Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Вказала, що 20 лютого 2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у Ямпільському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької області. Від спільного проживання народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалося і 07.05.2019 шлюб між ними було розірвано. Під час спільного проживання у шлюбі з відповідачем за спільні кошти вони придбали житловий будинок [ADDRESS] . Право власності було зареєстроване за відповідачем [PERSON] . Позивач зазначила, що відповідач відмовляється добровільно переоформити частину житлового будинку на неї, мотивуючи тим, що це лише його будинок. З метою захисту свого права на спільне майно подружжя позивач вимушена звернутися до суду із позовними вимогами на предмет спору і просить суд поділити між нею та відповідачем майно, що є їх спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на одну другу житлового будинку [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву вх.№2168 від 30.03.2020 року про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Вітвіцький О.Ю. діючи на підставі ордеру серії ВН №133845 в судове засідання не з`явились. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги не визнають, заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви, клопотання: заяви позивача та представника відповідача про проведення судового засідання без їхньої участі. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справів порядку спрощеного позовного провадження, відкладення розгляду справи, про що постановлено ухвали окремими документами. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 07 травня 2019 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20 лютого 2000 року Ямпільським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, розірвано (а.с.4). Із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 січня 2015 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №32774021 від 28.01.2015 встановлено, що [PERSON] набув у власність житловий будинок [ADDRESS] (а.с.7,8). Із повідомлення незалежного оцінювача від 09.01.2020 встановлено, що середньо-ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] станом на 09 січня 2020 року складає 8500 доларів США, що еквівалентно 202593 гривням (а.с.9). З копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 20.08.2000 Ямпільським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). З копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 11 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Докази про наявність між сторонами шлюбного договору відсутні. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Дослідивши усі докази, які містять фактичні дані щодо предмету доказування у цьому спорі, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо права власності на майно - житлового будинку [ADDRESS] . Позивачем обрано належний спосіб захисту її права на спільне майно подружжя, невизнане право позивача підлягає судовому захисту у вказаний нею спосіб, який відповідає вимогам ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Ця ж норма закріплена і в ч. 3 ст. 368 ЦК України, де зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового Суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Враховуючи викладене вище суд прийшов до наступних висновків: спірне майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] був набутий в період шлюбу 28 січня 2015 року та зареєстрований на ім`я одного із подружжя - відповідача [PERSON] , а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто належать дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до норми ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що спірний житловий будинок [ADDRESS] , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому, в разі поділу, за відсутності шлюбного договору та відсутності домовленості між сторонами про визначення часток у даному майні, їхні частки у праві спільної сумісної власності є рівними, тому суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню, а саме: поділу спірного майна між сторонами в рівних частках, шляхом визнання за позивачем права власності на одну другу частину житлового будинку [ADDRESS] . З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] і має підстави для їх задоволення. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - квитанцією №0.0.1600334775.1 від 30.01.2020 у сумі 1012 гривень 96 копійок, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.ст.60, 61, 70, 71 Сімейного Кодексу України, ст.ст.368, 372 ЦК України.

Outcome: approved