Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», третя особа - Фрунзенський відділ державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про скасування арешту на рухоме та нерухоме майно [PERSON], [INFO], який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], РНОКПП: [NUMBER] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що на виконанні Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харкова знаходиться виконавче провадження 43056268 за судовим наказом №2н/2033/249/2012, виданим 12.07.2012 року, по справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з [PERSON], [INFO], заборгованості за телекомунікаційні послуги у розмірі 173.11 грн. та судового збору у розмірі 107.30 грн. 16.04.2014 року Державним виконавцем Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харкова була винесена постанова про відкриття провадження 43056268. 10.11.2014 року Державним виконавцем була винесена постанова про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно у межах суми звернення стягнення - 337.45 грн. та заборони його відчуження лише в межах суми боргу. 05.02.2015 року Державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого провадження стягувачу, згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», як завершене, через відсутність у боржника майна. [PERSON], [INFO], є чоловіком позивача, з яким вона перебувала у шлюбі з 18.01.2014 року по день його смерті [INFO]. Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.03.2016 року, номер витягу 43300919, виданим 12-ю ХДНК (спадкова справа № 201/2016). Через накладення арешту та заборони на все рухоме та нерухоме майно її покійного чоловіка, вона не може оформити свої спадкові права після його смерті. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні викладеним вище. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду лунок пояснення щодо позовної заяви, в яких зазначив, що просить звільнити з-під арешту все рухоме і нерухоме майно, яке належало [PERSON], який помер [INFO], накладеного в межах здійснення виконавчого провадження №43056268, згідно постанови від 10.11.2014 року, оскільки в рахунок погашення заборгованості, яка обліковувалась за боржником, також просив розглянути справу у відсутність відповідача. Представник третьої особи у судовому засіданні при ухваленні рішенні поклався на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного . Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.ст. 13,41 Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 16 ЦК України серед інших способів захисту цивільних прав є визнання права та інтересів. У ході судового розгляду встановлено, що 06 квітня 2012 року Фрунзенським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ №2н-249/2012 щодо примусового стягнення з [PERSON] 173 (сто сімдесят три) грн. 11 коп. заборгованості за спожиті телекомунікаційні послуги та 107 (сто сім) грн. 30 коп. судового збору, всього 280 (двісті вісімдесят) грн. 41 коп. на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком». Постановою від 16 квітня 2014 року державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ Кудіною Л.С. було відкрито виконавче провадження №43056268 з примусового виконання судового наказу від 06.04.2012 року №2-н-249/2012 та надано [PERSON] строк для добровільного виконання виконавчого документа протягом семи днів з моменту винесення постанови, а саме до 24 квітня 2012 року. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за виконавчим документом, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 10.11.2014 року, винесеною держаним виконавцем Фрунзенського відділу Харківського міського управління юстиції Кріт А.В. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON], [INFO]. [PERSON] помер [INFO], про що 23 лютого 2016 року складено відповідний актовий запис №3173 (свідоцтво про смерть серія [NUMBER]). Позивач [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 2014 року (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]) Як вбачається з наданих платіжних доручень 20 березня та 7 квітня 2017 року в рахунок погашення заборгованості 280 грн. 41 коп., яка обліковувалась за [PERSON], Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» надішли кошти в сумі 173 грн. 11 коп., щодо погашення основного боргу та судового збору 107 грн. 30 коп. В силуст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України, визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст.4, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Судом встановлено, що права позивача порушуються, оскільки вона не може розпорядитися належним їй майном через наявність арештів на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивача підлягають судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає зняття судом арешту з майна і частина друга вказаної статті визначає які дії має вчинити державний виконавець у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, а саме: у разі прийняття рішення судом про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З урахуванням приписів ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» суд не повинен перераховувати документів органу виконавчої служби, якими були накладені арешти, оскільки державний виконавець, якому буде доручено зняття арешту з майна, має визначити самостійно які дії необхідно вчинити для досягнення мети щоб майно було вільним від арешту. Суд захищає право позивача шляхом звільнення майна з-під арешту, а конкретні дії по зняттю арешту вчиняються державними виконавцями самостійно. Оцінивши всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved