Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому прохала визнати, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 143, 1 кв.м., належить на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/3 частині кожному [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 143, 1 кв.м., без виділення вказаної частки в натурі, за рахунок пропорційного зменшення часток відповідачів [PERSON] та [PERSON] ; зняти арешт із 1/3 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірний будинок [ADDRESS] було придбано на спільні кошти її і відповідачів. Оскільки спірний будинок належить зараз в рівних частках відповідачам, а відносно частки [PERSON] проводиться реалізація в процесі виконавчого провадження, оформлення права власності на належну їй 1/3 частку будинку є неможливим у позасудовому порядку. Правовою підставою для задоволення позову зазначає норми ст.392 ЦК України. Вказує, що є дочкою відповідачів та разом із донькою [PERSON] , 2007 року народження, проживає разом у спірному будинку. 11 квітня 2002 року нею разом із відповідачами було продано квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала їм на праві спільної часткової власності в рівних частках за 22\~943 грн. 23 квітня 2002 року на кошти від продажу квартири та спільні заощадження родини було придбано житловий будинок по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] за 43\~977 грн. Для зручності та за усною домовленістю ні вона, ні її мати [PERSON] не були зареєстровані у будинку, хоча завжди вважалося, що будинок і продана квартира належить їм трьом в рівних частках. Крім того, з 2000 року вона була засновником приватного підприємства «Антарес-профі», в якому з відповідачами працювали разом, а отримані кошти вклали додатково у купівлю-продаж будинку. Враховуючи, що спірний будинок був придбаний за спільні кошти родини, прохала визнати на нього право спільної часткової власності. Також зазначила, що у будинку проживає її неповнолітня дочка, а невизнання за нею права власності на будинок позбавить її з дитиною права на єдине житло, так як Ѕ частина будинку, яка належить її батьку [PERSON] передана на реалізацію за рішенням суду. На даний час на підставі рішення суду будинок належить відповідачам на праві спільної часткової власності по Ѕ частині, тому вона прохає зменшити їхні частки пропорційно. Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від. 12 грудня 2018 року у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі відмовлено. Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м.Полтаві ради, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Полтаві, [PERSON] (а.с.63). Ухвалою суду від 04 квітня 2019 року задоволено заяву [PERSON] про відвід судді Тімошенко Н.В. Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд іншому складу суду. Ухвалою суду від 09 квітня 2019 року справу прийнято до провадження іншим складом суду. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с.96, 114,122), від останньої надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а.с.127). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.128). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, пояснив, що будинок [ADDRESS] 30 [ADDRESS] . [ADDRESS] в м.Полтава був придбаний за спільні кошти їхньої сім`ї, а саме його, дружини [PERSON] та дочки [PERSON] отримані в результаті продажу квартири, яка знаходилася у спільній частковій власності, та спільні кошти від діяльності ПП «Антарес-профі». Оскільки він став жертвою шахраїв, на даний час Шевченківським ВДВС здійснюється стягнення на підставі виконавчого листа № 46564114, в рамках виконавчого провадження на будинок накладений арешт, а тому визначити частки в позасудовому порядку немає можливості. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м.Полтаві ради у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.116), про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м.Полтаві ради у судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с.76, 126). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву, в якій зазначила, що позов є завідомо безпідставним. Житловий будинок в [ADDRESS] був набутий [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.04.2002 року. В подальшому на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 13.02.2017 року по справі № 554/14897/15-ц було припинено право спільної сумісної власності на житловий будинок та визначено, що частки [PERSON] та [PERSON] є рівними та складають по Ѕ частині. Відтак абсолютно безпідставним та надуманим є твердження [PERSON] щодо виникнення у неї права власності на 1/3 частку у вказаному будинку. Вважає, що єдиною метою позову є створення перешкод у виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів з [PERSON] на її користь, а тому він є штучним. Зазначила, що сторони діють недобросовісно та зловживають правами. Звернула увагу суду на Постанову КЦС ВС від 06.03.2019 року № 317/3272/16-ц, в якій вказано, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Вважає твердження позивача про порушення прав малолітньої особи надуманим та таким, що вводить умисно в оману суд, адже вказане твердження досліджувалося судами під час розгляду справи № 554/14897/15 та 554/122/14-ц і спростоване. [PERSON] є лише користувачем будинку та не має права на виділ 1/3 частки та визнання за нею права власності на цю частку. Прохала стягнути понесені нею витрати на правову допомогу у сумі 6\~000 грн. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.124), про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не прийняв визнання позову відповідачами, оскільки він суперечить закону та продовжив судовий розгляд. Заслухавши відповідача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 квітня 2002 року [PERSON] купив жилий будинок з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 500 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 23 квітня 2002 року, посвідченим приватний нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бахуринською О.О., за реєстрованим у реєстрі за № 992 (а.с.16). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 13 лютого 2017 року припинено право спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] , визнано, що частки [PERSON] та [PERSON] у вказаному житловому будинку є рівними і складають по Ѕ частці за кожним (справа № 554/14897/15-ц) (а.с.25). Позивач [PERSON] є рідною дочкою відповідачів [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від [INFO] жовтня 1980 року народження, виданим Октябрським райвідділом ЗАГС м.Полтави (а.с.8) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05 травня 2010 року, виданим Ленінським відділом РАЦС Полтавського МУЮ (а.с.10). [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Октябрським відділом РАЦС Полтавського МУЮ від 05 листопада 2007 року (а.с.11). Згідно довідки № 940 від 10.02.2017 року виданої КП ЖЕО № 2 Полтавської міської ради, [PERSON] дійсно зареєстрований по [ADDRESS] , склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.12). З домової книги вбачається, що [PERSON] (змінила прізвище із [PERSON] ) зареєстрована у вказаному будинку із 12.08.2004 року, а [PERSON] із 19.01.2008 року (а.с.13-14). Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 13 лютого 2017 року у прийнятті позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права спільної часткової власності на нерухоме майно у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності на нерухоме майно та позовом третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, треті особи : Октябрський ВДВС Полтавського МУЮ, орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради відмовлено (а.с.24). Судом також встановлено, що 11 квітня 2002 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] , належну їм в рівних частках, що слідує із договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М., за реєстровим № 3611 (а.с.15). Як вбачається із Статуту ПП «Антарес-профі», затвердженого 09 жовтня 2006 року, засновником підприємства є [PERSON] (а.с.21). Відповідно до наказу № 5 від 16 вересня 2003 року [PERSON] призначено на посаду комерційного директора ПП «Антарес-профі» з 16 вересня 2003 року (а.с.23). З інформації про виконавче провадження слідує, що на виконанні у Шевченківському ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавчий лист № 2/552/110/2014 від 21.01.2015 виданий Октябрським районним судом м.Полтави (ВП № 46366690) щодо стягнення із боржника [PERSON] боргу у сумі 290\~486, 27 грн. В рамках виконавчого провадження накладено арешт на майно боржника (а.с.26-30). За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1\~ст. 15 ЦК України, ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач обґрунтовує його нормами ст.392, ч.4 ст. 368, ч.2 ст. 370 ЦК України та ст.175 СК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Зі змісту ч.2 ст. 370 ЦК України слідує, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності, що встановлено ч.2 ст. 175 СК України. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] не доведено, що будинок [ADDRESS] був придбаний в результаті спільної праці та за спільні кошти усіх членів сім`ї, а саме [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Так, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, що грошові кошти за належну позивачу частку у квартирі [ADDRESS] ,\~які вона\~отримала в\~результаті продажу\~ квартири,\~були витрачені\~саме на\~придбання спірного\~будинку.\~Придбання будинку\~незадовго після\~продажу квартири\~не підтверджує\~вказаної обставини\~достовірно та\~може бути\~лише припущенням,\~а тому\~зазначені доводи\~позивача судом\~спростовуються. Матеріали справи містять відомості про призначення [PERSON] на посаду комерційного директора ПП «Антарес-профі» з 16 вересня 2003 року. Разом з тим, позивачем не надано доказів отримання доходів позивачем та розміри останніх, а тому доводи про спільну працю відповідачів та вкладення коштів у купівлю-продаж будинку не підтверджені належними доказами. Крім того, будинок був придбаний 23 квітня 2002 року, а призначена на посаду комерційного директора вона 19 вересня 2003 року. Які доходи та заощадження мала [PERSON] на час придбання будинку, суду також не надано. Будь-який інших доказів на підтвердження своїх заявлених вимог позивачем не надано. Проживання неповнолітньої доньки у будинку не є підставою для набуття позивачем права власності, а питання щодо можливого позбавлення права на житло дитини в разі реалізації Ѕ частини будинку, яка належить [PERSON] , не є предметом даного спору. Таким чином, твердження позивача, що будинок було придбано за спільні заощадження є неспроможним, а тому позовні вимоги про визнання належності будинку на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/3 кожному сторонам задоволенню не підлягають. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання належності будинку на праві спільної часткової власності сторонам судом відмовлено, у задоволенні позовних вимог про визнання права спільної часткової власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] без виділення вказаної частки в натурі, за рахунок пропорційного зменшення часток відповідачів [PERSON] та [PERSON] та знятня арешту із 1/3 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме сплаченого судового збору, суд керується вимогами п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, та покладає їх на позивача. У стягненні з [PERSON] на користь третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог, [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, що встановлено ч.12 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити, з огляду на наступне. Як вбачається із квитанції № 1 від 04.04.2019 року [PERSON] сплатила адвокату Коломієць Є.Є. 6\~000 грн. за консультацію, підготовку заперечень, інших процесуальних документів (а.с.104). Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі. На виконання вимог ст. 134 ЦПК України представником третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~ разом із заявами [PERSON] не було надано орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які третя особа понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а саме на суму 6\~000 грн. В порушення ст. 137 ЦПК України третьою особою також не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, Акту приймання передачі надання правової допомоги, з яких би вбачалася співмірність витрат та наданих послуг. Таким чином, підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Outcome: dismissed