Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначила, що 30 листопада 1991 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Жовтневим відділом ЗАГС м. Луганська, актовий запис № 1941. Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 04 червня 2018 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього законодавством обовязку утримувати свою дитину в добровільному порядку. Позивач зазначає, що відповідач інших утриманців не має, він працездатний, стан здоровя дозволяє йому працювати. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій\~сумі у\~розмірі 1000\~(одна\~тисяча)\~гривень 00\~копійок,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку щомісячно,\~починаючи стягнення\~від дня\~предявлення позову\~до суду\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с. 1)., Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області, причини неявку не повідомив. Заяв та клопотань до суду не надходило.(а.с. 43,45)., Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково: У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Матеріалами справи встановлено, що 04 червня 2018 року рішенням Сватівського районного суду Луганської області, між сторонами було розірвано шлюб, зареєстрований 30 листопада 1991 року у Жовтневому відділі ЗАГС м. Луганська. (а.с. 6-8)., Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 089539, виданого 27 серпня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського міського управління юстиції. (а.с. 9)., Сторони проживають окремо, малолітня дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем. Як зазначила позивач у своєму позові, відповідач ухиляється від покладеного на нього законодавством обовязку утримувати свою дитину. Відповідач інших утриманців не має, він працездатний, стан здоровя дозволяє йому працювати. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в судове засідання не з'явився, своїх пояснень щодо суті позовних вимог та доказів, які б підтверджували його неспроможність сплачувати аліменти та інших доказів, які б спростовували доводи, викладені в позовній заяві суду не надав, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки суд врахував, що відповідач є фізичною особою працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в зазначеному позивачем розмірі, а саме у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягають задоволенню, оскільки передбачений ч. 2 ст.\~182\~СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на вимоги ст.ст. 181, 182, 183, 184\~СК України застосовується лише до аліментів, визначених у частці від доходу. Судові витрати по справі у вигляді судового збору в порядку ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 704,80 грн. На підставі ст. 180,182,184,192 СК України,

Outcome: partial