Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON]; третя особа - [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на оплату його навчання. 11.12.2018 року провадження по справі в частині сягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], 30111998 року народження у зв'язку із його навчанням в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісяця, до закінчення ним навчання чи до досягнення ним 23 років - закрито. Позовні вимоги в чатині стягнення з відповідача додаткових витрат на оплату навчання сина позивач мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у встановленому законом порядку. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який є студентом Одеського національного медичного університету 2 курсу факрмацевтичного відділення, форма навчання - денна. Оплата за навчання складатиме за договором № 252про надання освітніх послуг фізичній особі Одеського національного медичного університету: за другий курс 2018-2019 р.р. оплата складатиме - 19100 грн., третій курс 2019-2020 р.р. оплата складатиме - 20670 грн.; четвертий курс 2020-2021 р.р. оплата складатиме 22280 грн., п'ятий курс 2021-2022 р.р. оплата склаадтиме -22800 грн. Ввідповідач добровільно не бажає оплатити 1/2 частину витрат, які позивач планує понести за оплату навчання синатому [PERSON] змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився. надіслав заперечення на позовов в якому вказав, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Сторони перебували у шлюбі від якого мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який є студентом Одеського національного медичного університету 2 курсу факрмацевтичного відділення, форма навчання - денна. Вказане підтверджується довідкою від 14.08.2018 року. Згідно договору № 252 про надання освітніх послуг фізичній особі Одеського національного медичного університету, що укладено з [PERSON]: за другий курс 2018-2019 р.р. оплата складатиме - 19100 грн., третій курс 2019-2020 р.р. оплата складатиме - 20670 грн.; четвертий курс 2020-2021 р.р. оплата складатиме 22280 грн., п'ятий курс 2021-2022 р.р. оплата склаадтиме -22800 грн. Позивач вказує, що відповідач не бажає добровільно компенсувати їй 1/2 частину витрати на оплату навчання сина, які вона планує понести. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається зі змісту ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд приходить до висновку, що зазначена вимога не підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). З матеріалів справи вбачається, що син сторін, [PERSON] є повнолітнім. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналізуючи зазначені норми права, з'ясовуючи вказані обставини справи, та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів кожний окремо й у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведені належним чином додаткові витрати направлені на розвиток здібностей таланту чи витрати на оздоровлення сина. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є необґрунтованим, тому не підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи звільнення позивача від сплати судового збору та відмову у позові, судові витрати відносяться за рахунок держави.

Outcome: dismissed