Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком по [ADDRESS] Чернівецької області. Посилається на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] У вказаному будинку, крім неї, зареєстрований також і відповідач [PERSON] Останній, протягом тривалого часу в ньому не проживає, вона, як власник будинку, не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку. Саме тому просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувала вищенаведеним, просила задовольнити. Суду пояснила, що в 2015 році вона отримала у спадок від своєї матері житловий будинок з присадибною ділянкою по [ADDRESS]. У вказаному будинку з дозволу її матері [PERSON], яка померла [INFO] року, зареєструвався відповідач [PERSON] Останній проживав у вказаному будинку до 2009 року, а у 2009 році він переїхав на постійне місце проживання в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти проте, що він за зазначеною адресою, а саме по [ADDRESS] Чернівецької області відсутній. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, Крім того, з відповіді на запит в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС УДМС В Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідача №5333/17-вх (а.с. 14) видно, що відповідач зареєстрований саме по [ADDRESS] Чернівецької області. З урахуванням зазначеного, суд, зі згоди позивача [PERSON] постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу [PERSON], на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по [ADDRESS] Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії [NUMBER] від 17.06.2015 року (а.с. 16), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №39213238 від 17.06.2015 року (а.с. 8). У вказаному будинку, крім неї, зареєстрований також відповідач - [PERSON], [INFO], що видно з по господарської книги (а.с. 10-11). З акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 07.09.2017 року (а.с. 5) видно, що відповідач [PERSON] з 2009 року у господарстві належному позивачу не проживає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] це онук позивача [PERSON], який з 2009 року по [ADDRESS] не проживає, оскільки переїхав разом із матір'ю на постійне місце проживання в [ADDRESS]. На сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у її домоволодінні, що розташоване по [ADDRESS]. Оскільки об'єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим по вул. [ADDRESS] Чернівецької області обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved