Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], зареєстрований 11 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 390, без надання строку на примирення. Судові витрати покласти на відповідача. Позов обґрунтовано тим, що спільне життя між сторонами не склалося через несумісні характери та погляди на життя. Починаючи з серпня місяця 2018 року, сторони разом не проживають через часті сварки, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. В підготовчому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач позов визнав та просив його задовольнити. З урахуванням положень ч.3 ст. 200 та ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд прийняв визнання позову відповідачем та вирішив розглянути справу з ухвалення рішення в підготовчому засіданні на підставі наявних у суду матеріалів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З свідоцтва про шлюб вбачається, що 11 грудня 2014 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний запис за № 390. Прізвище дружини після одруження - [PERSON] (а.с.5). Копія свідоцтва про народження свідчить про те, що [INFO] в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області народився [PERSON]. Батько дитини - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.6). З довідки Виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 2729 від 18.10.2018 вбачається, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] та має такий склад сім'ї: чоловік [PERSON], 1983 року народження, син [PERSON], 2015 року народження, дочка [PERSON], 2005 року народження, дочка [PERSON], 2009 року народження (а.с.7). Подані позивачем докази визнаються судом достовірними, належними та допустимими, які в своїй сукупності є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. З пояснень сторін встановлено, що з серпня 2018 року вони припинили спільне проживання з тих причин, що між ними існує тривале непорозуміння щодо утримання сім'ї та виконання побутових обов'язків. З цих причин виникають часті сварки, свідком яких є діти. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, що відповідач не має заперечень проти позову та повністю визнає позовні вимоги і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, якою передбачено, що у випадку визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд при ухваленні рішення вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. Решту частину судового збору, суд у відповідності зі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved