Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області, третя особа Черкасько-Лозівська сільська рада Дергачівського району Харківської області про визнання права власності. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 118433, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 235 та виданого 28.07.2003 року на підставі Рішення VII сесії XXIV скликання Черкасько-Лозівської сільської ради від 10.06.2003 року, їй належить на праві власності земельна ділянка площею 0.2000 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6322083001:00:000:0333, яка розташована за адресою с. Черкаська Лозова, вул. Енергетиків, 2, Дергачівського району, Харківської області. Вказана земельна ділянка передана їй у приватну власність в порядку приватизації рішенням VII сесії XXIV скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 10.06.2003 року. Передача у приватну власність земельної ділянки відбулася на підставі технічної документації, яка розроблялася Дергачівською районною філією Харківського регіонального центру Державного земельного кадастру та була погоджена висновком Дергачівського відділу земельних ресурсів від 09.06.2003 року. Окрім цього, в ході погодження Акту встановлення та погодження меж земельної ділянки для виготовлення акту на право власності межі були погоджені, зокрема, із представником районного відділу земельних ресурсів та всіма іншими суміжними землекористувачами. Також, довідкою Дергачівської районної філії Харківського регіонального центру Державного земельного кадастру визначено, що вона -[PERSON] стала власником земельної ділянки площею 0.2000 га, кадастровий номер 6322083001:00:000:0333, про що в Книзі реєстрації мається запис за № 6-465 від 25.07.2003 року. Передача у приватну власність вказаної земельної ділянки відбулася на підставі рішення виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області № 720 від 09.08.1994 року, яким їй - [PERSON] було виділено в довічне спадкоємне володіння земельну ділянку та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку, а також будівництво господарських споруд. Разом з тим, в 2016 році вона вирішила перевірити земельну ділянку в Єдиному кадастрі земельних ділянок України. Відповідно до вимог п.3.3 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» встановлено, що при посвідченні договору про відчуження земельної ділянки як самостійного об'єкта цивільних правовідносин нотаріус витребовує витяг з Державного земельного кадастру. Відомості з цього витягу про встановлене обмеження (обтяження) зазначаються нотаріусом в тексті договору. У звязку із тим, що право власності на земельну ділянку набуте нею в час, коли на території України ще не діяли сучасні речові та кадастрові реєстри, з метою можливості в подальшому відчуження земельної ділянки вона звернулася із завою до відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області про внесення до Державного земельного кадастру України кадастрового номеру її земельної ділянки 6322083001:00:000:0333. Однак, на заяву їй було повідомлено, що згідно із наявними реєстрами у відділі відсутні відомості, про те що нею набуто право власності на земельну ділянку. Таким чином, орган державної влади фактично не визнав та частково обмежив її право власності в частині можливості розпорядитися належною їй річчю. Зазначена обставина відбулася не з її вини, а через те, що держава в особі органів земельних ресурсів не спроможна забезпечити перенесення відомостей з попередніх реєстрів у нові реєстри, внаслідок чого відбувається необґрунтоване та безпідставне обмеження прав власників нерухомості щодо розпорядження належним їм майном. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в поданій до суду заяві свій позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Відповідач у справі представник відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області в судове засідання не зявився, в поданій до суду заяві вказав, що у Відділі не обліковується архівний примірник державного акту серія ХР № 118433 на право власності на земельну ділянку на імя позивача. В Книзі реєстрації записів державних актів на землю громадян (Черкасько-Лозівська сільська рада) за № 235 було здійснено 17.01.2003 року реєстрацію державного акту на право приватної власності на іншу земельну ділянку на імя іншого громадянина, архівний примірник державного акту на його імя знаходиться в архіві Відділу. просив справу розглядати в його відсутність, що суд вважає за можливе. Представник Черкасько-Лозівської сільської ради - третя особа у справі в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини суд не повідомив, суд вважає за можливе розгляд справи по суті проводити в його відсутність . Суд, вивчивши надані суду докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 118433, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 235 та виданого 28.07.2003 року на підставі Рішення VII сесії XXIV скликання Черкасько-Лозівської сільської радим від 10.06.2003 року, їй належить на праві власності земельна ділянка площею 0.2000 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6322083001:00:000:0333, яка розташована за адресою с. Черкаська Лозова, вул. Енергетиків, 2, Дергачівського району, Харківської області. . Вказана земельна ділянка передана позивачу у приватну власність в порядку приватизації рішенням VII сесії XXIV скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 10.06.2003 року. Передача у приватну власність земельної ділянки відбулася на підставі технічної документації, яка розроблялася Дергачівською районною філією Харківського регіонального центру Державного земельного кадастру та була погоджена висновком Дергачівського відділу земельних ресурсів від 09.06.2003 року. В ході погодження Акту встановлення та погодження меж земельної ділянки для виготовлення акту на право власності межі були погоджені, зокрема, із представником районного відділу земельних ресурсів та всіма іншими суміжними землекористувачами. Довідкою Дергачівської районної філії Харківського регіонального центру Державного земельного кадастру визначено, що позивач стала власником земельної ділянки площею 0.2000 га, кадастровий номер 6322083001:00:000:0333, про що в Книзі реєстрації мається запис за № 6-465 від 25.07.2003 року. Передача у приватну власність вказаної земельної ділянки відбулася на підставі рішення виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області № 720 від 09.08.1994 року, яким позивачу було виділено в довічне спадкоємне володіння земельної ділянки та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку, а також будівництво господарських споруд. Право власності на земельну ділянку набуте позивачем в час, коли на території України ще не діяли сучасні речові та кадастрові реєстри, з метою можливості в подальшому відчуження земельної ділянки позивач звернулася із завою до відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області про внесення до Державного земельного кадастру України кадастрового номеру її земельної ділянки 6322083001:00:000:0333. На заяву позивачу було повідомлено, що згідно із наявними реєстрами у відділі відсутні відомості, про те що нею набуто право власності на земельну ділянку. Таким чином, орган державної влади фактично не визнав та частково обмежив право власності позивача в частині можливості розпорядитися належною їй річчю. Зазначена обставина відбулася не з вини позивачки, а через те, що держава в особі органів земельних ресурсів не забезпечила перенесення відомостей з попередніх реєстрів у нові реєстри, внаслідок чого відбувається необґрунтоване та безпідставне обмеження прав власників нерухомості щодо розпорядження належним їм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 316 ЦК України \~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1-2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За п.1 ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом визнання прав. У звязку із невизнанням та оспорюванням речових прав на земельну ділянку зі сторони відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області, який є правонаступником Дергачівського районного відділу земельних ресурсів, позивачем подано позовну заяву в порядку ст. 392 ЦК України та ст. 152 ЗК України. Стосовно залучення відділу Держагеокадастру у Дергачівському районі Харківської області як відповідача: Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 974 від 17.08.2011 року « Про утворення територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів за переліком згідно з додатком 1 , реорганізовано територіальні органи Державного комітету із земельних ресурсів шляхом приєднання до новоутворених територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів за переліком згідно з додатком 2. Додаток 1до постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2011 р. N 974 «Перелік територіальних органів Держзмеагенства, які утворилися: Харківська область: Відділ Держземагентства у Дергачівському районі. Додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2011 р. N 974 « Перелік територіальних органів Держщемагенства, які утворилися шляхом реорганізації»: Відділ Держземагентства у Дергачівському районі управління Держкомзему у Дергачівському районі. Відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 « Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» та від 14.01.2015 року № 5 « Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», наказу Держземагенства України від 09.07.2015 року № 71 « Про реорганізацію Відділу Держземагенства у Дергачівскьому районіХарківської області» та наказу Відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області від 13.07.2015 року № 37 « Про реорганізацію Відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області» утворено як юридичну особу публічного права Відділ Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області у звязку з реорганізацією Відділу Держземагенства у Дергачівскьоум районі Харківської області шляхом приєднання до новоутвореного Відділу Держгеокадастру у Дергачівскьому районі Харківської області. Даний позов не є матеріальним, оскільки в позовних вимогах позивачем не ставиться питання про первісне набуття права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги спрямовані на усунення невизнання зі сторони державного органу вже набутого та зареєстрованого права власності. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 392 ЦК України, 152 ЗК України,

Outcome: approved