Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 09.08.2016 року в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», в якому просила суд: визнати незаконними дії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо заблокування карток №5457082281707039 та №5167982010061239, виданих на її імя; зобовязати відповідача усунути їй перешкоди у використанні грошових коштів на карткових рахунках за №5457082281707039 та №5167982010061239, відкритих на її імя шляхом розблокування зазначених карткових рахунків та відновлення видаткових операцій по ним; стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на її користь витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування предявлених вимог вказала, що вона є клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому у неї відкрито два карткових рахунки: № 5457082281707039 та № 5167982010061239 зі строком їх дії до вересня 2019 року. 11.01.2016 року її матірю [PERSON] в терміналі самообслуговування на її картковий рахунок № 5457082281707039 було перераховано грошові кошти в сумі 30\~000 грн. для оплати за її навчання. Однак зняти грошові кошти з банківської картки вона не змогла, оскільки обидві її картки заблоковано банком. Оскільки на той момент вона перебувала в Польщі на навчанні, її мати з метою захисту порушених прав доньки звернулася до поліції із відповідною заявою. На її листи з приводу зясування причини заблокування карток ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» однозначної відповіді не надавало, посилаючись на банківську таємницю. В добровільному порядку розблокувати картки банк відмовляється, тому за захистом своїх прав вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, згідно клопотання остання просила справу розглянути за їх відсутності, предявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові. Представник відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] в судове засідання не зявився, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Згідно позиції, викладеної в письмових запереченнях проти позову (а.с.53), просив суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, оскільки банківські картки не заблоковані, стан карток (NORM, OPEN CARD). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона є матірю [PERSON] позивача по справі. 11.01.2016 року вона особисто перерахувала через термінал по вул. пл. Молодіжна 1 в м. Кривому Розі на картковий рахунок [PERSON] грошові кошти в сумі 1200 доларів США. Зазначила, що оскільки її донька навчається за кордоном, у неї є дублікат її банківської картки, з якої вона намагалася зняти попередньо переведені грошові кошти, але не змогла у звязку з тим, що картку заблоковано банком. Маючи довіреність на представництво інтересів [PERSON], вона звернулася до відділення банку з проханням розблокувати картки, але їй відмовили, як і пізніше відмовили [PERSON] Причину заблокування картки працівники банку відмовляються повідомляти, посилаючись на банківську таємницю. Суд, дослідивши вимоги позовної заяви, письмові матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам, показам свідка в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] є клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та має наступні карткові рахунки: № 5457082281707039 та № 5167982010061239, з видачею імітованих банківських платіжних карток (а.с.13,14), та додаткову картку №5168757297495816 у валюті USD до карткового рахунку № 5457082281707039 (а.с.64), що не заперечувалось представником відповідача та в розумінні ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає окремому доказуванню. Визначаючи характер спірних правовідносин, який стосується захисту прав клієнта банку як споживача послуг, що надаються ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових та видаткових операцій, суд приходить до висновку, що вони регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», що також відповідає абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Як вказувала позивач, що також підтвердила свідок [PERSON], 11.01.2016 року на її діючий картковий рахунок в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за №5457082281707039 було перераховано грошові кошти в сумі 1200 доларів США, що еквівалентно 30\~000 грн. Факт зарахування коштів підтверджується також довідками від 23.03.2016 року, виданими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.11). станом на 07.02.2017 року, залишок коштів у валютному еквіваленті USD на рахунку № 516857297495816 становить 1194,73 доларів США, які є доступним залишком з урахуванням кредитного ліміту (а.с.65). В січні 2016 року під час виконання дій, спрямованих на зняття готівки з карткового рахунку, позивачеві стало відомо, що відкриті на її імя в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» рахунки заблоковано банком. Задля зясування причини блокування рахунків та карток позивач та її представник [PERSON] неодноразово звертались із відповідними заявами до керівництва ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», однак в наданні затребуваних відомостей листами від 03.02.2016 року за №20.1.0.0.0/7-20160127/1343 (а.с.16-17), від 15.02.2016 року за № 20.1.0.0.0/7-20160208/1499 (а.с.18-20), від 04.03.2016 року за № 20.1.0.0.0/7-20160219/3374 (а.с.21-22), від 31.03.2016 року за № 20.1.0.0.0/7-20160324/4342 (а.с.23-24) їй відмовлено з посиланням на банківську таємницю. Направлене [PERSON] звернення від 18.03.2016 року (а.с.27-28) залишено без відповіді. Згідно відповіді Директору Департаменту платіжних систем НБУ за №59.0009/22328 від 15.03.2016 року (а.с.25-26), НБУ не наділений повноваженнями щодо перевірки банку, застосування до нього заходів впливу на підставі заяв фізичних осіб. У випадку наявності спірних питань з банком, [PERSON] рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача посилався на те, що видані [PERSON] банківській картки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за № 5457082281707039та № 5167982010061239, не заблоковані їх стан [NORM] OPEN CARD, про що надав Skrin-Shot-інформацію із інтернет-порталу Приват-24, зроблену станом на 30.08.2016 року (а.с.40,41) та станом на 25.01.2017 року (а.с.54,55). Однак, надані представником відповідача відомості суд не може визнати належними та допустимими доказами, оскільки за своїм характером вони не належать до офіційних банківських документів, а зазначені в них відомості не містять офіційної банківської інформації про дію рахунків, наявні на них грошові кошти, проведені по ним операції. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1066 ЦК України,за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Згідно ч.ч.1, 3 ст.1068 ЦК України,банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Згідно ст.1074 ЦК України,\~обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Як вбачається з ч.2 ст.59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених\~Законом України\~«Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми. Як слідує з наданої позивачем фото-таблиці, зробленої о 08.30 год. 16.03.2017 року напередодні розгляду судом справи (а.с.66-69), під час вчинення дій, спрямованих на зняття готівки в сумі 200 грн. за допомогою банківської картки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за № 5168757297495816 через банкомат «Приват-24», на екрані якого зявилось повідомлення наступного змісту: «Обслуговування ваших рахунків призупинено згідно п.1.1.3.2.14 Умов та правил надання банківських послуг. Після проведення перевірки з вами вийде на зв'язок працівник банку. Більш детально на сайті pb.ua/1892 (а.с.69), що повністю спростовує доводи представника відповідача стосовно відсутності їх блокування. Відповідно до п.1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті ПриватБанк на інтернет-порталі https://privatbank.ua/terms/, банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій. Натомість в ході судового розгляду представником відповідача не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо наявності законних підстав для блокування карткових рахунків позивача, а саме наявності кримінального провадження та вмотивованої підозри щодо проведення незаконних операцій за банківськими рахунками [PERSON], накладення арешту на наявні на її рахунках грошові кошти за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом, порушення [PERSON] вимог чинного законодавства, вчинення інших дій, які підпадають під дію ст.17 Закону України\~«Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та визначають правомірність зупинення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» фінансових операцій понад встановлення вказаною нормою строки. За вказаних вище обставин, оспорювані позивачем дії відповідача суд розцінює як неправомірні та такі, що порушують абз.1 ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, ст.41 Конституції України щодо непорушності права власності, суперечать імперативним приписам ч.3 ст.1066 ЦК України, які передбачають, що банк має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Оскільки в ході судового розгляду позивачем доведена належними та допустимими доказами неправомірність дій відповідача щодо блокування банківських карток [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення предявленого нею позову в повному обсязі із визнанням вищевказаних дій ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» протиправними із зобовязанням відповідача усунути [PERSON] перешкоди у використанні коштів на карткових рахунках № 5457082281707039 та № 5167982010061239, відкритих на її імя шляхом розблокування карткових рахунків та відновленням видаткових операцій по ним. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору в силу ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн., що не позбавляє позивача права звернутись до суду із заявою про повернення судового збору в сумі 551,20 грн. як помилково сплаченого.

Outcome: approved