Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 17.02.2007 року сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований у виконкомі Михальчанської сільської ради, актовий запис № 02. Від шлюбу 16 травня 2007 року народилася донька [PERSON], яка проживає та знаходиться на утриманні позивачки. Спільне життя з чоловіком не склалося, трьох місяців сторони проживають окремо. Сварки та скандали призвели до втрати позивачем поваги та любові до чоловіка. Позивач просить розірвати шлюб, та стягувати на утримання дочки аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання направила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду направив письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Не заперечував проти розірвання шлюбу та від стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дочки у заявленій позивачем частці. Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. В судовому засіданні було встановлено, що 17 лютого 2007 року сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований в виконкомі Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис № 02. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На думку суду дана сім`я, в результаті різних поглядів на шлюб та сімю та відсутності порозуміння між ними, не проживання подружжя спільно та не ведення спільного господарства розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін. Судом також встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], яка народилася 16 травня 2007 року, а тому він у відповідності до ст.180 СК України, зобов'язаний утримувати дочку до досягнення нею повноліття, нарівні із матірю. Виходячи з цього, та зважаючи на те, що відповідач проживає окремо від дитини та визнає вимоги позивача в частині сплати аліментів, суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Розмір аліментів суд визначає виходячи з вимог ст.183 СК України, в частці від заробітку (доходу) батька дітей, зважаючи на те, що останній має постійне місце роботи та заробіток. У відповідності до вимог ст. ст. 160 та 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків і самої дитини, а в суді вирішується тільки спір між батьками з цього питання, якщо вони проживають окремо. З огляду на це та внаслідок відсутності спору про місце проживання дітей суд не знаходить підстав до задоволення вимоги позивача про залишення дітей на проживання біля матері. Судові витрати суд покладає на відповідача, зважаючи на те, що з позивачем залишається проживати малолітня дитина сторін.

Outcome: partial