Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько, [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається, зокрема, з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Вказала, що вона як спадкоємець першої черги спадкування за законом прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем. Інші спадкоємці першої черги за законом спадщину не приймали та не претендують на частку у цій спадщині, про що написали відповідні заяви. Не зважаючи на те, що станом на 13.10.2009 року батько був зареєстрований за місцем проживання в [ADDRESS] , фактично протягом останнього року життя проживав у її будинку в [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що доглядала за батьком, який в останній рік життя через хворобу потребував стороннього догляду. Факт спільного проживання з батьком на момент відкриття спадщини підтверджується довідкою Любешівської селищної ради від 07.12.2020 року. На даний час [PERSON] оформити право власності в установленому законом порядку не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на вказане майно. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати по справі залишити за нею. На розгляд справи в судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, у поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, справу розглядати без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Згідно поданих до суду заяв, позовні вимоги визнають повністю та просять розгляд справи проводити без їх участі. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, надану інформацію з матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] , дійшов переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Пунктом 11 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З позовної заяви, поданих позивачем та витребуваних судом доказів вбачається, що покійному [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 01.12.2009 року. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно запису погосподарської книги №1 за 2016-2020 роки житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] значиться за померлим [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання до дня смерті з дружиною [PERSON] , але юридично не оформив своїх спадкових прав на вказане майно. Згідно довідки Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області № 1062 від 07.12.2020 року спадкодавець до дня смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але проживав протягом останнього року життя у своєї дочки [PERSON] за адресою [ADDRESS] , заповіт на вказане майно в Березичівській сільській раді не посвідчувався. Після смерті [PERSON] його дочка - позивач [PERSON] як спадкоємець за законом прийняла спадщину шляхом спільного проживання спадкоємця до дня смерті зі спадкодавцем. 03 листопада 2020 року позивач подала документи до Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області для оформлення спадщини, зокрема для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою державного нотаріуса від 06 листопада 2020 року їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на вказане майно. За наведених обставин, позивач [PERSON] як спадкоємець позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину та набути права власності на вищевказане нерухоме майно в позасудовому порядку. Оскільки наявними у матеріалах спадкової справи заявами [PERSON] та [PERSON] підтверджено їх відмову від прийняття спадщини як спадкоємців першої черги, позивач [PERSON] як спадкоємець за законом, прийняла спадщину та не заявила про відмову від її прийняття, суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивач при подачі позовної заяви сплатила 840,80 гривень судового збору. У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати. Позивач просить покласти на неї судові витрати, що не суперечить положенням ч.3 ст. 13 ЦПК України. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку з визнанням позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, у цьому випадку необхідно повернути позивачу 50 відсотків сплаченого судового збору з державного бюджету, решту - залишити за позивачем.

Outcome: approved