Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, що зареєстрований 10 лютого 2004 року Малокучурівською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис №03. Посилається на те, що 10.02.2004 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. У вказаному шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що їх спільне проживання та шлюбні відносини стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок між ними. Наслідком цього є те, що, на даний час, вони разом не проживають. Через такі відносини між ними вона втратила до відповідача почуття поваги та любові і не бажає з ним більше перебувати у шлюбі. З вказаних підстав вважає, що їх шлюб розпався та просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.02.2004 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10.02.2004 року (а.с. 8). Перебуваючи у шлюбі у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], що видно із копій свідоцтв про їх народження (а.с. 9-10). Причиною розпаду сім'ї є те, що спільне проживання та шлюбні відносини стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок між ними. На даний час сторони разом не проживають, будь яких відносин не підтримують. Позивач втратила до відповідача почуття поваги та любові і не бажає з ним більше перебувати у шлюбі. Враховуючи відсутність між сторонами будь-яких відносин, відсутність у позивача бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного та

Outcome: approved