Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «Львівські автобусні заводи», в якому просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.09.2016, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 27.11.2013 по день фактичного розрахунку 11.07.2016 у розмірі 54\~391,20 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 01.04.2007 до 28.12.2009 працювала на посаді провідного художника прес-центру ТОВ «ЛАЗ». 29.12.2009 наказом №93-кс звільнена з підприємства відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. 26.11.2013 Сихівським районним судом м. Львова стягнуто з відповідача на її користь 5\~192,91 грн. заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 65585,21 грн. за період з 29.12.2009 по 26.11.2013. Постановою державного виконавця від 06.02.2014 відкрито виконавче провадження про примусове виконання вказаного рішення. Постановою державного виконавця від 18.07.2016 виконавче провадження закінчено у звязку з проведенням 11.07.2016 фактичного розрахунку. Оскільки розрахунок в зазначені чинним законодавством терміни не відбувся, чим порушено ст.ст. 116, 117 КЗпП України, відтак середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період 27.11.2013 по 11.07.2016, складає 54\~391,20 грн. та підлягає стягненню з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Представник відповідача у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що позивач на підставі наказу №11-кс від 02.04.2007 прийнята на посаду провідного художника прес-центру ТОВ «Львівські автобусні заводи». 29.12.2009 наказом ТОВ «Львівські автобусні заводи» №93-кс позивач звільнена відповідно п.1 ч.1\~ст. 40 КЗпП\~України у зв'язку із скороченням, що підтверджується записами трудової книжки (а.с. 3-4). Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.11.2013, що набрало законної сили 15.12.2013, стягнуто з ТОВ «Львівські автобусні заводи» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати\~\~в сумі 5192,91 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 65585,21 грн., а всього 70778 грн. 12 коп. (з урахуванням усіх обов'язкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати). Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справ, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони або особа стосовно якої встановлено ці обставини. Постановою державного виконавця від 06.02.2014 відкрито виконавче провадження №41849145 про примусове виконання виконавчого листа №1319/12218/2012, виданого 27.01.2014 Сихівським районним судом м. Львова з виконання рішення суду від 26.11.2013 (а.с. 7). 18.07.2016 постановою державного виконавця вказане виконавче провадження закінчено у звязку з тим, що 11.07.2016 боржником на рахунок стягувача перераховано заборгованість за виконавчим документом (а.с. 8). Відповідно до ч. 1\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно з\~ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За умовами\~ст. 117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені вст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 20, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Суд на підставі\~ст. 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому Зі змісту абз. 4 п. 2 Порядку обчислення середньої зарплати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року за №100 випливає, що якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.\~ В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу (п. 4 Порядку). З матеріалів позовної заяви встановлено, що з червня 2009 по листопад 2009, що передували звільненню позивача, остання не працювала у звязку з перебуванням підприємства у простої. Вказане підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України (а.с. 19-20). Згідно з списком працівників ТОВ «ЛАЗ», станом на 19.05.2009 годинна тарифна ставка [PERSON] становила 10,38 грн. (а.с. 31), відтак, при восьмигодинному робочому дні тариф за день складає 83,04 грн. (10,38 грн. *8 год.) Оскільки рішенням суду від 26.11.2013 стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, такий розрахунок проведено повністю 11.07.2016, відтак позивач має право на стягнення середнього заробітку за період з 27.11.2013 до 11.07.2016. Відповідно до поданого позивачем розрахунку, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.11.2013 до 11.07.2016 становить 54 391 грн. 20 коп. (83,04 грн. * 655 робочих днів за вказаний період) (а.с. 25-27). Даний розрахунок суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки відповідачем доказів щодо неправильного нарахування середнього заробітку не подано. За таких обставин, позов необхідно задовольнити. Згідно з ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави. На підставі статей 116, 117 КЗпП України та

Outcome: approved