Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача посилаючись на те, що [PERSON] була власником земельної ділянки 0, 25 га, розташованої за адресою [ADDRESS], під кадастровим номером [NUMBER]. 06.02.2009 [PERSON] продала 0,0883 га [PERSON]. Після продажу у приватній власності [PERSON] залишилася земельна ділянка площею 0, 1617 га. ДП «Київський інститут землеустрою» виготовлено кадастровий план на земельну ділянку площею 0.1617 га [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємницею її майна стала її дочка [PERSON] на підставі заповіту. Спадщина, на яке видано свідоцтво про право власності, складається з земельної ділянки площею 0,1617 га, що знаходиться в [ADDRESS]. На час посвідчення свідоцтво про право на спадщину земельній ділянці 0,1617 га не було присвоєно кадастрового номеру. Нотаріусом вказано у свідоцтві про право на спадщину кадастровий номер, який був закріплений за земельною ділянкою до продажу земельної ділянки площею 0,25 га. 12.07.2013 Відділом Держземагенства у Кисво-Святошинському районі земельну ділянку площею 0,1617 га зареєстровано під кадастровим номером [NUMBER]. 28.03.2014 державним реєстратором їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою, у зв'язку з тим, що у наданому заявником свідоцтві про право на спадщину за 29.12.2011 за [NUMBER] зазначений кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], проте у Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер земельної ділянки, на яку заявлене право [NUMBER]. Тому просила визнати за нею в порядку спадкування після померлої [PERSON], право на земельну ділянку розміром 0.1617 га (кадастровий номер [NUMBER]) розташованої за адресою [ADDRESS] з призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку з надвірними будівлями і спорудами. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач в судове засідання, не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що мати позивача - [PERSON] була власником земельної ділянки 0, 25 га, розташованої за адресою [ADDRESS], під кадастровим номером [NUMBER], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого на підставі рішення 14 сесії 24 скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 16.04.2004. 06.02.2009 [PERSON] продала 0,0883 га [PERSON] відповідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.02.2009, посвідчений нотаріусом Києво-Святошнського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т.А. Після продажу земельної ділянки у приватній власності [PERSON] залишилася земельна ділянка площею 0, 1617 га. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємницею її майна стала позивачка, як її дочка, на підставі заповіту, посвідченого Коваленко Любов Миколаївною, секретарем виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 23.03.2005, зареєстрованою у реєстрі за № 28. 29.12.2011 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON], посвідчене приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З.І. Спадщина, на яке видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0, 1617 га, що знаходиться в [ADDRESS]. На час посвідчення свідоцтво про право на спадщину земельній ділянці 0,1617 га не було присвоєно кадастрового номеру. Нотаріусом Апишковою З.І. вказано у свідоцтві про право па спадщину кадастровий номер, який був закріплений за земельною ділянкою до продажу земельної ділянки площею 0,25 га. 12.07.2013 Відділом Держземагенства у Києво-Святошинському районі земельну ділянку площею 0, 1617 га зареєстровано під кадастровим номером [NUMBER]. 28.03.2014 державним реєстратором на нерухоме майно Гаражун Р. Ю. Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області було позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою, кадастровий номер [NUMBER] у зв'язку з тим, що у наданому заявником свідоцтві про право на спадщину за 29.12.2011 за [NUMBER], виданому приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Апишковою З.І. зазначений кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], водночас у Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер земельної ділянки, на яку заявлене право [NUMBER]. Переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності па земельну ділянку, відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обов'язковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч. 2 цієї статті. За ч. 2 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved