Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 08 серпня 2009 року Соледарською міською радою Донецької області, актовий запис №40. Вказує, що з 08.08.2009 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбні відносини між ними не склалися, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з березня 2019 року, між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Не зважаючи, що в даний час вони проживають разом, у кожного з них існує окремий бюджет, спільного домашнього господарства не ведуть. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, примирення між ними та збереження сім`ї не можливо, а подальше існування формального шлюбу буде суперечити їх інтересам, в подальшому малолітні діти будуть проживати з позивачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи. Крім того, до суду від неї надійшла заява, згідно якої вона просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб, строк для примирення не надавати, неповнолітні діти будуть проживати разом з нею (а.с.27). Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи. Крім того, від нього до суду надійшла заява, згідно якої він просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив шлюб розірвати, строк для примирення не надавати, після розірвання шлюбу просив залишити прізвище « [PERSON] » (а.с.28). Відповідно до ст. 200 ч. 3 за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08.08.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 08 серпня 2009 року Соледарською міською радою Донецької області, серії [NUMBER] , актовий запис № 40 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 09 березня 2010 року Соледарською міською радою Донецької області (а.с.11), сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11 березня 2011 року Соледарською міською радою Донецької області (а.с.12), сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 06 грудня 2016 року Виконавчим комітетом Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області (а.с.13) . Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується поясненнями сторін. Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов`язки. Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Подружжя [PERSON] шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя [PERSON] , оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вона не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , будуть проживати з матір`ю. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Outcome: approved