Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 20.04.2017 року, в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 12.10.2013 року виконавчим комітетом Половинчицької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, актовий запис №1; після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]» без змін; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування пред'явлених вимог вказала, що в період перебування сторін в шлюбі [INFO] року у них народився син - [PERSON], який на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2016 року у зв'язку з несумісністю характерів, застосуванням до неї з боку відповідача фізичного та психологічного насильства. Вважаючи, що примирення між подружжям та збереження шлюбу на майбутнє неможливі, [PERSON] просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, згідно заяви просила справу розглянути за її відсутності, пред'явлені вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно заяви просив справу розглянути за його відсутності, пред'явлені вимоги визнав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи позицію сторін та визнання відповідачем позову, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.10.2013 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Половинчицької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, актовий запис №1 (а.с.5). Від шлюбних стосунків сторони мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Як вказувала позивач, що визнано відповідачем, дитина проживає з нею, спір про визначення місця проживання сина між сторонами відсутній. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.2 ст.112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.10.2013 року (а.с.5) слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», яке після розірвання шлюбу просить залишити без змін. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: шлюб, зареєстрований між сторонами 12.10.2013 року виконавчим комітетом Половинчицької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, актовий запис №1 - розірвати, та після розірвання шлюбу залишити без змін позивачеві прізвище «[PERSON]», яке вона змінила під час державної реєстрації шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в порядку ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved