Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, останній є батьком її дитини, що встановлено рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 30.07.2013 року, добровільно надавати матеріальну допомогу відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12 червня 2014 року до участі у справі залучено [PERSON] як третю особу. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07 липня 2014 року до участі у справі залучено [PERSON] як третю особу. 11.07.2014 року до канцелярії суду надійшла заява представника позивача про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, представник позивача надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Відповідач та його представник, будучи повідомленими судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі відповідача, уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно не заперечував. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не надали. Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України неявка сторін та третіх осіб не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача, їх представників та третіх осіб. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, надані сторонами, та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого повторно 08.07.2014 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, та рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 30.07.2013 року по справі №812/9833/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, яке набуло законної сили 26.09.2013 року (а.с.4, 5-6), встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Судом також встановлено та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, що на даний час дитина знаходиться на утриманні матері [PERSON], проживає разом з нею. На підставі рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25.06.2013 року по справі №333/3104/13-ц, яке набуло законної сили 08.07.2014 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 35% частини всіх доходів щомісячно, починаючи з 17.04.2013 року довічно (а.с.19-20). Постановою державного виконавця Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції від 23.08.2013 року відкрито виконавче провадження №39698913 за виконавчим листом №333/3104/13-ц, виданим 29.07.2013 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя на підставі зазначеного вище рішення (а.с.21). Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого 01.06.2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] 01.06.2013 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №321. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінене на [PERSON] (а.с.22). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 07.11.2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.23). На підставі інформації вих.№575 від 25.06.2014 року, наданої директором по персоналу та розвитку організації ПрАТ «Київстар», [PERSON] з 06.08.2004 року працює в ПрАТ «Київстар» та на даний час обіймає посаду начальника сектору ТО та інтеграції мережі (м.Запоріжжя). Загальна сума отриманого [PERSON] доходу за період з 01.02.2014 року по 31.05.2014 року за винятком аліментів становить 44322,53 гривень. Таким чином, добровільно відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини - [PERSON] не надає, хоча є працездатним. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, оскільки відповідач має регулярний постійний дохід (офіційно працює та отримує заробітну платню), а інші обставини, які б давали підстави для призначення аліментів у твердій грошовій сумі, відсутні, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання дитини мають бути присуджені у частці від доходу її батька. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні частки доходу відповідача, яка підлягає стягненню як аліменти, суд враховує, що [PERSON] має постійний дохід у вигляді заробітної плати, на його утриманні знаходиться матір - [PERSON], на користь якої за рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25.06.2013 року відповідач сплачує аліменти у розмірі 35% частини всіх доходів щомісячно, починаючи з 14.04.2013 року довічно, дружина - [PERSON], яка на теперішній час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а також малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов надійшов до суду 31.03.2014 року, а тому саме з цієї дати повинні бути присуджені аліменти. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виходячи з принципу розумності та якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи обставини справи, а також те, що відповідач визнав уточнений позов повністю, суд приходить до висновку про те, що уточнені позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved