Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до свого батька [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що з 2015 року вона навчається у Маріупольському державному університеті на денній формі навчання, у зв'язку з чим не може у повній мірі самостійно себе забезпечити на період навчання. Позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на період навчання, щомісячно у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму, до закінчення навчання, але не більш як до досягнення позивачем двадцяти трьох років, починаючи стягнення з 01.09.2017р. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився без поважної причини, про дату й час розгляду справи сповіщений у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута під час відсутності відповідача на підставі ст.224 ЦПК України, заочно. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів:\~\~\~\~досягнення\~\~\~\~дочкою,\~\~\~\~сином\~\~\~\~віку,\~\~\~\~який\~\~\~\~перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до вимог ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних рідних, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.5). Згідно із довідкою №407 від 14.09.2017 року позивач [PERSON] навчається на III-ому курсі Маріупольського державного університету на денній формі навчання (а.с.4). Дохід матері позивача [PERSON] згідно з довідкою від 02.10.2017р. в середньому розмірі складає 2737грн. (а.с.10). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналізуючи матеріальне становище позивача, виходячи з наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що дитина потребує допомоги батька. Оскільки відповідач будь-яких відомостей про свій стан здоровя суду не надав, суд вважає, що він може надавати допомогу своїй дитині. Розглядаючи питання про розмір аліментів, враховуючи досліджені під час судового розгляду обставини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на її утримання на період навчання у розмірі ? частини від доходу відповідача, до закінчення позивачкою навчання. Суд вважає, що цей розмір аліментів, виходячи з обставин справи, буде сприяти забезпеченню потреб доньки. Розглядаючи питання про час з якого присуджуються аліменти, суд вважає, що початок стягнення аліментів з відповідача на користь позивача повинен бути з 20.10.2017 року, оскільки позов був поданий до суду саме 20.10.2017р. (а.с.2). Разом з тим, главою 16 Сімейного кодексу України не передбачено обов'язкового мінімального розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 640,00 гривень судового збору, так як за законом позивачка звільнена від його сплати та рішення допускає до негайного виконання, в частині стягнення аліментів, але у межах платежу за один місяць (ст.367 цього ж кодексу). На підставі ст.ст.180-184, 189-192, 198-200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial