Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначала, що з 4 липня 2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розрізано 7 липня 2014 року, з цього часу відповідач не бере участі у вихованні дитини, коштів на утриманні дитини не надає, дитина повністю знаходиться на утриманні позивача.. У судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила ухвалити заочне рішення у справі. Відповідач у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. У ході судового розгляду встановлено, що з 4 липня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 7 липня 2014 року (справа 645/4959/14). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ 176209 від 21.10.2009 року), відповідач є батьком дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище сторін, стан здоровя дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сімї. Відповідачем не надано доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні, наявність на утриманні у нього інших неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних членів сімї. Доказів, які свідчать про дитину ( доход дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби ), відповідачем не надано. При таких обставинах суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], у розмірі ? частки від заробітку відповідача. Судовий збір у справі визначається судом виходячи із Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року із змінами, а саме, з відповідача підлягає стягненню в доход держави 1% від розміру задоволених вимог по позові, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved