Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21.11.2015 року, який було зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 550. В них з відповідачем є малолітня донька [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. На теперішній час сімейні стосунки між нею та відповідачем фактично припинені, вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. В провадженні Димитровського міського суду Донецької області є її позовна заява до відповідача про розірвання шлюбу. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання. Вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виховує малолітню дитину, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн., позбавлена можливості отримувати будь-які прибутки. Відповідач працює у ТОВ «Шахтобудівельна компанія» прохідником, отримує заробітну плату в середньому 12 тис. грн. щомісячно, не є інвалідом і не має на утриманні інших непрацездатних осіб. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його доходу до досягнення донькою [PERSON], [INFO] народження, трирічного віку. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме визнає позовні вимоги тільки в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, в частині стягнення аліментів на дружину він не визнає позов повністю. Надав відзив, на який посилався в судовому засіданні та в якому зазначив, що, подавши даний позов, позивач має бажання отримати незаконну матеріальну вигоду. На теперішній час їх спільній дитині вже виповнилося два роки, вона може відвідувати дошкільний навчальний заклад і відповідно позивач має можливість працювати, але не бажає це роботи, та намагається вирішити свої фінансові питання за його рахунок. Він дійсно працює прохідником у ТОВ «Шахтобудівельна компанія» і отримує заробітну плату у середньому розмірі 12000 грн. на місяць. Він до моменту подання позивачем позову добровільно надавав грошові кошти дружині на утримання їх спільної дитини у розмірі 2,5 тис. грн. Крім того, він піклується про малолітню доньку, купує їй речі, задовольняє її потреби у харчуванні і ніяких розписок і квитанцій від позивача не вимагав. Йому у 2001, 2003 та 2014 роках встановлені різні хвороби, які мають постійний характер та потребують постійного лікування, на що він змушений постійно витрачати кошти. Крім того на його утриманні знаходиться його мати [PERSON], [INFO], яка працевлаштуватися з огляду на вік та стан здоров'я не може, а пенсії за віком отримувати ще не має права. Також в судовому засіданні пояснив, що під час роботи на шахті він регулярно проходить медичні огляди, останній медичний огляд він проходив взимку 2017 року та був визнаний здоровим і допущений до роботи в шахті. Його мати [PERSON] перебуває в шлюбі з його батьком [PERSON], але вони разом не проживають, мешкають окремо. Матір інвалідом не визнавалась. Він аліментів на утримання інших осіб не сплачує, матері він також допомагає матеріально добровільно. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала позицію відповідача. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 21.11.2015 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 550 (а.с. 7). Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] народження, яка мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні (а.с.8, 13). Згідно довідок Мирноградського центру первинної медико-санітарної допомоги, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] народження, на «Д» обліку не перебувають (а.с.10,11). Згідно довідки УСЗН Мирноградської міської ради, [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ої дитини у розмірі 860,00 грн. (а.с.9). Згідно пояснень сторін [PERSON] працює у ТОВ «Шахтобудівельна компанія» прохідником, отримує заробітну плату в розмірі в середньому 12 тисяч грн. на місяць. Відповідач знаходився на стаціонарному лікуванні в медичних закладах у 2001, 2003 та 2014 роках з діагнозами: «НЦД по гіпертонічному типу», «МКБ. Каміння лівого сечоводу (стан після КЛТ). Хр. Пієлонефрит в стадії стихаючого загострення», «Нейроциркуляторна дистонія за гіпертонічним типом» (а.с. 37-41). Матір відповідача [PERSON], [INFO], не працює (а.с. 31-34). Згідно акту виконаних робіт до договору від 12.09.2018 року та квитанції до прибуткового касового ордеру [PERSON] оплачено правову допомогу адвоката по даній справі у розмірі 1700,00 грн. (а.с.45-51). Згідно акту Комунальної установи Покровський координаційний комітет самоорганізації населення, [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS], має підвищений артеріальний тиск, велику зайву вагу, обмежена у рухах та потребує уходу за станом здоров'я (а.с.59). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обов'язку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.2, 4 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням вищезазначеного, зокрема тих обставин, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, того, що на теперішній час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач є працездатною особою, тобто може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, він працює і отримує достатній заробіток, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] народження, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] народження, трьох років. При цьому суд приймає до уваги, що відповідач раніше мав певні проблеми зі здоров'ям, проходив лікування, але він не визнавався інвалідом, на «Д» обліку не перебуває, стійкого розладу здоров'я йому не встановлювалося, він регулярно проходить медичні огляди на вугільному підприємстві, визнається здоровим і працює в шахті на підземних роботах. Також при визначенні розміру аліментів суд не приймає до уваги, що відповідач згідно його пояснень добровільно надає матеріальну допомогу своїй матері [PERSON], [INFO], яка не працює, оскільки вона є працездатною, пенсійного віку ще не досягла, інвалідом вона не визнавалась, будь-яких медичних документів щодо незадовільного стану її здоров'я суду не надано, а наданий акт Комунальної установи Покровський координаційний комітет самоорганізації населення щодо стану здоров'я [PERSON] не може підтверджувати стан здоров'я особи. Судові витрати, пов'язані з оплатою професійної правничої допомоги відповідачем, відповідно до ст.ст.137, 141 ЦПК України мають бути покладені на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в позові заявлені вимоги про стягнення з відповідача аліментів в загальній частці 1/2 (1/4 + 1/4 = 1/2), що дорівнює частці 6/12, та судом стягнуті аліменти в загальній частці 5/12 (1/4 + 1/6 = 5/12 грн.), тобто зменшено загальну частку стягнутих аліментів порівняно з позовними вимогами на 1/12, то пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати, пов'язані з оплатою професійної правничої допомоги відповідачем, становлять: 1/12 х 1700грн. : 6/12 = 283 грн. (де 1700грн. - сума коштів сплачених відповідачем на правову допомогу адвоката). У зв'язку з цим з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 283 грн. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial