Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Уманського міськрайонного суду відповідач сплачує аліменти на утримання дітей з 18 квітня 2018 року у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 01.06.2016 року [PERSON] навчається в Уманському медичному коледжі на відділенні Лікувальна справа, денного стаціонару на державній основі. Стипендії не отримує. Строк закінчення навчання 10.07.2020 року. Оскільки їхній син навчається, не має ніякого джерела доходів, а знаходиться на утриманні матері, він потребує матеріальної допомоги, а тому вона змушена звернутись до суду. Просить стягувати щомісячно із [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], як повнолітньої дитини, що продовжує навчатись, у розмірі ј від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з 11 лютого 2019 року і до закінчення дитиною навчання 10 липня 2020 року. Ухвалою судді від 31 січня 2019 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також розяснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або предявити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Станом на день розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом достовірно встановлено про те, що згідно свідоцтва про народження серії І-СР № 082950, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, батьками [PERSON], [INFO], є: батьком [PERSON], матірю [PERSON], актовий запис № 147 (а.с.6). Згідно довідки Уманського медичного коледжу, виданої 30 травня 2018 року вих. № 139, [PERSON] про те, що він навчається в Уманському медичному коледжі з 01.09.2016р. Н №49 від 05.08.2016р., на відділенні «Лікувальна справа», денного стаціонару на державній основі. Термін закінчення навчання 10.07.2020р. (а.с. 7). Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення\~ ст. 182 СК України. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~встановлено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201\~цього\~Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Вказаний правовий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України\~та ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, є\~змагальність\~сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, оскільки відповідач є працездатною особою, законом встановлено його обовязок надавати матеріальну підтримку синові, оскільки останній продовжує навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливості надавати таку допомогу, відповідачем не доведено, тому виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача та на утримання сина слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. При цьому суд вважає, що вказаний розмір є достатнім для потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує кошти на харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання. Оскільки при подачі позову до суду, позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved