Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що 03 березня 2011 року уклала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2015 року вони з чоловіком разом не проживають. Діти знаходяться на утриманні позивача, а відповідач в добровільному порядку не надає їм належної матеріальної допомоги, тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей визначені у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн., на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дітей певного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. 03\~квітня 2019\~року представником\~відповідача адвокатом\~[PERSON]\~подано відзив\~на позовну\~заяву,\~в обґрунтування\~якого сторона\~відповідача посилається\~на те,\~що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, обмежений у виконанні фізичних робіт. Через захворювання відповідач позбавлений можливості працювати та одержувати заробітну плату, отримує пенсію по інвалідності, яка становить 1497 грн. та є його єдиним доходом. Проживаючи у селі неподалік від господарства колишньої дружини, він постійно займається вихованням та доглядом за своїми дітьми, які практично щодня приходять до нього і проводять з ним час. Коли позивачка їздить на роботу за кордон, діти весь той період живуть разом з ним, він їх годує та надає їм посильну матеріальну допомогу. Розмір аліментів, які просить стягувати з нього позивачка у сумі 2000 грн., він фізично не спроможний сплачувати ізза того, що той перевищує розмір реальних його доходів. Просить визначити аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини його доходів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задовольнити, додатково пояснила, що на даний час вона проживає із своїм батьками та дітьми, нерухомого майна не має, має у власності автомобіль Рено, [INFO]. Працює вчителем у Яблунівській ЗОШ. Їй відомо, що чоловік отримує пенсію по інвалідності. Відповідач [PERSON], представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, а саме просять суд стягувати аліменти розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) на обох дітей, щомісячно до досягнення ними повноліття. Суд, дослідивши письмові докази в справі та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON], від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матірю [PERSON] в с. Сухостав, по вул. Франка, 25, Гусятинського району, Тернопільської області. Добровільно питання утримання неповнолітніх дітей сторонами не врегульовано. За змістом ч.2 ст.51\~Конституції України та ст.180\~Сімейного кодексу\~України обов'язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ч. 3\~ст.\~11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 181\~СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою зазначеної статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як слідує із пояснень позивача, позивач працює вчителем Яблунівської [PERSON] ступенів, проживає з батьками та дітьми в житловому будинку в с. Сухостав Гусятинського району Тернопільської області. У власності має транспортний засіб, іншого нерухомого майна не має. Стан здоровя дітей задовільний. Як вбачається із пояснень відповідача, він не працює за станом здоровя, проживає з матірю в с. Сухостав Гусятинського району. Домашнього господарства не ведуть у звязку із похилим віком матері та його хворобливим станом здоровя. У власності відповідача є квартира в м. Тернополі. Будь-яких доказів щодо наявності у сторін на праві власності нерухомого майна та транспортних засобів суду сторонами не представлено, про ці обставини і не спростовувались сторонами. Відповідно до наданих відповідачем письмових доказів, відповідач є інвалідом ІІ групи, має значні обмеження у виконанні робіт, середньомісячний розмір його пенсії становить 1497 грн., періодично проходить лікування в умовах стаціонару. (а.с.33, 35-43). При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлені судом обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, та приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. на утримання кожної дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України. Прожитковий мінімум встановлений Законом України\~«Про державний\~бюджет на\~2019\~рік» для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 01 січня 2019 пo 30 червня 2019 року становить 2027 грн., с 01 липня пo 30 листопада 2019 року - 2118 грн., з 01 грудня 2019 року - 2218 грн. Відповідно до ч.2 ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, виходячи із обовязку обох батьків у рівній мірі утримувати дітей суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у сумі визначеній позивачем, але не меншій ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому\~суд також\~враховує правову позицію, висловлену в постанові Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~Верховного Суду\~від 31\~жовтня 2018\~року в справі № 461/4936/16. Твердження відповідача про те, що аліменти слід стягнути в частці від заробітку є необґрунтованими, оскільки позивачем предявлено позов про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі і відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Така правова позиція висловлена в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04.07.2018 при розгляді справи № 490/4522/16-ц. Відповідно до частини першої статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною сьомою статті 141\~ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590, коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком. Як встановлено, обидві сторони справи звільнені від оплати судового збору, тому суд приходить до висновку, що слід компенсувати понесені судових витрат за рахунок держави.

Outcome: approved