Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , Першої вінницької державної нотаріальної контори, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про зняття арешту з майна та просила зняти з квартири [ADDRESS] , арешт, накладений 06.08.2017 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, внесений в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна згідно постанови слідчого про накладення арешту від 30.10.2003 року, запис № 5434543, мотивуючи позовні вимоги тим, що арешт на спірну квартиру було накладено безпідставно, у зв`язку з чим порушуються та обмежуються права позивача на оформлення спадщини. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2019 року було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом [PERSON] у частині позовних вимог до [PERSON] про зняття арешту з майна у зв`язку із його смертю. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про закриття провадження у справі, оскільки кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] розпочате в період дії КПК України 1960 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Лещенко С.В. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив від 15.11.2019 року, та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Першої вінницької державної нотаріальної контори - у судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позов від 16.10.2019 року № 3544/01-16, у якому просив розглянути справу у відсутність, при вирішенні справи поклався на розсуд суду (а.с.41-42). Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - у судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позов від 29.10.2019 року № 322/26-2019, у якому просив відмовити у задоволенні позову (а.с.45-48). Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] (підтверджується повторним Свідоцтвом про народження від 11.07.1985 року та Свідоцтвом про смерть від 12.06.2018 року, а.с. 14-15). Після смерті [PERSON] до її майна було заведено спадкову справу № 25/2018, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.09.2018 року № 53356645 (а.с. 16). Як вбачається з Договору купівлі-продажу від 25.05.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. за реєстровим № 3814, [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). Проте, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28.03.2019 року № 161378977 вбачається, що на квартиру [ADDRESS] на підставі повідомлення УМВС України у Вінницькій області від 30.10.2003 року № 4929 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 06 серпня 2007 року за № 5434543 зареєстровано арешт (обтяження, заборону) (реєстраційний номер обтяження 5434543; архівний номер 295724VINNITSA1 від 30.10.2003 року) (а.с. 9). Крім того, згідно з довідкою Державного нотаріального архіву Вінницької області від 24.04.2019 року № 1352/01-14 на квартиру [ADDRESS] як на нерухоме майно, належне [PERSON] , 30 жовтня 2003 року за реєстровим № 10-774 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою було накладено арешт (заборону відчуження) на підставі повідомлення УМВС України у Вінницькій області від 30.10.2003 року № 4929; відмітки про зняття заборони по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори - не виявлено (а.с. 6). Однак, суд вважає накладений арешт таким, що накладений безпідставно та підлягає зняттю з огляду на таке. По-перше, арешт було накладено на спірну квартиру [ADDRESS] як на нерухоме майно, належне [PERSON] . Однак, ні на момент накладення арешту у 2003 році, ні на даний час вказане нерухоме майно не належало та не належить йому, оскільки ще у 1999 році було відчужене [PERSON] матері позивача - [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 25.05.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. за реєстровим № 3814. [PERSON] же придбав спірну квартиру 03.06.1998 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом м. Вінниці Конюк В.О. за реєстровим № 2027; право власності [PERSON] було зареєстровано ВООБТІ 19 червня 1998 року в реєстровій книзі за № 36/31977 (а.с. 10). По-друге, як вбачається з повідомлення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 09.08.2019 року № Л30ад/201, кримінальне провадження, де проводилось чи проводиться досудове розслідування за фактом вчинення протиправних дій громадянином [PERSON] відсутнє; в архіві Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області кримінальна справа № 03270587 відносно обвинуваченого [PERSON] відсутня (а.с. 18). По-третє, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19), у разі, якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року, спір щодо зняття арешту з майна є приватноправовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства. Позивач [PERSON] не є учасником кримінального провадження (не була учасником кримінального провадження і її мати [PERSON] ), а кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] розпочате в період дії КПК України 1960 року. Отже, справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Таким чином, позивач [PERSON] у зв`язку з накладеним на спірну квартиру арештом, який є безпідставним, невзмозі оформити спадщину після смерті матері. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Враховуючи те, що накладення арешту на спірну квартиру є безпідставним, порушує та обмежує права позивача [PERSON] , позов підлягає задоволенню у повному обсязі. За клопотання представника позивача судові витрати суд залишає за позивачем та відповідно до ст. 141 ЦПК України не розподіляє.

Outcome: approved