Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй, [PERSON], на праві приватної власності належить квартира №47 у житловому будинку №31 по вул.. Миру, м. Синельникове Дніпропетровської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, яке зареєстровано Синельниківським МБТІ і записано у реєстрову книгу за №106/749. В даній квартирі значиться зареєстрованим, окрім неї, її колишній співмешканець [PERSON] Едішер Капітонович, [INFO] у шлюбі з яким вона не перебувала, однак з початку 2010 року по 15.07.2012 року проживали разом як чоловік та дружина та вели спільне господарство. Після того як після постійних сварок відносини з відповідачем розладилися, [PERSON] Едішер Капітонович зібрав свої речі і залишив квартиру. Місце його проживання на даний час їй не відоме, припускає, що він міг виїхати на свою батьківщину до Грузії, але з липня 2012 року він жодного разу не з'явився і ніяким чином не проявив себе. Перед відїздом відповідача, вона просила його знятися з реєстраційного обліку належної їй на праві приватної власності квартири, однак відповідач поставився до цього не серйозно. На даний час виникла необхідність продати належну їй квартиру і реєстрація відповідача перешкоджає їй вільно, як власнику вільно розпорядитися належним їй майном. Крім того, вона сама сплачує за квартиру і в тому числі і за відповідача, який фактично не проживає в квартирі і нею не користується. Просить визнати [PERSON] Едішер Капітоновича, [INFO], таким що втратив право користування житлом, за адресою: [ADDRESS]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про ас та місце слухання справи, що підтверджується поштовим повідомлення повернутим на адресу суду з позначкою «за закінченням строку зберігання» та оголошенням в газеті «Вісті Придніпров'я» №5 (1704) від 28 січня 2016 року. Представник третьої особиСинельниківського районного сектору Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій просить розглянути справу у відсутності їх представника та згідно норм чинного законодавства. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що сторони по справ проживали сумісно 8 років, з літа 2012 року вони не проживають, зі слів позивачки відповідач виявив бажання переїхати проживати на батьківщину, до Грузії. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка позивачки, три роки назад позивачка [PERSON] проживала з чоловіком грузинської національності, який працював таксистом. 3 3,5 роки вони сумісно не проживають. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона сусідка позивачки, три роки назад позивачка [PERSON] проживала з чоловіком грузинської національності, який працював таксистом. 3 3,5 роки вони сумісно не проживають. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до копії технічного паспорта на квартиру за адресою : [ADDRESS], року власником зазначеної квартири є [PERSON] (а.с7). \~Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області від 04.12.2015 року, [PERSON] Едішер Капітонович, [INFO] зареєстрований з 15.03.2010 року за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Факт не проживання відповідача [PERSON] Едішер Капітоновича у квартирі за адресою: [ADDRESS], підтверджується актом №178 від 17.11.2015 року, складеного паспортистом ЖЕК-2, відповідно до якого [PERSON] Едішер Капітонович, [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] з 15.03.2010 року, але не проживає за цією адресою з 15.07.2012 року по теперішній час (а.с.4) та поясненнями свідків. \~Відповідно до\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. \~Частиною 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2\~ст. 319 ЦК України\~власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, за відсутності поважних причин у мешканця житла щодо його постійного не проживання за місцем знаходження житла, він може бути визнаний судом особою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач без поважних причин не проживає за адресою: [INFO], де право власності належить позивачу, але з реєстрації в добровільному порядку не знявся. Таким чином, відповідач порушує права позивача, так як позивач не може вільно розпоряджатися належним йому майном. \~\~\~\~\~Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного та ст.ст.\~317,\~319,\~391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.71, ст.\~72 ЖК України,

Outcome: approved