Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності, в якому просить суд визнати, що частка квартири [ADDRESS] , яка належить їй становить 1/5, яка належить [PERSON] 1/5 і яка належить [PERSON] 3/5, посилаючись на те, що вказана вище квартира була приватизована на п`ятьох осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [INFO] померла [PERSON] і по закону її частку у квартирі у розмірі 1/5 успадкував [PERSON] (чоловік померлої) і [PERSON] (донька померлої) по 1/2 частки померлої кожний. [INFO] помер [PERSON] та його частку у квартирі успадкувала [PERSON] (донька померлого) в розмірі 1/5. Тобто, [PERSON] належить 3/5 частки квартири (1/5 частка від приватизації + 1/10 частка у спадок від [PERSON] + 3/10 частки у спадок від [PERSON] ). Після оформлення спадщини, право власності на 3/5 частки квартири [PERSON] зареєструвала у встановленому законом порядку. Частка позивача складає 1/5, частка [PERSON] 1/5, однак коли позивач звернулася до нотаріуса, щоб подарувати свою частку матері, то з`ясувалося, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності неправильно зазначена її і [PERSON] частки. Згідно з отриманою довідкою її частка складає 3/5, частка [PERSON] 3/5 і частка [PERSON] 3/5, що перевищує ідеальну одиницю. Враховуючи, що невідповідність зареєстрованих часток в квартирі є подальшою перепоною щодо розпорядження її власністю,тому позивач просить суд визначити частки кожного із співвласників у квартирі. Позивач і її представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі і просили суд задовольнити позовні вимоги, з підстав, викладених у позові. Відповідачі, будучи своєчасно і належним чином повідомленими судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Відповідач [PERSON] причини неявки суду не повідомив. Від відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшла заява, в якій вона просила суд розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення позивача і його представника, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, доходить наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.\~\~ Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 06.04.1998 року, виданого виконавчим комітетом Комунарської районної ради м.Запоріжжя, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.5). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.09.2012 року, спадкоємцями майна [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: 1/5 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є її дочка [PERSON] на 1/2 частку у спадщині, і чоловік [PERSON] на 1/2 частку у спадщині (а.с.9). Після оформлення спадщини, право власності на 1/10 частки квартири [PERSON] зареєструвала у встановленому законом порядку (а.с.10). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2012 року, спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: 3/10 частки (1/5 частка від приватизації + 1/10 частка, яка належала [PERSON] , спадкоємцем якої був [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав) квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є його дочка [PERSON] (а.с.11). Після оформлення спадщини, право власності на 3/10 частки квартири [PERSON] зареєструвала у встановленому законом порядку (а.с.12). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. На підставі ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 3.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Оскільки згідно із свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 06.04.1998 року частки кожного із співвласників є рівними, кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення ідеальних часток. У даному випадку це по 1/5 частині квартири, оскільки учасників спільної сумісної власності було п`ять. При цьому, із урахуванням отриманої спадщини, частка у квартирі [PERSON] становить 3/5. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, а також те, що відповідач [PERSON] позов визнала у повному обсязі, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved