Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою 07.08.2020 року, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення цього позову до досягнення повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання як дружини, з якою проживає їх малолітня донька [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Донька проживає та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу не надають, участі у вихованні дитини не приймає, у зв`язку із чим звернулась до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 21.09.2020 року відкрито провадження та прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що з позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, вислухавши покази свідка, пояснення позивача та її представника, суд дійшов наступних висновків. Так, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділ державної реєстр рації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №223 (а.с. 4). В період шлюбно-сімейних стосунків у сторін народилась малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що слідує зі свідоцтва про народження (а.с. 2). На час ухвалення судом рішення по справі шлюб між сторонами не розірвано, однак фактично стосунки припинено. Як вказувала позивача, що не оспорював відповідач, після припинення між сторонами шлюбних стосунків, донька залишилась проживати з нею. Частиною 4 статті 15 СК України встановлено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Судовим розглядом встановлено, що матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини [PERSON] та [PERSON] як дружини, з якою проживає малолітня дитина сторін [PERSON] як її чоловік та батько дитини не надає. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину відповідно до ст.181 СК України є: домовленість між ними; сплата за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як передбачено ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, згідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на її утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності таких обов`язкових умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, з яким жінка перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі; можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Так, в ході судового розгляду встановлено, що позивач, будучи матір`ю малолітньої [PERSON] має право на її утримання відповідачем [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки обсягом наданих позивачем доказів доведені факти перебування сторін в шлюбі та батьківство [PERSON] . Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням викладеного та того, що відповідач [PERSON] є здоровою та працездатною людиною, інших аліментних зобов`язань не має, у зв`язку з чим має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача, а також враховуючи заяву відповідача про визнання позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог зі стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 07.08.2020 року та до досягнення донькою повноліття та стягуванням з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 07.08.2020 року і до досягнення малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , трьох років. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено. Суд зауважує, що право на утримання дружини не припиняється також і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст.85 СК України право дружини на утримання може бути припинене раніше у випадку передання дитини на виховання іншій особі, виключення відомосте про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини та в інших випадках, передбачених законом. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за пред`явлення двох майнових вимог про стягнення аліментів, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1681,60 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. В порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved