Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати за нею (позивачем) в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири під номером [ADDRESS]. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 03 серпня 2001 року вона (позивач) уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який (шлюб) було зареєстровано у Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 383, при цьому, в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда знаходиться цивільна справа за її (позивача) позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Також позивач зазначила, що під час шлюбу з відповідачем ними було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] (Кіровограді), загальною площею - 70,05 кв.м., згідно договору купівлі-продажу від 10 лютого 2005 року, який (договір) рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2005 року визнано дійсним (справа № 2-1358/05), та право власності на дану квартиру було зареєстровано 14.03.2005 року, що підтверджується відповідним витягом «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно» № 6724950 від 14.03.2017 року. Крім того, позивач вказала, що на теперішній час у них з відповідачем існує спір стосовно користуванням спільним майном та розпорядження ним, зокрема, відповідач відмовляється визнавати її (позивача) право власності на квартиру [ADDRESS], при цьому, враховуючи положення ст. 60 СК України, позивач вважає за необхідне визнати за нею (позивачем) право власності на 1/2 частину спірної квартири, у зв'язку з чим, вона (позивач) вимушена звернутися з даним позовом про поділ спільного майна подружжя до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача про визнання за останньою в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири під номером [ADDRESS] визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст. 10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, які регулюють спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що позивач [PERSON] з 03.08.2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було укладено в Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 383. Судом також встановлено, що під час шлюбу сторонами було спільно нажито нерухоме майно - квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 10 лютого 2005 року. Зазначені обставини під час судового розгляду справи не заперечувалися сторонами, на підставі чого є такими, що не підлягають доказуванню відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України. Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2005 року визнано дійсним зазначений вище договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (на даний час м. Кропивницький), укладений між [PERSON] та [PERSON] 10 лютого 2005 року. Визнано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. При цьому, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» № 6724950 від 14.03.2005 року, право приватної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2005 року, номер запису: 21849, в книзі: 88. Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 14.03.2005 року. Відповідно до довідки ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» від 14.11.2017 року № 1110-17/20, наданою на запит суду за вих. № 405/2526/17/50076/17 від 09.11.2017 року станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2005 року. Крім того, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 102998773 від 08.11.2017 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно є наявною інформація про право власності на об'єкт нерухомого майна: квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 14.03.2005, дата внесення запису: 14.03.2005, ПІБ: [PERSON], форма власності: приватна; частка власності: 1/1, підстава виникнення права власності: рішення суду: 11.03.2005, Ленінський районний суд м. Кіровограда. Також судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 червня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано 03 серпня 2001 року у Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 383. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст.61 СК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). При цьому, судом відзначається, квартира [ADDRESS] була набута сторонами: позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у шлюбі, а відтак є об'єктом спільної сумісної власності сторін як подружжя, що не заперечувалося сторонами по справі, а тому їх частки є рівними. Будь-якої домовленості між сторонами щодо їх часток у праві власності на зазначене спірне майно не було. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до п.п.22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч.3 ст.368 ЦК України відповідно до ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ч.4 ст.71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.5 ст.71 СК України). З огляду на викладене вище, виходячи з положень ст. 11 ЦПК України, за якими суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, виходячи, при цьому, з підстав позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON], шляхом визнання в порядку поділу спільного майна подружжя за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] права власності за кожним на 1/2 частину квартири [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до звіту про оцінку майна трикімнатної квартири (загальна площа 70,05 кв.м., житлова площа 39,6 кв.м.), розташованої за адресою: [ADDRESS], виконаного ТОВ «Експертно правова консалтингова компанія» , ринкова вартість об'єкту оцінки - квартири [ADDRESS] складає 337 781 грн., при цьому, відзначається, що 1/2 частина від зазначеної вартості становить 168 890 грн. 50 коп., на підставі чого та виходячи з положень п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1688 грн. 90 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved