Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим,що 13 травня 2013 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Білоруська, 44 в с. Гірки Любешівського району Волинської області, який належав їй на праві приватної власності. Від прийняття спадщини позивач не відмовлялася і своєчасно звернулася в нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини за заповітом. Зазначає, що є єдиним спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців, а також тих, хто б мав право на обовязкову частку в спадковому майні після смерті [PERSON] немає. На даний час не може оформити право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Білоруська, 44 в с. Гірки Любешівського району Волинської області та судові витрати у справі залишити за нею. На розгляд справи в суд позивач [PERSON] не зявилася, у поданій заяві позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, справу розглядати без її участі, судові витрати залишити за нею. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Любешівського району в суд на розгляд справи не зявився, в.о. старости Гірківського старостинського округу [PERSON] селищної ради [PERSON] подала заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення позову [PERSON], просила справу розглядати без участі представника. Також 03 квітня 2018 року селищним головою [PERSON] селищної ради [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву [PERSON], згідно якого не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та просив розглядати справу без участі представника органу місцевого самоврядування. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши по справі письмові докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно частин 1 та 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З позовної заяви, поданих позивачем та витребуваних судом доказів вбачається, що покійній [PERSON] належав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Білоруська, 44 в с. Гірки Любешівського району. 13 травня 2013 року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЕГ № 141862 від 16.05.2013 року. Відповідно до заповіту від 19.07.2007 року, посвідченого виконавчим комітетом Гірківської сільської ради Любешівського району, [PERSON] на випадок своєї смерті належний їй жилий будинок з надвірними будівлями і все належне їй майно, що знаходиться в с. Гірки Любешівського району Волинської області заповіла [PERSON]. В суді доведено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину після смерті спадкодавця, звернувшись в установленому порядку до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] по питанню оформлення права власності на спадкове майно, однак постановою приватного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані в с. Гірки по вул. Білоруська, 44 Любешівського району у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вказаний житловий будинок. З оглянутих в суді матеріалів спадкової справи № 17/2013 вбачається, що позивач як спадкоємець за заповітом в установленому порядку звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] з приводу оформлення права на спадщину після смерті [PERSON], інших спадкоємців, а також тих, хто б мав право на обовязкову частку в спадковому майні після смерті [PERSON] немає. Таким чином в суді доведена та обставина, що позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину та звернулася в установленому порядку по питанню оформлення права власності на спадкове майно, тому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Гірки, вул. Білоруська, 44, перебувають у правомірному володінні позивача. За клопотанням позивача судові витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved