Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третьою особою зазначивши Державного нотаріуса Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л. і просить суд розірвати договір довічного утримання між нею та відповідачем від 03.10.1998 року, реєстраційний №6-3397, посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори Христенко Н.Л., скасувавши в Єдиному реєстрі заборону відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна запис №5527382 про обтяження у вигляді заборони на кв. [ADDRESS] та застосувати правові наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду) та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона народилась [INFO] , зараз їй 82 роки, та вона проживає одна і зареєстрована в кв. [ADDRESS] . Дітей, чоловіка та інших близьких родичів в неї немає. 03.10.1998 року позивач зазначає, що уклала договір довічного утримання з [PERSON] , реєстраційний № 6-3397, посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори Христенко Н.Л. Згідно з п.1 даного договору позивач, як відчужувач, передала у власність набувачу майна - [PERSON] належну їй на праві особистої власності кв. [ADDRESS] , яка складається з двох жилих кімнат житловою площею 29,2 кв.м, загальною площею 51,5 кв.м, корисної площею 49,4 кв.м. Після укладання даного договору в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був внесений запис № 5527382 про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно - кв. [ADDRESS] . У відповідності до п.п.5 та 7 даного договору [PERSON] , як набувач майна, зобов`язується надавати позивачу, відчужувачу, довічно повне утримання, надаючи їй необхідне харчування, одяг і забезпечувати за нею належний догляд та необхідну допомогу. Але [PERSON] своїх обов`язків за договором довічного утримання належним чином не виконує. Так, самого [PERSON] позивач бачила один раз при оформлюванні договору у нотаріуса. Він син її близького друга на той час, з яким вона не підтримує відносин більше 20 років. Більше самого [PERSON] позивач ніколи не бачила, з часу укладання договору по теперішній час відповідач жодного разу не привіз їй продукти харчування, не купував ліки, не прибирав у квартирі. Гроші він позивачу також ніколи не пересилав. Таким чином, відповідач [PERSON] більш, ніж 20 років не виконує своїх обов`язків за договором. Раніше, коли позивач була молодшою та в неї було непогане здоров`я, для неї допомога не була такою важливою, але зараз вона фізично не може обходитися без сторонньої допомоги. У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.02.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Державний нотаріус Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л. про розірвання договору довічного утримання. Призначено підготовче засідання. Відповідачем подано відзив, в якому відповідач також зазначає про наявність у нього бажання розірвати спірний договір і вказує на подану ним відповідну заяву до нотаріальної контори. У зв`язку викладеним представник позивача [PERSON] - [PERSON] , не отримавши конкретної відповіді на адвокатський запит, подала клопотання про витребування доказів, в якому просила суд витребувати з Першої Харківської міської державної нотаріальної контори (61003, м. Харків, майдан Конституції, Палац Праці буд. 7) інформацію, а саме: чи розірваний договір довічного утримання від 03.10.1998 року (№6-3397) між [PERSON] та [PERSON] - за заявою [PERSON] ; чи знято обтяження, зареєстроване в реєстрі за №6149 з квартири [ADDRESS] та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.04.2021 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Державний нотаріус Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л. про розірвання договору довічного утримання - задоволено. Зобов`язано Першу Харківську міську державну нотаріальну контору надати суду наступну інформацію: чи розірваний договір довічного утримання від 03.10.1998 року (№6-3397) між [PERSON] та [PERSON] - за заявою [PERSON] ; чи знято обтяження, зареєстроване в реєстрі за №6149 з квартири [ADDRESS] . Суду надана відповідь. В підготовче засідання 21.05.2021 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце підготовчого засідання належним чином. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав, просили задовольнити, уточнивши, що наслідками розірвання договору позивач вважає визнання право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] надав на адресу суду нотаріально посвідчену заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив позов задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Третя особа державний нотаріус Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л. згідно з повідомлення начальника нотаріальної контори на даний час не працює, однак просили провести розгляд справи у відсутність представника нотаріальної контори (а.с. 28). У зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в підготовчому засіданні, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 03.10.1998 року позивач [PERSON] уклала договір довічного утримання з відповідачем [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори - Христенко Н.Л. за реєстровим № 6-3397 (а.с. 4). Згідно з п.1 даного договору [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві особистої власності кв. [ADDRESS] , яка складається з двох жилих кімнат житловою площею 29,2 кв.м, загальною площею 51,5 кв.м, корисної площею 49,4 кв.м. На підставі вказаного договору 28.05.1999 року зазначена квартира зареєстрована у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності за [PERSON] та записаний в реєстрову книгу за № П-6-7911. Також після укладання даного договору в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесений запис № 5527382 про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно - кв. [ADDRESS] (а.с. 5). Договором довічного утримання передбачені права та обов`язки сторін і наслідки їх невиконання, зокрема, вказано, що у разі невиконання [PERSON] взятих на себе за цим договором обов`язків, договір може бути розірваний. Відповідачем визнано в нотаріально посвідчені заяві позовні вимоги, а також їх підстави, якими є невиконання відповідачем обов`язків за договором довічного утримання. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, и у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. В силу ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Підстави для припинення укладеного договору шляхом розірвання визначені в п. 10 договору, а саме що у разі невиконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за цим договором, договір може бути припинений, розірваний згідно ст. 755 ЦК України. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 76 ЦПК України, покладається саме на особу, яка надає це утримання. Згідно з ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. В розумінні ч. 1 ст. 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч.4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з викладеного, даючи оцінку вищезазначеним доказам, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених законом та договором для задоволення позову [PERSON] та вважає за необхідне розірвати договір, укладений 03.10.1998 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори Христенко Н.Л., реєстраційний №6-3397. При цьому суд вважає за необхідне в межах позовних вимог застосувати правові наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду), а саме: в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна скасувати запис №5527382 про обтяження у вигляді заборони на квартиру [ADDRESS] ; визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved