Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.06.2020 року, зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 2107904512203 від 24.06.2020 року. Вказує, що в будинку зареєстрований відповідач, яким є онуком, але в даному будинку ні коли не проживав. За вищенаведених обставин позивач вважає, що відповідач втратив право на користування вищевказаним житлом. Позивач [PERSON] просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся відповідно до положень ст.ст. 128-131 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи, відзив до суду не подав. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованому за № 284 24.06.2020 р.(а.с. 11). Право власності позивача на будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.06.2021 року, № 2107904512203 (а.с.12-13) З довідки виданої Грушівською сільською радою об`єднаної територіальної громади Апостолівського району Дніпропетровської області № 282 від 11.06.2021 року встановлено, що у вищезазначеному житловому будинку зареєстрований: [PERSON] , [INFO] (а.с.14). З акту обстеження проживання від 11.06.2021 року вбачається, що в житловому будинку, який розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , 2002 року народження, зареєстрований, але ні коли не проживав за вказаною адресою. (а.с.15). Відповідно до письмових пояснень наданих до суду свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] в житлі [PERSON] за адресою [ADDRESS] ніколи фактично не проживав, особистих речей в цьому будинку не має, жодним чином перешкод в проживанні за раніше вказаною адресою йому не чинили. Відповідно до письмових пояснень наданих до суду свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] в житлі [PERSON] за адресою [ADDRESS] , ніколи фактично не проживав, особистих речей в цьому будинку не має, жодним чином перешкод в проживанні за раніше вказаною адресою йому не чинили Таким чином, судом встановлено, що відповідач на даний час дійсно зареєстрований в будинку, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , але фактично в зазначеному житловому будинку не проживає. На даний час позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача [PERSON] у її будинку. Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 908.00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved