Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про стягнення на її користь додаткових витрат на дитину - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано з 23.05.2003 року. Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач протягом останніх років аліменти на утримання доньки не сплачує, має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 12521,07 грн. З 2012 року [PERSON] навчається в Новгород-Сіверському медичному училищі. Термін навчання, відповідно до договору до 30 червня 2016 року, вартість навчання за весь період становить 17904 грн. фактично позивачкою за два роки навчання доньки сплачено 5914 грн. Крім того, сплачено вартість проживання доньки в гуртожитку в сумі 960 грн. та за проїзд до місця навчання і в зворотному напрямку витрачено 1042,06 грн. Загальна сума витрачених коштів становить 7874 грн. передбачуваними витратами на навчання на підставі договору є сума 11990 грн., за вартість проїзду буде становити 3126,18 грн., за проживання необхідно сплатити 3000 грн. Загальна сума понесених та передбачуваних витрат за навчання [PERSON] становить 25990,18 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача як додаткові витрати на дитину, половину коштів, які витрачені та планується витратити на навчання [PERSON], в сумі 12995,09 грн. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позові, просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, пояснив, що не має можливості оплачувати навчання доньки через те, що не має заробітків. Крім того, з ним позивачка не погоджувала питання навчання доньки. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію відповідача, вважає, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки діючим законодавством передбачено участь батьків у додаткових витратах на дитину, які обумовлені, або розвитком особливих здібностей дитини, або хворобою та необхідністю у лікуванні, тощо. В даному випадку, витрати позивачки пов'язані з набуттям [PERSON] середньої освіти. Навчання на платній основі свідчить про відсутність особливих здібностей у дитини. Крім того, позивачкою не обґрунтовано необхідності навчати дитину у такому віддаленому населеному пункті. Без підставними вважає представник відповідача і зазначені позивачкою суми витрат на проїзд, оскільки необґрунтовано необхідність таких частих поїздок [PERSON] з місця навчання додому. Позивачка не погоджувала з відповідачем можливість участі останнього в оплаті навчання доньки. Відповідач не працює, не має можливості оплачувати аліменти в повному обсязі, позивачка у зв'язку з цим отримує державну соціальну допомогу на дитину. З цих підстав представник відповідача просив відмовити у позові, а також вирішити питання про відшкодування позивачкою витрат відповідача на правову допомогу, оскільки він змушений був звернутися до адвоката для захисту своїх інтересів та сплатив адвокату за участь в судових засіданнях 500 грн. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано з 23.05.2003 року. Від цього шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. ( а.с.5,6) З довідки, виданої відділом ДВС Ріпкинського РУЮ встановлено, що згідно виконавчого листа № АЕ-51 від 10.12.1999 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти в розмірі ? частини заробітків відповідача на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] Станом на день розгляду справи відповідач має заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач підтвердив те, що допомоги позивачу в утриманні дочки майже не надає, оскільки тривалий час не працює і фактично знаходиться на утриманні нинішньої дружини. З довідки управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області видно, що позивачка у відповідності до положень Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» з 01.06.2011 року отримує тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. З доданих позивачкою копій документів встановлено, що [PERSON], [INFO], навчається з 01.09.2012 року на контрактній основі у Новгород-Сіверському медичному училищі, термін навчання по 30.06.2016 року. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У випадку невиконання вказаного обов'язку батьками, грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від заробітку (доходу). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Таким чином, як встановлено з матеріалів справи, виконання відповідачем обов'язку щодо утримання дитини забезпечено в судовому порядку. Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Виходячи зі змісту вказаної норми СК України, в даному випадку йдеться про особливі обставини, які виникли при розвитку дитини, тобто необхідність розвитку творчих здібностей, або в разі необхідності лікування певної хвороби та оздоровлення дитини, забезпечення особливих потреб внаслідок виникнення каліцтва, тощо. Факт навчання [PERSON] у медичному училищі не являється особливою обставиною, а є забезпеченням її права на отримання освіти, а також виконанням обов'язку батьків щодо забезпечення отримання дитиною середньої освіти і при цьому утримувати її. На думку суду, забезпечення можливості навчання дитини у навчальному закладі охоплюється зобов'язанням батьків щодо утримання дитини. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На думку суду, обставини даного спору є іншими випадками, про які йде мова у ст.. 192 СК України, тобто виникла потреба у збільшенні витрат на утримання дитини через її навчання на платній основі зі здобування професії, а отже у збільшенні розміру аліментів. Однак, позивачка такої вимоги не висувала, а суд, у відповідності до ст.. 11 ЦПК України, розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. У відповідності до ст.. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема з витрат на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст. 88 ЦПК України позивача слід зобов'язати відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Outcome: approved