Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Лубенської міської ради, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається, що [INFO] помер її брат [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] ,що належала померлому на основі свідоцтва про право власності на житло від 25 жовтня 1994 року № 8 видане органом приватизації Лубенського насіннєобробного заводу. Позивачка як спадкоємиця за законом, 20 лютого 2019 року звернулась з заявою про прийняття спадщини до Першої лубенської державної нотаріальної контори , однак постановою від 10 жовтня 2019 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить суд визнати за нею право власності на квартиру загальною площею 30,8 кв. м., житловою площею 18,5 кв. м., розташовану за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, докази, надавши їм належну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи…Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень…Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи…Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях… Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [INFO] помер брат позивачки - [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] , про народження [PERSON] , про укладення шлюбу [PERSON] про смерть [PERSON] , витягом з реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] (а.с. 7,9, 10, 11) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] ,що належала померлому . Позивачка як спадкоємиця другої черги за законом, 20 лютого 2019 року звернулась з заявою про прийняття спадщини до Першої лубенської державної нотаріальної контори , однак постановою від 10 жовтня 2019 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.(а.с.12) З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії , виданої в порядку заміщення державного нотаріуса Першої лубенської державної нотаріальної контори державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., вбачається, що спадкова справа на майно померлого [PERSON] , який помер [INFO] заведена за №12/2019 на підставі заяви про прийняття спадщини від сестри спадкодавця [PERSON] .. Інших заяв про прийняття/відмову в справі немає. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. У спадкоємця документ, що підтверджує право власності на вищевказане майно відсутній. Так як спадкоємець не надав доказів, підтверджуючих належність квартири [ADDRESS] , спадкодавцеві, видати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно не має правових підстав. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 25.10.1994р. органом приватизації Лубенського насіннєобробного заводу, квартира за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] . Однак наразі оригінал свідоцтва не зберігся, крім того, позивач позбавлений можливості отримати дублікат цього документу. Відповідно до ст.1262ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Позивачка є рідною сестрою спадкодавця. Інших спадкоємців не встановлено. У відповідності із ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Outcome: approved