Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 21 вересня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Кам'янської сільської ради Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис №22. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, а саме: 19 травня 2001 року - дочка [PERSON] та 14 грудня 2006 року народилася дочка [PERSON], діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Спільне життя з чоловіком не склалося, сторони більше двох років проживають окремо та стосунки не підтримують. Позивач впевнена, що їх сім'я перестала існувати та відновити сімейні стосунки їм не вдасться, так як відповідач допускав подружню невірність. Позивач дійшла висновку що шлюб носить формальний характер і просила його розірвати та стягувати на утримання дітей аліменти аліменти в 1/2 частки від доходів відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак на адресу суду направила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 21 вересня 2006 року. який зареєстрований виконкомом Кам'янської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис №22, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серії 1-МИ №016595 виданий 21.09.2006 року виконкомом Кам'янської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області (а.с.4). Від шлюбу народився двоє дітей: дочка [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO], згідно свідоцтв про народження (а.с.5), батьками являються позивач і відповідач по справі. Діти сторін проживають з позивачем. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На думку суду, дана сім`я, в результаті різних поглядів на шлюб та сімю, відсутності порозуміння між ними та не проживання подружжя спільно та не ведення спільного господарства протягом тривалого періоду часу, розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача. Підтвердженням висновків суду, щодо неможливості збереження шлюбу сторін є також і положення ч.4 ст.56 СК України, згідно яких примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психологічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. Судом також встановлено, що відповідач є батьком дітей, які народилися від шлюбу, а саме дочка [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] Відповідач проживає окремо від сімї і від своїх дітей. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сімї, зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, нарівні із матірю, що він не здійснює і що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, який не приймає участі в утриманні дітей, аліментів на їх утримання. Суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з цього суд визначає розмір аліментів в частці від заробітку (доходу) відповідача, яка складає 1/2 частку цього заробітку (доходу) і вважає, що мінімальний розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум з 1 травня, для дітей віком від 6 до 18 років в сумі 1531 гривню. Діти відповідача перебувають саме в такому віці, а відповідно мають право на матеріальне забезпечення в законодавчо закріпленому розмірі, яке їм зобовязані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, їх батьки. Аліменти суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 01.07.2016 року, що відповідає положенням ст.191 СК України. Судові витрати суд покладає на відповідача, у звязку з тим, що діти проживають з матірю, а будь-які інші аліментні обовязки у відповідача відсутні, та на виконання п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved