Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 17 грудня 2019 року, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь Ѕ частину додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами: хворобою та лікуванням малолітньої дитини і розвитком її творчих здібностей у розмірі 7519,22 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач сторони перебували в шлюбі. Від шлюбу в сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2013 року шлюб між ними розірваний. Їх донька проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. З часу розірвання шлюбу, відповідач доньці фінансово не допомагає, не цікавиться її життям та здоров`ям. Весь тягар фінансових зобов`язань по забезпеченню дитини харчуванням, одягом, ліками, відповідач переклав на неї. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.05.2015 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання їх доньки [PERSON] у розмірі ј частини усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 17.03.2015 року. Після набранням рішенням суду законної сили вона отримала виконавчий лист, на підставі якого 07.08.2015 року було відкрито виконавче провадження №48386950 про стягнення аліментів у розмірі ј частини доходу. За цим виконавчим провадженням, відповідач по справі має заборгованість у розмірі 113 039,01 грн., ним не сплачено аліментів ні за один місяць. На даний момент вона працює, однак даних грошових коштів не вистачає для забезпечення всіх потреб доньки. Донька хворіє, для забезпечення її потреб, лікування, підтримки і діагностики здоров`я витрачалась грошові кошти сума становить 3410,43 грн., у зв`язку із здібностями дитини до англійської мови нею оплачувались додаткові уроки для їх розвитку в розмірі 5265,00 грн. Також, позивачем для розвитку здібностей дитини було придбано комплект меблів «Луна» вартість якого склала 6363 грн. В цілому на лікування доньки і розвитку її здібностей витрачено 15038,43 грн, тому вважає, що Ѕ частину цих витрат має сплатити відповідач. Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач повинен також нести ці витрати на утримання дитини, а тому звернулася до суду із зазначеним позовом до суду. Ухвалою суду від 15.01.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Позивач [PERSON] правом присутності не скористувалась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву він не подав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України»). Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07.07.1989 року зазначено, що «… учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.» Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2013 року (а.с. 7). Від шлюбно-сімейних відносин у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2015 року з [PERSON] присуджено стягнення аліментів на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , [INFO] до її повноліття (а.с.8). Постановою державного виконавця від 07.08.2015 року було відкрито виконавче провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа виданого Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2015 року (а.с. 9). Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів становить 113 039,01 грн. (а.с. 11). Як вбачається з наданих позивачем медичних документів дитина часто хворіє та потребує діагностики хвороби та лікування у зв`язку із чим на лікування та діагностику позивачем витрачено 3410,43 грн., що підтверджується наданими позивачем чеками (а.с. 13-37) . Крім того, відповідно до наданих позивачем чеків про оплату занять з іноземної мови у «Центрі Іноземних мов» позивачем сплачено 5265,00 грн. Також, позивачем зазначено, що для розвитку здібностей дитини було придбано комплект меблів « Луна » вартість якого склала 6363 грн. (а.с. 39-41). Підсумовуючи загальну суму додаткових витрат на дитину, понесених позивачем, яка складає 15038,43 грн., і Ѕ частину витрат від яких у розмірі 7519,22 грн. вона просить стягнути із відповідача, суд погоджується з даною вимогою частково з наступних підстав. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Частиною 2 ст.185СК України передбачено, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що за змістом ст.185 Сімейного кодексу України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Суд вважає, що позивач надала судові належні та допустимі докази того, що малолітня [PERSON] має проблеми зі здоров`ям та потребує лікування та те, що вона понесла додаткові витрати на ліки, медичне обстеження, а також надала докази того, що дитина відвідує «Центр Іноземних мов» для розвитку мовних здібностей. При цьому, суд не погоджується із тим, що позивач, окрім заявлених витрат, також понесла й інші додаткові витрати, зокрема пов`язані з придбанням для дитини ліжка - горища «Луна» (а.с.59), яке зазначено позивачем як шкільне приладдя, ці витрати не були крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України оскільки, позивач не довела, що придбання цих меблів спрямовано на розвиток здібностей дитини і не є способом забезпечення дозвілля. З огляду на викладене, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину у розмірі 4337,72 грн. (3410,43 грн. + 5265,00 грн.) / 2. Встановлено, що правничу допомогу у справі позивачу надавав адвокат Примаков К.О. на підставі договору від 27.11.2019 року (т. 1 а.с. 44) та за надання професійної правничої допомоги позивач [PERSON] сплатила своєму адвокату 2 000,00 грн. (т.1 а.с.41). Будь-яких доказів на підтвердження не співмірності витрат позивача на правничу допомогу відповідач суду не надав, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявляв. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до вимог ч. 6 статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: partial