Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вимогами до [PERSON] і просить дозволити без згоди батька дитини [PERSON] виготовлення паспорта для виїзду дитини за межі України, дозволити позивачу поїздку за кордон , а саме до Королівства Норвегія з 1.07.2016р. до 1.09.2016р. з дитиною, без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] Вимоги обґрунтовані тим,що відповідач відмовляє в наданні згоди на виїзд дитини за кордон та перешкоджає у виготовленні проїзного документа. В судовому засіданні позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідач [PERSON] під час судового розгляду вимоги позивача не визнав, зазначив про те, що ніколи не відмовлявся надати дозвіл на виготовлення проїзного документу для виїзду дитини за межі України, однак заперечує проти виїзду дитини за кордон без його згоди та супроводу, оскільки позивач не надає підтверджень в якиї умовах буде проживати дитина Вказані відомості необхідні, оскільки дитина має хворобливий стан здоров'я. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини. Згідно даних свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є : батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Батьки дитини спільно не проживають. Дитина проживає разом з позивачем [PERSON] Батько приймає участь у вихованні дитини. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ. Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Під час судового розгляду було встановлено, що Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 13.11.2013р. відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон без згоди батька. Відповідач надав нотаріально посвідчену заяву про виготовлення проїщдного документа дитини для виїзду за кордон. Однак позивачка даною заявою не скористалась та проїздний документ не виготовила. Під час судового розгляду відповідач [PERSON] надав нотаріально посвідчену заяву щодо виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон [PERSON], [INFO]. Вказане свідчить про необґрунтованість вимог позивача щодо здійснення перешкод відповідачем в оформленнв паспорта дитині. Звернувшись до суду із вимогами про надання дозволу позивачу здійснити поїздку за кордон, а саме до Королівства Норвегія з 1.07.2016р. до 1.09.2016р. з дитиною, без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], [PERSON] не надала доказів умов проживання дитини . З огляду на зазначене , а також те, що під час судового розгляду не було встановлено здійснення з боку відповідача перешкод у виїзді дитини за кордон, з 2013р. позивачка не зверталась з вимогою про надання дозволу для виїзду, суд знаходить вимоги позивача безпідставними. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed