Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: 1) визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 65,2 кв.м., в т.ч. житловою 51,3 кв.м.; на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області за адресою: [ADDRESS] , за державним актом серії ЗП № 16-010156 про право приватної власності на землю, виданим Орлівською сільською радою Приморського району Запорізької області 12.05.1994; на земельну ділянку площею 0,59 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області за адресою: [ADDRESS] , за державним актом серії ЗП № 16-010153 про право приватної власності на землю, виданим Орлівською сільською радою Приморського району Запорізької області 12.05.1994. В обґрунтування позовних вимог вказує, що в зв`язку із смертю [PERSON] [INFO] , відкрита спадщина, до складу якої увійшли всі належні йому права та обов`язки. Вона є спадкоємцем померлого за заповітом і її право на спадщину є виниклим з моменту її відкриття - з 11.08.2017 року. Заповіт [PERSON] складено ним на її користь, згідно якого їй заповідано усе майно спадкодавця, що буде йому належати на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також те, на що він за законом буде мати право. За даним заповітом єдиним спадкоємцем померлого є вона. Цим заповітом позбавляються права на спадкування за законом усі інші особи. До складу спадщини померлого увійшло майно: 1) житловий будинок [ADDRESS] ; 2) земельна ділянка площею 0.60 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області за адресою: [ADDRESS] ; 3) земельна ділянка площею 0.59 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , яка є власницею земельної ділянки площею 0.59 га є матір`ю [PERSON] . Вона померла [INFO] . 29.04.2010 [PERSON] звернувся до Приморської державної нотаріальної контори року із заявою про прийняття спадщини. За життя він прийняв у свою спадщину зазначену земельну ділянку, але так і не оформив право власності на неї, по праву вона належить йому з моменту відкриття спадщини, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 в редакції ЦК України 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини і визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. А значить, до складу спадщини померлого увійшло майно, як те що успадковано ним після померлої матері, так і майно надбане ним за свого життя самостійно. Вона своєчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , але державним нотаріусом Приморської ДНК Запорізької області Подольською І.М. їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно спадкодавця, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. Її право, як спадкоємця померлого [PERSON] на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку з підстав відсутності іншого способу визнання права на спадкове майно. В судове засідання сторони не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі (а.с.74); відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.62,64,66). Тому суд може розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Орлівка Приморського району Запорізької області помер [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Орлівка Приморського району Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 17, виданого виконавчим комітетом Орлівської сільської ради Приморського району Запорізькій області (а.с.14). Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO] в с. Орлівка Приморського району Запорізької області, актовий запис № 14 (а.с.15). [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , який народився [INFO] в с. Орлівка Приморського району Запорізької області, батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.16). У довідці, наданої виконкомом Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області, вказано, що [PERSON] була зареєстрована і постійно проживала у [ADDRESS] з 1990 року і до дня смерті [INFO] . Разом з нею за цією адресою був зареєстрований і постійно проживав її син [PERSON] . Інших звісних спадкоємців немає (а.с.17). 24 березня 2011 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори Ракітянською Н.А. видано [PERSON] , [INFO] , що проживає в [ADDRESS] свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] , 1924 року народження, яка померла [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з грошового внеску з належними відсотками в ТВБВ №10007/0363-філії Запорізького обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.18). Згідно з довідкою Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області від 10.12.2017, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований і постійно проживав по [ADDRESS] з 1978 року і до дня смерті. Інших осіб, які б постійно мешкали чи були б зареєстровані на момент його смерті за адресою його місця реєстрації і проживання не було (а.с.19). 20 червня 2017 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори Подольською І.М. було посвідчено заповіт [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Орлівка Приморського району Запорізької області, що проживає в [ADDRESS] , яким він на випадок своєї смерті заповів усе майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право - [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Даний заповіт зареєстровано за № 60817807 у Спадковому реєстрі (а.с.22). Державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори Подольською І.М. 22.08.2018 заведено Спадкову справу після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] за № 124/2017, номер у Спадковому реєстрі 61117916, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.21). Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , вартість якого становить 40 420 грн. (а.с.23-26). 12 травня 1994 року на підставі рішення Орлівської сільської ради № 3 від 04 березня 1994 року [PERSON] , який мешкає в [ADDRESS] видано Державний акт на право приватної власності на землю для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, яка розташована на території с. Орлівка Орлівської сільської ради (а.с.27). 12 травня 1994 року на підставі рішення Орлівської сільської ради № 3 від 04 березня 1994 року [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] видано Державний акт на право приватної власності на землю для ведення особистого підсобного господарства площею 0,59 га, яка розташована на території с. Орлівка Орлівської сільської ради (а.с.28). Постановами державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області Подольської І.М від 27 березня 2018 року, 13 грудня 2018 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на: житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку розміром 0,60 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області, належну [PERSON] ; земельну ділянку розміром 0,59 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області, після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно (а.с.31,32,33). Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 14 травня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року скасовано, справу за позовом [PERSON] до Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.35-41). Розпорядженням сільського голови Орлівської сільської ради № 05-од від 11.02.2016 перейменовано назву вулиці Леніна на вулицю Миру в с. Орлівка Приморського району Запорізької області (а.с.30). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено в п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В розумінні статті 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 549 в редакції ЦК України 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 спадкові відносини в Україні регулюються ЦК України 2003 року, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК України 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно зі ст. 524 в редакції ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. За положенням ч. 1 ст. 534 в редакції ЦК України 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 в редакції ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 548, 549 в редакції ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК України 1963 року. Отже, [PERSON] за життя прийняв спадщину на земельну ділянку після смерті матері [PERSON] , але так і не оформив право власності на неї. А за таких обставин [PERSON] вважається спадкоємцем, яким фактично прийнято спадщину померлої матері [PERSON] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачем доведено право на спадкування та належність померлому спадкового майна, а також неможливість оформлення спадщини. Відсутність документів, що підтверджують право власності на спадкове майно перешкоджає позивачу в оформленні спадщини. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на будинок та земельні ділянки в порядку спадкування підлягають задоволенню за ст. ст. 1216, 1217, ч. 1 ст. 1225 ЦК України. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідачів, які сплачено позивачем при подачі позову в сумі 908 грн. (а.с.1). На підставі ст. ст. 16, 1216, 1217, 1225 ЦК України, ст.ст. 524, 529, 534, 548, 549 в редакції ЦК України 1963 року,

Outcome: approved