Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . В шестимісячний термін позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки вона помилково вважала, що може оформити спадок в будь-який час без обмеження строком, окрім того її дочка [PERSON] , 2016 року народження часто хворіла, а тому вона не мала можливості залишити її одну. Позивач позов підтримала з підстав зазначених в ньому та просила його задовольнити. Відповідач направила на адресу суду відзив на позовну заяву та подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] в с.Сінгури Житомирського району Житомирської області у віці 78 років померла [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №1 (а.с.7). Позивач [PERSON] є дочкою померлої та спадкоємцем за законом (ст.1262 ЦК України). Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. від 19 липня 2019 року позивачу відмовлено у вчинення нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.8). Встановленим судом фактам відповідають спадкові правовідносини, які регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Свій позов, в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач обґрунтовує юридичною необізнаністю, зокрема вона помилково вважала, що може оформити спадок в будь-який час без обмеження строком, є спадкоємицею за законом, має малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка в період з січня 2018 року по червень 2018 року хворіла, окрім того позивач сама є інвалідом 3 групи. За таких обставин, суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, тому є підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідачем визнано позовні вимоги [PERSON] , що вбачається із письмової заяви [PERSON] і це визнання позову оформлено відповідною заявою до суду і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved