Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила наступне. 02 червня 2011 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 078291, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород, 02.06.2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 149. Від цього шлюбу у них народилася дитина: син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Протягом останніх двох років фактичні шлюбні відносини між ними відсутні, а починаючи з квітня 2016 року, вони проживають окремо, тобто спільне господарство ними не ведеться. На даний момент вона разом із сином проживають за місцем її реєстрації по вул. Ольбрахта, 14, а відповідач за місцем своєї реєстрації по вул. Шумній, 24/3 у м. Ужгород. Їх спільне подружнє життя не склалося через несумісність характерів та розбіжність у поглядах на життя та подружні відносини. За останні роки зникло взаєморозуміння та душевне тепло. Відповідач навіть у присутності їх дитини, веде себе агресивно, висловлює погрози на її адресу, при спілкуванні вживає нецензурні образливі слова, між ними часто виникають сварки. На даний момент ані примирення, ані збереження шлюбу неможливі. Позивачем у позовній заяві зазначено, що їх син [PERSON], проживає разом з нею, і знаходиться на її утриманні, та просить суд залишити його після розірвання шлюбу проживати з нею. Після розлучення [PERSON] бажає залишити дошлюбне прізвище Сірка. Також, згідно заяви про уточнення позовних вимог від 03.10.2016 року, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте нею на адресу суду була подана заява, в якій вона зазначає, що позов підтримує в повному обсязі, та просить справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, проте подав до суду заяву, у якій позов визнав повністю, та просив розглянути без його участі. Як зазначено у ч. 2\~ст. 197 ЦК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. З наданих суду документів, вбачається, що 02 червня 2011 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 149, свідоцтво про шлюб серії І-ФМ 078291. Від даного шлюбу у них народився дитина син [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, протягом останніх двох років фактичні шлюбні відносини між ними відсутні, а починаючи з квітня 2016 року, вони проживають окремо, тобто спільне господарство ними не ведеться. На даний момент вона разом із сином проживають за місцем її реєстрації по вул. Ольбрахта, 14, а відповідач за місцем своєї реєстрації по вул. Шумній, 24/3 у м. Ужгород. Їх спільне подружнє життя не склалося через несумісність характерів та розбіжність у поглядах на життя та подружні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також позивачем у позовній заяві зазначено, що їх син [PERSON], проживає разом з нею. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та розяснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 суд враховує: стан здоровя та матеріальне становища дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV\~«Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р. № 928-VIII встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2016 рік\~з 1 травня 2016 року для дитини до 6 років складає - 1228 гривень. Згідно цього ж закону визначений розмір мінімальної заробітної плати з 1 травня 2016 року у розмірі 1 450 грн. Тобто мінімальний розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини до 6 років складає 368,40 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви. На підтвердження доходів відповідача позивачем надано довідку про доходи від 30 вересня 2016 року, видану [PERSON], який працює на посаді старшого охоронника в ПрАТ «Нова Лінія», згідно якої [PERSON] отримує заробітну платну, яка за період березень 2016 року серпень 2016 року становить 40\~351,57 (сорок тисяч триста пятдесят одна грн. 57 коп.), при цьому середньомісячний дохід за вирахуванням утримань із заробітної плати складає 5\~514,71 грн. З урахуванням викладеного, та того, що відповідач не заперечував щодо розміру аліментів запропонованого позивачем, матеріалами справи підтверджується, що відповідач може надавати таку допомогу дитині, інших дітей не має, кошти які залишаються на забезпечення відповідача у 3 рази перевищують прожитковий мінімум, тобто можуть забезпечити його потреби, відтак суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 05 липня 2016 року (дати звернення до суду з відповідним позовом). Як зазначено у ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи те, що відповідач не заперечував щодо визначення місця проживання їх спільної дитини [PERSON] [PERSON] совича, суд вирішує визначити його місце поживання місце проживання його матері [PERSON]. Також, суд вважає за потрібне позивачці після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище Сірка. Витрати із сплати судового збору у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача.

Outcome: approved