Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів на неповнолітню дитину. Посилається на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між ними розірвано. За рішенням Заставнівського районного суду від 15.09.2016 року з [PERSON] на користь позивача [PERSON] (прізвище якої на той час було [PERSON]) Ю.Ю. на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти в розмірі ? всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно . Вказує на те, що на даний час її матеріальний стан змінився, аліментів, що сплачує відповідач, не вистачає на утримання дитини, тому просить стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі ? всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали, обґрунтували вищенаведеним та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до норм глави 15 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, при зміні розміру аліментів, визначеного рішенням суду, суд повинен врахувати зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів або одержувача аліментів, зміни стану здоров'я когось з них. Судом встановлено, що в шлюбі між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] народився [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 9). Шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6). Згідно копії рішення Заставнівського районного суду від 15.09.2016 року (а.с. 7, 8) з [PERSON] на користь позивача [PERSON] (прізвище якої на той час було [PERSON]) Ю.Ю. на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти в розмірі ? всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обовязком як матері, так і батька. Судом встановлено, що до складу сімї позивача [PERSON] входять батьки та син [PERSON], що вбачається із акту обстеження умов проживання (а.с. 12). Останній перебуває на утриманні позивача, знаходиться на «Д» обліку в Горошовецькій сільській лікарській амбулаторії ЗПСМ з приводу Вальгусного викривлення кінцівок, що вбачається з довідок (а.с. 11, 13-14). В судовому засіданні також встановлено, що змінився сімейний стан відповідача. Суд вважає, що визначений рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.09.2016 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання син [PERSON] недостатній для утримання останнього, оскільки з часу ухвалення вказаного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області значно збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VIII від 7 грудня 2017 року станом на 13.03.2018 року становить 1860 гривень, забезпечення якого є в рівній мірі обовязком, як матері так і батька. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.. Таким чином суд, врахувавши вимоги статті 182 СК України та інші обставини, що мають істотне значення вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів його доходу, але не менше 50 % для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору в розмірі 640 грн., то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір саме в такому розмірі. На підставі викладеного, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, главою 15 СК України,

Outcome: approved