Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що з 29 жовтня 1994 року, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Нижньодуванською селищною радою Сватівського району Луганської області, актовий запис № 28. Позивач в своїй заяві зазначила те, що їхнє сімейне життя з відповідачем не склалося з особистих причин. З 16 червня 2016 року проживають окремо. Від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Спір про місце проживання дітей відсутній. Спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримують. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася, в своїй позовній заяві зазначила про те, що просить суд, справу розглянути без її участі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши про причини своєї неявки, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином (а.с. 22, 23, 25). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії І-ЕД № 261451 від 29 жовтня 1994 року, між позивачем та відповідачем, Нижньодуванською селищною радою Сватівського району Луганської області, зареєстровано шлюб, актовий запис № 28 (а.с. 3). Як вбачається із позовної заяви, сімейне життя між позивачем і відповідачем не склалося з особистих причин. З 16 червня 2016 року проживають окремо. Від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Спір про місце проживання дітей відсутній. Спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримують. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотань про зміну прізвища до суду не надходило. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved