Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] 20. 01. [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. В обґрунтування своєї заяви пояснила, що вони з відповідачем з 23. 08. 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого в них 20. 01. 2015 року народилася донька [PERSON], яка після фактичного розірвання між сторонами шлюбних відноси, мешкає з матірю та знаходиться на її утриманні, мати не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач на утримання дитини кошти надає, але не завжди своєчасно, та не у потрібному для потреб дитини розмірі, хоча його стан здоровя та матеріальне становище, відсутність інших утриманців дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивачка просить суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, без застосування технічного запису, та у заочному порядку, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони з 23. 08. 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.2) від якого в них 20. 01. 2015 року народилася донька [PERSON] (а.с.3), яка після фактичного розірвання між сторонами шлюбних відноси, мешкає з матірю та знаходиться на її утриманні (а.с.10). Мати не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.8,9). Відповідач на утримання дитини кошти надає, але не завжди своєчасно, та не у потрібному для потреб дитини розмірі, хоча його стан здоровя та матеріальне становище, відсутність інших утриманців дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно зі ст. 180, 183, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, розмір аліментів на утримання дитини може бути встановлений у частці від заробітку та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідач, знаходяться у шлюбі, але їх спільна дитина проживає з позивачем та фактично перебуває на її утриманні. Згідно розяснень п. 17 Постанови ПВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, інших непрацездатних осіб, інші обставини, що мають значення для справи непрацездатних. Із врахуванням матеріального становища позивача та відповідача, інших обставин справи, що мають суттєве значення, суд вважає, що аліменти на утримання дитини слід стягувати щомісячно в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: 551, 20 грн. по сплаті судового збору. Згідно зі ст. 367 ч. 1 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць На підставі викладеного і

Outcome: approved