Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що від їх з відповідачем шлюбу [INFO] народилася дитина - [PERSON], яка на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач належної участі у витратах, пов'язаних з утриманням та вихованням доньки не приймає, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має основне місце роботи та отримує постійний і регулярний дохід. Інші особи на утриманні у відповідача не перебувають. Сторони у судове засідання не з'явилися, позивач надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, відповідач надав суду заяву, в якій визнав позов у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] /а.с. 3/. Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 травня 2013 року шлюб між сторонами розірвано /а.с. 2/. З довідки виконкому Кукобівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 21.01.2015 року № 17 вбачається, що [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] /а.с. 4/. Таким чином, судом встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі наведеного суд дійшов висновку про те, що визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже наявні підстави для задоволення позовних вимог. Пунктом 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на зазначену вимогу, суд допускає негайне виконання даного рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, судовий збір у сумі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved