Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позивачка у підтвердження заявлених вимог про стягнення аліментів, посилається на те, що вона, [PERSON], [INFO], перебувала у шлюбі з [PERSON], [INFO] Від цього шлюбу у них народилася одна неповнолітня дочка [PERSON], яка народилася [INFO] року. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 06 листопада 2015 року, з відповідача на її користь повинні стягуватись аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі по 750 грн. щомісячно. Вказаний розмір аліментів не відповідає витратам на дитину через знецінення гривні, тому вона вирішила звернутися в суд, щоб змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача визначений у твердій грошовій одиниці - 750 грн. на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов'язки батьків і дітей, випливає наступне. Відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на їх утримання у розмірі, визначеному судом, нести додаткові витрати на утримання дітей, у зв'язку з навчанням та хворобами. Просить постановити рішення про зміру розміру аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], в розмірі ? частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просить їх задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав заявлені позовні вимоги, просить в задоволенні заявлених позовних відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2015р., відповідач [PERSON] сплачує аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень щомісячно на користь його колишньої дружини [PERSON] на утримання їхньої дочки [PERSON] починаючи з 09.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В даний час [PERSON] працює монтером кабельного виробництва на підприємстві «Леоні» м.Стрий і його місячний дохід становить близько 3 тисяч гривень та сума сплати ним, аліментів в у твердій грошовій сумі 750 гривень становить близько 25% від його сукупного місячного доходу. Зазначив, що відповідач при відвідуванні дочки за місцем її проживання постійно приходить із гостинцями, купляє для неї продукти харчування, одяг, взуття та інші речі необхідні дитині для нормального розвитку та проживання. Крім того, позивачем не представлено жодних письмових доказів хвороби дитини, які б підтверджували постійний хворобливий стан дитини та систематичне її лікування, оскільки доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути, наприклад, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба тощо), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Просить в позові відмовити. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні заявлених вимог слід відмовити, виходячи з таких підстав: Із матеріалів справи вбачається, що з відповідача [PERSON] проводяться стягнення по виконавчому листу на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2015р., а відтак судом встановлено наявність та враховано матеріальне положення платника аліментів, крім того, відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дитини. Перевіряючи доводи щодо визначення та зміни розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд належним чином врахував положення ч.1 ст.184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника та оскільки платник аліментів має регулярний дохід, що підтверджується довідкою за №1643 від 11.04.2016р., виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваерінг Системс УА Гмбх», згідно якої вбачається, що середній заробіток [PERSON] за період з жовтня 2015р. по березень 2016р. складає 19555,11 грн. Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до положень ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд повинен з»ясувати зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Згідно свідоцтва про народження від 03.09.2014р. вбачається, що [PERSON] народилася [INFO]., її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них, а оскільки в судовому засіданні не доведено факту, що ні у позивача [PERSON] ні у відповдіача [PERSON] змінився матеріальний стан, а також враховуючи, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд прийшов до переконання, що аліменти в розмірі 750 грн., призначені рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 06.11.2015р. на утримання дитини [PERSON], яка народилася [INFO]., відповідають інтересам дитини, враховуючи її вік, матеріальні потреби та можливості сторін. Крім того, судом взято до уваги і той факт, що позивачем [PERSON] не представлено жодних доказів, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, зокрема висновку МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба тощо), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо), а тому у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї, а оскільки у відповідача не змінився матеріальний стан, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів. А тому на підставі наведеного та

Outcome: approved