Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно: 1/6 частку домоволодіння у с.Лосяч по вул. Шевченка, 42А Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 25.02.2002 року, а також на 1/6 частку того ж домоволодіння, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 02.02.2013 року, вартістю 2/6 часток 81385 грн. Посилаючись на те, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, позовні вимоги просить задовольнити. Сторони в судове засідання не зявилися. Представник позивача [PERSON] в зал судового засідання не прибула, в поданій до суду заяві просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в зал судового засідання не прибув, в поданій до суду заяві просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. З доданих до матеріалів справи виписки з погосподарської книги №6 за 1991-1995 рр., довідки [PERSON] селищної ради Борщівського району №345 від 14.05.2018 року вбачається, що спірне домоволодіння в с. Лосяч по вул. Шевченка,42 Борщівського району Тернопільської області відносилося до колгоспного двору. Членами даного двору станом на 15 квітня 1991 року (день набрання чинності Закону України Про власність) були голова двору [PERSON], [INFO], його дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO] та онуки: [PERSON], [PERSON]. Відповідно до рішення тринадцятої сесії 21-го скликання Лосяцької сільської ради від 21 січня 1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку. Згідно чинних на той час ст.ст.120, 123 ЦК (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 «а» постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №42А по вул. Шевченка в с. Лосяч, виданого СПД ФОП [PERSON] його інвентаризаційна вартість становить 244155 грн. 25 лютого 2002 року в с. Лосяч Борщівського району померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ИД №119805, видане Лосяцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області 26 лютого 2002 року). За даними листа Борщівської державної нотаріальної контори №565/02-14 від 25 червня 2018 року, [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 25.02.2002 року. Спадщину позивач прийняла, фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном (ст.549 Цивільний кодекс Української РСР), що підтверджується довідкою [PERSON] селищної ради Борщівського району Тернопільської області від 14 травня 2018 року №339. Позивач [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ИД №537465 та свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ИД №300367. Відповідно до довідки №339, виданої [PERSON] селищною радою Борщівського району Тернопільської області 14.05.2018 року, [PERSON], яка померла 25.02.2002 року та до смерті постійно проживала і була зареєстрована в [INFO], належала частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в с. Лосяч Борщівського району. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла дочка останньої [PERSON] Заповітів [PERSON]С не складала. Згідно заяви [PERSON], яка є в матеріалах спадкової справи № 930 до майна померлої [PERSON], він спадщини не приймав і з заявою до суду про продовження строку звертатися не буде. За даними свідоцтва про право на спадщину серії ВАС №642822, виданого [PERSON], завідувачем Борщівської державної нотаріальної контори 25 грудня 2002 року, спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 25.02.2002 року є її дочка [PERSON], жителька с. Лосяч Борщівського району. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай), що знаходиться у колективній селянській спілці «Світанок», с. Лосяч Борщівського району Тернопільської області, розміром 1,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату серії ТР 0179657. 02 лютого 2013 року в с.Лосяч Борщівського району помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ИД №151667, видане Лосяцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області). Ще за життя, а саме 14 березня 2006 року [PERSON], [INFO], склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Лосяцької сільської ради Борщівського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за №27, яким усе своє майно заповів [PERSON]. За даними того ж листа Борщівської державної нотаріальної контори №565/02-14 від 25 червня 2018 року, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 02.02.2013 року. Спадщину позивач прийняла, оскільки на день смерті проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою в с. Лосяч Борщівського району. Відповідно до довідки №335, виданої [PERSON] селищною радою Борщівського району Тернопільської області 14.05.2018 року, [PERSON], який помер 02.02.2013 року та до смерті постійно проживав і був зареєстрований в [INFO], належала частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в с. Лосяч Борщівського району. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла дочка останнього [PERSON] Заповіт [PERSON] склав на імя [PERSON] За даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВТТ №167340, виданого [PERSON], державним нотаріусом Борщівської державної нотаріальної контори 25 лютого 2014 року, спадкоємцем майна [PERSON], який помер 02.02.2013 року є його дочка [PERSON], жителька с. Лосяч Борщівського району. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 1,2869 га, розташованої на території Лосяцької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №030518. Позивач [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON] (свідоцтво про народження позивача І-ИД №537465, свідоцтво про укладення шлюбу позивача І-ИД №300367). За даними листа Борщівської державної нотаріальної контори №565/02-14 від 25 червня 2018 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті 25 лютого 2002 року матері [PERSON] та за заповітом після смерті 02 лютого 2013 року батька [PERSON] на відповідні частини домоволодіння, що розташовані за адресою: вул. Шевченка, 42А в с. Лосяч Борщівського району Тернопільської області через відсутність правовстановлюючих документів на час смерті спадкодавців. З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити і визнати за [PERSON], право власності на спадкове майно, 2/6 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, розташованого по : вул. Шевченка, 42А в с. Лосяч Борщівського району Тернопільської області загальною вартістю 244155 (двісті сорок чотири тисячі сто пятдесят пять) грн., на суму 81385 (вісімдесят одна тисяча триста вісімдесят пять) грн., як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 25.02.2002 року в с. Лосяч Борщівського району Тернопільської області та за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 02.02.2013 року в с. Лосяч Борщівського району Тернопільської області. Відповідно до п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК серії ТЕР №178709, пенсійного посвідчення №2044104405, [PERSON] є інвалідом І групу загального захворювання довічно. Причина інвалідності: загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату. Таким чином, за наведених обставин позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі ст.ст.16, 25, 26, 328, 1217, 1218, 1220, 1223, 1233-1235, 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved