Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що з 19.11.1994 року перебувала у шлюбі з відповідачем. 25.02.2016 року заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/8040/15-ц шлюб між нами було розірвано. Рішення набрало законної сили 12.04.2016 року. За час перебування у шлюбі ними було придбане нерухоме майно, а саме: квартиру яка знаходиться в м. Суми по вул. М. Лушпи, буд.№55 кв.№13, що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 07.08.2002 року. Площа квартири становить 78,37 кв. м, складається із чотирьох житлових кімнат житловою площею 51,4 кв. м. Оскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири. На утриманні позивачки залишились троє дітей від [PERSON], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] з яких [PERSON] є неповнолітньою, а дві старші доньки навчаються. Між [PERSON] та відповідачем [PERSON] склалися неприязнені стосунки з приводу користування та оплати послуг за спірну квартиру, а тому Вона просить суд визначити порядок користування спірною квартирою виділивши їй разом з трьома доньками - кімнату 3 площею 12,2 кв. м. з лоджією яка примикає до кімнати 3, кімнату 4 площею 14,1 кв. м лоджією, яка примикає до кімнати 4. Виділити [PERSON] кімнату 1 площею 16,9 кв. м., кімнату 2 площею 8,2 кв. м та лоджію яка примикає до кімнати 2. Кухню площею 9,4 кв.м, коридор площею 9,7 кв. м туалет площею 0,9 кв. м, ванну кімнату площею 2,6 кв. м. залишити місцями загального користування. Позивачка [PERSON], її представник в письмовій заяві позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять суд слухати справу без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Надав суду письмові пояснення, вважає що жодна з вимог позову не відповідає дійсності/а.с.40/. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що сторони [PERSON]. та [PERSON]. перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.11.1994 року. 25.02.2016 року заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/8040/15-ц шлюб між ними було розірвано. Рішення набрало законної сили 12.04.2016 року. За час шлюбу сторонами було придбане нерухоме майно, а саме: квартиру яка знаходиться в м. Суми вул. М. Лушпи, буд.№55 кв.№13, що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 07.08.2002 року. Площа квартири становить 78,37 кв. м, складається із чотирьох житлових кімнат житловою площею 51,4 кв. м.. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Отже, вказана квартира, яку сторони набули у шлюбі, належать їм на праві спільної сумісної власності. За умови відсутності письмових договорів між ними щодо цього майна, що сторонами не заперечується, їх частки в ньому відповідно до\~ст.70 СК України є рівними. Згідно з ч.1\~ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1\~ст. 71 СК України, майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Суд, вирішуючи спір, дійшов висновку, що спірний об»єкт є спільним майном подружжя, в якому має бути визнано за кожною зі сторін право власності на зазначене майно в рівних частках - по 1/2 його частині без їх поділу в натурі. На утриманні позивачки залишились троє дітей від [PERSON], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], з яких [PERSON] є неповнолітньою, а дві старші доньки навчаються. Між сторонами виникають суперечки з приводу проведення оплат за комунальні послуги та квартирну плату. За відсутності сімейних стосунків між позивачем та відповідачем останній втручається в особисте життя позивача, що суперечить ст. 32 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Позивачка [PERSON] не має можливості вільно використовувати ті кімнати де фактично мешкає, зі своїми доньками, фактично позивач та відповідач не можуть жити мирно та в спокої в одній квартирі. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Згідно п. 14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» від\~22 грудня 1995 року\~роз»яснено судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Враховуючи, що квартира, яка знаходиться в м. Суми вул. М. Лушпи, буд.№55 кв.№ 13 має ізольовані кімнати та при визначенні порядку користування не порушується право власності сторін спору, суд приходить до висновку про можливість визначити порядок користування спірною квартирою виділивши: [PERSON] разом з трьома доньками - кімнату 3 площею 12,2 кв. м. з лоджією яка примикає до кімнати 3, кімнату 4 площею 14,1 кв. м лоджією, яка примикає до кімнати 4, а [PERSON] виділити кімнату 1 площею 16,9 кв. м., кімнату 2 площею 8,2 кв. м та лоджію яка примикає до кімнати 2. Кухню площею 9,4 кв.м, коридор площею 9,7 кв. м, туалет площею 0,9 кв. м, ванну кімнату площею 2,6 кв. м залишити місцями загального користування. Суд, повно та всебічно з»ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1280 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved