Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 22.05.2005 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. У вказаному шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO] Позивач посилається на те, що їх спільне проживання та шлюбні відносини стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя, відсутності спільних інтересів та частих сварок між ними, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми один для одного. Крім того, під час її чергового відїзду за кордон на заробітки, відповідач вчинив подружню зраду та почав проживати і підтримувати фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою. Враховуючи те, що їх з відповідачем шлюб упродовж вже більше ніж два роки існує формально та ґрунтується на взаємній недовірі і неповазі один до одного, тому просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, не дивлячись на своєчасне та належне повідомлення про час та місце розгляду справи, до суду від неї надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи провести в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обґрунтувала вищенаведеним та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності від нього також не надходило, а тому справу, зі згоди позивача та його представника розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.05.2005 р., що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №137201 від 14.09.2017 року (а.с.6). Перебуваючи у шлюбі, у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що видно із копії свідоцтва про її народження (а.с.11-10). Причиною розпаду сімї сторін є те, що спільне проживання та шлюбні відносини стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя, відсутності спільних інтересів та частих сварок між ними. Крім того, відповідач, перебуваючи у шлюбі з позивачем, вчинив подружню зраду. Через такі відносини між ними позивач втратила до відповідача почуття поваги та любові і не бажає з ним більше перебувати у шлюбі. На протязі 2 років сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть. Враховуючи відсутність між сторонами будь-яких відносин, відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб серії 1-МИ №137201 від 14.09.2017 року (а.с. 6) видно, що після реєстрації шлюбу відповідач [PERSON] своє прізвище не змінювала, враховуючи також те, що від останньої будь-яких клопотань з цього приводу не надходило, то суд це питання не вирішує. На підставі викладеного та

Outcome: approved