Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення боргу з [PERSON] у розмірі 180 000,00 грн., зазначивши наступне. 01.12.2012 р., між позивачем [PERSON] та [PERSON], було укладено договір позики. Згідно договору, позивач - позикодавець передала у власність позичальника - [PERSON], гроші у сумі 180000 (сто вісімдесят тисяч) гривень, які він зобов'язався повернути до 30.10.2013 року. Договір позики є укладеним з моменту переданая грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення цього договору позичальник, власноручно написав розписку, якою підтвердив факт отримання грошей та обов'язок повернути гроші у строк до 30.10.2013 р. Зобов'язання повернути гроші, позичальник гарантував наявним у нього житлом, а саме ?? частиною квартири [ADDRESS]. Однак, до цього часу відповідач отримані гроші позивачу не повернув. У зв'язку з вищевикладеним просить суд стягнути з Відповідача грошові кошти у розмірі 180 000,00 грн. У судове засідання позивачка надала суду заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити їх у повному обсязі та розглянути справу у її відсутність. Відповідач до судового засідання надав заяву, згідно якої не заперечує проти стягнення з нього зазначених грошових коштів та просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01.12.2012 року позивач [PERSON] надала відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 180 000,00 (сто вісімдесят тисяч гривень 00 коп.) грн. Зазначену позику було надано строком до 30.10.2013 року. Під час отримання грошових коштів Відповідач написав розписку, якою підтвердив факт отримання грошей та взяв на себе зобов'язання повернути отримані кошти до встановленого строку. У встановлений строк та до теперішнього часу Відповідач грошові кошти не повернув. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За викладених обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає позовні вимоги позивача законними, обґрунтованими, у зв'язку із чим, підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved