Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Мотивує заявлені вимоги тим, що 17.09.2013 року вона надала відповідачу [PERSON] на її прохання для особистих цілей грошові кошти (позику) в розмірі 12600,00 доларів США, у зв»язку з чим, останньою була написана власноручно боргова розписка, в якій зобов'язувалася повернути позивачу отримані кошти до 01.01.2014 року, однак в обумовлений термін борг не повернула; неодноразові звернення про повернення коштів отриманих як позику в добровільному порядку, залишила без уваги; а тому, просить, стягнути з відповідача [PERSON], зареєстрованої в [ADDRESS] на її користь - 141412,32 грн. в повернення боргу за договором позики; 1115,80 грн. - три проценти річних за час прострочення виконання зобов»язання та судові витрати в розмірі 1414,12 грн. - в повернення сплаченого судового збору. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про день і час розгляду справи в установленому порядку, захист своїх інтересів в суді доручила представнику [PERSON], яка у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити та в наданих поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про день і час розгляду справи в установленому порядку, захист своїх інтересів в суді доручила представнику [PERSON]., який у судовому засіданні заявлені позовні вимоги заперечував та пояснив, що обставини викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам, оскільки позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в березні 2013 року відкрили спільний бізнес по виробництву та реалізації шкіряних сумок та спільно внесли на закупівлю матеріалів, обладнання, оренду приміщень та оплату праці найманих працівників по 12500,00 - 13000,00 доларів США кожна, а 17.09.2013 року позивач змусила його довірительку написати боргову розписку на суму 12600,00 доларів США, як кошти отримані від [PERSON] в борг, а тому, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], розглянувши матеріали справи в межах заявлених вимог; всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги і відповідно заперечення, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними доказами по справі, встановлено, що позивач [PERSON] 17.09.2013 року надала відповідачу [PERSON] в борг (позику) для особистих потреб гроші в сумі 12600 доларів США; в свою чергу відповідачем [PERSON] була написана власноручно позивачем боргова розписка, в якій вона зобов'язувалася повернути [PERSON] кошти до 01.01.2014 року (а.с.5), однак, до вказаної дати і надалі, [PERSON] грошові кошти в означеній сумі, отримані в борг не повернула; на звернення до неї позивача про до повернення коштів в добровільному порядку не реагувала, отже, відповідач своє зобов'язання по виконанню умови договору позики про повернення грошових коштів у визначений строк - до 01.01. 2014 року не виконала, заборгувавши позивачу [PERSON] 12600,00 доларів США, що еквівалентно курсу валют, встановленого Національним Банком України, - станом на 04.04.2014 року - 141412,32 грн. Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, судом встановлено, що позивач довела, і це встановлено судом, а також не заперечується в засіданні представником відповідача, що 17.09.2013 року [PERSON] позивачу [PERSON] було написано власноручно розписку про отримання в борг для особистих потреб грошові в сумі 12600 доларів США (а.с.5), підпис в означеній розписці представником відповідача не заперечувався. При цьому, доводи представника відповідача про безгрошовість позики за наданою розпискою його довірительки позивачу, суд розцінює як безпідставні, оскільки жодних доказів на підтвердження безгрошовості договору не надано. Законодавцем ж визначено, що договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1051 ЦК України передбачено можливість оспорення договору позики за безгрошовістю. Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Безгрошовість договору може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами. Вимоги про визнання договору позики недійсним відповідач [PERSON] та в її інтересах представник не ставили. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.. Відповідно до ч. 2 ст. 1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Разом з цим, будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні чітко вказав, що усі обставини відносно позики і оформлення [PERSON] розписки йому відомо зі слів останньої. Таким чином, письмова розписка є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики. Отже, факт підписання 17.09.2013 року [PERSON] розписки (договору позики) є доказом отримання нею від позивача [PERSON] позики (грошових коштів) в сумі $12600 тис. Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог стст.57- 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Таким чином, неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань за договорами позики від 17.09.2013 року, а саме не повернення у визначений термін - 01.01.2014р. суми позики призвели до виникнення у відповідача заборгованості в розмірі 12600 доларів США, що еквівалентно курсу валют, встановленого Національним Банком України, - станом на 04.04.2014 року - 141412,32 грн., а також 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 1115,80 грн. Судові витрати, в силу ст.88 ЦПК України покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved