Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в обгрунтування своїх позовних вимог зазначивши, що вона є власником житлового приміщення домоволодіння № 19 по вул. Некрасова в м. Радомишль. 26 жовтня 2012 року вона уклала з відповідачем [PERSON] угоду про здачу житлової площі в піднайм та здала йому в піднайм на два роки, безкоштовно частину своєї житлової площі. За вищевказаною адресою відповідач зареєстрований, але фактично з дня реєстрації не проживає жодного дня, комунальні послуги не сплачує, будинком не цікавиться та по закінченню угоди вселитися не намагався. На даний час відповідач проживає за кордоном. При цьому наявність зареєстрованого в будинку відповідача, який в ньому фактично не проживає, перешкоджає їй на власний розсуд розпоряджатися належним їй майном, а саме отримати субсидію на комунальні послуги. Вважає, що відповідач, не проживаючи у належному їй будинку більше шести років, втратив право користування ним. У звязку з чим просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 19 по вул. Некрасова в м. Радомишль Житомирської області. В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підтримала, просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду даної цивільної справи не заперечувала. Крім того за заявою позивачки ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 11.12.2018р. провадження у вказаній цивільній справі в частині позовних вимог [PERSON] щодо примусового зняття з реєстрації відповідача [PERSON] закрито. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями та оголошеннями на офіційній інтернет сторінці Брусилівського районного суду Житомирської області, про причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідка [PERSON], суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового приміщення домоволодіння № 19 по вул. Некрасова в м. Радомишль Житомирської області, що підтверджується договором дарування жилого будинку від 10.04.2003 року та копією витягу з реєстрації прав власності на нерухоме майно від 03.10.2003 року (а.с. 7-8) З угоди про здачу житлової площі в піднайм від 26.10.2012 року випливає, що [PERSON] здала в піднайм частину своєї житлової площі строком на 2 роки безкоштовно [PERSON] (а.с. 10). Срок дії угоди на даний час сплинув. Факт не проживання відповідача [PERSON] за місцем реєстрації в будинку № 19 по вул. Некрасова в м. Радомишль підтверджується актом обстеження житлового приміщення від 05.07.2018 року (а.с. 11) та поясненням допитаного судом свідка [PERSON], яка підтвердила, що відповідач ніколи не проживав в будинку позивачки та в ньому не зявляється, його речі в будинку відсутні. При цьому перешкод у користування вказаним будинком йому ніхто не чинив. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не є власником домоволодіння № 19 по вул. Некрасова в м. Радомишль Житомирської області, в ньому не проживає, витрати, повязані з утриманням вказаного майна, не несе. Відповідно до ст. 167 ЖК України наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім»ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім»ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач без поважної причини не проживає за місцем своєї реєстрації понад шість років, а тому він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням домоволодінням № 19 по вул. Некрасова в м. Радомишль Житомирської області. На підставі викладеного, ст.ст. 316,317 ЦК України, ст. 167 ЖК України та

Outcome: approved