Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації цього договору та зобов'язання повернути земельну ділянку, у якій просила суд: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 1423381500:08:000:0099 укладений 05 травня 2011 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУГСТРОЙТОРГ» з моменту укладання; скасувати державну реєстрацію договору земельної ділянки кадастровий номер 1423381500:08:000:0099 укладений 05 травня 2011 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУГСТРОЙТОРГ», зареєстрованого у відділу Держкомагенства Мар'їнського району Донецької області за № 1423300040000170 від 05 травня 2011 року; зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «БУГСТРОЙТОРГ» повернути [PERSON] належну їй на праві приватної власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 6,8488 гектарів, яка знаходиться на території Дачненської сільської ради, Мар'їнського району, Донецької області. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує наступним. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,8488 гектарів, що розташована в селі Дальне, Мар'їнського району, Донецької області, та яка відноситься до земель Дачненської сільської ради на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 186125 від 17 серпня 2006 року. 05 травня 2011 року позивач [PERSON] уклала договір оренди цієї земельної ділянки з відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «БУГСТРОЙТОРГ» строком 15 років, який зареєстрований у відділі Держземагенства Мар'їнського району, Донецької області за № 142330004000170 від 05.05.2011 року. Позивач вважає зазначений укладений договір недійсним, оскільки в укладеному договорі відсутня одна істотна його умова, сторони між собою не зазначили цю умову, а отже не узгодили умови передачі у заставу та внесення до уставного фонду права оренди на земельну ділянку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Суду надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «БУГСТРОЙТОРГ» на підставі складеної довіреності Кухарчук М.В. в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася, просила суд у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] відмовити. Суду надала пояснення аналогічні тим, що викладені у запереченнях. Представник відповідача відділу Держземагенства у Мар'їнському районі в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід залишити без задоволення з наступних підстав. Позивачу [PERSON] на підставі державного акту серії ДН № 186125 від 17 серпня 2006 року належить земельна ділянка площею 6,8488 гектарів, що розташована в селі Дальне. Судом встановлено, що 05 травня 2011 року був укладений договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУГСТРОЙТОРГ», відповідно якого орендодавець передала належну їй земельну ділянку для користування Товариством на 15 років. Вказаний договір оренди був зареєстрований у Мар'їнському районному відділі Донецької регіональної філії «ДП Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України». Позивач [PERSON] вважає укладений договір між нею та відповідачем, та яки зареєстрований у відділі Держземагенства в Мар'їнському районі Донецької області недійсним, оскільки цей договір оренди землі не містить усіх істотних умов, що є підставою для визнання цього договору оренди землі недійсним. Вважає, що умова передачі у заставу та внесення до статутного фонду права орендної земельної ділянки є однією із істотних умов договору оренди землі. Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність в договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до статей 4,6 Закону України «Про оренду землі» громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки можуть бути орендодавцями цих земельних ділянко. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. У розділі 2 Закону встановлюються поняття Договору оренди землі, форми Договору оренди землі, його істотні умови та інше. Зокрема статтею 14 Закону встановлено фору Договору оренди: «Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально». Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом міністрів України». Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220 затверджено Типовий договір оренди землі. Судом встановлено, що 05 травня 2011 року сторони уклали договір оренди землі. 05 травня 2011 року цей Договір оренди землі було зареєстровано у Відділі Держземагенства в Мар'їнському районі Донецької області за № 142330004000170, тобто відбулася його державна реєстрація, як того вимагає стаття 6 Закону. Відповідно до статті 203 Цивільного Кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, моральним засадам. Особа, яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Судом встановлено, що при укладанні договору оренди землі було повністю дотримано вимог статті 14 Закону: Договір укладено у письмовій формі та для його укладення використано типову форму договору оренди землі, затверджену Постановою КМУ № 220. Відповідно до ч. 4 статті 203 Цивільного Кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 236 Цивільного Кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при укладанні договору оренди землі було дотримано всіх вимог з приводу волевиявлення сторін та форми правочину, який був підписаний обома сторонами та зареєстрований відповідно до чинного законодавства. Відповідно до статті 88 Цивільно - процесуального Кодексу України у резолютивній частині рішення необхідно вирішити питання щодо судових витрат по справі. Так, при звернення позивачем до суду із позовом нею було сплачено судовий збір у розмірі 244 гривень, а оскільки позовні вимоги [PERSON] суд залишив без задоволення, то й законних підстав для відшкодування понесених нею судових витрати не має. На підставі викладеного, відповідно до ст. 15, Закону України «Про оренду землі», ст. 215, 203, 236 Цивільного Кодексу України,

Outcome: dismissed