Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, додаткових витрат та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування своїх вимог вказує те, що вони з відповідачем з 12 жовтня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них є малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та перебуває на її виховані та утриманні. Відповідач проживає окремо від сім'ї, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а в разі навчання до 23 років, а також 300 гривень щомісячних додаткових витрат на лікування сина щомісячно до виповнення дитині трьох років, оскільки дитина перебуває на обліку у дитячій консультації з приводу залізодефіцитної анемії, у зв'язку з чим потребує додаткових витрат на лікування. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на її утримання кошти в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши суду, що згідний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі від 100 до 300 грн. по мірі своєї можливості буде надавати іншу нерегулярну допомогу. Щодо стягнення щомісячних додаткових витрат та аліментів на утримання дружини заперечив, зазначивши, що на даний час він не працює та не має можливості щомісячно сплачувати такі суми коштів, тому в цій частині просив відмовити у задоволенні позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 12 жовтня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.10.2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції, актовий запис № 38. [INFO] у сторін народився син - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.03.2013 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції. Син [PERSON] проживає разом із позивачкою у с. Іванківці Старосинявського районута перебуває на утриманні матері, про що свідчить довідка Старосинявської селищної ради № 1210 від 05.08.2014 року. Малолітній [PERSON], [INFO] перебуває на «Д» обліку у дитячій консультації Старосинявського центру первинної медико-санітарної допомоги з приводу залізодефіцитної анемії. Відповідач [PERSON] проживає окремо від сім'ї, у добровільному порядку не надає належної матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON], чого останній у судовому засіданні не заперечував. [PERSON] на даний час офіційно не працює, про що свідчить відсутність запису про працевлаштування у трудовій книжці останнього [NUMBER] від 26.06.2008 року. Відповідно до довідки Хмельницького міського центру зайнятості №386 [PERSON] з 18 березня 2014 року перебуває на обліку як безробітний, його дохід за період з 18.03.2014 року по 31.08.2014 року становить 2842,85 грн. Інших утриманців, окрім малолітнього сина [PERSON] у відповідача не має. В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач зобов'язаний утримувати свою малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інших обставин, що мають значення. В силу вимог ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги стан здоров'я малолітньої дитини сторін, а також те, що відповідач на даний час не працює, внаслідок чого регулярного та стабільного доходу не має, разом з тим, він є молодою працездатною особою та спроможний платити аліменти, інших утриманців, крім сина [PERSON], у нього не має, тому суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітнього сина слід визначити у твердій грошовій сумі - 350 грн. щомісячно, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову 08 серпня 2014 року до досягнення ним повноліття, а розмір коштів на утримання дружини слід визначити у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 08 серпня 2014 року до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Суду не було представлено доказів стосовно того, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню малолітньої доньки, а також надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьохрічного віку. Відсутність постійного місяця роботи у відповідача не може свідчити про неможливість надавати матеріальну допомогу позивачці, оскільки ці обставини не є абсолютними та об'єктивними, носять тимчасовий перемінний характер. Щодо позовних вимог позивача про стягнення на її користь додаткових витрат на дитину у розмірі 300 грн. щомісячно, які стягувати до досягнення дитиною трьохрічного віку, то суд приходить до висновку, що такі вимоги не підлягають до задоволення з наступних міркувань. Так, згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, внаслідок яких потрібні, крім звичайних, значні додаткові витрати на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами, які підтверджують наявність тих особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, їх розміру, який має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. Як вбачається із позовної заяви, позивач обґрунтовує необхідність стягнення із відповідача щомісячних додаткових витрат тим, що дитина перебуває на обліку у дитячій консультації з приводу залізодефіцитної анемії, у зв'язку з чим потребує додаткових витрат на лікування. В силу вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч зазначеним вимогам процесуального закону позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесення додаткових витрат на дитину в силу особливих (виключних) обставин та їх необхідність на майбутнє до досягнення трьохрічного віку дитиною, не обґрунтований розмір коштів, які позивач просить стягнути з відповідача в якості додаткових витрат у сумі 300 грн. щомісячно. Надані позивачем докази на підтвердження своїх позовних вимог у вигляді довідки Старосинявського центру первинної медико-санітарної допомоги свідчать лише про стан здоров'я малолітньої дитини, однак не підтверджують понесені витрати на лікування та їх розмір. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину.

Outcome: partial