Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що після смерті її тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на вищевказаний будинок. Вона є спадкоємцем цієї спадщини за законом. У 2019 році вона звернулася до приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу Дряблової Н.Ф. з проханням видати на її ім`я свідоцтво про право власності на житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку вона отримала, але їй було відмовлено у вдачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок, оскільки було встановлено, що за життя померлий чоловік тітки [PERSON] був одружений та мав двох дітей. Від спадщини вона не відмовлялася, бажає її прийняти, на момент смерті тітки вона проживала у будинку та фактично прийняла спадщину за законом. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Відзиву на позовну заяву, заяв і клопотань до суду не надав. Треті особи про слухання справи повідомлялася належним чином, пояснень щодо позову до суду не надходило. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, вивчивши спадкову справу № 55/2019, яка була заведена після смерті [PERSON] , суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла (а.с.5). 24 вересня 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дряблової Н.Ф. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , що залишилась після смерті [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину їй не видано, оскільки було встановлено що будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, про що складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.15). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] була власником житлового будинку (домоволодіння) [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.04.2001 року (а.с.12). За заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловою Н.Ф. 10.03.2017 року, [PERSON] заповідала все своє майно, в тому числі і жилий будинок з господарчими будівлями, що розташований в [ADDRESS] , [PERSON] (а.с.25). Згідно довідки, виданої головою квартального комітету 52 кварталу Марганецької міської ради від 28 вересня 2019 року позивачка [PERSON] проживала разом з померлою [PERSON] в одному будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої 29.05.2019 року приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловою Н.Ф., інформація щодо [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.35). Отже, [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] . Статтею 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК). Таким чином, право [PERSON] на спадщину, яке вона отримала після смерті [PERSON] за заповітом, перейшло після її смерті до позивачки, як єдиної спадкоємиці. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що задоволення позовних вимог [PERSON] не спричинить порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов та визнати за нею право власності на житловий будинок.

Outcome: approved