Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій зазначила про те, що 03 грудня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] та прийняла його прізвище. Під час подружнього життя, [INFO] у них народився син [PERSON] . На цей час вона з відповідачем однією сім`єю не проживають, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння. Син залишився на її утриманні, примирення між ним неможливе. На цей час сім`я розпалася, подальше спільне життя і збереження шлюбу недоцільне. З моменту окремого проживання з відповідачем [PERSON] і до цього часу, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні їх спільного сина відповідач [PERSON] з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не проводить час з сином, участі у його житті свідомо не приймає, сім`я остаточно розпалася. У зв`язку з цим, звернулася до суду та просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Судові витрати покласти на відповідача [PERSON] . Ухвалою судді\~відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Розгляд справи був призначений на 27 травня 2021 року без виклику сторін. Станом на день розгляду справи відповідач відзив або зустрічну позовну заяву не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 03 грудня 2016 року, актовий запис № 594. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . У вказаному шлюбі у позивача та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Син на цей час проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області №1029, від 22.12.2020, згідно якої [PERSON] , [INFO] , та її син [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 16.12.2020 року. На цей час сторони у справі не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства, що підтверджується обставинами, викладеними у позові, та не спростовано відповідачем. Сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, отже подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Статтею 56 Сімейного кодексу України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у цьому випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі та їх неповнолітній дитині. Враховуючи обставини, що склалися у вказаному випадку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. Також суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своїй заяві не ставить питання щодо зміни прізвища. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн., які підтверджені квитанцією № 60 від 28.12.2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved