Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. На даний час відповідачами чиняться перешкоди у користуванні нею цією квартирою, а саме приміщеннями у літ. «А»: 1- комора, 2- комора, 3- комора, 4- коридор, з тих підстав, що нібито попереднім власником квартири [PERSON] і [PERSON] у 2004 році укладена приватна угода. Більш того, не бажаючи передавати їй вказані приміщення, відповідачами було подано позов до неї про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним. Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 11 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 12 вересня 2013 року, у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] було відмовлено. Даним рішенням було встановлено, що відповідачі самовільно займають належні їй приміщення. Вона неодноразово зверталася до відповідачів з проханням звільнити належні їй приміщення, однак приміщення до теперішнього часу зайняті речами відповідачів, двері у приміщення закриті на ключ. На протязі року вона не може потрапити у свою частину квартири, зробити ремонт і розпоряджатися та користуватися нею. Просила задовольнити позов, усунувши перешкоди у користуванні нею квартирою шляхом демонтажу вхідних дверей та звільнення від речей відповідачів приміщень квартири. Позивач в судове засідання не з'явилася, її представник надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у її відсутність, та задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінив надані докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08.10.2012 року приватним нотаріусом Сімферопольського нотаріального округу АР Крим, зареєстр. у реєстрі за № 4349, є власником квартири [ADDRESS], яка складається з приміщень у літ. «А»: 1- комора, 2- комора, 3- комора, 4- коридор; у літ. «З»: 1- житлова, 2 - житлова, 4 - кухня, сарай № 3 (а.с.7-9). На даний час приміщення зазначеної квартири у літ. «А»: 1- комора, 2- комора, 3- комора, 4- коридор займаються речами відповідачів, двері у приміщення закриті на ключ, чим створюються перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідачі у судове засідання не з'явилися та не спростували зазначених у позовній заяві обставин. Відповідно до статей 1, 3, 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права та інтереси фізичних та юридичних осіб. Зважаючи на те, що позивачу з боку відповідачів створюються перешкоди у користуванні своєю власністю, позовні вимоги щодо усунення цих перешкод є правомірними, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках. На підставі ст.ст. 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved