Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, в обґрунтування якого вказала, що вона працювала у відповідача з 08.11.2011р. по 14.10.2014р. та була звільнена за власним бажанням (догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом). У день звільнення вона працювала, однак при звільненні відповідач з нею не розрахувався, остаточно відповідач провів розрахунок лише 30.12.2014р. Тому повинен сплатити їй відповідно до ст.117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку виходячи із середньоденного заробітку 339,01 грн., який вона розрахувала наступним чином: (4887,92+3587,28)/(13+12), де 4887,92 - заробітна плата за серпень 2014р. за виключенням суми середнього заробітку (5277,61 грн. - 389,69 грн.), 3587,28 - заробітна плата за вересень 2014р., 13, 12 - кількість відпрацьованих днів у серпні, вересні 2014р. відповідно. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку становить: 339,01 х 78 = 26442,78 грн., де 339,01 грн. - середньоденний заробіток, 78 - кількість днів затримки розрахунку. Також їй нанесена моральна шкода, яка полягає в порушенні її конституційних прав, призвели до матеріальних труднощів, втрати нормальних життєвих зв'язків, довелося прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Тому просить стягнути моральну шкоду у розмірі 3000 грн. До судового засідання позивач та відповідач не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Судом встановлено, що позивач з 08.11.2011 року по 14.10.2014 року знаходилася у трудових відносинах з відповідачем та була звільнена за власним бажанням за ст.38 КЗпП України у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею 14-го віку, що встановлено на підставі трудової книжки (а.с.5-6, 8-9). Згідно виписки з картки ПАТ «КБ «Приватбанк» позивача, 30.12.2014р. позивачу була зарахована заробітна плата (а.с.12). Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. За змістом ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільнені робітника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою всіх сум. Оскільки відповідачем порушені вимоги закону, у відповідності за ст.117 КЗпП України, з відповідача належить стягненню на користь позивача його середній заробіток за весь час затримки належних йому при звільненні сум по день фактичного розрахунку. За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає, що стягненню підлягає сума: 18645,55 грн. з розрахунку 339,01 грн. х 55 робочих днів за період з 15.10.2014р. по 30.12.2014р., де 339,01 - розмір середньоденного заробітку, визначений позивачем. Суд вважає, що повинні враховуватися саме робочі дні, оскільки розрахунок середньоденної заробітної плати зроблений позивачем виходячи з робочих днів на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого ПКМУ від 08.02.1995р. № 100. Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищенаведене, відсутність у суду доказів спричинення моральної шкоди, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, необхідно відмовити. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір за вимоги майнового характеру пропорційно задоволених вимог у розмірі 171,55 грн.

Outcome: partial