Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що земельна ділянка, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS], належала її сину [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11 липня 2009 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Цидибрагою С.О., зареєстрованого у реєстрі за №2147. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вище зазначеної земельної ділянки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], діти [PERSON] і [PERSON] та вона, його мати - [PERSON] Спадщину після смерті сина позивач прийняла, оскільки на час відкриття спадщини фактично мешкала і була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою: [ADDRESS]. Крім того, у шестимісячний строк з дня смерті сина вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] надала нотаріусу заяву про відмову від частки у спадщині після смерті чоловіка на користь сина [PERSON] Неповнолітні діти спадщину після смерті батька прийняли, на підставі ч.4 ст. 1268 ЦК України. Разом з тим, позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/8 частину зазначеної земельної ділянки було відмовлено, у зв'язку з тим, що право власності спадкодавця [PERSON] на об'єкт нерухомості належним чином не було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати за нею право власності на 1/8 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Мереф′янської міської ради Харківського району Харківської області, площею 0,1000 га, що знаходиться в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO]. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], яка діє за себе та від свого імені в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що під час шлюбу [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченого 11 липня 2009 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Цидибрагою С.О., зареєстрованого у реєстрі за №2147,придбав у [PERSON], земельну ділянку, площею 0,10 га, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. За ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). З огляду на наведене, подружжя набуло право спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті, виходячи із рівності часток подружжя в спільній сумісній власності, відкрилася спадщина 1/2 частину вказаної земельної ділянки. За ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, права на спадкування як спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] отримали його дружина [PERSON], діти [PERSON] і [PERSON] та мати - [PERSON] Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За ч. 3, ч.4, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За інформацією П'ятої Харківської державної нотаріальної контори №1056/01-16 від 12 квітня 2017 року згідно алфавітних книг обліку спадкових справ і книг обліку та реєстрації спадкових справ П'ятої Харківської державної нотаріальної контори, після померлого [INFO] [PERSON], що за життя мешкав за адресою: [ADDRESS], була заведена спадкова справа №176/2015. У матеріалах вищевказаної спадкової справи знаходяться: заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №395 від 25 березня 2015 року, про прийняття спадщини за законом, від матері спадкодавця - [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]; заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №394 від 25 березня 2015 року, про відмову від прийняття спадщини на користь малолітнього сина спадкодавця - [PERSON] та про те, що майно, яке є предметом спадкування є особистою власністю спадкодавця, від дружини спадкодавця - [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Також в цій заяві вона повідомляє про те, що у спадкодавця є ще одна малолітня спадкоємиця за законом - [PERSON], [INFO]. Інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини після померлого [PERSON] в матеріалах спадкової справи немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцевої Г.В. від 29 листопада 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] її сина [PERSON], 1976 року народження, який постійно мешкав в [ADDRESS] на земельну ділянку, площею 0,0994 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю права власності на цю земельну ділянку на день смерті спадкодавця. /а.с.16/ Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ч.1 ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України. Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268- 1270 ЦК. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на земельну ділянку. За ч.1 ст. 125 ЗК України в редакції, що діяла на час укладання договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки, право власності, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникало з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 126 ЗК України в редакції, що діяла на час укладання договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки право власності на земельну ділянку посвідчувалось державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. За ч.2 цієї ж статті право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її цільового призначення, посвідчувалось, зокрема, цивільно-правової угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеної в порядку, встановленому законом, у разі набуття права на земельну ділянку за такою угодою. [PERSON] придбав земельну ділянку за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, проте не здійснив державну реєстрацію право власності. Таким чином, відповідно до вимог законодавства, що діяло на час укладання договору купівлі-продажу, [PERSON] за життя набув право власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6302656432016 від 19 квітня 2016 року, площа земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], становить 0,0994 га. За таких обставин, враховуючи, що позивач є безумовним спадкоємцем після смерті [PERSON], спадщину після смерті сина прийняла у встановленому законом порядку, іншого шляху захисту її прав та інтересів немає, суд знаходить позовні вимоги про визнання за нею права власності обґрунтованими та задовольняє позов.

Outcome: approved