Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Жовтневій, 116 у м. Буринь Сумської області, земельної ділянки для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку і господарських споруд, площею 0,04208 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,16575 га, кадастровий номер 59209101:00:016:0109. Будинок по вул. Жовтневій, 114 у м. Буринь, Сумської області, у якому проживає [PERSON], стоїть на межі з її будинком і через це у них постійно виникає спір з приводу суміжного землекористування. Вважає, що межа, відображена у технічному плані БТІ на будинок відповідача та у її Державному акті на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 281991, вказана неправильно, оскільки суперечить межі її земельної ділянки, зазначеній у державному акті спадкодавця [PERSON], згідно з яким, межа проходить по забору і стіні будинку [PERSON], тобто межі земельної ділянки в Державному акті, виданому на імя [PERSON] накладаються на межі її земельної ділянки. Крім того, оскільки у відділі Держземагентства у Буринському районі та у Буринському районному виробничому відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право власності на земельну ділянку [PERSON], відсутня, просила визнати частково недійсним рішення Буринської міської ради Сумської області від 21 січня 2005 року та недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 2281991 від 15 березня 2005 року, виданий на імя [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію. Із зустрічним позовом звернулася [PERSON] до [PERSON], мотивуючи його тим, що вона є власником житлового будинку № 114 по вул. Жовтневій в м. Буринь Сумської області та власником земельних ділянок, загальною площею 0,1534 га, що мають кадастрові номери 5920910100000280039 та 5920910100000280040, з цільовим призначенням для особистого селянського господарства та індивідуального житлового будівництва, що знаходиться за вказаною адресою, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 281991, від 15 березня 2005 року, в той же час [PERSON], тобто відповідач за зустрічним позовом, є власником житлового будинку № 116 по вул. Жовтнева в м. Буринь Сумської області, який знаходиться на суміжній земельній ділянці, яка самовільно зайняла частину її земельної ділянки, спорудивши на ній паркани, які примикають до углів її будинку, що позбавляє її права користуватися своєю частиною земельної ділянки, у звязку з цим просить зобовязати [PERSON] не чинити перешкод у здійсненні права власності земельною ділянкою за кадастровим номером 5920910100000280039, площею 0,545 га, яка розташована по вул. Жовтнева, 114 в м. Буринь Сумської області, шляхом демонтажу свого паркану з її земельної ділянки. А також не чинити перешкод у відновленні межі та встановленні споруди забору між суміжними земельними ділянками відповідно до кадастрового плану земельної ділянки з кадастровим № 5920910100000280039. Представники позивача [PERSON]І та [PERSON] позов підтримали, вимоги зустрічного позову не визнали, мотивуючи це тим, що спір між [PERSON] та [PERSON] з приводу суміжного землекористування порушує права позивачки щодо належної їй земельної ділянки, що сталося через недодержання вимог закону Буринською міською радою, яка при видачі рішення від 21.01.2005 року «Про надання дозволу на складання і видачу Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки» не врахувала, що технічна документація на імя [PERSON] не виготовлялась, межі суміжних земельних ділянок накладаються, тому частково вказане рішення є недійсним та підлягає скасуванню, так само як і виданий на підставі нього державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991 та його реєстрація. Відповідач за первісним позовом та його представник проти позову заперечують, свої вимоги підтримують у повному обсязі. Представник Буринської міської ради проти позову заперечував, зустрічий позов підтримав та суду показав, що земельна ділянка, надана у власність [PERSON] за рішенням виконавчого комітету Буринської міської ради за № 197 від 23.12.1993 року була передана у приватну власність її чоловіка, [PERSON], а потім їй, як його спадкоємцю, згідно з рішенням 20-ої сесії 24 скликання Буринської міської ради від 21.01.2005 року, було надано дозвіл на складання і видачу державного акту, при винесенні вказаних рішень Буринська міська рада діяла згідно законодавства чинного на час виникнення земельних правовідносин, тобто, виходячи з норм ЗК Української РСР від 1990 року. Представники третіх осіб - Відділу Держземагентства у Буринському районі Сумської області та Буринського районного виробничого відділення Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» пояснили, що обставини по заявленим позовам їм невідомі та при їх вирішенні покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов [PERSON] про визнання рішення частково недійсним та визнання державного акту недійсним не підлягає задоволенню, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення її меж- підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що земельні правовідносини між двома сумісними землекористувачами виникли у 1993 році і повинні регулюватися нормами Земельного Кодексу Української РСР 1990 року в редакції 1992 року. Відповідно до ст.ст. 10, 67 ЗК Української РСР від 1990 року у редакції 1992 року встановлено повноваження місцевих рад щодо розпорядження землями населених пунктів та встановлено розміри вказаних земельних ділянок, а саме: громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або даються в користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах 0, 25 га, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0, 25 га, у містах 0,1 га. Як вбачається з матеріалів справи, дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку по вул. Жовтневій, 114 у м. Буринь Сумської області [PERSON] отримав у 1974 році на підставі рішення Буринської міської ради Сумської області від 12 червня 1974 року № 11 про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку (т.1 а.с 45). Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» надано повноваження сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним Кодексом України. Відповідно до ст. 22 ЗК Української РСР від 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Статтею 23 ЗК Української РСР від 1990 року передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Декретом Кабінету Міністрів України N 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року дію статті 23 ЗК Української РСР від 1990 року щодо оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку зупинено. Відповідно до виписок з рішення Буринської міської ради від 23.12.1993 року № 197, у приватну власність передано земельні ділянки: [PERSON], матері позивача, площею 0,15 га по вул. Жовтневій , 116 у м. Буринь Сумської області та [PERSON] 0,15 га по вул. Жовтневій, 114 у м. Буринь Сумської області (т.1 а.с. 34,38). Як вбачається з акту про погодження та закріплення меж земельної ділянки, наданої для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку, [PERSON] на виконання рішення Буринської міської ради № 197 від 23.12.1993 року в присутності суміжного землевласника [PERSON] та [PERSON] проведено в натурі погодження існуючих меж земельної ділянки, переданої для особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться на території Буринської міської ради по вул. Жовтнева, 116, де кути поворотів меж земельної ділянки закріплені кілками встановленого зразку, в кількості 12 штук, межові знаки передані на збереження власнику земельної ділянки. Суміжними землевласниками ніяких претензій при встановленні існуючих меж не заявлено, на даному акті містяться підписи посадових осіб землевпорядних організацій, землевласника спадкодавця позивача [PERSON] та суміжних землевласників [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 77). Крім того суд звертає увагу і на те, що [PERSON], мати позивача, померла 01 січня 2001 року, а Державний акт №412 про право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,2078 га,\~ на її\~ імя виданий лише через 2 роки після її смерті (т.1 а.с 14). В той же час, судом досліджена інвентарна справа, в якій міститься Свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.03.2004 року, видане Державним нотаріусом Буринської районної державної нотаріальної контори [PERSON], реєстраційний номер 698, з якого вбачається, що [PERSON] отримала спадщину після смерті своєї матері [PERSON] і стала власником житлового будинку з надвірними спорудами , що розташований по вул. Жовтневій, 116 в м. Буринь та власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування даного житлового будинку і господарських споруд, площею 0,04208 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,16575 га, кадастровий номер 59209101:00:016:0109, у звязку з чим і узгодила акт про погодження та закріплення меж земельної ділянки наданої для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку, [PERSON] на виконання рішення Буринської міської ради № 197 від 23.12.1993 року, та як вбачається із державного акта отримала межові знаки (т. 1 а.с. 8, 77). Як вбачається із актового запису про смерть № 73, 06.04.2003 року помер [PERSON], чоловік відповідача (т.1 а.с.111). 12.10.2004 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1417, спадкоємцем майна [PERSON] стала його дружина [PERSON] (інвентарна справа № 981) Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Рішенням Буринської міської ради Сумської області від 21 січня 2005 року надано дозвіл на складання і видачу державних актів на право приватної власності на земельну ділянку у тому числі на імя [PERSON], як спадкоємця [PERSON]., а рішенням Буринської міської ради Сумської області від 22 грудня 2005 року затверджено технічну документацію зі складання державних актів на право приватної власності на земельну ділянку на імя [PERSON] (т.1 а.с. 33,35). Відповідно до Державного акту, серії ЯГ № 281991, виданого на підставі рішення Буринської міської ради 20 сесії 24 го скликання від 21.01.2005 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1534 га, яка розташована за адресою: вул. Жовтнева, 114 в м. Буринь Сумської області (т. 1 а.с. 6). Таким чином, дослідивши та проаналізувавши вищевикладені докази, суд вважає, що Буринська міська рада в межах своїх повноважень та діючи на підставі вимог земельного законодавства, які діяли на той час, тобто в 1993 році, видала Державний акт [PERSON] та ніяким чином, у звязку з цим не порушуються законні права та інтереси [PERSON] Посилання позивача [PERSON] на те, що в [PERSON] не збереглася технічна документація на земельну ділянку для отримання в послідуючому Державного акту на право власності на земельну ділянку, ніяким чином не порушує її права та не є підставою для визнання нечинним Державного атку на право власності на земельну ділянку, крім того, як вбачається із відповіді Відділу Держземагентства у Буринському районі Сумської області, ДП «Центр державного земельного кадастру» Буринського районного виробничого відділу Сумської регіональної філії, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №281991, кадастрові номери 5920910100000280039, 5920910100000280040, які належать [PERSON], видавався на підставі технічної документації із землеустрою та Акту погодження та закріплення меж земельної ділянки, землевласником [PERSON] (т.2 а.с. 54), тому [PERSON] не зобовязана відповідати за збереження такої документації та це не є підставою позбавлення її права користування земельною ділянкою, отже спір, який виник між вказаними суміжними землекористувачами повинен вирішуватись не шляхом скасування рішення місцевого самоврядування та виданих на підставі такого рішення Державних актів на право власності на земельну ділянку, а шляхом усунення перешкод у користуванні даними земельними ділянками. Як вбачається з висновку судової земельно-технічної експертизи № 162 від 21.05.2015 року, між площею та межами фактичного користування земельними ділянками домоволодінь по вул. Жовтнева № 114 та № 116 в м. Буринь Сумської області, які зазначені в правовстановлюючих документах мають місце відхилення. Станом на дату складання висновку фактичні межі земельних ділянок по вул. Жовтнева № 114 та № 116 в м. Буринь Сумської області, призначених для індивідуального житлового будівництва, не відповідають правовстановлюючим документам на дані земельні ділянки межам, які вказані в Державному акті на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 281991 від 15 березня 2005 року на імя [PERSON] та межам земельної ділянки по державному акту на право власності на земельну ділянку, серії СМ № 160421 від 03.01.2003 року виданий на імя [PERSON] та погодженим меж земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] згідно акту про погодження та закріплення меж земельної ділянки на виконання рішення Буринської міської ради № 197 від 23.13.1993 року. Межі земельних ділянок по вул. Жовтнева №114 та № 116 в м. Буринь Сумської області визначені в правовстановлюючих документах на дані земельні ділянки не відповідають містобудівній документації, в тому числі і плану забудови міста. Відповідно до даних правовстановлюючих документів межі земельних ділянок за адресою: вул. Жовтнева, 114, 116 в м. Буринь, не перетинаються, але має місце невідповідність спільної межі згаданих вище земельних ділянок, при цьому площа відступу склала 14,2 кв.м., а відстані між спільними межами становлять: - по вул. Жовтневій 0,00 м; - в районі закінчення земельних ділянок для ІЖБ 0,33 м; - в районі закінчення земельної ділянки для ведення ОСГ, кадастровий номер 5920910100000280040 за адресою: вул. Жовтнева, 114, м. Буринь 0,05 м.( т.2 а.с. 175-181). Як вбачається із додатків № 6,7 до висновку даної судової земельно-технічної експертизи, на яких зроблена схема співставлення меж земельних ділянок домоволодінь № 114 та № 116, відповідно до даних правовстановлюючих документів та розташування меж фактичного використання земельних ділянок, де червоним кольором позначені межі фактичного використання, зеленим та синім відповідно до правовстановлюючих документів, - межа фактичного використання землевласника [PERSON] ( домоволодіння № 166) частково проходить по земельній ділянці землевласника [PERSON]О (домоволодіння № 114), межі суміжних землекористувачів відповідно до їх правовстановлюючих документів, тобто Державних актів на право власності на земельну ділянку, не перетинаються і вразі використання земельних ділянок відповідно до встановлених Державними актами меж обох землекористувачів фактично спір буде відсутній ( т.2 а.с. 190-191). Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Тому, на підставі викладеного, враховуючи висновок судової земельно-технічної експертизи, та оскільки за зустрічним позовом ставиться питання про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою зі сторони [PERSON], то суд вважає, що для вирішення земельного спору [PERSON] необхідно межу фактичного використання її земельної ділянки привести у відповідність межі, вказаній у Державному акті, виданому на імя [PERSON], серії СМ № 160421, кадастровий номер 59209101000160109 та демонтувати встановлений нею паркан на земельній ділянці [PERSON] На підставі викладеного

Outcome: approved