Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який 25.12.2007 року було розірвано. Вказує, що в шлюбі, за час спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, в сім»ї народилася донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з нею і перебуває на її матеріальному утриманні, вона піклується про здоров'я, фізичний, моральний та духовний розвиток житини, натомість відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, її вихованням не займається. А, тому, із врахуванням того, що фактично відповідач на сьогоднішній день ніде не працює має мінливий дохід, просить, заявлені нею позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, у наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позові, просить заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача і зі згоди позивача, в заочному порядку з ухваленням заочного рішення в справі, що відповідає вимогам ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, установлено, що позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 25.12.2007 року було розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] (а.с.8). Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] у позивача [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис №246 (а.с.9). Місцем реєстрації та проживання позивача [PERSON] та доньки [PERSON] є [ADDRESS] (а.с.10). У відповідності до довідки №101 від 05.06.2015 року Чернівецької обласної дитячо-юнацької спортивної школи, [PERSON],. 2002 року народження, займається на відділенні волейболу Чернівецької ОДЮСШ в групі попередньої базової підготовки 1 року навчання (тренер - викладач [PERSON] (а.с.17). [PERSON] зарахована ученицею 1 курсу по спеціалізації волейбол Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний ліцей-інтернат фізичної культури і спорту» у м. Біла Церква Київська область, що підтверджується довідкою №17 від 22.05.2015 року (а.с.18). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України та чинним законодавством. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідно до даної норми закону, відповідач [PERSON], як батько малолітньої дитини [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] утримується позивачем, інших дітей на утриманні у відповідача не має, відповідач є працездатною особою, будь - яких стягнень по виконавчих документах у відповідача відсутні, останнім не зазначено і доказів відносно перебування на його утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків. Відповідачем не спростовано ту обставину, що дійсно ним не надається матеріальна допомога на утримання неповнолітньої дитини. А, тому, із врахуванням як матеріального становища позивача, так і матеріального становища відповідача, а саме те, що останній на даний час не має постійного заробітку (доходу), враховуючи потреби дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошові сумі в розмірі 850,00 гривень щомісячно. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 гривень в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 79, 80, 84, 91, 141, 180-185, 191, 199 Сімейного кодексу України, Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року,

Outcome: partial