Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 07 березня 1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох синів, з яких двоє повнолітніх та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними припинилися через втрату взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейне життя, взаємні права та обов`язки, кожен з них живе своїм життям, спільного побуту не ведуть. Вважає, що сім`я з відповідачем розпалась остаточно і не може бути відновлена, та просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 01 липня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача на позові наполягала, з підстав, викладених в тексті позовної заяви. Доповнила, що позивач, має м`який характер, а відповідач на неї тисне, нав`язує їй та дитині свої релігійні переконання. [PERSON] повидить себе грубо, скандалить. Рішення позивача про розірвання шлюбу виважене та обдумане. Зараз вона влаштувалась на роботу, тому сама забезпечує себе та дитину. Сторорни не ведуть спільного господарства, мають різний бюджет, хоч і проживають в одному домі. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просила не надавати строк на примирення, так як вважає примирення неможливим. Відповідач позов не визнав, проти розірвання шлюбу заперечував, просив надати строк для примирення з подальшим та належним вихованням їх малолітнього сина [PERSON] в повноцінній родині з християнськими традиціями виховання. Пояснив, що вони проживають разом, ведуть спільне гсоподарство та підтримують подружні стосунки. Релігійна прихильність це особиста справа кожного. З дітьми у нього гарні стосунки, як із старшими, що досягли повноліття та проживають окремо, так і з молодшим. Вважав можливим збереження сім`ї. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких мотивів. Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисті недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 07 березня 1997 року, про що Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зроблено відповідний актовий запис № 133 (а.с. 7 - копія свідоцтва). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 8 - копія свідоцтва). Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Згідно пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Позивач наполягала на розірванні шлюбу у своїй заяві та заперечувала щодо примирення. Її вимоги підтримала в судовому засіданні представник, посилаючись на припинення шлюбних стосунків, відсутність спільного бюджету, взаєморозуміння, поваги та любові. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Відмовляючи у клопотанні про надання строку на примирення, судом враховано думку позивача, яка в поданій заяві заперечувала щодо примирення, а також позицію відповідача, який єдиною підтавою, чому просив надати строк на примирення, вказував на його бажання приймати участь у вихованні дитини. Також суд врахував, що з моменту подання позову - 09.06.2020 до винесення рішення у справі сплинуло більше чотирьох місяців, тобто, у вказаний період часу [PERSON] мав можливість вживати заходи до примирення із [PERSON] , однак остання послідовно наполягала на розірванні шлюбу, заяв про відмову від позову, або залишення позову без розгляду не подавала. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до заявлених в судовому засіданні вимог, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, тому вони покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved