overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 12 березня 1994 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Зеленоярською сільською радою Доманівського району Миколаївської області. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з 2014 року, а тому позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС, тому позивачка просить розірвати шлюб за рішенням суду. Ухвалою суду від 07 травня 2019 року позовна заява прийнята та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 17 травня 2019 р., яке через неявку відповідача відкладене до 05 червня 2019 р. Ухвалою суду від 05 червня 2019 року підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та просила розірвати шлюб. У разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надав, жодного разу у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення, що вбачається з позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав. З письмових матеріалів встановлено, що 12 березня 1994 р. між сторонами Зеленоярською сільською радою Доманівського району Миколаївської області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Спірне питання регулюється ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з`ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя не підтримує шлюбні відносини з 2014 року, що свідчить про неможливість збереження шлюбу та вказує на відсутність підстав для надання сторонам строку на примирення. За такого суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 12 жовтня 2010 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Доманівського РУЮ Миколаївської області. Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] і [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Через різні погляди на сімейне життя між ними почали виникати сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми та з квітня 2019 р. припинили подружні стосунки. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 12 жовтня 2010 р. між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану Доманівського РУЮ Миколаївської області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має трьох неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] і [PERSON] , [INFO] . Спірне питання регулюється ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з`ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинені. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливість їх відновлення відповідачем визнані безумовно, як вбачається з його письмової заяви. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Тривалість не підтримання шлюбних стосунків свідчить про відсутність підстав для надання строку на примирення. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 гривні 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 12 жовтня 2018р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Доманівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №27. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя, між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, між подружжям відсутні нормальні стосунки. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. Ухвалою суду від 19 серпня 2021року позовна заява прийнята та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 25 жовтня 2021р. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надав, у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення, що вбачається з позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав. З письмових матеріалів встановлено, що 12 жовтня 2018р. між сторонами Доманівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстрований шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №27. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спірне питання регулюється ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з`ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя не підтримує шлюбні відносини, шлюб носить лише формальний характер, що свідчить про неможливість збереження шлюбу та вказує на відсутність підстав для надання сторонам строку на примирення. За такого суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 13 березня 2006 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дочок: Наталію та Світлану, які народилися [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. За час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Фактично шлюбні стосунки припинені 6 років тому. Спору щодо місця проживання дітей немає. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 13 березня 2006 р. між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дочок: Наталію та Світлану, [INFO]. Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, зясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинені, понад шість років проживають окремо. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, відповідачем визнані безумовно, як вбачається з його письмової заяви. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 13 лютого 1998 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Доманівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану. Від даного шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, понад два роки подружжя разом не проживає. Відповідач фактично створив іншу сім'ю, де і проживає. Спору щодо місця проживання дитини немає. Позивач вважає за таких обставин неможливим збереження шлюбу та просить його розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй набуте у шлюбі прізвище. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглянути за її відсутності, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надсилав, а тому з письмової згоди позивача суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав. Спірне питання регулюється ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу і, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. У засіданні встановлено, що сторони з 13 лютого 1998 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують подружніх відносин. На даний час подружжя проживає окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Сторони не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим суд, зважаючи на тривалість не підтримання шлюбних стосунків, не вбачає підстав для надання строку на примирення. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 14 липня 2012 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя, між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені понад рік. Спору щодо місця проживання дитини немає. Позивачка вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту та неможливість примирення. Сторони у судове засідання не з'явилися, у письмових заявах просили справу розглянути без їх участі та розірвати шлюб, оскільки подружні стосунки між ними не підтримуються, кожен проживає окремо, примирення неможливе. Позивач [PERSON] у письмовій заяві просила залишити їй набуте у шлюбі прізвище. Зважаючи на достатність письмових матеріалів для прийняття рішення, відсутність необхідності дачі особистих пояснень сторонами, суд розглянув справу без їх участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав. Спірне питання регулюється ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. У засіданні встановлено, що сторони з 14 липня 2012 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують подружніх відносин. На даний час подружжя проживає окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Сторони не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим суд, зважаючи на тривалість не підтримання шлюбних стосунків, не вбачає підстав для надання строку на примирення. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 14 лютого 2004 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Доманівського районного управління юстиції. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Причиною розпаду сім'ї є різні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Спору щодо місця проживання дитини немає. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім'ї. Пояснила, що подружні стосунки з відповідачем не підтримує з 2010 р. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] позов не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу, посилаючись на можливість збереження сім'ї. При цьому відповідач підтвердив, що спільно з позивачем не проживають понад 7 років. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав. Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. У засіданні встановлено, що сторони з 14 лютого 2004 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують подружніх відносин. На даний час подружжя проживає окремо, що підтверджене копією паспорта позивача та довідкою Мостівської сільської ради Доманівського району №419 від 14.09.2017 р. про склад сім'ї. З пояснень сторін у судовому засіданні встановлено, що вони разом не проживають понад 7 років. Позивач не бажає зберегти сім'ю, у зв'язку з чим суд, зважаючи на тривалість не підтримання шлюбних стосунків, не вбачає підстав для надання строку на примирення. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 15 вересня 2006 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Кривоозерською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області. Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, за час перебування у шлюбі між ними постійно виникають сварки з різних причин. Шлюбні відносини подружжя не підтримує, позивач вважає неможливим примирення та просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов, наполягала на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що вдруге звертається до суду з позовом про розірвання шлюбу. Стосунки з відповідачем не підтримує понад 6 місяців, вважає недоцільним надання строку на примирення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні повністю визнав позов, підтвердив, що подружні стосунки не підтримують на протязі останнього року, вважає неможливим примирення та збереження сім'ї. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову через наступні обставини. З письмових матеріалів встановлено, що 15 вересня 2006 р. між сторонами Кривоозерською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO].. Статтею 110 Сімейного кодексу України визначене право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Статтею 112 того ж Кодексу визначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень сторін у судовому засіданні встановлено, що подружжя не підтримує подружні стосунки на протязі більше 6 місяців, з позовом про розірвання шлюбу позивач звертається вдруге, що свідчить про відсутність підстав для надання сторонам строку на примирення та неможливість збереження шлюбу. За такого позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 16 березня 2018 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Доманівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилося невдалим через різні погляди на сумісне життя. З цієї причини між подружжям виникали постійні сварки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Позивач вважає за неможливе примирення між подружжям, а тому просить шлюб розірвати за рішенням суду, оскільки через органи РАЦС відповідач не бажає розривати шлюб. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 16 березня 2018 р. між сторонами Доманівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя не має дітей. Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинені. Позов до суду надійшов 19 вересня 2018 р., тобто понад два місяці тому. За цей період примирення між подружжям не сталося, що свідчить про відсутність підстав для надання сторонам строку для примирення. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, відповідачем визнані безумовно, як вбачається з його письмової заяви. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнала під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп.

Outcome: approved