Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій прохала \~суд ухвалити рішення, яким \~стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, починаючи з дня предявлення позову до суду і до 30 червня 2019 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач по справі є батьком [PERSON], 08 лютого 2000року народження. На даний час [PERSON] є повнолітнім, але навчається в Олександрійському коледжі Білоцерківського національного аграрного університету з 01.09.2015року по 30.06.2019року та потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно не надає йому матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні з позовом погоджується частково, та повідомив, що він також сплачує аліменти на іншу дитину, не заперечував про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частки. Визнавши подані позивачем докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, суд вважає за можливим проведення розгляду справи. Суд, вислухавши позивача, відповідача дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження Серія І-КЕ № 103207, виданим 01 квітня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м.Кременчука Полтавської області. Довідкою №789-28 , виданою 28.12.2017 року, Олександрійським коледжем Білоцерківського національного аграрного університету, підтверджено, що [PERSON], 08 лютого 2000року народження є студентом третього курсу ветеринарного відділення по спеціальності «Ветеринарна медицина». Форма навчання денна. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року. Як встановлено судом на підставі ст. 187 Сімейного кодексу України за заявою відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] не відраховуються, в порядку ст. 188 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON] від обовязку утримувати сина [PERSON] не звільнений, між сторонами не укладено угоди про сплату аліментів, згідно ст.189 Сімейного кодексу України, чи про припинення права на аліменти, згідно ст.190 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з п.20 розяснень Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 с.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з якими вони проживають. Оскільки [PERSON] є повнолітнім сином відповідача [PERSON] , та який не досяг 23 років і продовжує навчання, між сторонами в справі виникли правовідносини, щодо реалізації обовязку батьків по утриманню їх повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на наведене, врахувавши матеріальний стан сторін, а також стан їх здоровя, наявність утриманців, а саме сина [PERSON] 26.10.2007року народження, на якого відповідно до рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 20.11.2009року відповідач [PERSON] сплачує аліменти, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, аліменти щомісячно у розмірі 1/6 частини його доходів, починаючи з 09 лютого 2018 року і до 30 червня 2019 року. Ненадання матеріальної допомоги повнолітній дитині, яка навчається і потребує в звязку з цим допомоги, за умови можливості надання такої допомоги є порушенням батьківського обовязку, передбаченого ст. 199 Сімейного Кодексу України. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України, на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial