Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цим позовом. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вони з відповідачем [PERSON] 31 травня 2016 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку. Позивач просила розірвати шлюб, адже їх подружнє життя з відповідачем не склалося по вині відповідача. Відповідач припинив з позивачем подружні стосунки, проживає окремо, ігнорує позивача. Позивач зазначає, що час на примирення надавати не потрібно. Позивач уважає, що шлюб зберегти неможливо, примирення не буде, а тому просила розірвати шлюб. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 24 листопада 2020 року. Ухвалою від 24 листопада 2020 року розгляд справи відкладено до 21 грудня 2020 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. У судове засідання позивач не з`явилася, але до початку розгляду справи подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов не подав, не просив про відкладення розгляду справи. Відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а. с. 10). Саме за цією адресою відповідно до ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України надсилалися судові повістки про виклик до суду відповідача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмовою згодою позивача суд постановив 21 грудня 2020 року ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до вимог ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Отже, суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За правилом частини 2 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 31 травня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис № 25, місце реєстрації шлюбу: Носівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а. с. 4). Від шлюбу сторонни мають малолітню дочку. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що позивач скористалася правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не з`явився в судове засідання. Суд розцінює його неявку в судове засідання як байдуже ставлення до долі шлюбу, незацікавленість у його збереженні. Судом установлено, що подружнє життя не склалося по вині відповідача, відповідач припинив шлюбно-сімейні стосунки з позивачем, звернення позивача ігнорує. Сторони проживають окремо один від одного. Позивач зазначає, що примирення між сторонами неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила залишити їй прізвище [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, суд уважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, відповідач байдуже поставився до долі шлюбу, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Щодо судових витрат по справі суд зазначає таке: частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 3), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved