Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом і просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, проживає окремо, дитина проживає разом з позивачем. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2019 року цивільну справу за вказаним позовом прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, яка була направлена за підсудністю з Ладижинсьького міського суду Вінницької області. Відповідач відзив на позов не надав. Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області надав висновок від 28.01.2019 року за №2-20-366, відповідно до якого вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO], з врахуванням житлово-побутових умов проживання дитини, неналежного виконання батьком обов'язків по вихованню та утриманню доньки, відсутності у батька інтересу до життя та здоров'я дитини, а також з врахуванням інтересів дитини. У судовому засіданні, проведеному в режимі відоконференції, [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити. Додатково пояснили, що відповідач останні два роки взагалі самоусунувся від виховання та утримання дитини. Він не сплачує аліментів на утримання дитини, перестав її відвідувати по місцю проживання, нею не цікавиться, уникає будь-яких контактів та телефонних дзвінків. Позивач та її представник не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день, час та місце судового засідання в порядку, визначеному чинним законодавством, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Представник Органу опіки та піклування Ладижинської міської ради в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, відповідно до якої просить розгляд справи провести у відсутність їх представника, підтримав висновок від 28.01.2019 року за №2-20-366 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції як свідок [PERSON] показала, що є подругою позивача, постійно з нею спілкується, відповідача бачила лише 2 роки тому, останній не бере участі у вихованні та утриманні дитини, уникає зустрічей, йому відомо де мешкає позивач з дитиною, однак жодного разу після переїзду він не відвідував їх,матеріальної допомоги не надає.. Позивач не чинить йому ніяких перешкод. Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції як свідок [PERSON] суду показала, що з 2017 року знає позивача та її доньку. Вони часто зустрічаються, спілкуються та мають дружні відносини. Як виглядає її чоловік знає лише з перегляду сімейних фотографій, але з моменту знайомства з позивачем ніколи не бачила його по місцю проживання позивача, допомоги він ніякої не надає, дитиною не цікавиться. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 19, 150, 151-154, 164 - 166, 171 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.02.2017 року (а.с. 8); мати дитини - позивач [PERSON]. Згідно заочного рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.08.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.17). Відповідно до рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 18.12.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1200 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2017 року, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-15). Відповідно до заочного рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 05.03.2018 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1000 грн., щомісячно. починаючи з 11.01.2018 року і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку (а.с. 16). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №55609516, відкритому на виконання вказаних вище рішень суду, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання [PERSON] та малолітньої доньки [PERSON] станом на 01.10.2018 року становить 8645,00 грн. та 10800 грн. відповідно (а.с. 11-13). Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], не бере участі у її вихованні та утриманні, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, проживає окремо, дівчинка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні і вихованні. Як слідує з Висновку виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області від 28.01.2019 року №2-20-366, позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO], вважається доцільним з врахуванням інтересів самої дитини; відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню доньки, не цікавиться її життям та здоров'ям, не допомагає матеріально, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, а також заборгованістю по сплаті аліментів, іншими поданими на розгляд довідками та документами (а.с.51). Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину, готувати її до самостійного життя. Ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт ухилення відповідачем [PERSON] від виконання батьківських обов'язків, останній не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, проживає окремо від доньки, виявляє байдужість до власної дитини та взагалі самоусунувся і не спілкується з нею, тому суд приходить до висновку про доцільність позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки це не суперечить інтересам дитини. Суд відмічає, що в даному випадку суд не застосовує ч.3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки уже існує рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 18.12.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] При цьому, суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Також суд зазначає, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 704, 80 грн. судового збору, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, а позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви до суду до ухвалення судового рішення по справі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved