Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їх спільної дочки [PERSON] , [INFO] . Мотивує вимоги позову тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.11.2013 року. Від шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16.03.2016 року шлюб між ними був розірваний. Рішенням суду від 06.09.2019 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Крім того, він не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, не дбає про її фізичний та духовний розвиток. Вважає, що таким чином відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, та просить позбавити його батьківських прав відносно дочки в судовому порядку. Ухвалою Краматорського міського суду від 30.09.2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 19.10.2021 року підготовче засідання закрито, призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні 26.11.2021 року позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання 24.12.2021 року позивач не з`явилася. Судом, з урахуванням думки сторін та вимог ст.223 ЦПК України, ухвалено проводити судовий розгляд без позивача. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судовому засіданні показала, що вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, що підтверджується висновком Органу опіки та піклування від 03.12.2021 року. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Суд, вислухав пояснення сторін, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ним був розірваний на підставі заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16.03.2016 року (справа № 234/2926/16-ц). На підставі заочного рішення від 06.09.2019 року (справа № 234/10041/19) - з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, участі у вихованні дитини не бере, не спілкується з дочкою, не турбується про її фізичний та духовний розвиток. Згідно акту про проживання, [PERSON] та її дочка- [PERSON] мешкають в [ADDRESS] . Згідно довідок № 01-15/019 від 15.06.2020 року та № 01-15/108 від 20.09.2021р. [PERSON] відвідувала Комунальний дошкільний навчальний заклад № 56 «Сонечко» загального типу з 10.11.2016 року по 25.08.2020 року. Батько дитини - [PERSON] не брав участі у вихованні дитини, не спілкувався з вихователями, не забирав дитину додому, не цікавився життям доньки, не брав участі в батьківських зборах. Дитиною займається мати - [PERSON] . Згідно довідки ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 від 27.08.2021 року № 58, [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не цікавиться життям доньки, не буре участі в батьківських зборах. Згідно Інформації від 08.11.2021 року щодо проведеної роботи практичним психологом ЗОШ № 5 [PERSON] з малолітньою [PERSON] , 2014 року народження, дитина не проявляє неприязні до батька, але й потягу до нього не відчуває. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знайома з позивачем з 2016 року, оскільки їх діти ходили разом у дитячий садок, в теперішній час - разом до школи. Крім того, вони зустрічалися на дитячих майданчиках. З дівчинкою завжди присутня її мати. Батька дитини вона ніколи не бачила. В бесідах дівчина не згадує батька. Свідок [PERSON] суду показала, що позивач по справі [PERSON] - її дочка. В м.Краматорськ вони переїхали в 2014 році. З літа 2015 року вона відповідача не бачила. Зі своєю дочкою він не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, не телефонує та не цікавиться життям дитини. Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, згідно висновку № 01-49/6335 від 03.12.2021 року, вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки - малолітньої [PERSON] . Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається, що відповідач, будучи батьком малолітньої [PERSON] , свідомо ухиляється від виковання своїх батьківських обов`язків щодо своєї доньки. Ухилення його від виконання батьківських обов`язків полягає у свідомому самоусуненні відповідача від виховання дитини, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку її природних здібностей та готування її до самостійного життя та праці, що в свою чергу вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: approved