Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування квартири від 17.09.2013, зареєстрованого в реєстрі за №2578, позивач [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири №55 у житловому будинку №13, що знаходиться по вул. Припортова у м. Черкаси. Разом з нею в квартирі зареєстровані її діти [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2013 з відповідачем розлучені. З травня 2013 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, місце його проживання невідоме. Зазначає, що не має бажання та фінансової можливості оплачувати комунальні платежі за відповідача, оскільки він не проживає в квартирі. Позивач має скрутне матеріальне становище, на її утриманні двоє малолітніх дітей. Оскільки відповідач у квартирі не проживає більше року, не оплачує комунальні послуги, не приймає участі у спільному побуті, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №55 в буд. 13 по вул. Припортова в м. Черкаси. Зобовязати відповідача відшкодувати позивачу судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. До початку судового засідання 05.12.2018р. звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Відзив на позовну заяву подано не було. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини: встановлено, відповідно до даних департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, у квартирі №55, що розташована у будинку №13 по вулиці Припортова (Г.[PERSON]) у м. Черкаси зареєстровано чотири особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно договору дарування квартири від 17.10.2013, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2578, квартира [ADDRESS] ([PERSON]) у м. Черкаси належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.102013, квартира, що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Припортова ([PERSON]), 13, кв.55, на праві спільної часткової приватної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно актів опитування сусідів від 26.08.2017, 16.12.2017, 24.03.2018, 16.06.2018, 08.09.2018, складених головою ОСББ «Припортова 13» [PERSON], встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою: вул. Припортова. 13, кв.55. В даній квартирі проживає [PERSON] з дітьми. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] повністю втратив звязок з помешканням, його речі в будинку відсутні, оплату за комунальні послуги він не здійснює, не займається утриманням житла. Судом також не встановлено жодних обставин щодо вчинення будь-якими особами перешкод відповідачеві у користуванні житлом. Крім того, відсутні обєктивні дані вважати, що відповідач не проживає в квартирі з поважних причин. Як передбачено ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ст. 13 ч.ч.1, 2, 3, 4 ЦК). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.6 ст. 13ЦК). Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судом законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, колишніми членами його сімї, а також членами його сімї колишнього власника житла. Згідно зі ст. 71 ЖК України, житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутніми членами сімї наймача протягом 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] більше шести місяців, суд приходить до висновку, що останнього слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 736,40 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0.1129964406.1 від 11.09.2018 року. А тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 736,40 грн. понесених позивачем судових витрат. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved