Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила суд визначити місце проживання їх спільної дитини доньки [PERSON] , [INFO] разом нею. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем у справі - батьком дитини вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.03.2013 року. Під час їх спільного життя з відповідачем виявилося, що вони мають різні погляди на життя, відповідач негідно поводив себе з нею, ображав та вдавався до домашнього насильства, внаслідок чого їх подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. 21.01.2019 року відповідач вигнав її з місця їх постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . З цього часу вони припинили вести спільне господарство, шлюбні відносини та проживають окремо один від одного. В даний час вона звернулася до суду з позовом про розлучення. Після припинення сімейних відносин з відповідачем їх спільна донька поза її волею без її згоди залишилася проживати разом з відповідачем. На даний час відповідач перешкоджає їй бачитися з дитиною та спілкуватися з нею. Під час її останніх побачень з донькою, вона помітила, що дитина брудна, одяг та білизна на ній були також брудними. Донька розповіла їй про те, що батько часто відлучається з дому, залишає її або одну, або з якоюсь незнайомою жінкою, виражала свою прихильність до неї, говорила про те, що хоче жити з нею, постійно питала, коли вона повернеться додому. В зв`язку з викладеним, позивачка була вимушена звернутися до суду з даним позовом, просила суд про визначення місця проживання неповнолітньої доньки разом з нею. Ухвалою суду від 12.03.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою суду від 18.10.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги свого позову та просила їх задовольнити. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав в повному обсязі все викладене в позові, просив суд про його задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що вважає, що донька повинна проживати з ним, оскільки позивачка нічому її не навчить, оскільки у неї низький рівень освіти, тому вона не може належним чином її виховувати. Він на даний час на пенсії, тому 24 години на добу може займатися дитиною і приділяти їй увагу. Він проживає в квартирі разом з матір`ю, у кожного з них окремі кімнати, які вони закривають, коли йдуть з дому. Проте, є кухня, коридор і його кімната, де донька може вільно знаходитися. В його кімнаті немає окремого спального місця для дитини та столу, щоб готувати домашнє завдання, проте він все це при необхідності може придбати. Представник третьої особи служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала висновок служби у справах дітей про визначення місця проживання неповнолітньої доньки сторін у справі разом з матір`ю - позивачем у справі. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача у справі та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.03.2013 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначила в судовому засіданні позивачка, під час їх спільного життя з відповідачем виявилося, що вони мають різні погляди на життя, відповідач негідно поводив себе з нею, ображав та вдавався до домашнього насильства, внаслідок чого їх подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. 21.01.2019 року відповідач вигнав її з місця їх постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . З цього часу вони припинили вести спільне господарство, шлюбні відносини та проживають окремо один від одного. В даний час вона звернулася до суду з позовом про розлучення. Після припинення сімейних відносин з відповідачем їх спільна донька поза її волею без її згоди залишилася проживати разом з відповідачем. На даний час відповідач перешкоджає їй бачитися з дитиною та спілкуватися з нею. Під час її останніх побачень з донькою, вона помітила, що дитина брудна, одяг та білизна на ній були також брудними. Донька розповіла їй про те, що батько часто відлучається з дому, залишає її або одну, або з якоюсь незнайомою жінкою, виражала свою прихильність до неї, говорила про те, що хоче жити з нею, постійно питала, коли вона повернеться додому. Відповідач в судовому засіданні не заперечував того факту, що дійсно з січня 2019 року вони з позивачкою проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Проте вважав, що їх донька повинна проживати з ним, він може дати їй освіту, навчити її всьому, а позивачка має низький рівень освіти, тому не може виховувати доньку. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї,посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Як вбачається з положень ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтями 150-157 цього Кодексу передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання, спілкування та розвитку дитини, які є рівними. Відповідно до наданих комісії у справах дітей та сім`ї документів, позивачка наразі проживає разом з донькою в орендованій квартирі [ADDRESS] , згідно договору оренди від 05.04.2019 року. За вказаною адресою Службою у справах дітей та сім`ї проведено обстеження житлово-побутових умов проживання та з`ясовано, що умови для проживання та виховання дитини створено. В кімнаті чисто, зроблено косметичний ремонт,є диван розкладний (спальне місце матері і дитини), шафа, тумбочка, стіл. Наявні дитячі речі, іграшки, книжки. При обстеженні була присутня малолітня донька сторін у справі, зазначила, що хоче проживати разом з матір`ю. Крім того, були обстежені житлово - побутові умови проживання відповідача у справі. В квартирі чисто, зроблено ремонт, є всі необхідні меблі та побутова техніка для ведення домашнього господарства. Батько проживає в одній кімнаті, іншу кімнату займає бабуся дитини з боку батька. В кімнаті батька є двоспальний диван, полиці, два крісла, два телевізори. За результатами обстеження можна дійти висновку, що для перебування дитини умови створено, для проживання - умови потребують покращення (придбання окремого спального місця та столу для навчання). Крім того в судовому засіданні встановлено,що позивачка забезпечила доньку всіма необхідними посібниками і приладдям для навчання, дівчинка одягнена по сезону та зі смаком, завжди охайна, особисті речі тримає в порядку. Мама приводить та забирає її до школи, відвідує батьківські збори, багато приділяє уваги навчанню та вихованню дитини. Батько ж зав період навчання дитини в школі, жодного разу там не з`являвся. Все вказане підтверджується інформацією наданою керівництвом школи №238 Деснянського району м. Києва. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли ….. батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини відповідну заяву… Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його до органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Відповідно до висновку Деснянської РДА в м. Києві від 11.10.2019 року №102/03/37-8249 Деснянська РДА в м. Києві на яку покладені повноваження органу опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю [PERSON] . Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення рішення про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з матір`ю, оскільки таке рішення максимально відповідає інтересам неповнолітньої. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» відповідач у справі звільняється від сплати судових витрат, оскільки являється інвалідом 2 групи по життєво.

Outcome: approved