Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 червня 1987 року, в якому у них народилися четверо дітей, які на даний час є повнолітніми. Поряд з тим, зазначила, що із самого початку подружнього життя відповідач зловживав спиртними напоями, на грунті чого між ними виникали сварки та скандали, під час яких чоловік обзивав її нецензурними словами. Таке ставлення до себе терпіла заради дітей. Надалі почала їздити на роботу за кордон, а коли поверталася, то відповідач постійно обзивав її, почав застосовувати до неї фізичну силу. На даний час відповідач став ще більше зловживати спиртними напоями. Часто обзиває її батька нецензурними словами, погрожує вбивством, а також тим, що спалить господарство. Через таку поведінку відповідача, протягом року не підтримують подружніх відносин, хоч і разом проживають. Таким чином шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, а оскільки через органи РАЦС відповідач шлюб розірвати відмовляється, просила суд такий між ними розірвати та після розірвання шлюбу, залишити їй шлюбне прізвище. Позивач [PERSON] на розгляд справи не з»явилася. В поданій до суду заяві просила справу слухати у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує, надає згоду на заочний розгляд. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомленим у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД № 434194, виданого 23 червня 1987 року Борщівським районним відділом ЗАГС Тернопільської області, сторони зареєстрували шлюб 23 червня 1987 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 43. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Крижанівський», дружині «Крижанівська». В шлюбі у них народилися четверо дітей, які на даний час є повнолітніми. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, такі не підтримують, хоч і проживають в одному будинку. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. В наданий судом строк сторонни примирення не досягли. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved