Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], яка продовжує навчання в розмірі ? частини всіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною 23 річного віку, тобто до 23 березня 2022 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що їх донька [PERSON], 23.03.1999р.н. навчається на ІІ курсі Кременчуцького національного університету ім. Михайла Остроградського, факультет економіки і управління денного відділення державної форми навчання. Дочка хоч і перебуває на утриманні матері, але і зі сторони батька також потребує матеріальної допомоги, так як їй необхідні кошти на оплату за житло, придбання одягу та взуття, продуктів харчування, підручників, проїзду та придбання речей першої необхідності. Відповідач по справі являється працездатною людиною, а тому він спроможний та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, яка продовжує навчання, до досягнення нею 23 років. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про визначення порядку позовного провадження від 25.01.2018 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та розяснено, що у пятиденний строк з дня вручення ухвали має право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. У встановлені ухвалою строки від відповідача відзив на позовну заяву та заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надходили. 04.12.2017 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] на адресу суду надійшло заперечення на позовну заяву, де він заперечує проти стягнення із відповідача на користь позивача аліментів у розмірі ? частини всіх доходів відповідача, які мотивує тим, що позивачем у даній справі повинна виступати сама повнолітня дочка [PERSON], оскільки вона проживає окремо від матері, а саме у гуртожитку Кременчуцького національного університету. Крім того, пояснив, що відповідач не може сплачувати аліменти у розмірі ? частини доходів, оскільки являється інвалідом ІІ групи та постійно проходить лікування, на що витрачає значні кошти, також на його утриманні перебуває мати-пенсіонерка. Крім зазначеного вище, вважає, що позивач має фінансову можливість самостійно утримувати дитину, оскільки займається підприємницькою діяльністю. Відповідач несе витрати на опалення, продукти харчування, комунальні послуги, медикаменти, ремонт автотранспортного засобу та утримання престарілої матері, які залишають йому мінімально можливі суми для фізичного існування та систематичного лікування. Натомість просив присудити стягувати з [PERSON] на користь дочки аліменти в розмірі 1/9 частини всіх доходів відповідача на період її навчання з урахуванням всіх обставин, які мають істотне значення. Позивач не скористалася своїм правом на подачу відповіді на відзив на позовну заяву. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Таким чином, обовязок утримувати дітей до їх повноліття, а також у випадку продовження ними навчання - покладається на обох батьків, а не лише на одного із них. Відповідач порушив вимоги ст. 199 СК України - усунувся від свого обов'язку по утриманню повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, тому з нього належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини. Стягуючи аліменти на користь позивача, а не на користь дочки, яка продовжує навчання, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо того, що [PERSON] не мала право на звернення до суду із даним позовом, оскільки дочка проживає окремо від матері, а саме у гуртожитку Кременчуцького національного університету, оскільки проживання в гуртожитку носить тимчасовий характер на період навчання та не спростовує того факту, що дочка сторін постійно проживає з матірю. Відповідач порушив вимоги ст. 199 СК України - усунувся від свого обов'язку по утриманню повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, тому з нього належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини. При цьому суд враховує обставини, що передбачені ч.2 ст. 200 СК України, а саме матеріальний стан та стан здоровя на даний час відповідача, а також відсутність відомостей про матеріальне становище позивача. Водночас, визначений позивачкою розмір аліментів у вигляді 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - належить зменшити, враховуючи те, що дитина навчається на денній формі навчання, за державним замовленням. Крім того, суд враховує заперечення відповідача про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів, а також відсутність обґрунтувань та підтверджуючих доказів з боку позивача щодо стягнення аліментів у розмірі саме 1/4 частини доходів відповідача. Суд, вважає, що є можливим стягнути із відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до припинення навчання. Позивача при подачі позовної заяви до суду було звільнено від сплати судового збору, тому суд частково задовольняючи позов, на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн., відповідно до Закону України «Про судовий збір», який діяв в редакції на момент звернення з позовом до суду.

Outcome: partial