Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований між нею та відповідачем 07.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Станично-Луганського районного управління юстиції в Луганській області, актовий запис № 76. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем сумісно не проживають з 2014 року, від шлюбу дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є відсутність порозуміння. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач своєї згоди на розірвання шлюбу не дає, в зв'язку з чим вона звернулася до суду з позовом. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач в позовній заяві просить справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, з розірванням шлюбу згоден. Просив розглянути справу без його участі. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Станично-Луганського районного управління юстиції в Луганській області, актовий запис № 76 (а.с. 5). Від шлюбу дітей немає. Спір про майно подружжя відсутній. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved