Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1100 гривень щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 14 грудня 2009 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 400 гривень. На даний час вказаних коштів на утримання дитини не вистачає, вона має іншу дитину від іншого шлюбу, відповідач має добрий стан здоров'я, інших дітей не має, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, а тому він спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1100 гривень. Заслухавши сторони, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області від 27 травня 2008 року, за актовим записом № 72, позивач та відповідач мають спільну доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). 14 грудня 2009 року Миронівським районним судом Київської області винесено рішення, згідно якого із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 400 гривень, щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 02 грудня 2009 року (а.с. 6). Судом встановлено, що дане рішення суду не оскаржувалось. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України дає підстави дійти висновку, що підставами для зміни призначеного судом розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану платника чи отримувача аліментів. Як встановлено у судовому засіданні, з часу постановлення Миронівським районним судом Київської області рішення про стягнення із відповідача аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 400 гривень на місяць, у позивача змінився сімейний стан, зокрема у неї [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 5), що вплинуло на її майновий стан, оскільки вона крім дочки сторін також повинна утримувати малолітнього сина. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні обов'язки щодо дитини. Тобто, обов'язок по утриманню дитини покладено як на батька так і на матір. При цьому не встановлено, що в більшому розмірі повинен утримувати дитину той з батьків, який має більший розмір доходів. Законодавством фактично встановлено рівні обов'язки, а отже як відповідач так і позивач повинні фінансово утримувати свою дитину в рівних частина. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» із 01 травня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1777,00 гривень. Таким чином, на законодавчому рівні закріплено, що 1777,00 гривень є тією сумою, що дає змогу забезпечити достатній рівень життя для нормального функціонування організму, збереження здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб дитини відповідного віку (ст. 1 ЗУ «Про прожитковий мінімум»). Тобто, 1 777,00 гривень дають змогу забезпечити у 2017 році мінімальний рівень життя малолітньої [PERSON] У позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 1100 гривень щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, що просить позивач стягнути з відповідача (1100 гривень) перевищує половину мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (1777 гривень), а з огляду на те, що і мати малолітньої повинна нести витрати по утриманню доньки на рівні з батьком (1100,00+1100,00=2200,00) то така сума перевищить мінімальний прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, звертаючись з позовом, позивач повинна навести обставини, що викликають необхідність стягнення із відповідача аліментів саме у заявленому розмірі (частці). В супереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивач не надала доводів та обґрунтувань, з яких вона виходила при визначенні розміру (частки) аліментів, зазначених у позовній заяві (чому саме 1100 гривень), зокрема відомостей про стан здоров'я та матеріальне становище дитини, інші обставини, що мають значення для визначення розміру аліментів. Враховуючи зміни сімейного та матеріального стану позивача, зміни сімейного законодавства України щодо мінімального розміру аліментів, встановленого ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України, мінімальний прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх доньки в розмірі 888 гривень 50 копійок щомісячно, із подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішенням законної сили. Таке рішення суду є справедливим (ст. 1 ЦПК України), оскільки враховує принцип рівності батьків щодо обов'язку утримання своїх дітей, ґрунтується на нормах ст. ст. 141, 180 Сімейного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», та враховує правову позицію Верховного Суду України викладену в п. 17 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Крім того, стягнення збільшеного розміру аліментів з дня набрання рішенням законної сили, унеможливить подвійне стягнення із відповідача аліментів, які він сплатив за рішенням Миронівського районного суду Київської області від 14 грудня 2009 року в травні-серпні 2017 року, та врахує принцип незворотності дії закону в часі, зокрема щодо недопустимості розповсюдження дії змін сімейного законодавства щодо мінімального розміру аліментів (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), які набрали чинності з 08 липня 2017 року, на період часу в якому вони не діяли. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати пов'язані з проведенням судових експертиз (ст. 79 ЦПК України). Згідно з ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб на 1 січня 2017 року становив 1 600 гривень. Аналізуючи зміст зазначених норм законодавства України, суд приходить до висновку, що максимальний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах на момент ухвалення рішення не може перевищувати 640 гривень (1600*40%=640) за такі дії: годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні; годину участі особи, яка надавала правову допомогу під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; годину ознайомлення з матеріалами справи в суді. В матеріалах справи відсутні докази того, що адвокат [PERSON] знайомився із матеріалами справи в суді. Під час розгляду справи не вчинялись окремі процесуальні дії поза судовим засіданням. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача компенсації витрат на правову допомогу адвоката [PERSON] за його участь в судових засіданнях. Із матеріалів справи вбачається, що судові засідання по справі за участі адвоката [PERSON] відбувалися 02 серпня 2017 року та 14 вересня 2017 року, тривалістю дві години. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 03/05/17 від 03 травня 2017 року позивач сплатив адвокату [PERSON] 4000 гривень. Оскільки, відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» стороні на користь якої постановлено судове рішення в цивільній справі компенсуються його витрати на правову допомогу адвоката за його участь в судових засіданнях, у даній справі адвокат [PERSON] брав участь в судових засіданнях, тривалість яких не перевищує двох годин, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1280 гривень (640*2=1280), його витрат на правову допомогу за дві години участі адвоката [PERSON] в судових засіданнях під час розгляду справи, які відповідають 40 відсоткам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2017 року за одну годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» не передбачено компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, які полягають в оплаті попередніх консультацій, визначення правових позицій, підготовки письмових заперечень по справі, тощо. На підставі викладеного, ст. ст. 141, 180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»,

Outcome: partial