Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначає, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю II-СМ № 042666 від 12.07.2002 року її матері [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 2,91 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка розташована території Северинівської (тепер Миколаївської) сільської ради Сумського району Сумської області. [INFO] мати померла. Батько, який прийняв спадщину після неї, за життя не оформив право власності на вказану земельну ділянку, у зв`язку з чим вона не може оформити право власності на цю земельну ділянку. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без його участі та участі позивачки. Представник відповідача Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області для розгляду справи до суду не з`явився, від них надійшла заява, в якій вони просили справу слухати у їх відсутність, проти позову не заперечували. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньо досліджених наявні у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Вербове Сумського району Сумської області померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6), після смерті якої відкрилась спадщина на належне померлій майно. 12 липня 2002 року Северинівською сільською радою Сумського району Сумської області на підставі розпорядження голови Сумської РДА від 26.03.2002 року № 99 на ім`я [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії II-СМ № 042666 на земельну ділянку площею 2.91 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка розташована території Северинівської (тепер Миколаївської) сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.9). Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] мала право на земельну ділянку і на законних підставах володіла спірною земельною ділянкою. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Спадщину після померлої прийняв її чоловік [PERSON] фактично шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та шляхом спільного проживання. Відповідно до копії довідки, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області № 151/1 від 06.05.2021 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті і на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] .. Заповіт від імені померлої [PERSON] виконкомом Северинівської сільської ради не посвідчувався (а.с.12). Відповідно до ст. 549 Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1964 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до повідомлення Сумської райдержнотконтори № 1036/01-16 від 07.09.2021, після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась. [INFO] в м. Суми помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина на належне померлому майно, в тому числі успадковане після дружини [PERSON] .. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Спадщину після померлого прийняла позивач [PERSON] шляхом звернення до приватного нотаріуса Сумського РНО Висєканцевої Т.С., де отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,9144 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області, яка належала батькові на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії II-СМ № 042666, виданого 12.07.2002 р. Северинівською сільською радою Сумського району Сумської області (а.с.11). Спадкова справа після померлого [PERSON] заведена 18.01.2018 року приватним нотаріусом Сумського РНО Висєканцевою Т.С. за заявою [PERSON] .. Відповідно до копії довідки виконкому Миколаївської сільської ради Сумського району № 30/1 від 17.01.2018 року, [PERSON] , який помер [INFO] , до смерті і на момент смерті постійно був зареєстрований один за адресою [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався. Відповідно до пункту 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК (435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. г ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 396 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Позивач на теперішній час не має можливості оформити своє право на спадщину на земельну ділянку, яка належала її матері, оскільки батько, який фактично прийняв спадщину, не оформив своїх спадкових прав. Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Оскільки земельна ділянка площею 2,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за життя належала [PERSON] , майно після її смерті успадкував [PERSON] , спадкоємицею після якого є позивач, за наведених обставин позивач має право успадкувати право власності на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved