Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1109 гривень з врахуванням індексації до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем з 09.07.2010 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 24.12.2012 року. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю в м. Вінниці як внутрішньо переміщена особа (довідки №509-5000184185, №509-5000184175 від 28.08.2019 року). Відповідач участі у вихованні сина не бере, коштів на утримання сина, які відповідач сплачує в сумі 700 гривень нерегулярно, недостатньо для забезпечення розвитку дитини. Інших утриманців відповідач не має. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки на адресу, зазначену в позові, та шляхом розміщення на веб-сайті Судової влади України відповідного оголошення. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України). Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 24.12.2012 року (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.12.2010 року (а.с.5). Дитина знаходиться на повному утриманні матері та проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №509-5000184175 та №509-5000184185 від 28.08.2019 року (а.с.6-7). Згідно доводів позовної заяви відповідач проживає в м. Дебальцеве, тобто на непідконтрольній території України, окупованій Російською Федерацією. Іншого судом не встановлено. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальнестановище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Дитині виповнилося 9 років. Судом встановлено неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дитини, а тому право позивача є порушеним та таким, що підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). На підставі викладеного та враховуючи встановлений законом обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також те, що відповідач працездатна особа, не має інших утриманців та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання сина (іншого судом не встановлено), а дитина потребує такої допомоги, суд прийшов до висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 1 109 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, ухвалюючи рішення в цій справі, вважає за доцільне, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну розміру аліментів, у випадках, передбачених ст. 192 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 30.01.2020 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 840,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved