Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням №57 по вул. Дворського в смт. Коропець Монастириського району Тернопільської області. У обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку №57, розташованого за адресою: вул. Дворського в смт. Коропець Монастириського району Тернопільської області, у якому, окрім неї та інших осіб, також зареєстрований [PERSON] Відповідач більше року не проживає та не зявляється за вищевказаною адресою. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача, який у належному їй житловому приміщенні не проживає, призводить до нарахування надмірних комунальних платежів, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним домоволодінням. Ухвалою суду від 10.01.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи \~та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~\~ \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, представником позивача [PERSON] суду подано заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позов не подав. Судом встановлено такі обставини. Як убачається із реєстраційного посвідчення, виданого КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», будинковолодіння №57, розташоване за адресою: вул.Дворського, смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області, зареєстроване за позивачем [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, що видане 4.03.2002 року Монастириською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за №216, про що 22.04.2002 року зроблено запис в реєстрову книгу №7 за реєстровим №831. Згідно довідки №1975/1007, виданої 17.10.2018 року Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO] (зять позивача), входить до складу сімї позивача [PERSON] власника житлового приміщення, розташованого по вул.Дворського, 57 в смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області, та зареєстрований за адресою: [INFO]. Як слідує з акту №57 від 12.10.2018 року, складеного комісією в складі: селищного голови [PERSON], секретаря селищної ради [PERSON], депутата селищної ради [PERSON], яка провела опитування свідків [PERSON], [PERSON], останні підтвердили, що [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], не проживає за даною адресою з 2014 року по даний час, місце його проживання невідоме. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~ В силу вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України\~та ст. 150 ЖК України\~та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У відповідності до положень ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як зясовано судом, відповідач, будучи зареєстрованим, протягом чотирьох років не проживає в належному позивачу житловому будинку, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не зявився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про наявність між ними і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, суду не надано. На підставі наведених вище обставин суд приходить до переконання, що так як відповідач без поважних на те причин понад один рік не проживає у спірному житловому будинку, в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком №57, розташованим по вул.Дворського в смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved