Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради, Баришівського району, Київської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08 червня 2013 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), що належала померлій на підставі протоколу розпаювання землі ВАТ «Коржівське» №1 від 27.11.2004 року. При житті спадкодавець не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку і виготовити на своє їм,я правовстанавлюючі документи (державний акт) на право власності на земельну ділянку та відповідно не склала заповіт. Позивач є спадкоємницею першої черги і вступила у права спадкування, оскільки на момент смерті матері проживала разом з нею. Родинний зв,язок підтверджується свідоцтвом про народження позивача, де у її свідоцтві про народження матір,ю записана [PERSON] При зверненні до нотаріуса, їй було відмовлено в видачі правовстанавлюючих документів на спадкове майно. [PERSON] просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) рілля №468 площею 1.1148 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради, Баришівського району, Київської області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що її мама [PERSON] останні три роки свого життя дуже хворіла і померла у віці 87 років. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги в повному обсязі та пояснив суду, що у такому похилому віці [PERSON] не могла самостійно оформити належним чином відповідні документи на земельну частку (пай). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Баришівського району Київської області в судове засідання на розгляд справи не з,явився. Надали листа про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають у повному обсязі. Суд, допитавши в судовому засіданні позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що 08 червня 2013 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної частки (пай) рілля №468 площею 1.1148 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради, Баришівського району, Київської області, що належала померлій на підставі протоколу розпаювання землі ВАТ «Коржівське» №1 від 27.11.2004 року. При житті спадкодавець не провела державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та не виготовила державний акт на право власності на земельну ділянку та не склала заповіт. Встановлені судом обставини стверджуються: - ксерокопією паспорта позивача [PERSON], серія СК №183084, виданого 12.07.1996 року; - ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON], виданого 03.03.1955 року; - ксерокопією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON], серія 1-БК №309439, виданого 17.05.1975 року; - ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON] серія 1-ОК №281401, виданого 10.06.2013 року; - ксерокопією спадкової справи №4029/2017 до майна померлої 08 червня 2013 року [PERSON]; - довідками [PERSON] сільської ради, Баришівського району, Київської області №540, 541 від 23.10.2017 року, - іншими матеріалами справи. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі частини 1 статті 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З наведених обставин, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення.

Outcome: approved