Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], за участю третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори про визнання недійсною її заяви від 26.09.2012 року, поданої до Тернопільської районної державної нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 02.04.2012 року, посилаючись на те, що заяву про відмову від спадщини вона подала внаслідок помилки, хоча дійсно вона мала намір прийняти спадщину після смерті чоловіка та фактично прийняла її вступивши в управління майном. Однак на даний час вона не може документально оформити прийняття нею спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора, явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про одруження серії VIII_УР №591556 [PERSON] та Петрик ( до шлюбу Крива) [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 травня 1967 року. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON]. [PERSON] помер 02 квітня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №136948. Згідно заяви складеної 26.09.2012 року та посвідченої секретарем Чистилівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 02.04.2012 року. Дана заява була подана до Тернопільської районної державної нотаріальної контори та міститься в матеріалах спадкової справи №532/2012 заведеної після смерті [PERSON], померлого 02.04.2012 року. Як зазначає позивач, через тяжкий психологічний і пригнічений моральний стан у звязку з втратою свого чоловіка, вона помилково склала заяву про відмову від прийняття спадщини та підписала дану заяву, не розуміючи її правового значення. Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1274 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» № 9 від 06.11.2009 року, відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання\~\~правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-202цс15, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України). Суд вважає, що відмовляючись від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, позивачка помилялася щодо природи вчинюваного нею правочину та своїх прав на спадщину. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини, суд вважає обґрунтованими у звязку з чим позов підлягає до задоволення шляхом .

Outcome: approved