Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши на його обґрунтування, що 17 жовтня 2008 року між нею (позивачем) та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON] за № 1-1576, згідно умов якого вона (позивач) передала у власність відповідачу квартиру № 41 в будинку № 24 на вул. Нижня Пятихатська, у м. Кіровограді, а відповідач, в свою чергу, зобовязувалася утримувати та доглядати її (позивача). Також позивач зазначила, що відповідно до п. 10 Договору матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має їй надаватися дорівнює одній мінімальній пенсії за віком. Згідно з п. 11 Договору відповідач зобовязується надавати їй (позивачу) утримання (догляд), зокрема, у формі забезпечення щоденним харчуванням, надання необхідних побутових послуг, забезпечення належними лікувальними засобами. Зазначила, що протягом останніх двох років відповідач ігнорує свої обовязки щодо її утримання, а протягом останнього року відповідач взагалі не відвідує її. Всі необхідні продукти харчування вона (позивач) купує за власні кошти, так само як і виконує сама всю хатню роботу. Крім того, вказала, що у вересні 2015 року вона (позивач) перенесла інсульт головного мозку, у звязку з чим у неї значно погіршився зір, страждає на цукровий діабет та необхідними ліками забезпечує себе самостійно. З огляду на викладене вище та з посиланням на ст.ст. 744, 755 ЦК України, позивач [PERSON] просила розірвати договір довічного утримання від 17 жовтня 2008 року, укладений між нею та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON] за № 1-1576. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання надала заяву за вх. № 2518 від 07.02.2017 року, в якій просила розглянути справу про розірвання договору довічного утримання без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву за вх. № 32646 від 26.12.2016 року, в якій зазначила, що позовну заяву [PERSON] про розірвання договору довічного утримання визнає в повному обсязі та просить позовні вимоги задовольнити, розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи подані сторонами заяви, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту субєктивних цивільних прав це закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 жовтня 2008 року між [PERSON] (Відчужувач) та [PERSON] (Набувач) було укладено договір довічного утримання, який посвідчено державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON] 17 жовтня 2008 року, зареєстровано в реєстрі за №1-1576, за умовами якого Відчужувач передає, а Набувач отримує у власність квартиру на умовах цього договору. Предметом Договору є квартира за № 41, що розташована на вулиці Нижній Пятихатській в місті Кіровограді в будинку за № 24. Відчужувана квартира належить відчужувачу: 1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Кіровоградською міською радою 13 вересня 1996 року за № 17703, зареєстрованого Кіровоградським бюро технічної інвентаризації 16 вересня 1996 року за № 20962/85 та 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 08 жовтня 2004 року за р. № 1-2239, зареєстрованого обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 17 листопада 2004 року згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5477102, реєстраційний номер 7553185, номер запису 20962 в книзі 85. Відповідно до інформації з Державного реєстру правочинів від 17.10.2008 року № 6649023 в Державному реєстрі правочинів є наявною інформація: номер правочину: 3192323, найменування правочину: договір довічного утримання, тип документа: основний документ правочину, відомості про документ: дата нотаріальнго посвідчення: 17.10.2008, номер у реєстрі нотаріальних дій : 1-1576, документ посвідчено: Кіровоградська обл., Перша кіровоградська державна нотаріальна контора, [PERSON], предмет правочину: реєстраційний № обєкту у РПВН: 7553185, квартира, адреса: [ADDRESS], відчужувач: [PERSON], набувач: [PERSON], дата та час реєстрації: 17.10.2008 10:43, реєстратор: Перша кіровоградська державна нотаріальна контора. Крім того, пунктом 9 Договору встановлено, що [PERSON], взяла на себе зобовязання довічно повністю утримувати [PERSON] Пунктами 10, 11 Договору передбачено, що матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись відчужувачу, оцінюється сторонами у сумі одного мінімального розміру пенсії за віком щомісячно. Утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі; забезпечення щоденним харчування; надання необхідних побутових послуг; забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів. Окрім того, відповідно до п. п. 12,13 Договору Відчужувач має право вимагати своєчасного та повного здійснення надання від Набувача згідно п.п. 10-11 цього Договору. Вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків за цим Договором. Набувач зобовязаний у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати утримання згідно з п.п. 10-11 цього Договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду), одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 749, ст. 751 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. З огляду на викладене вище, аналізуючи встановлені під час судового розгляду фактичні обставини, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], як набувач за договором довічного утримання, у встановлені строки та в необхідному обсязі не виконувала своїх обовязків, передбачених п.п. 10,11 Договору щодо утримання та догляду позивача [PERSON] в частині забезпечення останньої щоденним харчуванням, наданням необхідних побутових послуг, матеріальним забезпеченням, враховуючи, при цьому, що [PERSON] з урахуванням її віку та стану здоровя (відповідно до виписок із медичної карти стаціонарного хворого) позивач має діагноз: ГПНК по ішемічному типу в басейні ПЗМА на фоні ГХ ІІІ ст., цукровий діабет ІІ тип, інсулінозалежна форма, ІХС: атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ст. 3 ризик 4 СН ІІ а ФК ІІ, мала потребу у догляді та необхідній допомозі, враховуючи також, що такий догляд за своєю суттю передбачає забезпечення необхідних умов соціального, медичного та побутового рівня відчужувача, чого відповідач не забезпечувала позивачу, що в свою чергу, незалежно від вини відповідача, є підставою для розірвання договору довічного утримання , укладеного між сторонами 17.10.2008 року, у звязку з невиконанням відповідачем своїх обовязків за зазначеним договором довічного утримання. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved