Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 04 січня 2018 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого входить будинковолодіння № 8 по вул.Нова, що в с.Шершенівка Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим зазначила, що на спадщину після смерті батька претендує як спадкоємець за законом. \~ \~ \~ \~Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с.Шершенівка по вул.Нова, 8 Борщівського району, як за спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач у позовній заяві просила справу слухати у її відсутності, зазначивши, що її інтереси представлятиме адвокат [PERSON] Представник позивача - адвокат [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності а позовні вимоги позивача задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Від представника відповідача сільського голови [PERSON] до суду надійшла заява, в якій така просила справу слухати у відсутності представника сільської ради, зазначивши, що позов визнає. Від третьої особи [PERSON] надійшло електронне повідомлення, в якому просив справу слухати у його відсутності, позов визнає. Третя особа [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, зазначивши, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 09 травня 2007 року в с.Шершенівка Борщівського району Тернопільської області помер дід позивача [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 039934, виданим 11 травня 2007 року Шершенівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина, яку його дружина [PERSON] та їх син [PERSON], прийняли, оскільки проживали разом з ним на день смерті, однак спадкових прав на себе не оформили. Наведене підтверджується довідкою Більче Золотецької сільської ради №652 від 27 листопада 2018 року. 24 березня 2010 року в с.Шершенівка Борщівського району Тернопільської області померла баба позивача [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 100700, виданим 25 березня 2010 року Шершенівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON], її син [PERSON] прийняв спадщину, так як проживав разом з нею на день смерті, однак спадкових прав на себе не оформив. Наведене підтверджується довідкою Більче Золотецької сільської ради №651 від 27 листопада 2018 року. 04 січня 2018 року в с.Шершенівка Борщівського району Тернопільської області помер батько позивача [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 233948, виданим 05 січня 2018 року Більче Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого входить будинковолодіння в с.Шершенівка по вул.Нова, 8 Борщівського району та яку позивач прийняла, подавши 28 січня 2018 року заяву до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини, на підставі якої до майна померлого було відкрито спадкову справу за №16/2018. Крім того, 27 липня 2018 року позивач звернулася до нотаріуса з приводу видачі їй свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька, однак їй у цьому було відмовлено через розбіжності у документах, які підтверджують родинні відносини її та спадкодавця та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту їх родинних відносин. Рішенням Борщівського районного суду від 13 серпня 2018 року за заявою [PERSON] було встановлено факт родинних відносин між нею та її батьком [PERSON]. 04 жовтня 2018 року позивачу за її заявою, нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, а 28 січня 2018 року позивач звернулася із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння, однак у видачі свідоцтва було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння. Наведене вбачається з листа приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] №55/02-31 від 31.01.2019 року, матеріалів спадкової справи №16/2018, відкритої до майна померлого [PERSON]. \~ \~ \~ \~Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння №8 по вул.Нова в с.Шершенівка Борщівського району, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) померлі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були його членами, що стверджено довідкою Більче Золотецької сільської ради №63 від 11 вересня 2019 року, копіями по господарських книг Шершенівської сільської ради за 1991 1995 рр. на імя [PERSON]. \~ \~ \~ \~Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, померлі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/3 частину будинковолодіння, розташованого по вул.Нова, 8 в с.Шершенівка Борщівського району Тернопільської області. Однак, у визначеному законом порядку, померлі за життя не оформили своє право власності на належні їм частини будинковолодіння. Окрім того встановлено, що [PERSON] який прийняв спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], фактично набув право власності на ціле спірне будинковолодіння, однак спадкових прав на себе не оформив. Згідно виписки з рішення Шершенівської сільської ради 13 сесії 21 скликання від 30 грудня 1993 року, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 36 га, з них 0, 25 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та 0, 11 га для ведення особистого підсобного господарства. Вказана земельна ділянка, зокрема земельна ділянка площею 0, 25 га, яка передана [PERSON] для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться в с.Шершенівка по вул.Нова, 8 Борщівського району Тернопільської області. Наведене підтверджується довідкою Більче Золотецької сільської ради №64 від 11 лютого 2019 року. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлого не заявляли. Зазначене випливає з листа приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] №55/02-31 від 31.01.2019 року, матеріалів спадкової справи №16/2018, відкритої до майна померлого [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 18 жовтня 2018 року інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 8 по вул.Нова в с.Шершенівка Борщівського району становить 187399 грн. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі. На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved