Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 30.07.2014 року рішенням Харківської міської ради №456, у зв'язку зі смертю наймача [PERSON], її визнано наймачем ізольованої трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зі складом сім'ї: [PERSON] - наймач, [PERSON] - дочка, [PERSON] - онук. На даний час у квартирі проживає позивач та її онук [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON], 30.06.2011 року вироком Банківського районного суду Харківської області була засуджена за ст. 307 ч.2, 317 ч.1, 310 ч.2, 309 ч.2, 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Після відбуття покарання відповідач повернулась жити за місцем своєї реєстрації, де проживала біля двох місяців, після чого зібрала всі свої речі та переїхала проживати в інше місце. Місце проживання відповідача на даний час позивачу невідоме, відповідач не цікавиться житлом, не пропонувала та не робила спроби обміняти житлове приміщення. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримали позовні вимоги в уточненій редакції у повному обсязі та пояснила, що відповідач по справі не проживає в спірному житловому приміщенні з 26 лютого 2014 року та до вказаного часу знаходилася у місцях позбавлення волі. Відповідач забрала всі свої речі з спірного житлового приміщення та ключі від нього залишила позивачу. Пізніше відповідач не зверталася до позивача з проханням повернути ключі від житлового приміщення, та позивач не чинила перешкод у користуванні квартирою. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Келчевська І.С., яка діяла від імені органу опіки та піклування, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що дитина [PERSON], перебуває на обліку, як дитина, що опинилася в складній життєвій ситуації мешкає разом зі своєю бабусею - позивачем по справі в спірній квартирі. Представниками Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради було досліджено умови проживання родини та з'ясовано, що відповідач не проживає разом з дитиною та не здійснює батьківського піклування до сина. Представник третьої особи Державної міграційної служби Комінтернівського районного відділу м. Харкова в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення покладалася на розсуд суду. Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за відсутності відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, свідків, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS] наймачем якої є [PERSON], з наступним складом сім'ї: донька [PERSON], онук [PERSON], відповідно до рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради № 456 від 30.07.2014 року (а.с. 5). Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» № 215 від 19.01.2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4) Відповідач по справі [PERSON] більше ніж 6 місяців у спірному житловому приміщенні не проживає. Ці обставини встановлені судом на підставі пояснень в судовому засіданні свідків. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивача з 1960 року та часто відвідує спірну квартиру. Вона знайома з відповідачем [PERSON] та знає її з дитинства, після того, як відповідач звільнилася з місць позбавлення волі вона бачила її декілька разів, після чого на протязі майже року останню не бачила. Також зазначила, що останній раз бачила відповідача взимку 2013 року та пояснила, що особистих речей [PERSON] в спірній квартирі не бачила та про існування конфліктів щодо чинення перешкод відповідачу з боку позивача у користуванні власністю їй не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача. Він зазначив, що відповідача бачив після її звільнення з місць позбавлення волі у 2013 році. Останній раз бачив її у січні-лютому 2014 року. Також пояснив, що в спірному житловому приміщенні за адресою [ADDRESS], на теперішній час проживає позивач та її онук, а раніше проживала відповідачка [PERSON], яка вже майже на протязі року у спірній квартирі не проживає. Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цих свідків, у зв'язку з тим, що вказані особи ніяким чином не зацікавлені в наслідках розгляду цієї справи і їх пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами по справі. Згідно відповіді № 62/967 Комінтернівського РВ ГУМВС України в Харківській області від 25 лютого 2015 року [PERSON], [INFO], за період з січня 2014 року по теперішній час з заявами та повідомленнями, щодо чинення перешкод в користуванні спірним житловим приміщенням не зверталася (а.с. 25). Законом України «Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. У відповідності до положень ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповілдно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. На підставі наданих позивачами доказів, суд вважає, що відповідач [PERSON] відсутня в спірному житловому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, і визнає її такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача, в спірному житловому приміщенні, і не вбачається підстав для продовження цього строку, бо з заявами про поновлення цього строку, або зі зустрічним позовом про поновлення їх права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не зверталася. Реєстрація місця проживання відповідача, у квартирі, наймачем якої є позивач безперечно, обмежує її права, як наймача по користуванню нерухомим майном, оскільки позивач вимушена самостійно нести витрати по утриманню житла і сплаті комунальних послуг. У зв'язку з тим, що відповідач, не користуються без поважних причин житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] більше як 6 місяців, вона є такою, що втратили право користування цим житлом приміщенням. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Щодо позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку відповідача слід зазначити наступне. Порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах, перебувають в України визначено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003р. Відповідно до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть, паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку, інших документів. Таким чином, рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання відповідним органом виконавчої влади з питань реєстрації, а тому в даному випадку вирішення цього питання взагалі не потребує судового втручання. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], обгрунтовані та підлягають задоволенню, а в частині зняття з реєстрації відповідача задоволенню не підлягають. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial