. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на себе в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача та на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також витрати за проведення судово-медичної експертизи та усі судові витрати, повязані з розглядом даної справи. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просили позов задовольнити. Також, позивач у судовому засіданні уточнила позовну вимогу в частині стягнення аліментів на себе, вказавши період з часу подання позову до досягнення дитиною трирічного віку, та просила її прохання у позовні про допит свідків залишити без розгляду, оскільки предметом розгляду справи є встановлення батьківства, а не встановлення факту спільного сумісного проживання. Відповідач у судовому засіданні щодо позову заперечив у повному обсязі, вказавши, що зазначені позивачем обставини не відповідають дійсності. Зокрема пояснив, що разом із позивачем він у працював у одному відділенні «Сбербанк», жодних стосунків із позивачем не мав, разом із нею не проживав, категорично протягом усього розгляду справи заперечував інтимні стосунки з позивачем. Пояснив, що його свідки [PERSON] та [PERSON] можуть підтвердити, що в інтимних стосунках із позивачем у справі він був, а тому ніяк не може бути батьком [PERSON] Відповідач пояснив, що з середини січня 2013 року він проживав разом із громадянкою [PERSON] Біляєвою, за адресою: [ADDRESS], що також підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] З огляду на вищенаведене, просив у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Також, відповідач заперечуючи в цілому висновки проведеної молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства № 147, просив призначити у справі повторну судову-медичну молекулярно-генетичну експертизу. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, та ухвалення рішення у справі на розсуд суду згідно чинного законодавства. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що із відповідачем він у дружніх стосунках. У період з листопада 2012 року по січень 2013 року був у тривалому відряджені у м. Донецьку і в цей час проживав у [PERSON] За вказаний вище період позивача разом з [PERSON] жодного разу не бачив. Також йому відомо, що відповідач у цей час зустрічався із дівчиною на імя Крістіна, однак це не є позивач у справі. Також суду пояснив, що відповідач ніколи не проживав разом із позивачем, ніяких інтимних стосунків з нею не мав, та такий був у довготривалих стосунках із іншою жінкою. На питання суду звідки йому відомо про інтимні стосунки відповідача із жінками, пояснив, що відповідач сам розповідав йому з ким в нього були інтимні стосунки, а з ким ні. За словами відповідача з [PERSON] ніяких інтимних стосунків у нього не було, тому він жодним чином не може бути батьком [PERSON] Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що у період з листопада 2012 року по січень 2013 року інколи ночував у відповідача [PERSON], за адресою м. Донецьк, пр.. Маяковського, 1/15. За цей період часу позивача разом з [PERSON] жодного разу не бачив. Також пояснив, що відповідач ніколи не проживав разом із позивачем, ніяких інтимних стосунків з нею не мав, та такий був у довготривалих стосунках із іншою жінкою, а саме Медведевою Крістіною. На питання суду звідки йому відомо про інтимні стосунки відповідача із жінками, пояснив, що відповідач сам розповідав йому з ким в нього були інтимні стосунки, а з ким ні. За словами відповідача з [PERSON] ніяких інтимних стосунків у нього не було, тому він жодним чином не може бути батьком [PERSON] Про всіх жінок у житті відповідача він не знає, однак про більшість з них відповідач йому сам розповідав. Також, суду повідомив що позивача у справі він не знає та ніколи її разом із відповідачем не бачив. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, допитаних свідків [PERSON], [PERSON], експерта [PERSON] дослідивши матеріали справи в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 558011, виданого 15 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції, 10 жовтня 2013 року [PERSON] народила доньку [PERSON] (т. 1, а.с. 6). Згідно довідки про склад сімї від 12 вересня 2014 року, виданої Красноармійською міської радою, дитина [PERSON] проживає за адресою [INFO], разом з позивачем у справі [PERSON] (а.с. 7). Судом встановлено, що на час народження дитини сторони між собою у зареєстрованому шлюбі не перебували, відповідач у справі батьком дитини себе не визнав, тому в свідоцтві про народження дитини він батьком не зазначений, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно висновку експерта № 147 від 21 травня 2015 року судово-медичної експертизи з використанням молекулярно-генетичного аналізу крові [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженою громадянкою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами експертизи складає не менше 99,99989% (т. 1, а.с. 48-52). Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON], суду пояснила, що під час проведення вищеозначеної експертизи, відповідач жодних зауважень не мав, порядок проведення відібрання зразків крові для проведення експертизи не оскаржував, відводу їй як експерту не заявляв, щодо методики дослідження зауважень не мав, а також клопотання щодо зберігання або знищення невикористаної частини крові не заявляв. Висновок експертизи у встановленому законом порядку не оскаржував. Також пояснила, що нею при проведенні дослідження використовувалася методика, яка зазначена у описовій частині експертизи, із дотриманням порядку проведення експертизи. Що стосується знищення матеріалів, відібраних у сторін у справі для проведення експертизи, то після експертного дослідження такі були знищені у присутності комісії. Згідно висновку експерта № 153 від 08 липня 2016 року про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON] (в копії ухвали суду [PERSON], [INFO]). Ймовірність даної події складає не менше 99,99998% (т. 2, а.с. 86-89). Зазначена експертиза проведена завідувачем сектору молекулярно-генетичних досліджень відділу біологічних досліджень [PERSON], яка має вищу біологічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення судових біологічних експертиз за експертною спеціальністю 9.3 «Імунологічні дослідження» (свідоцтво № 5821, видане ЕКК МВС України 27.11.2002, свідоцтво про підтвердження кваліфікації судового експерта № 1132, видане ЕК МВС України 16.11.2012), та за експертною спеціальністю 9.5 «Молекулярно-генетичні дослідження» (свідоцтво № 13161, видане ЕКК МВС України 30.10.2014). До вищевказаного висновку експерта було долучено зразки букального епітеліями [PERSON], [PERSON] та малолітньої [PERSON], які разом з первинними упаковками запаковані в пакети Експертної служби МВ України №№ 2412047, 2412048, 2412049 відповідно, з пояснювальними написами і підписами експерта повернуто на адресу суду (т.2, а.с. 101-103). Також, до вказаного висновку долучено акт відбирання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи, з якого вбачається, що заяв, зауважень щодо процедури відбору зразків та їх пакування від відповідача [PERSON] не поступило (т.2, а.с. 100). Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини або за рішенням суду. Відповідно до частини 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особа котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно пункту 9 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має до суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Висновками експертів № 147 від 21 травня 2015 року про проведення судово-медичної експертизи з використанням молекулярно-генетичного аналізу крові та № 153 від 08 липня 2016 року про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, яка було проведена за клопотанням відповідача, підтверджено наявність кровного споріднення між дитиною [PERSON] та відповідачем [PERSON] За таких обставин позов про визнання батьківства підлягає задоволенню. Суд звертає увагу на те, що під час проведення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи, яка була проведена за клопотанням відповідача, відповідач висновки такої у вставленому законом порядку не оскаржував, зауважень та інших заяв під час проведення експертизи не заявляв, і лише дізнавшись про результати дослідження, вказав, що така, на його думку, не відповідає Закону України «Про судову експертизу», при цьому не навівши суду доводів та не подавши належних доказів щодо її незаконності. Крім того, суд не приймає до уваги надані пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], що відповідач у справі не може бути батьком [PERSON], так як не був в інтимних стосунках з позивачем, оскільки предметом спору є не встановлення факту перебування сторін у подружніх стосунках, а встановлення природно-біологічного (кровного) споріднення дитини від батька, у даному випадку [PERSON] від відповідача [PERSON] Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.ст. 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства ( материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства( материнства) в органах РАЦС( прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 12.01.2011 року, підставою для внесення змін до актових записів цивільного стану є, в тому числі, рішення суду про встановлення батьківства. У зв'язку з визнанням судом батьківства відповідача, підлягає задоволенню і позовна вимога щодо внесення змін в актовий запис про народження дитини в графу відомості про батька. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач у справі є батьком [PERSON], [INFO], тому зобовязаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Підстави для звільнення відповідача від обовязку утримувати дитину, передбачені ст. 188 СК України, відсутні. Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обовязку утримувати дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти та утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі передбачені ст. 184 СК України, а саме, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі в даному випадку немає, тому відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, повинні бути визначений у частці заробітку (доходу) батька. Визначаючи розмір аліментів на неповнолітню дитину, суд керується вимогами ст. 182 СК України, при цьому суд враховує майновий стан відповідача, який працює, відомості про інших неповнолітніх дітей та осіб, що перебувають на утриманні відповідача, суду не надані. Таким чином, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на неповнолітню доньку повинен складати 1/4 частину всіх видів його доходів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Крім того, підлягає задоволенню позов і в частині стягнення аліментів на своє утримання, оскільки згідно ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 84 та ст.ст. 86 і 88 СК України. Згідно ч. 2,3 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до розяснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітня дитини проживає разом з матірю та знаходиться на її майновому утриманні, позивач здійснює догляд за дитиною. Відтак, з відповідач слід стягнути на користь позивача аліменти на неї в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу предявлення позову до суду, тобто з 16 грудня 2014 року до досягнення дитиною, трьох років, тобто до 10 жовтня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. З огляду на вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн., які сплачені нею з позовних вимог немайнового характеру про встановлення батьківства, по сплаті витрат на проведення судової експертизи у сумі 5325,75 грн., а також витрати, повязані із проїздом до місця проведення повторної судової експертизи за клопотанням відповідача, у сумі 774, 85, які підтверджені документально (т. 1, а.с. 1, 59, т. 2 а.с. 117). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. З огляду на вищенаведене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн. (243,60 грн. Х 2) за позовні вимог майнового характеру про стягнення аліментів на дитину та з позовні вимоги майнового характеру про стягнення аліментів на жінку, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до Закону України «Про судовий збір» зі змінами, які внесені Законом України № 590-УП від 19.09.2013 року, які набрали чинності з 23.10.2013 року

Outcome: approved