Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру №6 в будинку №9 «а» по вул.Ситова в м.Запоріжжі, посилаючись на те, що 19.07.2015 року помер [PERSON], який приходився їй чоловіком. Після його смерті відкрилась спадщина на спірну квартиру в житловому будинку Житлово-будівельного кооперативу«Шляховик». Позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини. Однак, оформити право спадщини в установленому законом порядку вона не може, оскільки за життя спадкодавець [PERSON] не оформив свідоцтва про власність на спірну квартиру, хоча у 1984 році повністю сплатив пай, тому вона просить суд визнати за нею право власності на вищезазначену квартиру. Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомила. Від представника позивача до канцелярії суду надійшла заява щодо розгляду справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Запорізької міської ради, у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав суду заяву від 06.07.2016 року, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вирішення спору відніс на розсуд суду. Представник відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Шляховик», в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, в попередньому судовому засіданні щодо позовних вимог не заперечував. Відповідно до вимог ст.169 Цивільного процесуального кодексу України неявка позивача, його представника і представників відповідачів в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, його представника і представників відповідачів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії І-ЖС, №333042, виданого 20.07.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] помер 19.07.2015 року, про що в книзі реєстрації смертей 20.07.2015 року зроблено відповідний актовий запис №5076 (а.с.25). Позивач [PERSON] є дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії ІІ-ЖС, № 459379 від 24.10.1992 року (а.с.27). Згідно з випискою з протоколу №1 загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу «Шляховик» від 15.03.1981 року №34 (а.с.31), [PERSON] після смерті матері, [PERSON], був прийнятий в члени Житлово-будівельного кооперативу «Шляховик». Відповідно до довідки, виданої головою та бухгалтером Житлово-будівельного кооперативу «Шляховик» (а.с.32), пайовий внесок в сумі 4084,19 карбованців за квартирою, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ситова, 9а, сплачений повністю в серпні 1984 року. Згідно зі спадковою справою №6/2016, заведеної 27.02.2016 року після смерті [PERSON], 27.02.2016 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] У матеріалах спадкової справи інші заяви, а також інформація про можливих інших спадкоємців, відсутня (а.с.59-80). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] №54/02-31 від 22.04.2016 року встановлено, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], у звязку з тим, що спадкоємцем не було надано правовстановлюючого документу на спадкову квартиру (а.с.79). Таким чином, судом встановлено, що позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців за законом першої черги, які б звернулися із заявою про прийняття спадщини, немає, заповітів померлий не залишив. Відповідно до підпункту «б» пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. На підставі ч.3 ст.384 Цивільного кодексу України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно зі ст.1261 Цивільного кодексу України до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінивши докази в їх сукупності та відповідно до ст.ст.15, 48 Закону України «Про власність», що діяв на час виплати паю за квартиру, ст.384 Цивільного кодексу України, суд вважає, що оскільки [PERSON] повністю вніс свій пайовий внесок за спірну квартиру, то набув право власності на неї, а позивач, яка є спадкоємицею за законом першої черги, має право її успадкувати. Суд також вважає, що відповідно до ст.1268 і ч.1 ст.1269 Цивільного кодексу України [PERSON], подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], прийняла спадщину у вигляді квартири [ADDRESS]. Таким чином, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтований і підлягає задоволенню. У звязку із тим, що позивач не просила стягувати з відповідачів сплачений нею при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved