Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити з нею місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Луганськ. В обґрунтування вимог позивач [PERSON] в позовній заяві вказала, що з 06 серпня 2011 року по 21 травня 2020 року з [PERSON] (відповідачем) перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Біловодського районного суду Луганської області, після чого останні почали проживати окремо. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилась жити разом з матір`ю (позивачем). До теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Зараз дитина мешкає разом з позивачем, виховує самостійно спільну дитину та бажає щоб дитина залишилася з нею. На цей час має власні збереження, яких достатньо для утримання та повноцінного розвитку дитини, має час відводити дитину до школи, займатися із нею вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про доньку. Має стабільний самостійний не малий дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, вона проживає разом з батьками, які є дідусем та бабусею [PERSON] , та які мають сили і бажання доглядати за онукою, доки позивачки перебуває на роботі. Проживає у комфортабельній квартирі з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови проживання, виховання та утримання дитини. В цій квартирі обладнана кімната для дитини, щоб остання могла мати здоровий сон, навчання, гратися. В той час як відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дитини, мешкає на окупованій території країни у квартирі, яка не об лаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. В заяві адресованій суду просять справу розглянути за їх відсутності, підтримують позовні вимоги, просять суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення на офіційному сайті Біловодського районного суду Луганської області. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подано. Представника третьої особи - Служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецька Луганської області в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи без його участі та прийняти рішення в інтересах дитини, фактично спір між батьками щодо проживання дитини відсутній, оскільки батько надав заяву про дозвіл щодо виїзду дитини в Королівство Нідерландів. 06 серпня 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії рішення Біловодського районного суду Луганської області від 21 травня 2020 року розірвано шлюб, зареєстрований 06 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції у Луганській області, між [PERSON] та [PERSON] за актовим записом № 231 (а.с.6-7). Згідно копії свідоцтва про народження № [NUMBER] виданого 21 лютого 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , відповідний актовий запис № 224. В графі батька вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.5). Згідно копії Заяви [PERSON] від 09 вересня 2020 року смт. Біловодськ, Біловодського району, Луганської області, Україна, посвідченої приватним нотаріусом Біловодського районного нотаріального округу Луганської області Доброскоковою А.М., зареєстровано в реєстрі № 657, встановлено[PERSON] дає свою згоду на виїзд своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Луганськ, Луганської області, Україна, громадянки України, у супроводі її матері [PERSON] , [INFO] , на постійне проживання за кордоном в Королівстві Нідерландів і отримання нею громадянства Королівства Нідерландів та стверджує, що його донька не має по відношенню до нього невиконаних обов`язків та майнових зобов`язань відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підстави для обмежень у праві виїзду з України за кордоном щодо [PERSON] відсутні. [PERSON] також передав матері дитини [PERSON] , [INFO] , всі свої права та повноваження, як законного представника дитини, прав батьківської опіки і уповноважує матір дитини приймати самостійно для дитини всі рішення, що приймаються сумісно обома батьками (а.с.10). Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положенням ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно положень ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] надав нотаріальну добровільну згоду на виїзд дитини [PERSON] , [INFO] у супроводі її матері [PERSON] на постійне проживання за кордоном в Королівстві Нідерландів та передав матері дитини [PERSON] всі свої права та повноваження, як законного представника дитини, прав батьківської опіку і уповноважив матір дитини самостійно приймати для дитини всі рішення, що приймаються сумісно обома батьками, то фактично спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини немає, а позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved