Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову та до досягнення дітьми трьохрічного віку. В обґрунтування вимог позивач вказує, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі від 26 серпня 2010 року. Від даного шлюбу у сторін народилось дві дитини: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] обоє. На даний момент між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки, шлюбні відносини між ними фактично припинені. [PERSON] до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 27.11.2019 року подано позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач перебуває у декретній відпустці та виховує двох синів, яким всього лиш по півтора року кожному, а тому не має змоги працювати та забезпечувати власні матеріальні потреби самостійно. Через непорозуміння з чоловіком, останній не підтримує її матеріально у достатньому розмірі, а тому позивач змушена звернутися до суду із позовом про стягнення із відповідача аліментів на її утримання до досягнення дітьми трьох років. Ухвалою судді від 21 грудня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки від позивача не надходило заперечень проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 26 серпня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №80 Відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області. Від даного шлюбу у сторін народилось дві дитини: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17 липня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області; син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17 липня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 541 від 27.11.2019 року, [PERSON] за період з 2 кварталу 2019 року по 3 квартал 2019 року, станом на 26.11.2019 року отримувала дохід від Управління соціальної політики Тернопільської міської ради 10320,00 грн., що також підтверджується довідкою № 6422 від 25.11.2019 року, яка видана Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради. Таким чином, суд приходить до висновку, що єдиним джерелом доходу позивачки є щомісячна одноразова державна соціальна матеріальна допомога при народженні двох дітей. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. В силу вимог ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу. На даний час подружжя проживає разом із дітьми за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є молодою особою, працездатного віку, судом не встановлено обставини про його незадовільний стан здоров`я, а тому суд приходить до висновку, що останній може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання позивача слід визначити у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 04 грудня 2019 року і до досягнення дітьми трьох років. Необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі, позивачем не доведено. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на її утримання в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial