Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд постановити рішення, яким виселити [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] та стягнути з нього судовий збір.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на такі обставини. 29 червня 2002 року між нею і відповідачем [PERSON] Язлівчицькою сільською радою Бродівського району Львівської області було укладено шлюб. Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 23 березня 2016 року даний шлюб було розірвано. На даний час відповідач по справі зареєстрований і проживає за адресою [ADDRESS]. В даному житловому будинку відповідач був зареєстрований , як член їхньої сім?ї. На підставі свідоцтва про право на спадщину за № [NUMBER] від 16 березня 2004 року її було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3114598 від 18 березня 2004 року, а саме на житловий будинок за адресою [ADDRESS]. Відповідач по справі постійно пиячить і вчиняє по її місцю проживання постійні бійки і сварки. Всі ці негативні речі проходять на очах їхніх неповнолітніх дітей, що негативно впливає на їх навчання і виховання, на їх фізичний і психологічний розвиток. Коли відповідач приходить п?яний додому, а п?є він фактично кожен день, діти в постійному нервовому напруженні. На даний час життя її і їхніх неповнолітніх дітей стало нестерпним. На будь - які реагування припинити насильство в сім?ї відповідач жодним чином не реагує. З приводу насильства в сім?ї відповідач по справі був поставлений на облік, як сімейний насильник в Бродівському відділенні поліції Золочівського відділу ГУНП у Львівській області 3 грудня 2015 року . За насильницькі дії із сім'ї відповідач по справі був засуджений вироком Бродівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року за ст.125 ч.1 КК України до 60 годин громадських робіт. Крім того , він також притягувався до кримінальної відповідальності за насильство в сім'ї, однак із її жалю вона відмовлялася від обвинувачення і кримінальні провадження закривалися. Також відповідач за насильство в сім?ї притягувався до адміністративної відповідальності. Вищезазначені заходи не вплинули на його насильницькі дії відносно їхніх дітей і її особисто і він надалі продовжує насильницькі дії в сім?ї. На її неодноразові усні звернення до відповідача залишити її житловий будинок і знятися з реєстрації відповідач належним чином не реагує, також заходи громадського впливу на нього виявились безрезультатними. Відповідач по справі і надалі продовжує насильство в сім»ї і це для неї і її дітей є неприпустимим. Вона вважає, що подальше проживання в її житловому будинку відповідача по справі є не можливим так, як грубо порушуються її права і права їхніх неповнолітніх дітей. Крім того реєстрація і проживання в їхній сім»ї створює її ряд незручностей з оплатою комунальних послуг і оформленням субсидії. Відповідач має де проживати так, як його мама проживає одна в їхньому селі і може забезпечити його житлом. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали та дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він часто їздив по відрядженнях, заробляв гроші, вкладав їх у ремонт та облаштування будинку, літньої кухні та господарських приміщень і незгідний щоб його виселяли із будинку, якмий ним будувався. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши доказу у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що в позов необхідно задоволити виходячи з наступного. Як передбачено ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Ст. 109 ЖК України визначає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] успадкувала домоволодіння за адресою [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину № [NUMBER] від 17.03.2004р. (а.с.7,8), та є одноосібним власником даного житлового будинку, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9-11). Згідно із довідкою Язлівчицької сільської ради Бродівського району від 29.06.2016р. про склад сім'ї, в даному житловому будинку [ADDRESS], який належить [PERSON], проживає син [PERSON],1995р.н., син [PERSON],1997р.н., дочка [PERSON], 2009р.н., дочка [PERSON],2010р.н., [PERSON],1957 р.н., [PERSON],1989 р.н. та сама власниця [PERSON] (а.с.14). Згідно рішення Бродівського районного суду про розірвання шлюбу від 23.03.2016р. шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.6). Як вбачається з копії інформаційної довідки з Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області [PERSON] неодноразово притягувався як до кримінальної відповідальності так і до адміністративної відповідальності за вчинення насильства відносно власника будинку [PERSON], зокрема: 03.5.2016р. за ст. 173 КУпАП, 11.02.2016р. за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с.15,16). Згідно з ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як зазначено у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами ЖК України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], проживаючи у спірному житловому будинку неодноразово вчиняв насильство щодо своєї колишньої дружини [PERSON], чим допускав систематичні порушення правил співжиття, що унеможливлює спільне проживання його та [PERSON] у одному житловому приміщенні. А тому, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ст.116 ЖК України, для виселення [PERSON] із житлового будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved