Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що з 01 листопада 1998 року по 15 грудня 2016 року вона проживала однією сім`єю без шлюбу із [PERSON] у [ADDRESS] , вели спільне господарство, формували спільний бюджет, піклувалися один про одного, мали взаємні права та обов`язки. За час спільного проживання однією сім`єю без шлюбу ними за спільно зароблені кошти було придбано транспортний засіб - автомобіль MITSUBISHI модель SPACE STAR, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який було зареєстровано на [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Позивач зазначає, що вказаний транспортний засіб є майном спільної сумісної власності її та померлого [PERSON] , але враховуючи те, що він зареєстрований на [PERSON] , то серед іншого може входити до його спадкового майна. Тому відповідачами по справі є доньки померлого, які є спадкоємцями першої черги спадкування і подали заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Згідно звіту про незалежну оцінку легкового автомобіля від 08 квітня 2017 року, його ринкова вартість складає 126340 грн. Тому позивач просить суд постановити рішення, яким встановити факт постійного спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з 01 листопада 1998 року по 15 грудня 2016 року. Визнати транспортний засіб, автомобіль MITSUBISHI модель SPACE STAR 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , майном спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , а також визначити [PERSON] 1/2 (одну другу) ідеальну частину спільного сумісного майна, та визнати за нею право власності на 1/2 (одну другу) частину вказаного транспортного засобу. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Самофал Ю.В. у відзиві від 22 травня 2018 року на а.с.115-116 на позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності майна та визначення частки у цьому майні зазначив, що позовні вимоги не визнаються з наступних підстав. Так, позивачка вказує, що вона з листопада 1998 року по [INFO] проживала однією сім`єю без шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] . Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, потрібно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, за умови якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, внаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-1026цс15 від 23 вересня 2015 року. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на частину майна за кожною зі сторін. Проте позивачкою не надано доказів спільного проживання однією сім`єю та доказів про придбання спірного майна внаслідок спільної праці та внаслідок проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірний автомобіль. За таких обставин представник відповідача [PERSON] - адвокат Самофал Ю.В. зазначає, що позивачем не доведено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу і, відповідно, не має правових підстав для задоволення інших позовних вимог, які є похідними, тому у задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Середа А.А. у відзиві від 16 липня 2018 року на а.с.129-130 на позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності майна та визначення частки у цьому майні зазначив, що вони вважають позовні вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, посилаючись на те, що відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Так, в позовній заяві [PERSON] зазначає про проживання однією сім`єю із [PERSON] у період часу з 01 листопада 1998 року по 15 грудня 2016 року та просить суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з зазначеною особою у вказаний період часу. При цьому Кодекс про шлюб та сім`ю України, який діяв до 1 січня 2004 року, не містив норми, аналогічної за змістом ст.74 Сімейного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, і наявність сім`ї між особами, які спільно проживали без шлюбу, діючим на той час законодавством категорично заперечувалася. Тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги в частині встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу в період часу з 01 листопада 1998 року по 01 січня 2004 року, оскільки в цей період сімейні відносини регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю України. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. В матеріалах спадкової справи, долученої до матеріалів справи за позовом [PERSON] , наявна довідка №395 від 08 лютого 2017 року, згідно якої [PERSON] у період з 06 липня 2011 року по день смерті мешкав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Такий же зміст зазначено в довідці №2257 від 25 квітня 2018 року, яку отримала [PERSON] Відомості в довідках, долучених до позовної заяви, є сумнівними, оскільки в непередбачених графах за змістом зазначено інформацію, що суперечить вищевказаним довідкам. Інших доказів на доведення обставин проживання однією сім`єю у період придбання [PERSON] транспортного засобу позивачем не надано. Для визнання за позивачем права власності на половину майна необхідно визначити ступінь участі позивача в його зведенні працею й коштами. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року №6-66цс13 та від 23 вересня 2015 року №6-1026цс15. Позивач зазначає, що за спільно зароблені кошти нею та [PERSON] придбано транспортний засіб. Однак, [PERSON] не надано доказів того, що вказане рухоме майно придбалося внаслідок спільної праці та особистого внеску у його придбання, не доведено внесення грошових коштів за майно з боку позивачки, не надано доказів щодо наявності у позивачки достатніх грошових коштів та джерел їх походження. Наданий лист з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів свідчить про те (зазначено в самому листі), що інформація потребує уточнення у джерел доходів. Довідка про заробітну плату та інші доходи встановленого зразка з місця роботи [PERSON] не надана. При цьому за змістом ч.4 ст.368 ЦК України для набуття членами сім`ї права спільної сумісної власності на певне майно необхідна сукупність двох передумов: майно, набуте в результаті спільної праці; майно набуте за спільні кошти. Про дійсний розмір заробітної плати [PERSON] у 2010-2013 роках свідчать копії довідок про його заробітну плату та інші доходи. На підставі вищевикладеного адвокат Середа А.А. просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх з зазначених у позові підстав. При цьому позивач пояснила, що спірний автомобіль вона і [PERSON] придбали під час спільного проживання за спільні кошти 11 липня 2013 року за 67 тис. грн. Відповідач [PERSON] і її представник адвокат Середа А.А. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі з підстав, зазначених у письмову відзиві на позов. Відповідач [PERSON] і її представник адвокат Самофал Ю.В. у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі з підстав, зазначених у письмову відзиві на позов. Свідок [PERSON] , заявлений стороною позивача, суду пояснила, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом у будинку позивача в [ADDRESS] з листопада 1998 року. Вона, свідок, товаришувала з [PERSON] , і тому дуже часто приходила до неї в гості за зазначеною адресою, де вони спільно святкували різні дати і свята. Разом вони їздили і до моря. Свідку відомо, що [PERSON] і [PERSON] тримали кролів, курей, вирощували городину. У них була перша машина «копійка», але коли саме, за чиї кошти і за скільки саме вони її придбали, свідку невідомо. Після продажу «копійки» вони купували інші машини, але в яких роках, за чиї кошти і за скільки, свідку невідомо. Іномарку спірну вони купили за 3-4 роки до смерті [PERSON] , але вартість цієї іномарки свідку невідома. Свідку відомо, що [PERSON] і [PERSON] продавали птицю, овочі, але їх дохід за рік або за місяць свідок не може вказати, бо не знає. Свідок знає, що [PERSON] і [PERSON] жили разом з листопада 1998 року до смерті [PERSON] Свідок [PERSON] , заявлений стороною позивача, суду пояснила, що вона познайомилася з [PERSON] на дні народження [PERSON] 24 листопада 1998 року, куди він прийшов разом з [PERSON] Проживали [PERSON] і [PERSON] у [PERSON] вдома аж до самої смерті [PERSON] Вони держали птицю, кролів, виробляли мед, вирощували помідори. Скільки вони виручали грошей за торгівлю птицею, меду і городини, свідку не відомо. У [PERSON] і [PERSON] були автомобілі, але вона, свідок, в марках автомобілів не розбирається, тому не може сказати, які саме автомобілі у них були, не може зазначити і вартість автомобілів. Розмір доходів [PERSON] і [PERSON] свідку не відомий, вона знає, що [PERSON] і [PERSON] працювали, але скільки вони заробляли, свідок не цікавилася. Свідки [PERSON] і [PERSON] суду пояснили, що бували такі періоди, коли [PERSON] проживав у квартирі, яка розташована в [ADDRESS] . В цій квартирі [PERSON] жив спочатку сам, а потім в цій квартирі жила його мати. Свідок [PERSON] , заявлений стороною відповідача [PERSON] , суду пояснила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний у вересні 1999 року, у них спільна дочка [PERSON] [PERSON] пояснила суду, що вона і [PERSON] проживали з вересня 1993 року по вересень 1999 року в [ADDRESS] . Під час шлюбу вони купили синій «Москвич», потім його продали і купили «Волгу», яку теж продали, а в 1997 році купили сьому модель «Жигулів» за 2700 доларів, гроші їм позичав її, свідка, батько. Коли вони розлучилися, вона з дочкою пішли жити до її, свідка, батьків, а [PERSON] залишився проживати в с.Чубарівка. У нього залишився автомобіль - сьома модель «Жигулів», і будинок у с.Чубарівка, який він продав без нотаріального оформлення. У 1998 році помер батько [PERSON] , і після смерті батька [PERSON] дістався автомобіль батька - третя модель «Жигулів» сірого кольору. Вона, свідок, майно з [PERSON] не ділила, все дісталося йому. Свідок [PERSON] , заявлений стороною відповідача [PERSON] , суду пояснила, що вона є першою дружиною [PERSON] і матір`ю відповідача у справі [PERSON] Вона, свідок, перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1987 по 1993 роки, а потім вони розлучилися. Під час шлюбу вони проживали в [ADDRESS] . [PERSON] працював у колгоспі головним інженером. Жили вони в колгоспному будинку, автомобіля у них не було, у них в користуванні був автомобіль батька [PERSON] «Лада», сьома модель, сірого кольору, батько часто давав [PERSON] автомобіль. Зі слів дочки їй, свідку, відомо, що [PERSON] на день смерті мав автомобіль, квартиру в м.Пологи і земельний пай. Дочка спілкувалася з [PERSON] , вона, свідок, з ним не спілкувалася. Суд, вислухав у судовому засіданні позивача і її представника, відповідачів і їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області 15 грудня 2016 року (а.с.5,39). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля MITSUBISHI модель SPACE STAR, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 11 липня 2013 року (а.с.10). На запит суду з Територіального сервісного центру 2345 Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області 05 вересня 2017 року надійшла відповідь, з якої вбачається, що згідно бази даних «НАІС» автомобіль державний номер [NUMBER] , власник [PERSON] - була здійснена перереєстрація транспортного засобу на підставі документа, підтверджуючого законність придбання ТЗ - довідка рахунок (а.с.79). Згідно копії звіту №1773377_08042017_605 від 08 квітня 2017 року про незалежну оцінку легкового автомобіля «MITSUBISHI SPACE STAR» реєстраційний номер [NUMBER] , незалежний оцінювач дійшов висновку, що ринкова (без врахування ПДВ) вартість легкового автомобіля «MITSUBISHI SPACE STAR» 2002 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] на дату оцінки 11 квітня 2017 року становить 126340,00 грн. При цьому суд звертає увагу, що особа, яка здійснила незалежну оцінку транспортного засобу, не попереджалася за ст.384 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта. Згідно пояснень у судовому засіданні позивача, вона і [PERSON] придбали спірний автомобіль 11 липня 2013 року за 67 тис. грн., тобто за кошти, які вони виручили від продажу попередніх транспортних засобів, які вони мали. Проте, жоден зі свідків (як, власне, і сама позивач) не дали пояснень щодо черговості наявних у [PERSON] і [PERSON] транспортних засобів, їх марок, моделей, вартості, належності грошових коштів, за які ці автомобілі були придбані, тощо. Таким чином, з досліджених судом доказів не можливо встановити вартість спірного автомобіля при покупці та кому належали кошти, за рахунок яких було його придбано. Державним нотаріусом Пологівської державної нотаріальної контори Запорізької області Дмитрієвою Н.П. до майна [PERSON] , померлого [INFO] , була заведена спадкова справа №6/2017, копія якої була надана у відповідь на запит суду. З копії спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] на а.с.36-55 судом встановлено, що з заявами про прийняття спадщини 10 березня 2017 року звернулись [PERSON] та [PERSON] - доньки спадкодавця, а 25 лютого 2017 року [PERSON] - мати спадкодавця. Також 13 січня 2017 року з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , в якій вона, зокрема, зазначила, що крім неї інших спадкоємців немає (а.с.38, зворот). З копії довідки №395, виданої виконавчим комітетом Пологівської міської ради Запорізької області 08 лютого 2017 року за підписом провідного спеціаліста відділу реєстрації Пологівської міської ради Тимошенко Ю.В., встановлено, що [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , з 06 липня 2011 року по день смерті [INFO] мешкав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно будинкової книги мешкав один (а.с.42). Крім того, матеріали справи містять копію довідки №3603, видану [PERSON] виконавчим комітетом Пологівської міської ради Запорізької області 15 травня 2017 року за підписом провідного спеціаліста відділу реєстрації Пологівської міської ради Тимошенко Ю.В., та копію довідки від 18 січня 2017 року за підписом голови квартального комітету Буренко І.В., з яких вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , дійсно проживала з 1998 року з померлим співмешканцем [PERSON] до дня його смерті [INFO] , вели спільне господарство та здійснила його поховання (а.с.9). Позивачем заявлено вимоги щодо встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 листопада 1998 року по 15 грудня 2016 року, визнання права спільної сумісної власності на автомобіль MITSUBISHI модель SPACE STAR, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та визначення її частки у ньому. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно частин 1 і 2 ст.21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно, та джерело придбання цього майна. Згідно із ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Тобто, при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а також якщо вони проживають однією сім`єю без шлюбу в період, протягом якого придбане спірне майно. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсних та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Пунктом 6 Рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 25 грудня 2013 року ухвалив постанову у справі №6-135цс13, згідно правового висновку якої вбачається, що під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Таким чином, для визнання за особою, яка проживала з іншою особою без укладення шлюбу, права власності на частку у спірному майні, вона має надати суду належні та допустимі докази про власну участь у набутті цього майна, оскільки сам по собі факт спільного проживання без реєстрації шлюбу, без визначення ступеня її участі працею і коштами у створенні спільної часткової власності не може бути підставою для визнання права власності на половину спірного майна. Оцінюючи докази в їх сукупності, з урахуванням наведених обставин, суд вважає, що позивачем не обґрунтовані її вимоги, а обставини, на які вона посилається, є недоведеними. Так, на підтвердження наявності сімейних стосунків між [PERSON] та [PERSON] , позивачем не надано жодних належних доказів, окрім копій двох довідок про її зареєстроване місце проживання разом з померлим співмешканцем [PERSON] з 1998 року до дня його смерті [INFO] , та показань свідків. Проте інформація, яка викладена в зазначених довідках, суперечить інформації в копії довідки №395, виданої виконавчим комітетом Пологівської міської ради Запорізької області 08 лютого 2017 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи №6/2017, заведеної до майна померлого [PERSON] , а саме що [PERSON] з 06 липня 2011 року по день смерті [INFO] мешкав один і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Наявність суперечливих даних в довідках, виключає їх з кола належних та достовірних доказів, тому суд не враховує їх при винесенні рішення, як такі, що не узгоджуються між собою. Жоден зі свідків позивача не підтвердив належними доказами наявність у [PERSON] та [PERSON] спільного бюджету, спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків, які притаманні подружжю. Свідками лише зазначалось про перебування позивача і [PERSON] разом на святах у компаніях друзів, під час відпусток та часте перебування [PERSON] в будинку позивача. За показами свідків [PERSON] змінював місце свого проживання: то перебував у будинку позивача, то за адресою: [ADDRESS] . Також свідки не володіли інформацією стосовно того, за чиї кошти був куплений спірний автомобіль, зазначали, що раніше [PERSON] їздив на іншому автомобілі, але не знали чи не пам`ятали, якої він був марки, кольору, яку суму за його продаж отримав [PERSON] і, відповідно, скільки коштів вклав у покупку спірного авто, тощо. Суд наголошує, що покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Ознакою проживання однією сім`єю є систематичне ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, чого в даному випадку доведено не було. Позивачем не надано належних та допустимих доказів спільного бюджету сторін та витрачання спільних коштів саме на купівлю спірного автомобілю, адже при вирішенні питання визнання автомобілю спільною сумісною власністю необхідно встановити не лише обставини щодо спільного проживання сторін у справі, а й придбання майна за спільні кошти. Передача грошових коштів повинна доводитись письмовими доказами, а не словами позивача та свідків, які не були присутніми при цьому. Також суд вважає обґрунтованими заперечення проти позову представника відповідача [PERSON] адвоката Середи А.А. стосовно того, що факт постійного спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з 01 листопада 1998 року по 31 грудня 2003 року не може бути встановлений, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю до 1 січня 2004 року не було передбачено Кодексом про шлюб та сім`ю України, який був чинним на той час і визнавав тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадського стану. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Статтею 22 КпШтаС України спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу. Згідно ч.1 Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. Тобто лише з 1 січня 2004 року з набранням чинності Сімейним кодексом України, виникли правові підстави для встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна, набутого ними за час спільного проживання, спільною сумісною власністю. Позивач [PERSON] повинна була довести не лише факт спільного проживання, а і саме ступінь її участі у придбанні спірного майна, проте нею не надано доказів щодо її участі у набутті спірного автомобіля, вона не була членом сім`ї [PERSON] , письмової угоди про створення спільної сумісної власності між ними також не укладалося. Позивач надала суду копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів в період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року на а.с.143 та в період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2013 року на а.с.100 стосовно розміру доходу, який вона отримувала. Проте вказані дані доводять лише те, що вона особисто мала певний дохід у вказані роки, а не ступінь її участі у придбанні спірного майна. Встановлення факту проживання без реєстрації шлюбу та придбання у вказаний період спірного автомобілю за спільні кошти лише на підставі показань свідків та за відсутності будь-яких інших належних та допустимих доказів, є порушенням вимог норм ЦПК України, який передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач також не довела належними та допустимими доказами, що її кошти та кошти [PERSON] були об`єднані для набуття в майбутньому спільного майна. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що наведені позивачем підстави не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах та, враховуючи те, що позивачем не надано доказів того, що спірне майно придбалось сторонами внаслідок спільної праці, а встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю без шлюбу у позовному провадженні можливе лише при одночасному вирішенні майнового чи немайнового спору між сторонами, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed