Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про надання дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон та також надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди відповідача до досягнення дитиною повноліття, а також просила дозволити позивачу або її офіційному представникові без згоди відповідача оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої дитини за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що дитина хворіє, потребує періодичного перебування дитини на курортах, але відповідач відмовляється надати дозвіл дитині на виготовлення проїзних документів та виїзд за кордон. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити, вказуючи, що відповідач безпідставно перешкоджає дитині виїзду за кордон, а позивач бажає вивезти дитину тимчасово на відпочинок, оздоровлення та з метою духовного, культурного розвитку, до Туреччини, Таїланду, Єгипту тощо. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що відповідачу як батьку невідомо було, на який строк, куди та з якою метою має намір виїхати мати з дитиною. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 12.05.2011р. (а.с. 6). Сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] р.н. (а.с. 8). Дитина проживає з матірю, яка опікуються дитиною, утримує її та доглядає, що підтверджується поясненням сторін та не заперечувалась відповідачем. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування ч.1 ст. 18 Конвенції про права дитини. На підставі викладеного, враховуючи стан здоровя дитини, суд дійшов до висновку про те, що відмова відповідача є безпідставною, створюючи дитині складнощі у виїзді за кордон з метою оздоровлення, відпочинку, духовного й культурного розвитку дитини, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено будь-яких обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] на виготовлення проїзного документа та інших документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини, а також надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон без дозволу (згоди) або супроводу батька [PERSON] за межі України до Арабської Республіки Єгипет, Королівства Таїланд, Турецької Республіки строком на один рік з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: partial