Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до КП «Приморське житлово-експлуатаційне обєднання» Приморської міської ради Приморського району Запорізької області (КП «ПЖЕО»), треті особи: Приморська міська рада, [PERSON], про визнання наказу про припинення трудового договору (контракту) незаконним та скасування, визнання нечинним наказу в частині попередження про її звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона 27.01.2012 року уклала контракт з Приморською міською радою Приморського району Запорізької області про прийняття на роботу до КП «ПЖЕО» на посаду директора. Наказом КП «ПЖЕО» від 09.03.2016 року № 10/к, який підписаний головою комісії з припинення та реорганізації [PERSON], її звільнено 09.03.2016 року в звязку із реорганізацією КП «ПЖЕО» шляхом приєднання до КП «Чисте місто Приморськ» за рішенням Приморської міської ради № 41 від 25.12.2015 року. Даний наказ вона отримала поштою 15.03.2016 року із супровідним листом від 12.03.2016 року, після чого 17.03.2016 року звернулася до КП «ПЖЕО», де отримала трудову книжку з записом про звільнення. Звільнення її з посади вважає незаконним з наступних підстав. 1. Контракт від 27.01.2012 року про прийняття її на роботу укладено з Приморською міською радою Приморського району Запорізької області. Згідно з п.7.3 статуту КП «ПЖЕО» очолює підприємство директор, який призначається на посаду і звільняється з посади Приморською міською радою. [PERSON] як голова комісії з припинення та реорганізації юридичної особи КП «ПЖЕО» повинен виконувати рішення Приморської міської ради № 41 від 25.12.2015 року (на яке посилається в наказі про звільнення). В тексті рішення Приморської міської ради № 41 від 25.12.2015 року не зазначається про звільнення її з роботи та розірвання контракту від 27.01.2012 року. В п. 7.3 рішення № 41 лише зазначено про необхідність в установленому законодавством порядку попередити працівників КП «ПЖЕО», яке припиняється, про припинення його діяльності та забезпечити дотримання їх соціально-правових гарантій у порядку та на умовах, визначених законодавством. З цього можливо зробити висновок, що голова комісії [PERSON], звільняючи її з роботи, вийшов за межі рішення № 41. 2. Згідно з п.7.2 статуту КП «ПЖЕО» виключною компетенцією засновника є прийняття рішення про реорганізацію або припинення діяльності підприємства. Абзацом 3 ст.22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що при ліквідації, реорганізації роботодавець повинен завчасно надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, але ні її як директору КП «ПЖЕО», ні голові профспілкової організації не повідомлено завчасно про реорганізацією або припинення діяльності підприємства. Це свідчить про те, що Приморською міською радою рішення про її звільнення не приймалися, а голова комісії з припинення та реорганізації КП «ПЖЕО» вийшов за межі своїх повноважень. 3. На порушення ст.36 КЗпП України Приморська міська рада не приймала рішення про скорочення чисельності або штату працівників КП «ПЖЕО». На порушення ст.49-2 КЗпП України їй не пропонувалася інша робота. Відповідач звільнив її без законної підстави та порушив передбачений главою ІІІ-А КЗпП України порядок вивільнення. Просить: 1) наказ голови комісії з припинення та реорганізації КП «ПЖЕО» від 09.03.2016 року № 10/к про припинення трудового договору (контракту) з 09.03.2016 року з нею на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України визнати незаконним та скасувати; 2) визнати нечинним п.1 абзацу 1 наказу №1/к від 04.01.2016 року «Про попередження про звільнення» в частині попередження про її звільнення як директора; 3) поновити її на посаді директора КП «ПЖЕО» з 09.03.2016 року; 4) стягнути з КП «ПЖЕО» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.03.2016 року до дня поновлення на роботі (а.с.1-3). У судовому засіданні позивач [PERSON] дала пояснення, аналогічні викладеним в позові, додатково пояснила, що вона вже не однократно звільнялася з посади та поновлювалася судом. Коли її поновили останній раз, то на сесії міської ради вирішили зробити реорганізацію КП «ПЖЕО». 30.12.2015 року їй вручили дане рішення, але в ньому не вказано про її звільнення. 04.01.2016 року [PERSON] на підприємстві усім оголосив про реорганізацію, оголосив наказ №1, попередив про звільнення та розяснив пільги. Ним були опломбовані двері підприємства, а 22.02.2016 року вручили їй наказ про те, що вона обмежена у своїх повноваженнях, але вона була на роботі до останнього дня. У відпустку на лікування її не відпустили, тоді вона подала заяву про звільнення, але їй було відмовлено, оскільки йде реорганізація. 15.03.2016 року їй надійшов лист, в якому був наказ про її звільнення та було запропоновано надати трудову книжку для внесення запису про звільнення. 16.03.2016 року у її трудову книжку внесений запис про звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України за підписом [PERSON] Вважає, що останній перевищив свої повноваження, оскільки вона є робітником міської ради, у рішенні Приморської міської ради №41 від 25.12.2015 року не зазначається про її звільнення з роботи та розірвання контракту, з [PERSON] вона контракт не укладала. Її трудова книжка на КП «ПЖЕО» не зберігалася, первісно вона здавала її в міську раду, але там вона була втрачена, їй видавали дублікат. Тому свою трудову книжку вона зберігала дома. Вимогу про передачу документів КП «ПЖЕО» [PERSON] вона отримала і віддала бухгалтеру, її виконання не контролювала і фактично передачі документів не було. 09.01.2016 року [PERSON] просив на засіданні профкому надати згоду на звільнення робітників КП «ПЖЕО». В результаті розгляду його звернення у звільнені робітників було відмовлено. При цьому її кандидатура не розглядалася. Вона не входить до складу профспілкової організації КП «ПЖЕО». Внески з неї утримувалися, так як вона писала відповідну заяву; її внески та усіх робітників КП «ПЖЕО» нікуди не перераховувалися, вони залишалися на підприємстві, і ними розпоряджалися робітники КП «ПЖЕО» на свій розсуд. Вважає, що [PERSON] перевищив свої повноваження, відсутнє розпорядження міської ради про її звільнення або відповідний дозвіл, контракт не розірваний. Крім того, їй не була запропонована робота. Пропонували вакансії: двірник 4 посади, слюсар-сантехнік 1 посада, але її це не стосувалися, вона не згодна на переведення на ці посади; роботу їй повинна була запропонувати міська рада і посаду інженерно-технічного робітника з врахуванням її фаху та освіти. У судовому засіданні 15.07.2016 року вона просила долучити до матеріалів справи наказ голови комісії від 22.02.2016 року №4/к про обмеження компетенції робітника (її як директора підприємства), посилаючись на те, що вона цим наказом була попереджена про наступне звільнення, яке відбулося 09.03.2016 року, раніше ніж через 2 місяці, чим був порушений порядок її звільнення. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача КП «ПЖЕО» [PERSON] пояснив, що КП «ПЖЕО» є юридичною особою, рішенням Приморської міської ради №41 від 25.12.2015 року вирішено провести реорганізацію КП «ПЖЕО» шляхом його приєднання до КП «Чисте місто Приморськ» Приморської міської ради. Розпорядженням голови Приморської міської ради № 91/3 от 29.12.2015р. створено комісію з припинення та реорганізації КП «ПЖЕО». 04.01.2016 року всі працівники КП «ПЖЕО» попереджені про звільнення відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України в звязку із зміною в організації виробництва і праці внаслідок реорганізації КП «ПЖЕО». Позивач займала посаду директора КП «ПЖЕО», її звільнено з роботи наказом голови комісії з припинення та реорганізації КП «ПЖЕО» № 10/к від 09.03.2016 року, який їй був надісланий поштою. Вона отримала свою трудову книжку із внесенням запису про звільнення 17.03.2016 року, з нею проведено повний розрахунок. Згідно з п.7.3 статуту КП «ПЖЕО» директор призначається та звільняється з посади Приморською міською радою, але це не перешкоджає його звільненню, коли голова комісії з припинення та реорганізації КП «ПЖЕО» здійснював повноваження щодо звільнення позивача, будучи уповноваженим на це відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування» розпорядженням голови Приморської міської ради №2/2 от 25.01.2015 року. Цим розпорядженням голові комісії доручено здійснювати усі необхідні дії, повязані із переведенням або звільненням працівників КП «ПЖЕО», а позивач була директором та робітником КП «ПЖЕО», вона повинна була видати наказ про своє призначення на посаду, її посада знаходилася у штатному розпису КП «ПЖЕО», яке і виплачувало їй заробітну плату, фактично вона була допущена до роботи директора, існували трудові відносини між нею та КП «ПЖЕО», тому рішення міською радою про її звільнення не приймалося. Правомірність звільнення позивача головою комісії, а не Приморською міською радою підтверджується тим, що голова комісії на такі дії вповноважений і законом, і волею Приморської міської ради. Ним дотримані вимоги законодавства про вивільнення працівників. У звязку із зміною в організації виробництва і праці внаслідок реорганізації КП «ПЖЕО» наказами № 1/к, №2/к, №3/к від 04.01.2016 року скорочено чисельність та штат працівників КП «ПЖЕО» в повному обсязі та затверджено штатний розпис КП «ПЖЕО», всі працівники попереджені про звільнення відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, скорочено фонд заробітної плати КП «ПЖЕО» в повному обсязі. Серед виключених з штатного розпису посад КП «ПЖЕО» міститься і посада директора, яку займала позивач. За розясненням МЮ України від 25.01.2011 року право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу. Повноваження голови комісії щодо скорочення чисельності або штату робітників КП «ПЖЕО» відповідають ст.105 ЦК України, згідно з якою з моменту призначення комісії до неї переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. До Приморського районного центру зайнятості населення своєчасно подано звіт про заплановане масове звільнення працівників з 07.03.2016 року. На вимогу абз.3 ст.22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» головою комісії надано первинній профспілковій організації КП «ПЖЕО інформацію щодо звільнення, що підтверджується заявою голови комісії про надання згоди на звільнення від 04.01.2016 року, яку згідно з протоколом зборів працівників №2 від 04.01.2016 року та випискою з протоколу зборів працівників № 2 від 04.01.2016 року розглянуто. Висновок був необґрунтований та немотивований. Крім того, виявилося, що первинної профспілкової організації в КП «ПЖЕО» не існувало, про її наявність позивач ввела в оману голову комісії. Згідно з листом Приморського РУЮ від 27.04.2016 року документів щодо реєстрації (легалізації) профспілкових організацій ні від КП «ПЖЕО», а ні від Приморської міської ради не надходило, відповідні профспілкові організації не реєструвались. Правомірність звільнення позивача підтверджується розясненням МЮ України від 25.01.2011р., за яким якщо на підприємстві створена первинна профспілкова організація, власник або уповноважений ним орган має дотримуватися вимог ч.3 ст.22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а якщо не створено профорганізації, то запитувати згоду не потрібно, а також підтверджується правовою позицією Верховного суду України, викладених у постановах від 01.12.1997р., від 12.02.2004р., від 04.04.2007р. від 10.03.2011р., від 12.02.2014р., від 24.09.2014р. та від 22.10.2014р., за якою навіть відмова профкому на звільнення робітника повинна бути обґрунтованою і вмотивованою, ґрунтуватися на відповідних нормах чинного трудового законодавства та ділових якостях робітників; повинні захищатись не тільки права та інтереси робітника, а і права та інтереси роботодавця; повинен бути дотриманий баланс інтересів. У судовому засіданні позивач підтвердила, що на підприємстві не має первинної профспілкової організації, а вона сама не є членом якоїсь первинної профспілкової організації. Про дане вивільнення письмово повідомлено Приморську міську раду листом № 23 від 22.03.2016 року. На вимогу абз.14 ст.36 КЗпП України головою комісії дію трудового договору позивача припинено, оскільки реорганізація супроводжувалась скороченням чисельності та штату працівників (п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України), а Приморською міською радою (засновником) не обовязково приймати рішень про скорочення чисельності або штату працівників КП «ПЖЕО», воно запроваджено наказом голови комісії з припинення та реорганізації КП «ПЖЕО» № 2/к від 04.01.2016 року. На вимогу абз.3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці позивачу запропоновано іншу роботу, на яку мались вакантні місця, що підтверджується пропозицією щодо працевлаштування робітників КП «ПЖЕО» від 04.03.2016 року на підприємстві КП «Чисте місто Приморськ», яке буде правонаступником КП «ПЖЕО». Про вакансії КП «Чисте місто Приморськ» повідомило листом № 87 від 27.02.2016 року. Рішенням Приморської міської ради № 28 від 04.03.2016 року КП «Чисте місто Приморськ» вже з 09.03.2016 року визначене виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій м.Приморськ. Але позивач не погодилася на роботу на запропонованих посадах, не надала заперечень, підтверджень її освіти та фаху. За правовою позицією Верховного суду України від 01.12.1997р. в даному випадку суд виходить з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи - інша наявна робота. Відповідно до ст.105 ЦК України з моменту призначення комісії до неї переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. За таких обставин припиняються і повноваження керівника субєкта господарювання, і його можна звільнити за п.1 ст.40 КЗпП. Щодо наявності контракту між позивачем та Приморською міською радою, то відповідно до ст.21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору. За п. 4 ст.65 ГК України між керівником та засновником може бути укладено контракт, за його умовами керівника може бути звільнено достроково. І наказ голови комісії є формою розірвання трудового договору (контракту) із позивачем. До того ж вона голові комісії цього контракту не дала. Позивач весь час з моменту її повідомлення про запровадження процедури реорганізації КП «ПЖЕО» вчиняла перешкоди комісії, не надавала документів, інформації, можливості комісії приступити до виконання своїх повноважень за законом, що підтверджується: вимогою голови комісії про передання справ КП «ПЖЕО» від 04.01.2016 року, актом комісії з припинення та реорганізації КП «ПЖЕО» від 25.01.2016 року, повідомленням про початок досудового слідства від 02.02.2016 року, витягом з кримінального провадження від 02.02.2016 року, актом приймання - передачі документів КП «ПЖЕО» від 19.02.2016 року. Виходячи з кримінального провадження від 27.09.2015 року, існує можливість того, що позивач перекручує факти, утаює обставини. У позові конкретно не зазначено, в чому полягає порушення її права та чи бажає вона працювати далі на підприємстві, як само. Одним з доказів є її заява про звільнення № 25 від 25.02.2016 року за п. 1 ст. 40 КЗпП з 25.02.2016 року. Що змінилось з того часу, як вона стала критикувати формулювання «реорганізація» і пропонувати «скорочення», не зрозуміло. А щодо заяви позивача про надання їй міськрадою відповіді про неможливість її звільнення, то це необхідно тлумачити як відмову у звільненні з визначених підстав, а не взагалі непогодження міськради її звільненням. Так само і у листі міськради від 08.02.2016 року міськрада не надає позивачу відпустки, а повідомляє, що такий наказ видається керівником підприємства. Позивач вимагає скасування наказу про її звільнення, не погоджуючись саме із підставою звільнення - п.1 ст. 40 КЗпП у звязку із реорганізацією. Але визнати не чинним її попередження про звільнення не є можливим, оскільки само по собі попередження вже сталось. Також поновлення позивача на роботі неможливо через відсутність на підприємстві не тільки посади директора, а і усіх інших посад. Та і середній заробіток можливо стягнути на її користь тільки в разі наявності порушень з боку відповідача під час її звільнення з роботи, чого позивачем не доведено, так як її вимоги обґрунтовані неправдивими доводами, щодо наявності профспілкової організації на підприємстві, її членства, відсутності скорочення на підприємстві, не надання їй пропозицій щодо працевлаштування на іншу роботу. Відповідачем дотримано порядок вивільнення позивача, якою згідно з ст. 60 ЦПК України не доведено порушення її прав, тому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.45-49). Представник третьої особи Приморської міської ради [PERSON] пояснила, що 25.12.2015 року на черговому пленарному засідання сесії Приморської міської ради прийнято рішення №41 «Про реорганізацію КП «ПЖЕО» шляхом приєднання до КП «Чисте місто Приморськ». Листом від 30.12.2015 року №02-07/1895 про прийняття рішення було повідомлено директора КП «ПЖЕО» [PERSON] Міським головою на виконання п.5 рішення було створено комісію з припинення та реорганізації юридичної особи КП «ПЖЕО» та укладено договір з головою комісії [PERSON]

Outcome: dismissed