Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби, Управління Державної казначейської служби України в Червонозаводському районі м. Харкова про відшкодування шкоди, завданої несвоєчасним виконанням рішення суду, в обґрунтування позову зазначила, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 30.10.2014 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] до прокуратури Харківської області, прокуратури Шевченківського району Харківської області, Шевченківського РВ УМВС України в Харківській області, Головного управління МВС України в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури, задоволено частково, стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] на відшкодування моральної шкоди по 93 800, 00 гривень кожному, вказане рішення набрало законної сили 30.10.2014 року, однак рішення суду було виконано лише через рік 27.11.2015 року. Вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON] та після його смерті вона прийняла спадщину. Посилаючись на вказані обставини, на положення статті 625 ЦК України, просить суд солідарно стягнуто з Державної казначейської служби України та Управління державної казначейської служби України та управління державної казначейської служби України у Червонозаводському районі шляхом безспірного списання на її користь [PERSON], як спадкоємиці після смерті свого батька [PERSON] 42451, 70 гривень - інфляційного збільшення боргу за прострочення виконання зобов'язання, 3030, 00 гривень - 3% річних від прострочення суми, 47 640, 12 гривень, - подвійна облікова ставка НБУ за весь час прострочення невиконання зобов'язання, як відшкодування шкоди, завданої несвоєчасним виконанням рішенням суду (пеня). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, пояснив про обставини викладені в ньому, просив позов задовольнити. Представники відповідача - Управління Державної казначейської служби України в Основ'янському (Червонозаводському) районі м. Харкова в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника управління, а також письмові заперечення в яких просив в задоволенні позові відмовити, посилаючись на те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2015 року було зупинено виконання рішення апеляційного суд Харківської області від 30.10.2014 року до закінчення касаційного провадження, 27.07.2015 року до Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області надійшла ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.06.2015 року, яка 12.08.2015 року була направлена до Державної казначейської служби України та 27.10.2015 року було виконано в порядку черговості, як це передбачено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих боржників, який затверджений постановою Кабінету міністрів України від 03.08.2011 року №845. Представники відповідача - Управління Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що рішення апеляційного суду Харківської області від 30.1.02014 року було виконано в порядку черговості, як це передбачено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих боржників, який затверджений постановою Кабінету міністрів України від 03.08.2011 року №845. Також зазначив, що рішення суду про відшкодування шкоди - не є грошовим зобов'язанням у розумінні ст..11, 509 ЦК України, а тому до нього не можуть застосовувати норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність з невиконання грошового зобов'язання (ст..625 ЦК України), в задоволенні позов упросив відмовити. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням апеляційного суду Харківської області від 30.10.2014 року (справа №646/7344/13-ц) позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] до прокуратури Харківської області, прокуратури Шевченківського району Харківської області, Шевченківського РВ УМВС України в Харківській області, Головного управління МВС України в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури, задоволено частково, стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] на відшкодування моральної шкоди по 93 800, 00 гривень кожному. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.06.2015 року рішення апеляційного суду Харківської області від 30.10.2014 року - залишено без змін. Відповідно до копії повідомлення голови державної Казначейської служби України від 28.10.2015 року №5-13/3079-27340 [PERSON] та [PERSON] 27.10.2015 року державної казначейською службою України здійснено перерахунок коштів відповідно до виконавчих листів, виданих 26.12.2014 року Червонозаводським районним судом міста Харкова по справі №646/7344/13-ц. Згідно заяви на видачу готівки №25202220 від 27.11.2015 року вказані грошові кошти у розмірі 92872, 00 гривень були отримані [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] помер та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2015 року спадщину після смерті [PERSON], яка складається з грошових внесків в ТВБВ 10020/0549 АТ «Ощадбанк» України в Харківській області на рахунку [NUMBER] з відсотками з компенсації до нього, оцінка спадкового майна - 92872, 00 гривень, отримала донька померлого - [PERSON]. Згідно заяви на видачу готівки №25202220 від 27.11.2015 року вказані грошові кошти у розмірі 92872, 00 гривень були отримані [PERSON]. Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. У справі, яка розглядається судом, спір виник у зв'язку з тривалим, на думку позивача, невиконанням рішення апеляційного суду Харківської області від 30.10.2014 року. Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року № 6-2759цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. У зв'язку з вищевикладеним, з урахуванням вищевказаних правових норм, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed