Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 22.11.2013 року вони уклали шлюб з відповідачем по справі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між сторонами припинені з серпня 2018 року з тієї причини, що сімейні стосунки не склалися, оскільки в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони втратили почуття любові, а тому припинили сімейні відносини, спільне господарство не ведеться. Вважає примирення неможливим, спору про розподіл майна та про місце проживання дитини немає. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача 1/2 частину сплаченого нею судового збору. В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглядати справу без її участі (а.с.13). В судове засідання відповідач не зявився повторно, про день та час слухання повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив (а.с.18,21), відзив на позовну заяву не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 22.11.2013 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Родинської міської ради м.Красноармійськ Донецької області, актовий запис № 49 (а.с.10). Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.11). Судом встановлено, що сторони з серпня 2018 року припинили шлюбні стосунки, спільного господарства сторони не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами не було порозуміння, несумісність характерів, відсутнє почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. Примирення позивача з відповідачем неможливе. Спору про розподіл майна та про місце проживання дитини немає. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однією зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст. 211 ЦПК України). Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, позивач просить стягнути 1/2\~частину понесених судових витрат у розмірі 384,20 грн., отже з\~відповідача [PERSON]\~ на\~користь позивача\~[PERSON]\~ необхідно\~стягнути 1/2\~частину понесених судових витрат у розмірі 384,20 грн., сплачений нею 19.01.2019 року при подачі позову (квитанція а.с.1). З урахуванням викладеного,

Outcome: approved