Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 30.04.1987 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Монастириським районним відділом ЗАГС Тернопільської області, про що зроблено актовий запис № 15. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують більше одинадцяти років, спільного господарства не ведуть. За таких обставин сімю зберегти не можливо. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], який було зареєстровано 30 квітня 1987 року Монастириським районним відділом ЗАГС Тернопільської області, актовий запис № 15, а також стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання також не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У встановлений судом строк відзив з викладеними запереченнями проти позову відповідач до суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, шлюб між сторонами був укладений 30 квітня 1987 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-ИД № 414700, виданим Монастириським районним відділом ЗАГС Тернопільської області, актовий запис № 15 (а.с.7). Враховуючи, що сторони не підтримують шлюбні стосунки більше одинадцяти років, не бажають зберегти шлюб та сімю, а також не мають намірів проживати спільно, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд дійшов висновку про те, що сімю [PERSON] зберегти не має можливості, тому шлюб необхідно розірвати. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. також підлягають задоволенню в повному обсязі. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного та

Outcome: approved