Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.06.2014 року між ними у виконкомі Білянської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області зареєстровано шлюб, актовий запис № 03, в якому [INFO] народилася дочка [PERSON] . Вказує на те, що сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, різні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Часте виникнення непорозумінь та суперечок з будь яких причин призвело до припинення нормальних сімейних та фактичних шлюбних відносин. Зазначає, що за таких обставин спільне життя, збереження шлюбу та примирення є неможливим, оскільки подальше перебування у зареєстрованому шлюбі суперечить її інтересам, тому просить розірвати шлюб. Також вказує на те, що з моменту припинення фактичних шлюбних відносин відповідач практично не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча є працездатним, офіційно працевлаштований в КП «Чернівціводоканал» на посаді електромонтера та кухарем у ФОП [PERSON] , тому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ј частки від доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову, та судові витрати згідно попереднього орієнтовного розрахунку сум судових витрати в розмірі 6 408 грн. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.05.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, скерувала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала частково, а саме: просила розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки у розмірі ј частки від доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути на її користь сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу та витрат пов`язаних з явкою до суду відмовилась та просила справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, скерував до суду відзив в якому вказав, що позовні вимоги визнає частково, а саме: позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає в повному обсязі; позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в мінімально встановленому законодавством рівні; позовні вимоги в частині стягнення з нього витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги та витрат пов`язаних із явкою до суду просить залишити без задоволення, оскільки відсутні належно підтверджені докази понесення стороною позивача зазначених витрат. Крім того відповідачем подано заяву, в якій ним викладено ідентичні пояснення надані у відзиві та заявлене прохання про розгляд справи без його участі. З рахування змінених позивачем вимог, суд розцінює надану заяву як визнання змінених позовних вимог. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб у виконкомі Білянської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області зареєстровано шлюб, актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.06.2014 року. Від шлюбу у сторін є дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.09.2016 року. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - це одна з основних його засад, шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка обумовлює його добровільний характер. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України, Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейні відносини, як вказує позивачка, і примирення між ними стало неможливим. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися та зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи зазначені вище вимоги закону та встановлені судом обставини суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотань про відновлення дошлюбного прізвища позивачка не подавала. а тому при реєстрації розірвання шлюбу слід залишити позивачці існуюче прізвище « [PERSON] ». Також судом встановлено, що у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.09.2016 року, на утримання якої позивача просить стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як передбачено статтею 141 Сімейого Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, дітей віком від 1 до 6 років із 1 січня 2021 року - 1921 грн.; - із 1 липня 2021 року - 2013 грн.; - із 1 грудня 2021 року - 2100 грн., від 6 до 18 років: із 1 січня 2021 року - 2395 грн.; - із 1 липня 2021 року - 2510 грн.; - із 1 грудня 2021 року - 2618 грн. За таких обставин та враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, факт офіційного працевлаштування відповідача, принцип рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини, суд доходить висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, а саме в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача на дітей щомісячно, починаючи з 02.04.2021 року до настання повноліття дочки, і такий розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту третього частини першої статті п`ятої Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 84, 104-105, 110, 112, 114-115, 180,182,184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved