Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в обґрунтування якого зазначила, що з 14 лютого 2004 року, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Краснодонською селищною радою міста Краснодону Луганської області, актовий запис №5. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Основною причиною розірвання шлюбу позивач зазначила відсутність взаємопорозуміння між ними, довіри, кохання та постійних сварок. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені починаючи з грудня 2014 року, спільне господарство подоужжям не ведеться, мешкають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розглянути справу без її участі (а.с.13). Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Сватівського районного суду Луганської області, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань до суду не надходило. (а.с. 44, 48). Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії 1-ЕД № 146932 від 14 лютого 2004 року, між позивачем та відповідачем, Краснодонською селищною радою міста Краснодону Луганської області, зареєстровано шлюб, актовий запис №5 (а.с.9)., Сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ЕД №260192 від 16 серпня 2004 року та серії 1-ЕД №078375 від 04 липня 2007 року (а.с.10-11). В своєму позові позивач зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося в звязку з відсутністю взаємопорозуміння між ними, довіри, кохання та постійних сварок. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені починаючи з грудня 2014 року, спільне господарство подружжям не ведеться, мешкають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач надала до суду заяву в якій зазначила про те, що прохає суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу, залишити їй прізвище «Салікова», яке було набуте у звязку із реєстрацією шлюбу. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved