Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку загальною площею 5822 кв.м., (в тому числі 0, 25 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0, 3322 га. для ведення особистого селянського господарства ) та розташована за адресою: вул. Лесі Українки, 6 с. Деревки, Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла 05 грудня 2010 року та [PERSON], який помер 28.04.2016 року. Обґрунтовуючи свій позов тим, що вона стала спадкоємицею за законом на майно померлого чоловіка [PERSON]. В теперішній час вона бажає оформити спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 5822 кв.м. , (в тому числі 0, 25 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0, 3322 га. для ведення особистого селянського господарства ) та розташована за адресою: вул. Лесі Українки, 6 с. Деревки, Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла 05 грудня 2010 року та [PERSON], який помер 28 квітня 2016 . Але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 6). Позивачка [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. [PERSON] надала до суду заяву від 16.11.2016 року в якій просить розгляд справи провести без її участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує повністю (а.с 22). Відповідач [PERSON] сільська рада Котелевського району Полтавської області у відкрите судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Відповідач - [PERSON] сільська рада Котелевського району Полтавської області надала до суду заяву від 22.11.2016 року, в якій просить суд провести судове засідання без участі представника сільської ради, зазначивши що позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі (а.с. 25). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] та [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви від 16.11.2016 року, в якому просять розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечують (а..с 23, 24). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с.1-58), вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини [PERSON] померла 05 грудня 2010 року, про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть, серії 1-КЕ № 179133, виданого [PERSON] сільською радою Котелевського району Полтавської області 06.12.2010 року (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом. Син [PERSON] став спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 11 березня 2016 року за [PERSON], визнано право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку загальною площею 5822 кв.м. , (в тому числі 0, 25 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0, 3322 га. для ведення особистого селянського господарства ) та розташована за адресою: вул. Лесі Українки, 6 с. Деревки, Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла 05 грудня 2010 року (а.с. 9-10). [PERSON] помер 28 квітня 2016 року, про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть, серії 1-КЕ № 325110, виданого Київським районним у місті Полтава відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 29.04.2016 року (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом. Дружина [PERSON] стала спадкоємицею першої черги за законом, в свою чергу діти - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини шляхом подачі відповідних заяв до нотаріуса (а.с. 2, 7, 19). Спадкове майно складається із земельної ділянки загальною площею 5822 кв.м. , (в тому числі 0, 25 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0, 3322 га. для ведення особистого селянського господарства ) та розташована за адресою: вул. Лесі Українки, 6 с. Деревки, Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ПЛ № 000491, виданого 02 грудня 1996 року на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів від 23.09.1996 року № 71 (а.с. 5). При цьому, з вказаного державного акту ( а.с. 5) вбачається, що земельна ділянка була надана [PERSON] з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, тоді як на сьогодні це суперечить п. г ч.3 ст. 22 ЗК України, де вказано що земельні ділянки для ведення підсобного сільського господарства надаються несільськогосподарським підприємствам, установам чи організаціям, а не громадянам України (фізичним особам). В свою чергу відповідно до вимог п. а ч.3 ст. 22 ЗК України ( в редакції що діє на даний час) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність на надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства. Крім цього , виходячи з положень ст. 5 ЗУ « Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 року, законодавцем було прирівняно (ототожнено) значення цільового призначення земельної ділянки, яка раніше надавалася громадянам для ведення підсобного господарства, тоді як з прийняттям ЗК України від 25.01.2001 року, який набрав чинності 01.01. 2002 року, земельна ділянка надається громадянам для ведення особистого селянського господарства. Як вбачається з листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2373/02-14 від 05.11. 2016 року, до державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, на земельну ділянку, проте нотаріусом було встановлено, що відповідно до повідомлення відділу Держземагентства у Котелевському районі Полтавської області земельна ділянка спадкодавця до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру не занесена, кадастровий номер не визначався, а тому Відділ не має можливості видати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тому держнотконтора позбавлена можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом, рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 6). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п.115 постанови КМУ « Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників. Так, як власник спірної земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] померли, а сама земельна ділянка не занесена до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру, кадастровий номер не визначений, то позивачка [PERSON] позбавлена можливості як спадкоємець за законом на майно померлого чоловіка отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до змісту повідомлення завідувача Першої Полтавської державної нотаріальної контори № 2517/01-16 від 23.11.2016 року, в провадженні знаходиться спадкова справа № 186/2016 на майно [PERSON], померлого 28.04.2016 року. В спадковій справі знаходяться: заява про прийняття спадщини за законом, що надійшла 05.11.2016 року, від дружини померлого [PERSON]. Діти - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини шляхом подачі відповідних заяв до нотаріуса. Дані про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Згідно матеріалів спадкової справи державним нотаріусом Першої Полтавської ДНК 05.11.2016 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2, 5106 га., на житловий будинок в с. Деревки Котелевського району Полтавської області та на 1/4 частку квартири [ADDRESS] на імя [PERSON]. (а.с. 42, 45, 47). Ч.1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON], [PERSON], суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Підсумовуючи все вище викладене суд, вважає, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом на майно померлого чоловіка [PERSON], дійсно має законне право на земельну ділянку загальною площею 5822 кв.м. , (в тому числі 0, 25 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0, 3322 га. для ведення особистого селянського господарства ) та розташована за адресою: вул. Лесі Українки, 6 с. Деревки, Котелевського району Полтавської області. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати позивачу присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved