Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач, посилаючись на те, що з відповідачем відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер. Просить суд розірвати вказаний шлюб. Строк для примирення надавати не потрібно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, справу просив розглянути в його відсутність. Ухвалою суду від 22 січня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено справу за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони, 20 листопада 2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис - № 1849. В шлюбі у сторін народилася дитина: дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до копії паспорта відповідача [PERSON] серії [NUMBER] виданого Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області від 19 жовтня 2010 року, місце реєстрації останнього [ADDRESS] . Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, разом сторони не проживають, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила не відновлювати їй її дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що від позивача не надходило будь-яких клопотань про відшкодування понесених ним судових витрат, а тому суд не розглядає дане питання.

Outcome: approved