Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до органу місцевого самоврядування - Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], відповідно до даних технічного паспорту виготовленого КП «Томаківське БТІ» ДОР, за набувальною давністю. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що починаючи з 2004 року вона проживає у житловому будинку, розташованому за вищевказаною адресою, який раніше належав [PERSON] та в який вона вселилась як на квартиру і відповідно проживає до теперішнього часу. Власник житлового будинку [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті ніхто з числа спадкоємців спадщину не прийняв. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день вона продовжує проживати у вказаному житловому будинку. Добросовісно та безперервно (більше десяти років) володіє та відкрито користується даним житловим будинком з господарськими будівлями та земельною ділянкою, підтримує їх в належному стані, постійно робить в них поточний та капітальний ремонти. Оплачує всі комунальні послуги по утриманню будинку. Відповідно вона вважає, що являється законним власником житлового будинку з господарськими будівлями. Земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння, знаходиться у неї в користуванні. Позивач вважає, що володіння нею житловим будинком та господарськими будівлями не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Позивач зазначає, що її володіння зазначеним житловим будинком з 2004 року не здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договір оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Позивач вважає, що за зазначених обставин та правових підстав вона може реалізувати своє право на житло гарантоване статтею 47 Конституції України тільки на підставі частин першої та четвертої статті 344 ЦК України, як особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, тому і змушена звернутися до суду відповідно до положень статті 3 ЦПК України з метою визнання свого права на житловий будинок. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач та представник позивача за довіреністю подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позов підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але подав до суду також заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при цьому зазначив, що проти даного позову не заперечує. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстави набуття права власності визначені Главою 24 ЦК України. Відповідно до норм ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України встановлено, що однією з підстав набуття права власності є набувальна давність. Правомірність користування та володіння позивачем вказаним житловим будинком підтверджується відміткою про реєстрацію (з 05.02.2009 року) в її паспорті за місцем проживання за зазначеною адресою розташування будинку: [ADDRESS], а також актом обстеження житлово-побутових умов від 16.12.2014 року, виданим Томаківською селищною радою, з якого вбачається, що позивач зі своєю родиною проживає за зазначеною адресою в житловому будинку починаючи з 2004 року і є зареєстрованою з 05.02.2009 року. Як вбачається з матеріалів справи, власник вказаного житлового будинку [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті ніхто з числа спадкоємців спадщину не прийняв. Зазначені обставини підтверджуються доданими позивачем до матеріалів справи наступними документами: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER], свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок на ім'я [PERSON], інформацією наданою КП «Томаківське БТІ» ДОР» за вих. №1 від 14.01.2015 року. Крім того, приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 39491491 від 30.01.2015 року, з якої вбачається, що інформація стосовно заведення спадкової справи після [PERSON], померлої [INFO] року, відсутня. Земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння, знаходиться у користуванні позивача, що підтверджується довідкою № 1393 від 30.09.2013 року, наданою Томаківською селищною радою. Із технічного паспорту, виготовленого обласним комунальним підприємством «Томаківське бюро технічної інвентаризації» 12.01.2015 року на ім'я позивача, вбачається, що згідно експлікації приміщень до плану житлового будинку загальна площа якого становить 44,2 кв.м., відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд позивач [PERSON] фактично володіє житловим будинком «А» площею 63,8 кв. м. та господарськими будівлями: сарай «Б» площею 21,8 кв. м., убиральня «В». Будинок та інші господарські будівлі 1956 року побудови, не є аварійними та придатні до користування, самочинне будівництво відсутнє, будівлі побудовані згідно вимог зазначених в будівельному паспорті. Згідно з висновком КП «Томаківське БТІ» ДОР» дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями станом на 12.01.2015 року складає 27 398,00 гривень. Оплата позивачем житлово-комунальних послуг підтверджується доданими нею до матеріалів справи копіями розрахункових квитанцій по оплаті за електроенергію та газ. Згідно зі статтею 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито та безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно за набувальною давністю. З матеріалів справи суд вбачає, що позивачка будь-якого договору (в тому числі строкового) щодо користування квартирою з власником не укладала, що являється обставиною, яка підтверджує факт відсутності у неї підстави для виникнення права власності на будинок в момент його отримання. В пункті 11, Постанови № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено: «Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю». На даний час позивач продовжує використовувати даний житловий будинок для проживання. За весь час, починаючи з 2004 року з приводу користування даним будинком до позивачки ніхто жодних претензій з приводу володіння даним житловим будинком не пред'являв, позовів про його повернення не заявляв. Зазначений факт відповідачем у справі не спростовано, а також суду не надано відомості про те, що даний будинок перебуває на обліку як безхазяйне майно. Таким чином матеріалами справи встановлено факт тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння позивача даним житловим будинком більш як десять років, як своїм власним майном, без певного юридичного титулу. За змістом ст. 344 ЦК України відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно не виключає набуття права власності на нього у порядку набувальної давності за наявності обставин, встановлених у ч. 1 даної статті. Відповідно до норм ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння річчю вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлене рішенням суду. Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року та відповідно приписи ст. 344 ЦК України поширюються лише на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Враховуючи те, що позивач володіє спірним житловим будинком з 2004 року, то зі спливом десяти років, вона набула право звернутись до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України. Визнання за позивачем права власності на вищевказаний житловий будинок за набувальною давністю не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved