Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з нього на її користь матеріальну шкоду у розмірі 9534,2 грн., моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн., та судові витрати. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 серпня 2004 року приблизно о 23 годині 20 хвилин [PERSON] керуючи транспортним засобом, автомобілем ВАЗ - 21063 д/н [NUMBER] порушив правила дорожнього руху п.п 1.5, 8.1,8.4,10.1,12.3,16.11 «Правил Дорожнього руху України» затверджених постановою Кабінету Міністрів №1306 від 10.10.2001 року ведених в дію з 01.2002 року. У наслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] нанесені тяжкі тілесні ушкодження які не сумісні з життям. Згідно довідки судово - медичної експертизи №228/3 від 06.10.2004 року були спричиненні наступні травми: закритий перелом правої бедренної кості зі суміщенням,відкритий перелом обох костей лівої голені зі змістом,закритий перелом шиловидного от ростка лівої локтевої кості без зміщення,переломи верхньої та нижньої челюсті з богато травматичними видалення зубів,закритий перелом кості носа,гематома м'яких тканей шеї, садина носа т.н. Смерть сина наступила внаслідок масивної тупої травми тіла у виді багатьох переломів костей скелета,що і призвело до розвитку травматичного та постравмвтичного шока в наслідок чого і наступила смерть. Згідно ухвали колегії суддів з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області від 22.11.2013 року [PERSON], було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.1 п. «В» 6 ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 року. Провадження по справі було закрито. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав. Оскільки позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає у повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є матір*ю загиблого [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2004 року приблизно о 23 годині 20 хвилин [PERSON] керуючи транспортним засобом, автомобілем ВАЗ - 21063 д/н [NUMBER] порушив правила дорожнього руху п.п 1.5, 8.1,8.4,10.1,12.3,16.11 «Правил Дорожнього руху України» затверджених постановою Кабінету Міністрів №1306 від 10.10.2001 року ведених в дію з 01.2002 року. У наслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] нанесені тяжкі тілесні ушкодження які не сумісні з життям. Вироком Старобешівського районного суду Донецької області від 31.05.2013 року відповідач був визнаний винуватим в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Ухвалою колегії суддів з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області від 22.11.2013 року [PERSON], було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.1 п. «В» 6 ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 року. Провадження по справі було закрито. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що в результаті ДТП син позивачки зазнав ушкоджень які несумісні з життям. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач понесла додаткові витрати, а саме: зі смертю сина [PERSON] повинна була зробити усе щоб гідно проводити його в останню дорогу. На придбання ритуального приладдя продуктів харчування,установки пам'ятника, було витрачене 9534,2 грн. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана, внаслідок ДТП у розмірі 9534,2 грн. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 100000,00 гривень, то суд зазначає наступне. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що в результаті ДТП позивачу завдана моральна шкода, таку втрату заповнити просто неможливо. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. Враховуючи характер завданої моральної шкоди, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача 100000,00 гривень відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 109534,2 грн.

Outcome: approved