overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 17 жовтня 1998 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Починаючи з листопада 2012 року вони не живуть разом, не ведуть спільного господарства. Постійні сварки та непорозуміння між сторонами привели до того, що сім'я перестала існувати, майнових спорів між ними немає. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище -[PERSON]. Сторони у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує, просить суд розірвати шлюб, відповідач позовні вимоги визнає повністю, на розірвання шлюбу згоден, просить справу розглянути без його участі. Оскільки сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 17 жовтня 1998 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Краснодонським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 257 ( а.с. 9). З листопада 2012 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім'ї, згодні на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даному випадку, оскільки відповідач визнав позов, його визнання позову не суперечить чинному законодавству, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати та відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України залишити прізвище позивачу - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 19 вересня 2009 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] року народженя. З серпня 2018 року сторони разом не проживають. Різні погляди на спільне життя та непорозуміння між сторонами, відсутність любові та поваги привели до того, що сім'я перестала існувати, майнових спорів та спорів про місце проживання дитини між ними немає. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, та залишити позивачу прізвище - [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.11,22). Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. 29.01.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з'явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 19 вересня 2009 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 283 (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] року народженя (а.с.10). З серпня 2018 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім'ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України залишити прізвище позивачу - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 20.07.2013 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. З січня 2016 року сторони разом не проживають. Різні погляди на спільне життя та непорозуміння між сторонами, відсутність любові та поваги привели до того, що сім'я перестала існувати, майнових спорів та спору про місце проживання дитини між ними немає. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем . Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує ( а.с.12). Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. 12.02.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з'явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 20 липня 2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 388 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.9). З січня 2016 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім'ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та інтересам малолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 20 квітня 2018 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають неповнолітню доньку- [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені з травня 2020 року, сторони не ведуть спільне господарство, мешкають окремо. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 20 квітня 2018 року виконавчим комітетом Мілуватської сільської ради Сватівського району Луганської області, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, строк для примирення просить не надавати (а.с.24). Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 20 квітня 2018 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Мілуватської сільської ради Сватівського району Луганської області, актовий запис № 2 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). З травня 2020 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх малолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати та залишити позивачу прізвище - « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 20 липня 2011 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають неповнолітню доньку- [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені з 2014 року, сторони не ведуть спільне господарство, мешкають окремо. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 грудня 1997 року виконавчим комітетом Молодогвардійської міської ради Луганської області, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с. 28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, строк для примирення просить не надавати (а.с.21). Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 20 липня 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Молодогвардійської міської ради Луганської області, актовий запис № 71 (а.с. 16). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). З 2014 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати та залишити позивачу прізвище - « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 21 вересня 2013 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні інтереси і погляди на подружнє життя, у зв`язку з чим виникають непорозуміння, останнім часом подружжя втратило інтерес одне до одного. Сварки негативно впливають на її моральний та психологічний стан, а також можуть травмувати дитину. Спільних інтересів та бажань подружжя не має, планів на подальше спільне життя не будують. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. У підготовче судове засідання відповідач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст.200 ЦПК України\~\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206 цього Кодексу. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 21 вересня 2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 103 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них,та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 23 серпня 2003 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Останні декілька років відносини між подружжям значно погіршились, зникло порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім'ї, це призвело до розриву подружніх стосунків. На даний час сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. Спір про майно відсутній. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, строк для примирення просила не надавати, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.4). Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином (а.с.31,39), про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. 31.10.2018 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 23 серпня 2003 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції міста Луганська, актовий запис № 155 (а.с.35). Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] [INFO] (а.с.33). На теперішній час сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім'ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 27 вересня 1997 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. З 2014 року сторони разом не проживають. Різні погляди на спільне життя та непорозуміння між сторонами, відсутність любові та поваги привели до того, що сім'я перестала існувати, майнових спорів та спору про місце проживання дитини між ними немає. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання сторони не з'явились. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 27,29). Представник позивача - адвокат Гребенар О.В. у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.22). Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. 25-26, 31-32), про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. 27 лютого 2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з'явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 27 вересня 1997 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому міста Луганська, актовий запис № 258 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.8). З 2014 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім'ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved