Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до АТ «Банк Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л., приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк І.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивувує тим, що 26.02.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 287, яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором № 845859911 від 13.08.2010 року за період з 13.08.2010 по 13.03.2018 у розмірі 92251,35 грн, що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 91442,81 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями у розмірі 808,54 грн. Позивач вважає, що відповідачем пропущено строк, протягом якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного нотаріального напису, так як заборгованість утворилась за вісім років. Окрім того, відповідачем при поданні заяви про вчинення виконавчого напису ставилась вимога про стягнення коштів за кредитним договором, заборгованість за яким утворилась починаючи з 14.03.2011 року, однак у виконавчому написі зазначено, що заборгованість починається з 13.08.2010 року, що у свою чергу вказує на спір виникнення періоду заборгованості. У зв`язку з цим, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26.02.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком І.С., зареєстрований в реєстрі за № 287. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2019, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідач скористався процесуальним правом подавши відзив на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень. У відзиві відповідач зазначив, що АТ «Банк Форвард» являється правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт». 18.08.2010 позивач звернувся до Банку із підписаною ним Заявою № 84585911, яка в п. 3 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Банком було відкрито по процедурі зміну рахунку з відкритого раніше 2625 на 2620, у зв`язку зі зміною порядку бухгалтерського обліку рахунків клієнтів у відповідності до Постанови № 89 від 11.09.2017, а тому на дату вчинення виконавчого напису рахунок позивача змінився на інший рахунок. Також відповідач зазначив, що 13.02.2018 Банк направив позивачу Заключний Рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за Договором про картку в сумі 92251,35 грн. Оскільки позивачем умови договору не виконані, 26.02.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 287, яким запропоновано стягнути на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 84585911 від 13.08.2010, боржником за яким є [PERSON] . У оспорюваному виконавчому написі зазначено, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.08.2010 по 13.03.2018. Загальна сума заборгованості становить 92251,35 грн. Треті особи Приватний виконавець округу міста Києві Вольф Т.Л., Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк І.С. не скористалися процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх пояснень. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву, виходячи з наступного. 26.02.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 287, яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість по кредитному договору № 84585911 від 13.08.2010 за період з 13.08.2010 по 13.03.2018 у розмірі 92251,35, що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 91442,81 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями у розмірі 808,54 грн. Зазначений виконавчий напис здійснено на підставі заяви відповідача про вчинення виконавчого напису від 26.02.2019, де зазначено, що заборгованість утворилась починаючи з 14.03.2011, однак у виконавчому написі зазначено, що заборгованість починається з 13.08.2010. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26.02.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., зареєстрований за № 287. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням основного принципу нотаріальних дій - безспірності та за відсутності документів, визначених п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач подав відзив на позовну заяву у встановлений строк, а також докази, на підтвердження своїх заперечень. В доказах, поданих відповідачем, у відзиві надана копія заяви про вчинення виконавчого напису від 26.02.2019, в якій зазначено, що відповідно до умов кредитного договору № 84585911 від 13.08.2010, який було укладено між ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» та клієнтом, яких є позивач [PERSON] стягнення заборгованості проводиться за період з 14.12.2017 по 13.03.2018. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодав ець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Частиною першою статті 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині перші статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Разом з тим, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», містить імперативну норму про те, що виконавчий напис нотаріуса видається лише якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, у відносинах під юридичними особами - не більше року, або ж законом встановлений більший строк давності для певної конкретної вимоги. Для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу надано такий пакет документів: копію заяви про вчинення виконавчого напису від 26.02.2019 про стягнення з [PERSON] заборгованості за період 14.03.2011 по 13.03.2018 (надана позивачем); копію заяви про вчинення виконавчого напису від 26.02.2019 про стягнення з [PERSON] заборгованості за період 14.12.2017 по 13.03.2018 (надана відповідачем); копію заяви/анкети позичальника за кредитного договором № 84585911 від 13.08.2010; вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань, повідомлення про відступлення прав вимоги, розрахунок заборгованості за кредитним договором № 84585911 від 13.08.2010 року; виписку за договором № 84585911 від 13.08.2010 року. Однак, в матеріалах справи та в належним чином завірених матеріалах, які були надані банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису № 287 від 26.02.2019, відсутні банківські виписки за період заборгованості, який зазначений в оспорюваному виконавчому написі. Так як банком надані банківські виписки за період з 14.03.2011 по 26.02.2019, а у виконавчому написі зазначена заборгованість з 13.08.2010 по 13.03.2018, що унеможливлює встановити розмір дійсної заборгованості за кредитним договором. Отже, нотаріус, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, належним чином не переконався у безспірності розміру сум, не встановив у якому розмірі виникла заборгованість, як по тілу кредиту так і по відсоткам, чим припустився порушень вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Ігор Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26.02.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Ігорем Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 287. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача АТ «Банк Форвард» підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved