Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником вищевказаного житлового будинку. Відповідач [PERSON] - її син, який з 2002 року не проживає за вказаною адресою. Добровільно пішов з дому, до теперішнього часу не намагався вселитися в спірне домоволодіння, не приходив, не користувався ним, в органи поліції та в суд з приводу вселення не звертався, будь-якої домовленості між ними щодо порядку користування будинком не було. Залишаючись зареєстрованим [PERSON] у спірному домоволодінні, перешкоджає їй у здійсненні її законних прав. На підставі наведеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком у зв'язку з не проживанням в ньому більше року без поважних причин. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте, попередньо подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення поштових відправлень № 48260 0274738 3, № 48260 0274303 5 та № 48260 0274372 8. Про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.06.2005 року, виданого виконавчим комітетом Копичинецької міської ради, Гусятинський район Тернопільська область, серія [NUMBER] та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.06.2005 року, серія СВО № 394938. Відповідач [PERSON] зареєстрований, як член сім'ї позивачки [PERSON], в [ADDRESS], що підтверджується довідкою №3780, виданою Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області 22 серпня 2018 року. Даний факт також підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку [ADDRESS]. Будучи зареєстрованим у спірному житловому будинку відповідач [PERSON] не проживає у ньому з 2002 року по даний час, що підтверджується актом встановлення факту проживання, складеного комісією у складі уповноважених осіб Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області від 06 березня 2018 року, актом встановлення факту проживання, складеного комісією у складі уповноважених осіб Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області від 23 травня 2018 року, актом встановлення факту проживання, складеного комісією у складі уповноважених осіб Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області від 22 серпня 2018 року, про підтвердження відсутності проживання [PERSON] - відповідача по справі в житловому будинку [ADDRESS]. В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що відповідач з 2002 року не проживає в спірному житловому будинку, до теперішнього часу не намагався вселитися в спірне житло, не приходив, не користувався ним. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом останній не звертався. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач без поважних причин не проживає в спірному житловому будинку понад встановлений законом річний строк, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житлом, а саме, житловим будинком [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст. ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі відповідачем по справі суду представлено не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved