Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи його тим, що з відповідачем у справі перебуває у зареєстрованому 08.05.2015 року шлюбі, від вказаного шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають та знаходяться на її утриманні. Вказала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, тому вона змушена звернутися до суду з питанням стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу подання даного позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з»явився, без повідомлення причин, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що вбачається з поштових повідомлень від 11.09.2018 року від 03.10.2018 року та від 30.10.2018 року (а.с. 21, 28, 32). За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, повідомлень про причини неявки та відзиву на позов від відповідача також не надходило, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України враховуючи думку позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 08 травня 2015 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Свердлівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис № 6, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], повторно видане 26.07.2017 року Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 5). Від вказаного шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком у свідоцтві про народження яких, записаний [PERSON], свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 20.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області та відповідно свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 01.08.2017 року Виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Комапаніївського району Кіровоградської області (а.с.6,7). З довідки про склад сім»ї Червонослобідської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області від 03 серпня 2018 року № 186, вбачається, що до складу сім'ї позивачки входять донька [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивачка позов підтримує, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, які знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, на кожну дитину, до виповнення повноліття старшою дитиною та в подальшому у розмірі ? частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до виповнення повноліття меншою дитиною. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved