Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. В своїй заяві позивач зазначила, що з 2003 року вона проживає в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , про що було внесено інформацію до погосподарської книги с. Старий Хутір. Вказаний будинок належав [PERSON] , яка [INFO] померла, спадщину після неї ніхто не приймав та до нотаріусів із цим питанням не звертався, оскільки рідних у неї не було, враховуючи, що вона з 2003 року добросовісно заволоділа та продовжує відкрито, безперервно володіти чужим майном, а саме, житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , то відповідно має право на визнання права власності за набувальною давністю. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, визнати за нею за набувальною давністю право власності на нерухоме майно, а саме, житловий будинок літ. «А», загальною площею 33,4 кв. м, житловою площею 24,5 кв.м, прибудови до будинку літ. «а» сарай літ. «Б», літню кухню літ. «В», сарай літ. «Г», огорожу №1, хвіртку №2, огорожу №3, колодязь №4, свердловини №5, розташовані за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, в позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Глобинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Згідно виписки з погосподарської книги №02-36/286, виданої виконавчим комітетом Глобинської міської ради від 22 липня 2020 року, [PERSON] , 1977 року народження з 2003 року фактично проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . , згідно запису в по господарській книзі №6-7 с. Старий Хутір за 2001-2005р.р. с.109. Раніше головою домогосподарства за вище вказаною адресою значилась [PERSON] , [INFO]., згідно запису в по господарській книзі № 1 с. Старий Хутір Глобинського району Полтавської області за 1996-2000р.р. с.113. (а.с. 8). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією актового запису про смерть №256 від 04 грудня 2000 року ( а.с. 44). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №61048538 від 23 липня 2020 року, після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася ( а.с. 7). Згідно довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради № 122, від 22.07.2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані: дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] ( а.с.24). Відповідно до Довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» від 03.07.2020 №61/1980, за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 року, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не, зареєстровано ( а.с. 25). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 223489529 від 10 вересня 2020 року, на житловий будинок за адресою : [ADDRESS] права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження відсутні (а.с.48). Відповідно до паспорту серії [NUMBER] , виданого Глобинським РВ УМВС України в Полтавській області, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано в [ADDRESS] , з 31.05.2011 (а.с. 5,6). Відповідно до технічного паспорту для газифікації будівлі за адресою: [ADDRESS] виготовленого 18 травня 2005 року на імя [PERSON] , остання провела газопостачання за вище вказаною адресою. (а.с. 15-19). Як вбачається з розрахункових книжок Глобинської філії ПАТ «Полтаваобленерго» та ТОВ «Полтавагаз збут», [PERSON] здійснює оплату спожитої електроенергії та газу за адресою: [ADDRESS] , на неї відкриті особові рахунки ( а.с. 20-23). Згідно технічного паспорту, виготовленого 23 липня 2020 року на замовлення [PERSON] , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ., має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. «А», загальною площею 33,4 кв. м, житловою площею 24,5 кв.м, прибудову до житлового будинку літ. «а», сарай літ. «Б», літню кухню літ. «В», сарай літ. «Г», огорожу №1, хвіртку №2, огорожу №3, колодязь №4, свердловини №5 ( а.с. 9-14). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У Цивільному кодексі України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. За загальним змістом ст.344 ЦК України, підставами для набуття права власності на майно за набувальною давністю, є добросовісне заволодіння особою чужим майном і відкрите, безперервне володіння нерухомим майном протягом десяти років. При цьому, добросовісним заволодінням може вважатись таке, коли володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю. Таким чином, інститут набувальної давності за своєю правовою природою покликаний усунути юридичну невизначеність поняття фактичного володіння майном, ввести до цивільного обороту вибулі з нього нерухомі речі, чим забезпечити стабільність цивільних правовідносин. Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності наріч виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 ЦК України, а саме: наявність законного об`єкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння. Відсутність однієї із них виключає можливість для позитивного вирішення справи. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Про вищевказане вказав Вищий спеціалізований суд України в своїй ухвалі від 12.04.2017 року. Згідно п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Зі змісту ст. 344 ЦК України випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випаду при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Судом встановлено та доведено позивачем його добросовісне, відкрите, безперервне та безтитульне володіння об`єктом нерухомого майна - житловим будинком з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , більше 10 років, встановлено, що право власності на зазначений житловий будинок ні за ким не зареєстровано. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved