Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця (далі ФОП) [PERSON] про розірвання договору індивідуального замовлення та стягнення суми, в обґрунтування якого вказала, що 20.11.2013 року між нею, як замовником, та підприємцем [PERSON], як виконавцем, був укладений договір б/н, предметом якого є виготовлення та передача у власність ПВХ конструкцій (далі вироби). З метою оплати вартості робіт між нею та ПАТ «Альфа-банк» укладено кредитний договір № 401550720 від 20.11.2013 року. 11.12.2013 року до неї приїхали два чоловіка, які представилися вантажниками. Оглянувши договір та місце встановлення вікна, вони повідомили їй, що таких розмірів вікон в них не має та поїхали. Після цього вона у телефонному режимі повідомила фірмі, що хоче розірвати договір, на що їй було відмовлено. Через свого брата [PERSON] вона звернулася до міліції. За постановою від 13.01.2014 року кримінальне провадження було закрито за відсутності складу кримінального правопорушення. 23.11.2013 року вона направила два рекомендованих листа до ПАТ «Альфа-Банк» та ФОП [PERSON] із заявами про розірвання договорів, на що отримала відповідь від ПАТ «Альфа-Банк» про неможливість задоволення її прохання, мотивуючи тим, що споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Так як вона не отримувала виробів взагалі, вважає, що їй нічого повертати. Від [PERSON] рекомендований лист повернувся за закінченням терміну зберігання. При зверненні до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Донецькій області вона отримала необгунтовану загальну відповідь. На її неодноразові звернення ФОП [PERSON] не реагує. Відтак, станом на 05.02.2014 року роботи по виготовленню та передачі ПВХ конструкцій не виконані, чим порушено умови договору, за якими виконавець зобов'язується передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 21 робочого дня. Не отримавши бажаного результату за споживчим договором, вона повинна нести витрати за кредитним договором, укладеним з відповідачем ПАТ «Альфа-Банк» на суму вартості виробів 2461 грн., яка була перерахована на рахунок ФОП [PERSON] Тому позивач просить суд розірвати договір від 20.11.2013, укладений між нею та ФОП [PERSON] на проведення робіт по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій. Під час розгляду справи позивач збільшила свої позовні вимоги, звернувшись до суду з проханням також стягнути з відповідача ФОП [PERSON] вартість споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, у розмірі 3150,31 грн. Позивач [PERSON] та відповідач ФОП [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач [PERSON] письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність за участі її представника. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги до відповідач ФОП [PERSON] у повному обсязі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.2013 року між позивачем [PERSON], як замовником, та відповідачем ФОП [PERSON], як виконавцем, був укладений договір б/н про виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій (далі Договір) (а.с.6-8). Відповідно до п.2.1. Договору вартість виробів складає 2561,00 грн.; згідно за п.3.2 Договору виконавець зобов'язується передати у власність замовника вироблені вироби протягом 21 дня з моменту укладення догововру (а.с.6). З метою оплати вартості робіт щодо виготовлення та монтажу вікна ПВХ між позивачем [PERSON] та ПАТ «Альфа-банк» був укладений кредитний договір № 401550720 від 20.11.2013 року, у відповідності до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 2461,00 грн., який було перераховано на поточний рахунок відповідача ФОП [PERSON] (а.с.59, 58, 61-62). Також позивачем було самостійно сплачено суму у розмірі 100 грн. (а.с.6, 8). Отже, позивачем була здійснена повна оплата у відповідності до Договору. Натомість, з боку відповідача зобов'язання належним чином не виконуються, дотепер роботи по виготовленню та передачу ПВХ конструкцій не виконані. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з Умовами договору і вимогами вищезазначеного Кодексу. Згідно за ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За приписами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання договору, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З приводу невиконання відповідачем своїх обов'язків позивач через [PERSON] звернулася до Димитровського МВ ГУМВС України, за постановою якого від 13.01.2014 року кримінальне провадження закрито через відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України, оскільки взаємовідносини між сторонами є цивільно-правовими (а.с.24). Статтею 865 ЦК України передбачено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) та вимагати відшкодування шкоди, якощо виконавець своєчасно не приступив до виконання обов'язків за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у встановлений строк не являється можливим; якщо значна частина об'єму послуг або робіт (більш ніж 70% загального об'єму) вже виконана, споживач має право розірвати договір лише відносно частини послуг чи робіт, що відбулися. Згідно за ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у зазначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконання. Оскільки відповідачем зобов'язання за Договором не виконуються, ним завдано позивачу збитки в сумі реально понесених нею витрат 2561,00 грн. Таким чином, вимоги позивача про розірвання Договору та стягнення з відповідача 2561,00 грн. є такими , що підлягають задоволенню. У задоволенні решті позовних вимог у розмірі 689,31 грн., що є сумою процентів у розмірі 0,01 % за користування позивачем отриманого кредиту (а.с.59, 61), слід відмовити, так як позивачем не доведено понесення нею збитків на цю суму, тобто виплата їх банку. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн., як за вимоги матеріального так і нематеріального характеру, оскільки позивач згідно за п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору. На підставі ст.ст.509, 526, 610, 612, 651, 865 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial