Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача - [PERSON] з вимогами про надання дозволу для тимчасового виїзду за кордон з неповнолітнім сином без згоди батька. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить надати дозвіл для тимчасового виїзду за кордон неповнолітнього [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON] до повноліття дитини без згоди батька [PERSON], посилаючись на те, що позивач має намір поїхати з сином на відпочинок в країни ближнього та дальнього зарубіжжя з метою підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. Однак , місцезнаходження відповідача не відоме, тому оформити згоду батька на виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO] неможливо. Відповідач в судове засідання не з'явився. Суд вважає, що позовну заяву слід розглянути без участі відповідача та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, згідно рішення Зборівського районного суду від 10 серпня 2010 року. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON], громадяни України. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 28 серпня 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] проживає у м. Зборові, працює у Зборівській центральній районній лікарні. [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні, навчається в ЗОШ №2 м. Зборова. Місцезнаходження батька невідоме. Відповідач [PERSON] перебуває у розшуку за поданням державного виконавця у зв'язку з несплатою аліментів на утримання сина. Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити виходячи з такого: статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст.6 Закону України «Про охорону дитинства», ст.17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Тому суд вважає, що права дитини на відпочинок, охорону здоров'я та свободу пересуванняпідлягають захисту, отже позов слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved