Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Приватного вищого навчального закладу «Харківський соціально-економічний інститут» про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку в розмірі 8922 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наказом від 14.10.1981 року № 2/588 позивачку прийнято на роботу завідувачем канцелярії Харківської філії Вищої Школи профспілкового руху ВЦРПС, яку було реорганізовано в Академію праці і соціальних відносин, а через деякий час - в Харківський соціально -економічний інститут, де вона працювала на різних посадах та останні п'ятнадцять років старшим інспектором відділу кадрів. 09.09.2016 року позивачку було звільнено за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України відповідно до наказу від 31.08.2016 року № 3/49. В порушення ст. 116 КЗпП України відповідачем здійснено остаточний розрахунок в день звільнення, остаточний розрахунок позивачка отримала 18.11.2016 року. Вважає, що у зв'язку з порушенням строку виплати остаточного розрахунку на підставі ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки остаточно розрахунку за 50 робочих днів у розмірі 8922 грн., так як відповідно довідки Приватного вищого навчального закладу «Харківський соціально-економічний інститут» від 25.01.2017 року № 01/17-3 середньоденна заробітна плата на день звільнення позивачки складає 178,44 гривен. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Приватного вищого навчального закладу «Харківський соціально-економічний інститут» в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що в учбовому закладі відсутнє фінансування та складене матеріальне становище. Суд, вислухав сторони та дослідив матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, наказом № 3/49 від 31 серпня 2016 року [PERSON] було звільнено з посади старшого інспектора відділу кадрів за угодою сторін за п.1 ст. 36 КЗпП України. Однак, розрахунок по заробітній платі з позивачем не проведено в день звільнення - 09.09.2016 року. Згідно довідки Приватного вищого навчального закладу «Харківський соціально-економічний інститут» від 25.01.2017 року № 01/17-3 остаточний розрахунок [PERSON] у сумі 21060,39 грн., яка складається з заборгованості по заробітній платі у сумі 19921,18 грн. та компенсації за несвоєчасно виплачену зарплату - 1139,21 грн., був проведений 18.11.2016 року. У зв'язку зі скрутним матеріальним становищем підприємства на момент звільнення (09.09.2016 року) на розрахунковому рахунку підприємства було недостатньо коштів для здійснення повної виплати заборгованості з заробітної плати, середньоденна заробітна плата становить 178,44 грн. в день. У відповідності до положень ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно до приписів ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 зазначеного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від такої відповідальності . Абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок) передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Як вбачається з довідки про нараховану та невиплачену заробітну середньоденний розмір заробітної плати позивача за 50 робочих дні становить 8922 гривен (178,44 грн. Х 50 днів). З огляду на вищевикладене суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 гривен підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.116,117 КЗпП України ,суд,-

Outcome: approved