Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказала, що в період з 14.12.2009 року по 29.05.2020 року вона працювала на Приватному акціонерному товаристві «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська». 29.05.2020 року її було звільнено за ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. При звільненні відповідач своєчасно не провів з нею повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Відповідачем їй була надана довідка про розмір заборгованості по заробітній платі, яка за період жовтень 2019 травень 2020 року становить 119225,75 грн. Згідно довідки відповідача її середньоденна заробітна плата становить 817,74 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити їй її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином відповідач повинен їй сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 29.05.2020 року по день ухвалення судового рішення, розмір якого станом на 07.08.2020 року становить 41704,74 грн. із розрахунку: 817,74 грн. х 51 робочий день затримки розрахунку. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 119225,75 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 29.05.2020 по день ухвалення судового рішення, розмір якого станом на 07.08.2020 становить 41704,74 грн., а також судові витрати. Позивач до суду засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач з 14.12.2009 року по 29.05.2020 року знаходилася у трудових відносинах з відповідачем, працювала начальником ОТК, була звільнена за власним бажанням згідно ч.1 ст.38 КЗпП України (а.с. 7-11). Згідно довідок відповідача, заборгованість по заробітній платі позивача станом на 10.07.2020 року складає за жовтень 2019 року 10221,68 грн., за листопад 2019 року 13035,47 грн., за грудень 2019 року 13664,98 грн., за січень 2020 року 13652,25 грн., за лютий 2020 року 13652,56 грн., за березень 2020 року 13890,75 грн., за квітень 2020 року 13654,67 грн., за травень 2020 року 27480,40 грн., що разом становить 119252,76 грн. Середньоденна заробітна плата позивача становить 817,74 грн. (а.с.12, 13). Відповідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, оскільки відповідачем повний розрахунок з позивачем станом на дату звернення з позовною заявою до суду не було проведено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 119252,76 грн. Також, враховуючи, що відповідачем повний розрахунок з позивачем при звільненні не було проведено, тому за період з 30.05.2020 (наступний день після звільнення) по день ухвалення судового рішення по справі,\~тобто по\~12.10.2020,\~позивач має\~право на\~отримання середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні в\~сумі 76049,82 грн., виходячи із розрахунку: 817,74\~грн. х 93 робочих дня за період з 30.05.2020 по 12.10.2020. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved