Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання права на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу від 24.04.1991 року її дідусь [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Оскільки на той час [PERSON] перебував у шлюбі із бабусею позивача [PERSON], за діючим на той час Кодексом про шлюб та сімю, ця квартира була спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до Державного акту на право власності на землю серії 1-ДН № 162128 від 17.09.1997 року [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1001 га для обслуговування житлового будинку № 11 по вул. Піонерській у с. Дачне Марїнського району Донецької області. 22.07.2002 року [PERSON] помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 11.08.2005 року, спадкоємцем ? частини майна [PERSON] є його дружина [PERSON]. Спадкове майно складається з права на земельну частку (пай) розміром 4.13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності Агрофірми ім. Горького с. Дачне Марїнського району Донецької області, яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ДН № 0099493. 25.10.2009 року [PERSON] померла. До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9 га, розташована на території Дачненської сілької ради Марїнського району Донецької області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 037506. Отже, зазначені квартира та земельна ділянка до складу спадкового майна не увійшли, бо не були успадковані самою померлою. Спадкоємців за законом чи за заповітом не встановлено, спадщина ніким не прийнята, що підтверджується витягом із реєстру спадкових справ. Таким чином, на теперішній час квартира [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,1001 га для обслуговування житлового будинку № 11 по вул. Піонерській у с. Дачне Марїнського району Донецької області, зареєстровані за померлим [PERSON]. З 2004 року із дозволу бабусі [PERSON] позивач постійно проживає у зазначеній квартирі, сплачує рахунки за всі комунальні послуги, проводить поточні роботи в квартирі, на земельній ділянці вирощує овочі та фрукти. В 2016 році вул. Піонерська в с. Дачне була перейменована на вул. Паркову. Батько позивача [PERSON], який є спадкоємцем за законом, не бажає приймати спадщину у вигляді будинку, бо він йому не потрібен, сказав, щоб вона робила що завгодно, якщо цей будинок їй потрібен. У неї іншого житла не має, вона вважає цей будинок своїм і у неї немає іншого шляху, ніж звернутись до суду. З зазначених підстав просить визнати за нею право власності на квартиру та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку в порядку набувальної давності. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засіданні не зявився, надіслав заяву з проханням справу розглянути в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, згідно копії договору купівлі-продажу від 24.04.1991 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 162128, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1001 га, розташованої на території Дачненської сільської Ради, переданої для обслуговування житлового будинку. Згідно копії свідоцтва про смерть, 22.07.2002 року в с. Дачне Марїнського району Донецької області у віці 75 років помер [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть, 25.10.2009 року в м. Вугледарі Донецької області у віці 84 років померла [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження, 16.02.1984 року народилася [PERSON], батьками якої зазначені: [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про шлюб, 11.01.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Марїнського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 2, зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження, 28.08.1950 року народився [PERSON], батьками якого зазначені: [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 19.08.2010 року встановлено факт родинних стосунків між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які між собою є син та матір. Згідно довідки № 768/02-26 від 03.07.2015 року, виданої виконкомом Дачненської сільської ради, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], а фактично проживає з 2004 року по теперішній час в [ADDRESS] без реєстрації. Відповідно до акту депутата Дачненської сільської ради [PERSON] від 05.07.2015 року, що міститься в матеріалах справи, позивачка дійсно мешкає у спірному майні з 2004 року без реєстрації. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він являється сусідом позивача, оскільки проживає в [INFO] та підтвердив, що позивач [PERSON] постійно проживає з 2004 року в сусідній квартирі [ADDRESS], проводить поточні ремонти в квартирі, вирощує врожай на земельній ділянці. Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засобі, цінні папери набувається за рішення суду. Відповідно до [PERSON] із спадкового реєстру, що міститься в матеріалах справи, спадкові справи після смерті [PERSON] не заводились, що беззаперечно свідчить про відсутність звернень спадкоємців з приводу набуття права власності на спірне майно в порядку спадкування. Викладені обставини дають суду підстави вважати, що позивач понад 10 років добросовісно, відкрито, постійно володіє житловим будинком, тому є всі визначені законодавством вимоги для визнання права власності за правом набувальної давності. Згідно до вимог ч. 1 ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Оскільки позивач земельною ділянкою користується менш ніж 15 років, а також, що суд позбавлений права визнавати право власності на земельні ділянки по праву набувальної давності за загальним правилом, у суду відсутні підстав та повноваження для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, а тому задоволення позовних вимог в цій частині суд вважає неможливим. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 3, 7, 82, 215 ЦПК України, ст.ст. 344 ЦК України, 119 ЗК України, суд

Outcome: partial