Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказала, що вона є наймачем квартири [ADDRESS] . Вказана квартира була отримана на підставі ордеру № [NUMBER] Виконавчого комітету Запорізької ради депутатів міського житлового управління, виданого [PERSON] 15.07.1961 року. Відповідно до ордеру, до складу сім`ї наймача входили [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька, [PERSON] - донька. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 10.03.1979 року позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . На теперішній час у вказаній квартирі зареєстрований син позивача [PERSON] . Також, в даному житловому приміщенні зареєстрована відповідач [PERSON] . Однак, фактично з 2007 року та по теперішній час у зазначеній квартирі не проживала та не з`являється. Протягом указаного вище періоду відповідач квартирою не користується, участі у витратах з її утримання та оплати комунальних платежів не бере. Позивач перешкод у користуванні квартирою відповідачці не чинили. Вона добровільно виїхали з житла і з цього часу ним не користуються, її особистих речей у квартирі не має. У той же час відповідач залишається зареєстрованою у квартирі, що призводить до надмірних витрат позивача з її утримання. Позивача до судового засідання надала суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, електронною поштою надіслала заяву, в якій вказала, що вона у 2007 році виїхала до США. В теперішній час проживає в Денверштат Колорадо . У 2013 році отримала громадянство Сполучених Штатів Америки. Разом з тим, вона залишилась зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Не заперечує проти того щоб її було знято з реєстрації за вказаною адресою. Надіслала копію паспорта гр. Сполучених Штатів Америки. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, вивчивши надані докази та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] . Вказана квартира була отримана на підставі ордеру № [NUMBER] Виконавчого комітету Запорізької ради депутатів міського житлового управління, виданого [PERSON] 15.07.1961 року. Відповідно до ордеру, до складу сім`ї наймача входили [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька, [PERSON] - донька. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 10.03.1979 року позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/719 від 23.01.2020 року, [PERSON] , [INFO] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] з 21.09.1999 року по теперішній час. Згідно акту про фактичне не проживання особи від 10.12.2019 року [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] строком більше ніж один рік. Позивач перешкод у користуванні квартирою відповідачці не чинили. Вона добровільно виїхали з житла і з цього часу ним не користуються, її особистих речей у квартирі не має. У той же час відповідач залишається зареєстрованою у квартирі, що призводить до надмірних витрат позивача з її утримання. З поданої відповідачкою заяви вбачається, що [PERSON] у 2007 році виїхала до США. В теперішній час проживає в Денверштат Колорадо . У 2013 році отримала громадянство Сполучених Штатів Америки, що підтверджується копією паспорта гр. США. Разом з тим, вона залишилась зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Не заперечує проти того щоб її було знято з реєстрації за вказаною адресою. Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Житлового кодексу України, на який посилається позивач, оскільки спірна квартира не є власністю сторін і спір не стосуються визнання втратившим право на житло члена сім`ї власника житлового помешкання. Згідно із ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2. ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Отже, наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985, на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд погоджується з аргументами позивача щодо вибуття [PERSON] до іншої країни на постійне місце проживання, що підтверджується копією паспорта на ім`я гр. США [PERSON] . Водночас поважних причин відсутності [PERSON] за адресою місця реєстрації не встановлено. Відповідно до положень ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього, може бути подовжено наймодавцем, а у разі спору судом. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, належності та допустимості, суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, що є підставою для визнання їх такою, що втратили право користування житловим приміщення за адресою: [ADDRESS] . При цьому, суд виходить з того, що відповідач за власним бажанням та волевиявленням виїхала зі спірної квартири на інше місце мешкання, ніяких перешкод їй у користуванні спірним житлом з боку позивача чи інших осіб не чинилось, умов, щоб унеможливлювали їх проживання, не створювалось, тривалий час вона ним не користується з власної волі, її особистих речей в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує, однак з реєстраційного обліку відповідач добровільно не знялася, у зв`язку з чим позивач змушений нести додаткові витрати щодо сплати за житлово-комунальні послуги. Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог щодо визнання відповідача такою, що втратили право користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Оскільки позивач не заявляв вимогу щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу.

Outcome: approved