Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що від шлюбу з відповідачем мають двох спільних повнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу у 2005 році, діти залишилися проживати з нею та перебувають на її утриманні. До досягнення донькою повноліття відповідач сплачував аліменти на обох дітей на підставі виконавчого листа, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Про те, на цей час син [PERSON] , який 17 лютого 2021 року став повнолітнім, навчається та здобуває освіту у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського, будучи студентом першого курсу, ступеня вищої освіти бакалавр, факультету історії, права і публічного управління за спеціальністю 014.3 середня освіта (історія) денної форми навчання. Термін його навчання з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року. Враховуючи те, що нинішній соціальний статус їх сина спричиняє необхідність додаткових матеріальних витрат, пов`язаних з отриманням освіти, їй стає важче задовольняти їх лише за власний рахунок. Вважає, що відповідач, як батько, теж мусить брати повноцінну участь в утриманні їх повнолітньої дитини до кінця її навчання, як це передбачено сімейним законодавством. Вказує, що у зв`язку з тим, що син навчається на денній формі навчання, він не має можливості десь працювати та отримувати якійсь дохід, а навпаки потребує додаткових коштів та матеріальної допомоги. Відповідач, на її думку, має можливість сплачувати аліменти, але оскільки в добровільному порядку він відмовляється надавати таку допомогу, вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Просить суд ухвалити рішення, яким з дня пред`явлення позову стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її користь, аліменти на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 2500,00 грн., щомісячно, за весь період його навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином 23 років. Рішення допустити до негайного виконання. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила, що перебувала з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дорослих дітей. У зв`язку із погіршенням стосунків між ними, шлюб було розірвано і діти залишилися проживати з нею. Відповідач сплачував аліменти на утримання дітей, але після досягнення дітьми повноліття така сплата була припинена. На цей час син навчається в університеті в м. Вінниці на денній формі навчання, тому потребує додаткових витрат на навчання. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги на цей час на утримання дітей не надає, вона позбавлена можливості самостійно забезпечити дітей усім необхідним, тому і вимушена звернутися до суду з цим позовом. Вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на період навчання до досягнення сином 23-річного віку, таку можливість має, а також зобов`язаний це робити у відповідності до вимог чинного законодавства, тому просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що розуміє потребу сина у матеріальній допомозі на період навчання, але не погоджується із визначеною позивачем сумою, яку вона просить стягувати з нього на її користь. Він працює, розмір його заробітної плати становить 6000 гривень, на його утриманні перебуває мати похилого віку, яка потребує його матеріальної допомоги, також з нього стягуються аліменти на користь позивача на утримання дочки, на період її навчання у розмірі 1500 гривень, що підтверджує той факт, що він не має можливості сплачувати аліменти на навчання сина у розмірі 2500 гривень. Погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1000 гривень. Суд, вислухавши думку позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На цей час [PERSON] є повнолітнім та відповідно до довідки № 17/20 від 25.02.2021 року навчається на першому курсі ступеня вищої освіти бакалавра факультету історії, права і публічного управління Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського за спеціальністю 014.03 Середня освіта (історія) денної (бюджетної) форми навчання. Термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року. Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 червня 2019 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача [PERSON] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з 14.01.2019 року, на період навчання, але не пізніше досягнення нею 23-річного віку. На виконання вказаного рішення старшим державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби 23.09.2019 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення з відповідача коштів на утримання доньки на період її навчання на користь позивача по справі. Згідно довідки, виданої ФОП [PERSON] , відповідач по справі [PERSON] , працює згідно договору ЦПХ № 1 від 01.04.2021 року по теперішній час і отримує заробітну плату у розмірі 6000 гривень. Статтями\~198, 199 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У ч. 1\~ст. 200 СК України\~встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2\~ст. 200 СК України\~при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Як роз`яснено в п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом враховується правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року по справі 6-1296цс15, згідно якої на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Частиною 1\~статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.ст.\~9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив, що син позивача та відповідача має вік 18 років, проживає разом з позивачем, навчається на денній формі навчання та не має можливості працювати, крім того навчальний заклад, в якому навчається дитина, розташований в іншій місцевості, ніж її зареєстроване місце проживання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги для оплати проїзду до місця навчання, проживання тощо. Суд враховує, що обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, покладається на обох батьків, тому цей обов`язок не може бути покладений лише на матір позивача. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Оцінюючи подані відповідачем докази, суд враховує, що на утриманні у відповідача перебуває дочка [PERSON] , [INFO] , на утримання якої відповідач згідно виконавчого листа сплачує кошти у розмірі 1500 гривень, інформації про заборгованість зі сплати аліментів не має. Разом з тим, суд не бере до уваги, що на утриманні у відповідача перебуває його мати, оскільки ним надано лише довідку про стан здоров`я [PERSON] , при цьому не надано будь-яких даних, які б підтверджували, що остання є його матір`ю, а також що він надає їй матеріальну допомогу та вона такої допомоги потребує. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 СК України, а також роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п. 17 вищевказаної Постанови, визначаючи розмір аліментів, судом враховується наявність у повнолітнього сина позивача та відповідача, потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з його навчанням за межами міста проживання батьків на денній формі, враховує, що обов`язок матеріально утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладається на обох батьків, при цьому враховуючи вимоги розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідач працездатний, має на утриманні має дочку [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період навчання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до закінчення навчання, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дочок та синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, зможе в повній мірі забезпечити належні умови утримання та проживання сина, однак не буде порушувати прав відповідача. Суд, разом з тим, не вбачає підстав для стягнення аліментів у меншому розмірі, враховуючи, що відповідач працездатний, позов визнав частково, доказів відсутності можливості сплачувати аліменти суду не надав. Також, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у більшому, заявленому позивачем розмірі 2500 грн., оскільки позивачем не надано ніяких доказів наявності у відповідача такого доходу, який би був достатнім для сплати аліментів у вказаному нею розмірі, а також обґрунтованості такого розміру аліментів з урахуванням здійснюваних нею витрат на навчання сина. Суд звертає увагу сторін на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до підп. 3 п. 5\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 гривень. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: partial