Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], зареєстрований 07.08.1993 року у Кременчуцькому палаці шлюбів за актовим записом № 1125; після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати зі сплати судового збору. На обґрунтування позову зазначила, що з 07.08.1993 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO]. Вказала на те, що вже досить довгий час відповідач почав ухилятися від проживання нормальною родиною, спільне господарство не ведеться, виникають суперечки. Чоловік не бере участі у веденні спільного господарства, не піклується про створення нормальних сімейних стосунків та взаємоповагу один до одного. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки. Зазначила, що відповідач неодноразово застосовував до неї фізичні методи розправи. Дані обставини спричиняють моральне та психологічне страждання для неї, що унеможливлює проживання однією сім»єю . Вказала, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з червня 2017 року . Подальше примирення та відновлення шлюбних відносин вважає неможливим та недоцільним. З урахуванням вищевикладеного просила позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник позивача не з»явилася, надала суду заяву , в якій своїй позовні вимоги своєї довірительки підтримала в повному обсязі , просила справу розглядати у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, відповідно до якої позов визнав та просить справу розглядати у його відсутність. Частиною 2 статті 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням викладеного, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, приходить до наступних висновків. Шлюб між сторонами у справі зареєстрований 07 серпня 1993 року у Кременчуцькому палаці шлюбів за актовим записом № 1125, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. В шлюбі подружжя має повнолітню доньку - [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що сторони з червня 2017 року не підтримують шлюбних відносин , спільного господарства не ведуть . Причиною припинення шлюбних відносин є різні інтереси та погляди на життя .Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати .

Outcome: approved