Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 28 серпня 2019 року, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 101549 грн. 60 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що вони з [PERSON] перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, розірваному 22 лютого 2005 р., від якого мають спільних дітей: доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Після розлучення діти залишилися проживати з нею та перебувають на її утриманні. За рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області присуджено стягнення аліментів на її користь з [PERSON] на утримання їх дітей в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак допомоги на утримання дітей відповідач не надає, рішення суду про стягнення аліментів не виконує, в результаті чого станом на 01.05.2019 року має заборгованість в сумі 101549 грн. 60 коп. З огляду на неналежне виконання відповідачем своїх аліментних зобов`язань, позивач звернулася до суду і просить стягнути з відповідача суму заборгованості. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, пред`явлені вимоги підтримала, проти ухвалення рішення в заочному розгляді не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався неодноразово у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого 22 лютого 2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між сторонами по справі - [PERSON] та [PERSON] - розірвано. (а. с. 8) Від шлюбу сторони мають спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 03 грудня 1996 р., дочку [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] (а. с. 7), сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] . (а. с. 6). Як вказувала позивач, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами фактично та офіційно припинено, діти проживають з нею. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Отже, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч. 4 ст. 155 СК України. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області № 2-428/10, згідно виконавчого листа, від 24.06.2010 р., присуджено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання трьох дітей, в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а. с. 14). Отриманий на виконання рішення суду виконавчий лист стягувачем [PERSON] звернуто до примусового виконання до Магдалинівського РВ ДВС ГУЮ в Дніпропетровській області. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, а саме виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Відповідно до ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначаються виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку, який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Як вбачається з повідомлення, наданого державним виконавцем (а. с. 14), станом на 01.05.2019 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 101549 грн. 60 коп. Таким чином, обставини справи свідчать про те, що відповідач не сплачував аліменти на утримання дітей, зв`язку з чим заборгованість утворилася з його вини. Доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з вини відповідача, останній суду не надав. Як визначено ч. 4 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст.199 СК України - до досягнення нею 23-х років. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Тобто, саме державний виконавець наділений повноваженнями на обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів. В разі, якщо сторона виконавчого провадження фактично не погоджується з розміром заборгованості, визначеним державним виконавцем, між сторонами виконавчого провадження існує спір щодо розміру заборгованості, який вирішується в судовому порядку. На це звертається увага в п. 26 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до якого спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Окрім того, ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено систему процесуальних дій державного виконавця, які він вправі вчиняти з метою погашення платником аліментів заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, шляхом винесення вмотивованих постанов про: 1) встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Таким чином, у разі незгоди платника аліментів з визначеним розміром заборгованості та виникненням між сторонами спору, стягувач аліментів вправі заявити вимоги про стягнення такої заборгованості в судовому порядку. Суд зауважує, що заборгованість по аліментам стягується початково в примусовому порядку наявним виконавчим провадженням. Аналогічна позиція з цього приводу висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач дійсно має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.05.2019 року, яка обчислена державним виконавцем та становить 101549 грн. 60 коп. З огляду на це, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 1015,50 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved