Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 17 червня 2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюб між нею і відповідачем за рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області 31 серпня 2012 року було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач створив нову сім'ю, повністю самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням доньки не займається, аліменти на утримання не сплачує. Також ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав і не надає по цей час, навіть не цікавився життям дитини, не відвідував і не відвідує її вдома, в навчальному закладі у Кисличуватській ЗОШ, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення. Позивач зазначає, що 09.12.2013 року вона уклала шлюб з [PERSON], з яким вона та її діти проживають однією сім'єю і який разом з нею займається утриманням та вихованням доньки. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Прокурор не заперечує проти позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON], оскільки він як батько не виконує своїх батьківських обов'язків, самоусунувся від виховання дитини, що підтверджується відповідними доказами, доданими до матеріалів справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що проти позову не заперечує. Представник третьої особи - (Служби у справах дітей Томаківської райдержадміністрації) Матюхіна М.Л. у судовому засіданні пояснила, що вона не заперечує проти позову та вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до дитини, так як відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, представника третьої особи, враховуючи думку прокурора, та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що даний позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі з 17 червня 2005 року по 31 серпня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали, що підтверджується копією рішення Томаківського районного суду від 31.08.2012 р. про розірвання шлюбу. Від шлюбних відносин сторони мають малолітню [PERSON], [INFO], тобто сторони у справі дійсно є батьками дитини, oj підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 01.06.2007 року відділом РАЦС Томаківського РУЮ. 09.12.2013 року позивач уклала шлюб з [PERSON], з яким вона та її діти проживають однією сім'єю і який разом з нею займається утриманням та вихованням доньки, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та довідкою наданою Кисличуватською сільською радою про склад сім'ї за № 331/2-17 від 20.10.2014 р. З висновку служби у справах дітей Томаківської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO] (від 22.10.2014 року вих. № 560) вбачається, що відповідач з дитиною не проживає з 2012 року, матеріально не утримує, у вихованні доньки участі не приймає, жодного разу не відвідував батьківські збори та не цікавився навчанням [PERSON]. При цьому вихованням малолітньої дитини займається мати, яка піклується про свою доньку та створює усі можливі умови для належного її виховання та розвитку. Крім того, з відповідача у справі судом було стягнуто аліменти на утримання дитини та за ним обліковується заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.07.2014 року складає 8192 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця відділу державної виконавчої служби Томаківського РУЮ Дніпропетровської області. Зазначені обставини також підтверджуються наступними документами: актом обстеження матеріально-побутових умов її сім'ї, проведеним представником Кисличуватської сільської ради депутатом Шостак Г.В., з якого слідує, що [PERSON] ніякої матеріальної допомоги сім'ї не надає, у вихованні доньки участі не приймає, з дитиною не спілкується; характеристикою на [PERSON] наданою Кисличуватською ЗОШ де вона навчається, в якій зазначено, що батько взагалі не бере участі у навчанні і вихованні доньки. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вказаної статті Сімейного кодексу України позивач і звернулася до суду з даним позовом. Підставою позбавлення батьківських прав, як зазначає позивач є те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню їхньої дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов'язані виховувати в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Все вищезазначене свідчить про те, що батько [PERSON] дійсно самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов'язків. Враховуючи вищевказане, суд з'ясував, що відповідач ніяких дій, щодо утримання та виховання своєї дитини не проводить, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дочки [PERSON], дитина проживає з матір'ю, яка є позивачем у даній справі, та перебуває повністю на її утриманні, що підтверджується вищевказаними довідками. Таким чином, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, викладені обставини дають суду підставу задовольнити позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України cтороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто на користь позивача необхідно стягнути судовий зір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved