Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на наступні обставини. Вона є власником житлового будинку з допоміжними господарчими побудовами, розташованого за адресою: м. Лохвиця, вул. Преображенська ( колишня вулиця Журавського ), б. 47[ADDRESS]. У належному їй будинку зареєстрований її колишній співмешканець [PERSON], з яким вона проживала разом та вела спільне господарство з 1999 року. З 2000 року і по даний час відповідач фактично в будинку не проживає, місце його проживання невідоме. Витрат на утримання будинку та сплату за житлово-комунальні послуги не несе, його особисті речі у будинку відсутні. Це створює їй певні незручності, зокрема по сплаті комунальних послуг, утриманню будинку. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з допоміжними господарчими побудовами, розташованим за адресою: м. Лохвиця, вул. Преображенська ( колишня вулиця Журавського ), б. 47[ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду справи, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, відзиву не надав. Відповідно до положень ч. 11 ст.128 ЦПК України вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. [PERSON] є власником житлового будинку з допоміжними господарчими побудовами, що розташований за адресою: м. Лохвиця, вул. Преображенська ( колишня вулиця Журавського ), б. 47[ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 18.09.1970 року нотаріусом Лохвицької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 1412 (а.с. 5-6). Як вбачається з домової книги та довідки № 3356 від 25.10.2017 року, виданої Лохвицькою міською радою Полтавської області, в будинку № 47 квартирі № 2 по вулиці Журавського в м. Лохвиця зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.7-10). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], складеного депутатом міської ради [PERSON], крім [PERSON] за адресою: м. Лохвиця, вул. Преображенська ( колишня вулиця Журавського ), б. 47[ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO], який фактично не проживає з 2000 року (а.с.11). Ч. 2 ст. 406 ЦК України встановлено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотні значення. За\~статтею 317 ЦК України\~ власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 року № 6-2931цс16. Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Таким чином, саме з цієї підстави [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 2 в будинку № 47, що розташований в м. Лохвиця, вул. Преображенська ( колишня вулиця Журавського ), Полтавської області. Так, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог стороні. Як було встановлено судом, позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. Враховуючи те, що позов [PERSON] було задоволено, суд вважає, що судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved