Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 02 березня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 42. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами за час сімейного життя виникали суперечки через несхожість характерів і поглядів на сімейне життя та ведення сімейного господарства. Шлюбно - сімейні відносини сторони не підтримують з квітня 2004 року, з цього часу спільне господарство не ведуть, відсутній спільний бюджет. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надав, заяв про слухання справи за його відсутністю не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно здійснювати процесуальні права виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 02 березня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 42. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), які на теперішній час проживають з позивачкою. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного і

Outcome: approved