Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 березня 2001 року, в якому у них 13 листопада 2001 року народився син [PERSON], який на даний час проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що причиною розпаду сім»ї послужило те, що за час спільного проживання відповідач проявив себе з негативної сторони - зловживав спиртними напоями, неодноразово застосовував по відношенні до неї фізичне насильство, зароблені кошти витрачав на власні потреби. У зв»язку з чим припинили подружні відносини, такі не підтримують з березня 2016 року, проживають окремо. Таким чином шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати, присвоївши їй дошлюбне прізвище «Бурденюк». Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, до суду подала заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому, зазначила, що позов підтримує, надає згоду на заочний розгляд. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії І-ИД № 000627, виданого 14 березня 2001 року Кудринецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 14 березня 2001 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 2. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Плішко». В шлюбі у них 13 листопада 2001 року народився син [PERSON], який на даний час проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що сторони взаєморозуміння та примирення досягти не можуть, фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved