Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на ті обставини, що вона та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча і зобов'язаний це робити. Враховуючи викладене, просила стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, з моменту подачі позову до суду. Також, просила допустити рішення до негайного виконання та стягнути з відповідача на її користь витрати на юридичну допомогу. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, але у матеріалах справи мається заява, у якій він просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Згідно з положеннями ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем у попередньому судовому засіданні, суд, у відповідності зі ст. 174 ЦПК України, та за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази в справі в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до положень ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому діючим законодавством. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і, згідно з положеннями ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У разі відсутності такої домовленості, чинне законодавство передбачає право того з батьків, з ким проживає дитина, звернутися до суду для зобов'язання батька чи матері, які проживають окремо, надати другій стороні утримання на підставах і в порядку, що встановлені законом. Згідно з положеннями ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу того з батьків, з кого дані аліменти стягуються. Суд, врахувавши, згідно зі ст. 182 СК України, всі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, вважає, що відповідач [PERSON] повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина [PERSON], оскільки, згідно зі свідоцтвом про народження, являється його батьком. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на юридичну допомогу, то вона до задоволення не підлягає, оскільки позивач не надала жодного письмового доказу, який би свідчив, що вона понесла такі витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved