Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем по справі [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що їх сімейні стосунки не склалися у зв`язку з тим, що між позивачем та відповідачем повністю відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя та на сімейні стосунки. Крім цього позивач також зазначає, що в зв`язку з повною несумісністю характерів їхня сім`я розпалася, відповідач не цікавиться потребами сім`ї. Позивач вказує в позовній заяві, що від вказаного шлюбу з відповідачем вони мають двоє малолітніх синів, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , котрі проживають разом з позивачем. Позивач в судове засідання не з`явилася, при цьому надала через канцелярію суду заяву в якій зазначає, що просить суд розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує (а.с.33). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява від [PERSON] , в якій відповідач просить розглядати справу без участі його участі та прийняти рішення на розсуд суду на підставі закону з врахуванням заяв та клопотань позивача (а.с.31). Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії паспорту позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Ганрабури, Ананьївського району Одеської області, зареєстрована та мешканка [ADDRESS] (а.с.5). Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Котовська, зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] (а.с.27). Судом встановлено, що сторони 04 вересня 2010 року уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовськ Котовського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, серії [NUMBER] , що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.4). Також встановлено, що від вказаного шлюбу в позивача та відповідача є малолітні діти, а саме [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 24 червня 2011 року Виконавчим комітетом Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 04 вересня 2013 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, серії [NUMBER] (а.с.7-8). Крім того з копії довідки виданої Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області від 25 червня 2019 року за №1104 вбачається те, що громадянка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] спільно з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, позовні вимоги в частині стягнення судового збору в розмірі 768 гривні 40 копійок з відповідача на користь позивача підлягають задоволенню. Судові витрати в частині стягнення з відповідача витрат понесених позивачем при зверненні до суду з позовною заявою на правничу допомогу в розмірі 700 гривень 00 копійок підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до квитанції та розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу наданої адвокатом Пивоваром Ю.О. становить 500 гривень 00 копійок.

Outcome: approved