Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що з 06.03.1993 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох повнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та зради чоловіка. З 2014 року з відповідачем проживають окремо, не спілкуються та ніяких стосунків не підтримують. На примирення не згодна. Спір про поділ майна відсутній. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище, набуте у шлюбі «Власенко». Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, згодна на ухвалення заочного рішення (а.с. 40). Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр», причину неявки суду не повідомив (а.с. 41). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії ІІІ-ЕД № 283419 від 06.03.1993 р., виданого Верхнегерасимівською сільською радою Краснодонського району Луганської області, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], 06.03.1993 р. було укладено шлюб, актовий запис № 6 (а.с. 33). Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8). Подружнє життя сторін по справі не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та зради чоловіка. З 2014 року позивач з відповідачем проживають окремо, не спілкуються та ніяких стосунків не підтримують. На примирення позивач не згодна. Спір про поділ майна відсутній. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити за нею прізвище, набуте у шлюбі «Власенко». У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved