overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира за адресою [ADDRESS]. В належній їй на праві приватної власності квартирі [ADDRESS], зареєстрована її невістка [PERSON], яка починаючи з 21 жовтня 2015 року перестала проживати за вказаною адресою. Реєстрація відповідача в належній їй квартирі покладає на неї додаткові витрати на утримання квартири й відповідно порушує її права. Всі витрати по утриманню квартири вона несе самостійно. Просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] [PERSON] в судове засідання не з'явилась та надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась повторно, будучи належним чином повідомлена судовими повістками, про поважність причин неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наведених нижче підстав, по справі можливо постановити заочне рішення. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно(а.с.7). Згідно копії паспорту та довідки АДП ГУДМС України в Чернівецькій області в квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON](а.с.10,22). Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачем, не надано доказів, які б підтверджували, що відповідач не проживає в [ADDRESS] більше одного року без поважних причин. Так, згідно акту ОСББ «Сонячний Затишок» відповідач [PERSON] не проживає у вказаній квартирі починаючи з 21 жовтня 2016 року, тобто менше року.(а.с.8). Таким чином, враховуючи досліджені судом докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], є безпідставними і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У відповідності до ч.6 ст.259 ЦПК України, суд вважає, що складання рішення суду в повному обсязі слід відкласти на строк чотири дні з дня закінчення розгляду справи і повідомити сторонам, що вони зможуть ознайомитися з повним текстом рішення об 15 год 00 хв. 04 грудня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обгрунтування якого вказав, що вона є основним наймачем квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею у квартирі зареєстрований відповідач, її син, [PERSON], але він там не мешкає з лютого 2013 року. За період з 08 лютого 2013 року відповідач жодного разу не з'явився у вказаній квартирі, і всі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, покладені на неї. Тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у житловій квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки до судового засідання суду не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи суду не надіслав, що є підставою для розгляду справи в заочному судовому засіданні відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Третя особа КП «Служба єдиного замовника» до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, письмово сповістили суд про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO] - наймач, [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - син (а.с.5). Відповідно до акту, складеного спеціалістами приватного підприємства «ПЖФ Гарант-Сервіс» від 24.02.2015 року у складі комісії, встановлено, що з лютого 2013 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не мешкає (а.с.4). Крім того, факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні дали аналогічні пояснення, та зазначили, що [PERSON] не мешкає в зазначеній квартирі з лютого 2015 року. Згідно за ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно за приписами ст.ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців, така особа може бути визнана втратившою право користування житлом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14.12.2007 року. Її право власності на вказану квартиру зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 23.01.2008 року. З 11.09.1996 року по теперішній час за цією ж адресою зареєстрований у якості члена її сім'ї відповідач, який є її сином та який у 2007 році, зібравши свої особисті речі, виїхав із спірної квартири на постійне місце проживання до Росії, де прийняв російське громадянство. Відповідач має власне житло в іншому населеному пункті Росії, де фактично проживає по теперішній час. Адреса його проживання їй не відома. З реєстраційного обліку за адресою розташування її квартири відповідач знятий не був. Протягом певного часу він відвідував її один раз на півроку. Однак, з листопада 2012 року відповідач жодного разу не з'являвся за місцем реєстрації та будь-яких матеріальних витрат щодо утримання квартири не несе. За таких обставин вона змушена сплачувати за відповідача житлово-комунальні послуги, які розраховується з урахуванням кількості осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні. З телефонної розмови з відповідачем їй стало відомо, що він мешкає спільно зі своєю дружиною в Росії та не збирається повертатися за місцем реєстрації, вказаною квартирою не цікавиться. У житловому приміщенні відсутні особисті речі відповідача. Він виїхав з квартири добровільно, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, скарг з цього приводу він не писав. Реєстрація відповідача в житловому приміщенні не дозволяє їй розпоряджатися даною нерухомістю на свій розсуд і значно обмежує її законні права. Тому позивач,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.1995 року, посвідченого Новогродівською державною нотаріальною конторою, їй належить двокімнатна квартира, загальною площею 43,2 кв.м, з них житловою - 25,6 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру зареєстровано на її ім'я Димитровським бюро технічної інвентаризації 23.10.1995 року. З 20.10.2008 року по теперішній час за її згодою за цією ж адресою зареєстрований відповідач, який є її племінником та який жодного дня не мешкав у вказаній квартирі та не з'являвся за місцем реєстрації. Будь-яких матеріальних витрат щодо утримання квартири відповідач не несе. Крім того, як їй стало відомо, відповідач у 2008 році виїхав до Російської Федерації та не має наміру повертатися. Вона є людиною похилого віку, їй важко підтримувати квартиру у належному стані, вона потребує допомоги сторонніх осіб. Також, для здійснення певних угод щодо квартири для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих в ній осіб. За таких обставин з 2008 року по сьогодення вона змушена сплачувати за відповідача житлово-комунальні послуги, які розраховується з урахуванням кількості осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні. Реєстрація відповідача в житловому приміщенні не дозволяє їй розпоряджатися даною нерухомістю на свій розсуд і значно обмежує її законні права. Тому позивач,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначала, що їй належить 2/5 частки житлового будинку з часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані вона та її батько [PERSON] , мати [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] та тітка [PERSON] . [PERSON] , фактично з моменту реєстрації по даний час в зазначеній квартирі не проживала та не з`являлася, її особисті речі в квартирі відсутні. В зв`язку з чим просила суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 03.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд прниходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS] . За вищевказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , яка з дня реєстрації спірною квартирою не користується. Фактично відповідач проживає за іншою адресою. Відповідно до ст.ст.\~71,\~72 ЖК України\~наймач або член його сім`ї може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема, за умови, що не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Умовою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є відсутність особи без поважних на те причин. Дослідженими по справі доказами поважність причин відсутності відповідача за даною адресою не знайшли підтверджень. Право позивача є порушеним, оскільки [PERSON] за відсутності відповідача в житловому приміщенні, самостійно вимушена здійснювати витрати з утримання майна та оплати за отримані комунальні послуги. Тому з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне, визнати відповідача [PERSON] такою, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за даною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку спільного подружнього майна, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем з 16.07.1998 по 04.10.2013 знаходилася в зареєстрованому шлюбі. 01.04.2008, відповідно до договору купівлі-продажу, на імя відповідача була придбана квартира № 6 в будинку 35 смт.Ківшарівка, м.Купянська Харківської області. Після розірвання шлюбу сторони не можуть в добровільному порядку поділити майно набуте в шлюбі у звязку з чим, позивач звернулася до суду з наступним позовом. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги позову які просять суд задовольнити. Відповідач в суджове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву відповідно до якої просить суд розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України, якщо у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши думку сторін, судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Так, сторони з 16.07.1998 по 04.10.2013 знаходилися в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Купянського міськрайсуду Харківської області від 04 жовтня 2013. Договором купівлі-продажу від 01.04.2008 підтверджується за [PERSON] право власності на квартиру № 6 в будинку 35 смт.Ківшарівка, м.Купянська Харківської області (а.с.7-17). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. \~ За ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~ Частиною 1 ст. 69 цього Кодексу визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд, оцінивши достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права приходить до висновку про те, що позовна заява позивача підлягає задоволеню, оскільки позивачем доведено перед судом, що зазначена вище квартира є сумісною власністю подружжя, а тому підлягає розподілу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Позивач позов підтримав просить вимоги задоволити з підстав викладених в позові. Представник відповідача позов визнав, просить вимоги позивача задоволити. Суд, в силу п.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідивши та\~оцінивши докази\~у справі,\~суд встановив: між позивачем та відповідачем досягнуто домовленості щодо володіння житловим будинком в с.Беримівці, вул.Мицівська,6,\~Зборівського району,\~Тернопільської області. Позивачем сплачено визначену за домовленістю суму і досягнуто всіх істотних умов, позивач безперешкодно користується вказаним приміщенням. Однак, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. В зв'язку з цим суд вважає, що істотні умови договору виконані і його слід визнати дійсним. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 657 ЦК України встановлює вимоги щодо форми договору купівлі-продажу, зокрема договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягають згоди з усіх істотних умов договору. Ст.ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Як передбачено частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. \~ За таких обставин, та враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, що знаходиться по [ADDRESS] Чернівецької області, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняв [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, яку позивач як спадкоємець за законом своєчасно прийняла. Позивач не може оформити право власності у зв'язку з тим, що померлий під час життя не оформив правовстановлюючі документи на спадкове майно. На підставі зазначеного просить суд визнати за [PERSON], [INFO], право власності на господарство по [ADDRESS], до складу якого входять: житловий будинок літ. «А», сараї літ. «Б, В, Г, Е», літня кухня літ. «Д», вбиральня літ. «Є», огорожа літ. «№ 1-2», в порядку спадкування за законом по смерті - [PERSON], який помер [INFO]. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити та надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову підлягають до задоволення. Судом встановлено, що станом на 01.07.1990 року по 15.04.1991 року домогосподарство, що знаходиться по [ADDRESS] відносилося до категорії колгоспних дворів, в якому проживала та була його членом: [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується довідкою сільської ради № 1070 від 17.07.2013 року (а.с.17). Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК УPCP, [PERSON] має право в цілому на домоволодіння, яке відносилось до майна колгоспного двору та збереглося по теперішній час. Судом також встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на домоволодіння, що знаходиться в по [ADDRESS] Чернівецької області, яку своєчасно прийняв [PERSON], так як вступив в управління та володіння спадковим майном (а.с. 23). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.14). Після його смерті відкрилася спадщина, яку позивач як спадкоємець за законом своєчасно прийняла, що підтверджується заявою № 556 від 08.05.2012 року про прийняття спадщини (а.с.15) У зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадщину, позивач не може оформити право власності на спадкове майно, а тому право власності в такому випадку, згідно ст. 392 ЦК України, може бути визнано в судовому порядку. На підставі наведеного, враховуючи визнання позову відповідачем суд вважає, що вимоги позову підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання угоди дійсною, та визнання права власності на квартиру. Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином в установленому законом порядку, про час, місце розгляду справи. Суд, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у порядку ст.169 ЦПК України. Третя особа [PERSON], у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином в установленому законом порядку, про час, місце розгляду справи. Суд, вважає можливим розглянути справу за відсутності третьої особи. Судом встановлено, що 31 серпня 2005 року між позивачем та відповідачем по справі [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу нерухомості: а саме - квартири [ADDRESS]. Виконуючи вимоги закону, договір уклали в письмовій формі і посвідчили у третьої особи по справі приватного нотаріуса [PERSON], реєстр № 746. Після складання договору купівлі - продажу [PERSON] передав позивачу квартиру. Право власності на квартиру було зареєстровано в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 07 вересня 2005 року, номер запису в реєстрову книгу під № 7ПВ-491, номер запису 491. В теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися власністю, але нотаріальною конторою їй відмовлено, оскільки нотаріус [PERSON] наказом Дніпропетровського обласного управління юстиції України № 516 від 21 грудня 2004 року дія її ліцензії зупинена. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що при зазначених обставинах позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: approved