Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням до відповідача [PERSON] , вказавши в ньому, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Вказує, що відповідач по справі зареєстрована у вищезазначеній квартирі так як являється його колишньою дружиною. Реєстрація відповідача у домоволодінні перешкоджає позивачу у можливості розпоряджатися даним приватним нерухомим майном на свій власний розсуд як власником такого. В позові зазначається, що відповідач, у спірному домоволодінні не проживає упродовж останніх майже 22 років без поважних причин, а тому просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила те, що відповідач [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі з 2000 року. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, а також в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про поважні причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та свідка, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 18.12.1996 року. (а.с. 5) Як вбачається з дослідженої судом довідки про склад сім`ї виданої КП «Новоселицька міська тепломережа» Чернівецької області за № 3155 від 11.12.2018 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровано чотири особи, а саме: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6) Також судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26.11.1997 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірваний. (а.с. 8) Відповідно до акту перевірки паспортного режиму квартири [ADDRESS] від 04.04.2019 року за який затверджений паспортистом КП «Новоселицька міська тепломережа», зазначено, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 18.04.2000 року так як виїхала за кордон, де на даний час проживає. (а.с. 7) На підставі зазначеного, судом встановлено, що відповідач як колишня дружина позивача не проживає в домоволодінні з 2000 року. Реєстрація відповідача в спірній квартирі перешкоджає позивачу у можливості розпоряджатися приватним нерухомим майном на свій власний розсуд як власником такого. Згідно зі ст.\~71\~ЖК Української PCP, жиле приміщення за наймачем або членами його сім`ї зберігається протягом шести місяців. Статтею 72\~ЖК Української PCP встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 1 ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме слід визнати відповідача такою, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved