Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 січня 1993 року у Вістрянській сільській раді Монастириського району Тернопільської області, посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі в них народилося троє дітей, двоє з яких досягли повноліття. Діти знаходяться на її утриманні. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, шлюбні відносини припинені, проживають окремо. Переконана, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, а тому строку для примирення просить не надавати, після розірвання шлюбу прізвище змінювати не бажає. Позивач в судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не зявився, не повідомивши про причину повторної неявки, відзиву не подав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності.\~У разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповідно\~до положень\~цього Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~судовий розгляд\~справи здійснюється\~на підставі\~наявних у\~суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України.\~\~ Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ИД №469403, виданого 23 січня 1993 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 23 січня 1993 року у Вістрянській сільській Раді народних депутатів Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №1, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Грицак». Під час перебування у шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], діти проживають з матірю та знаходяться на її утриманні. Спільне подружнє\~життя сторін\~не склалося\~через різні\~погляди на\~сімейне життя\~та відсутність\~взаєморозуміння,\~шлюбні відносини\~припинені. Згідно із\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Згідно зі\~ст.112\~СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі наведеного судом встановлено, що примирення між подружжям неможливе, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Грицак», в своїй заяві зазначила про бажання надалі іменуватися цим прізвищем. За вказаних обставин суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved