Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2007 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що з часом на побутовому рівні між ними почали виникати тривалі непорозуміння, які потягнули за собою припинення подружніх відносин. Так на протязі сотанніх чотирьох років разом не проживають, не спілкуються, подружніх відносин не підтримують. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. В той же час відповідач відмовляється подати до органів реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу. А тому просила суд шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON] Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, позов підтримала, надала згоду на заочний розгляд справи. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 15 березня 2007 року Мельнице - Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 15 березня 2007 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 9. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». Від шлюбу дітей не мають. Також судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і протягом останніх чотирьох років такі не підтримують, проживають окремо, їх шлюб існує формально. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved