Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 27 жовтня 2003 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить ? частина будинковолодіння № 1 по вул.Корея, що в с.Дзвинячка Борщівського району Тернопільської області та земельна ділянка площею 1, 12 га, що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради, на яку вона претендує як спадкоємець за законом. Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння та через виявлені розбіжності у документах, зокрема у державному акті на право приватної власності на землю серія Р2 №718849, виданого Дзвиняцькою сільською радою Борщівського району 27 серпня 2002 року власником такої зазначена [PERSON], а у свідоцтві про смерть серія І-ИД №167194, виданого Дзвиняцькою сільською радою Борщівського району 01 жовтня 2003 року, спадкодавець зазначена як [PERSON], у зв»язку з чим, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на ? частину будинковолодіння, яке розташоване в с.Дзвинячка по вул.Корея, 1 Борщівського району Тернопільської області та на земельну ділянку площею 1, 12 га, що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилася. До суду подала заяву, згідно якої просила розгляд справи провести без її участі, при цьому зазначила, що позов підтримує. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] селищної ради в судове засідання не зявився. В поданій до суду заяві, селищний голова [PERSON] просив справу слухати у відсутності їх представника, відзиву на позов не подав. Треті особи [PERSON], [PERSON] на розгляд справи не з»явилися, до суду подали заяви, згідно яких просили судове засідання провести за їх відсутності, при цьому, зазначили, що позов визнають. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 27 жовтня 2003 року в с.Дзвинячка Борщівського району Тернопільської області померла мати позивача [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 167194, виданого 01 жовтня 2003 року Дзвиняцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Після її смерті, відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить 1/2 частина будинковолодіння № 1 по вул.Корея, що в с.Дзвинячка Борщівського району Тернопільської області, та земельна ділянка площею 1, 12 га, що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради, та яку позивач прийняла, подавши заяву до Борщівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу до майна померлої №263/2007 від 08.05.2007 року. Крім того, позивач звернулася із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння на ім»я матері а також через виявлені розбіжності у документах, зокрема у державному акті на право приватної власності на землю серія Р2 №718849, виданого Дзвиняцькою сільською радою Борщівського району 27 серпня 2002 року власником такої зазначена [PERSON], а у свідоцтві про смерть серія І-ИД №167194, виданого Дзвиняцькою сільською радою Борщівського району 01 жовтня 2003 року, спадкодавець зазначена як [PERSON]. Наведене підтверджується інформацією Борщівської державної нотаріальної контори від 12.04.2016 року № 384/02-14. Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння №1 по вул. Корея в с.Дзвинячка Борщівського району, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) [PERSON] та [PERSON] були його членами, що стверджено копіями особового рахунку № 81 з погосподарських книг Дзвиняцької сільської ради за 1991 1995 рр. на ім»я [PERSON], довідкою [PERSON] [PERSON] селищної ради № 723 від 11.12.2017 року. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, [PERSON] та [PERSON], на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого по вул.Корея, 1 в с.Дзвинячка Борщівського району Тернопілської області. Однак, у визначеному законом порядку, померла [PERSON], за життя, не оформила своє право власності на належну їй частину будинковолодіння. Рішенням 15 ї сесії 21 го скликання Дзвиняцької сільської ради від 12.11.1993 року, померлій [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 85 га. З них 0, 25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0, 60 га. для ведення особистого підсобного господарства, що вбачається з архівного витягу з даного рішення, наданого [PERSON] [PERSON] селищною радою 26.10.2017 року за №13. Також судом встановлено, що на підставі рішення Дзвиняцької сільської ради Борщівського району від 20 серпня 2001 року № 103, [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1, 12 га, що розташована на території Дзвиняцької сільської ради, серія Р2 №718849. Однак при видачі їй державного акту а також у спискові громадян, яким передаються земельні частки /паї/ в приватну власність для товарного сільськогосподарського виробництва на території Дзвиняцької сільської ради Борщівського району, у її прізвищі допущено технічно помилку, і замість [PERSON] зазначено [PERSON]. Наведене вбачається з копії державного акту та вказаного списку. Як слідує з довідки [PERSON] [PERSON] селищної ради №722 від 11.12.2017 року, на території села Дзвинячка Борщівського району Тернопільської області, громадянки із прізвищем [PERSON] немає. Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Зазначене випливає з інформації Борщівської державної нотаріальної контори №384/02-14 від 12.04.2016 року. Крім того, вказані обставини, також стверджені матеріалами спадкової справи № 263/2007, відкритої щодо майна померлої [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 12 березня 2016 року, виготовленого Борщівським РБТІ, інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 1 по вул.Корея в с.Дзвинячка Борщівського району становить 155167 грн. Згідно інформаційної довідки №734/0/192-17, виданої 07.12.2017 року Відділом у Борщівському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1, 12 га належної [PERSON], станом на 05.12.2017 року становить 33118, 95 грн. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі. На підставі ст.ст.328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved