Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», у якому просить заборонити відповідачу набувати (реєструвати) право власності на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] на підставі іпотечного договору від 27 серпня 2008 року, укладеного між позивачем та ВАТ «Сведбанк». Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, 27 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та позивачем було укладено кредитний договір № 1301/0808/71-151, згідно з яким ПАТ «Сведбанк» мало право надати грошові кошти у вигляду кредиту у розмірі 49700 доларів США на строк до 26 серпня 2038 року. 27 серпня 2008 року між позивачем та ВАТ «Сведбанк» було укладено іпотечний договір, на умовах якого на забезпечення основного зобов`язання позивач передала у іпотеку ВАТ «Сведбанк» квартиру [ADDRESS] . 25 травня 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта-Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором № 1301/0808/71-151 від 27 серпня 2008 року на користь ПАТ «Альфа-Банк». Зазначає, що зі сторони відповідача порушується її право власності на вищезазначену квартиру. Так, 12 жовтня 2018 року позивачем отримано повідомлення від відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку несплати позивачем боргу у розмірі 2304332 грн. 12 коп. Повідомляє, що відповідач у вересні 2015 року звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовом, у якому просив стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 51369,74 доларів США. З огляду на зазначене, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29 березня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст.178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. 27 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та позивачем було укладено кредитний договір № 1301/0808/71-151, згідно на умовах якого ПАТ «Сведбанк» мало право надати позивачу грошові кошти у вигляду кредиту у розмірі 49700 доларів США на строк до 26 серпня 2038 року (а.с. 8-12). 27 серпня 2008 року між позивачем та ВАТ «Сведбанк» було укладено іпотечний договір, на умовах якого на забезпечення основного зобов`язання позивач передала у іпотеку ВАТ «Сведбанк» квартиру [ADDRESS] (а.с. 14-15). Повідомленням ПАТ «Альфа-Банк» за вих. № 2502692 від 19 вересня 2018 року стверджується, що воно має право вимоги по кредитному договору № 1301/0808/71-151 від 27 серпня 2008 року (а.с. 13). У ст. 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Так, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Суд зазначає, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду. Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді. Можна констатувати, що чинним законодавством передбачене право оспорити в суді державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем, набутого в позасудовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Зазначений спосіб захисту права власності спрямований на попередження можливому порушенню, якого на момент подання позову немає, але при цьому у власника є всі підстави вважати, що дії відповідних осіб неминуче призведуть до порушень його права. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у позивача відсутні підстави передбачати можливість порушення свого права власності на майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27 червня 2017 року у справі № 462/6463/15-ц у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було відмовлено, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними також було відмовлено (а.с. 41-43). Як зазначила сама позивач, на даний момент вказане рішення не набрало законної сили, оскільки воно було оскаржене у апеляційному порядку. Враховуючи вказане, підстав для застосування заборони набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем судом виявлено не було, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставності позовних вимог.

Outcome: dismissed