Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та просила постановити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням належної їй на праві власності ? частини домоволодіння [ADDRESS], визнавши відповідачів по справі [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням у зв'язку з їх відсутністю в даному приміщенні понад рік без поважних причин; стягнути з відповідачів солідарно на її користь судові витрати згідно доданої квитанції, мотивуючи свої вимоги тим, що на даний час у будинку [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які у ньому тривалий час (понад один рік) не проживають, своїх речей у ньому не зберігають, комунальні послуги не оплачують, однак у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, чим створюють позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 8, 41 Конституції України, ст. ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що на підставі Рішення Староміського районного народного суду м. Вінниці від 17 червня 1983 року року у цивільній справі № 2-470 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності ? частка будинку [ADDRESS], що підтверджується Реєстраційним посвідченням КП «ВООБТІ» від 15.09.1997 року (реєстрова книга № 18565). На даний час по [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою квартального комітету «Набережний-1» від 19.05.2014 року № 428 та довідками УДМС України у Вінницькій області від 22.07.2014 року та від 23.07.2014 року, які є родичами позивача [PERSON]. Однак, у даному будинку відповідачі тривалий час (понад один рік) не проживають, своїх речей у ньому не зберігають, комунальні послуги не оплачують (підтверджується довідкою квартального комітету «Набережний-1» від 19.05.2014 року № 428), проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, чим створюють позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Суд бере ці докази до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. При цьому, згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а тому винесення судом рішення про зняття з реєстрації місця проживання особи за наявності рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням не є необхідним, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь держави по 121,80 грн. судового збору з кожного та стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] по 50 грн. витрат на правову допомогу з кожного.

Outcome: approved