Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої, просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. І. Приходька, 2. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є співвласником частки в праві спільної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Івана Приходька, 2. Іншим \~ \~ \~ \~ співвласником даної будівлі є Полякова [PERSON]. В даному житловому будинку з 25.02.2004 року зареєстрований громадянин [PERSON] , який не проживає за місцем своєї реєстрації з часу її здійснення. [PERSON] фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, він набув права користуватися житловим приміщенням в 2004 році як член сімї власника [PERSON], яка була йому тіткою по лінії чоловіка. Відповідач [PERSON] не є членом сімї власника частки житлового будинку [PERSON] та членом сімї третьої особи по справі. Тому відповідач повинен бути позбавлений права на користування житловим приміщенням. В судове засідання позивача та її представник за угодою адвокат [PERSON] не зявилися, надали до суду заяви, відповідно до яких, просять розгляд справи проводити без їх участі, просять позов задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом публікації оголошення на веб-порталі Судова влада України, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що відповідач, яка був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи не зявився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, та з урахуванням заяви позивача та представника позивача, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України провести розгляд справи без фіксації технічними засобами та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при тому, що позивач та її представник не заперечували проти такого вирішення справи. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є власниками житлового будинку за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. І. Приходька, 2 що підтверджується, договором дарування від 20.03.2018 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обмежень № 116691852 від 12.03.2018 року. Згідно довідки ТОВ «Місто для людей Кременчук» № 13/33 від 14.05.2018 року в житловому будинку № 2 за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. І. Приходька, зареєстровані дві особи [PERSON], [PERSON] \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно акту про не проживання від 14.05.2018 року [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 25.02.2004 року по теперішній час. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладено, враховуючи той факт, що відповідачі, без поважних причин не користуються житловим приміщенням, яке належить позивачам, понад шість місяців, суд вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратила право на користування вказаним приміщенням.

Outcome: approved