Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до Фурсівської сільської ради про визнання права на завершення будівництва та приватизацію земельної ділянки в порядку спадкування, обґрунтовуючи його тим, що 03 січня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя [PERSON] заповіту не складав. Після смерті [PERSON] залишився недобудований (43% готовності) будинок № 18 по вулиці Сіркова у селі Фурси, а також не до кінця приватизована земельна ділянка площею, 0,1067 га., на якій розташований зазначений будинок. Вказані обставини підтверджуються будівельним паспортом № 29 від 11 жовтня 1971 року, технічним паспортом, проектом землеустрою, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Позивач, як донька померлого, є спадкоємцем першої черги, що підтверджується свідоцтвом про народження та про укладення шлюбу. У шестимісячний строк позивачем подано заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі. Інші спадкоємці від спадщини відмовились. 09 липня 2016 року, приватний нотаріус [PERSON] винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлого [PERSON], оскільки нею не було надано документів, які підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що належало померлому. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування після [PERSON] право: забудовника щодо недобудованого будинку з господарськими будівлями та спорудами (43% готовності) № 18 по вулиці Сіркова у селі Фурси Білоцерківського району Київської області з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання на своє імя документів, що посвідчують право власності на будинок; на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,1067 га, кадастровий номер 3220488301:02:002:0097 по вулиці Сіркова, 18 у селі Фурси, Білоцерківського району, Київської області та одержання на своє імя документів, що посвідчують право власності на землю. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належно. Представник позивача подав до суду, через канцелярію суду письмове клопотання про розгляд справи без участі позивача та без участі представника позивача. Позивач, подала до суду, через канцелярію суду письмову заяву, в якій просила суд провести розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач свого представника до суду не направив, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належно. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03 січня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-ОК № 357762. За життя [PERSON] заповіту не складав. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, а саме залишився недобудований (43% готовності) будинок № 18 по вулиці Сіркова в селі Фурси, Білоцерківського району, Київської області, а, також, не до кінця приватизована земельна ділянка, площею 0,1067 га., на якій розташований зазначений будинок. Вказані обставини підтверджуються копією будівельного паспорту № 29 від 11 жовтня 1971 року, копією технічного паспорту, копією проекту землеустрою, копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Позивач, як донька померлого, є спадкоємцем першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії 1-АГ № 384544. 14.11.1987 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії Ш-БК № 495294. У встановлений чинним законодавством шестимісячний строк позивачем подано заяву про прийняття спадщини, після померлого батька, до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу в Київській області [PERSON], що підтверджується копією її заяви в матеріалах спадкової справи та копією витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі. Інші спадкоємці від спадщини відмовились, що підтверджуються копіями відповідних заяв, наявних в матеріалах спадкової справи. 09 липня 2016 року, приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу в Київській області [PERSON] винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлого [PERSON], якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не було надано документів, які підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що належало померлому. Копія вказаної постанови міститься в матеріалах справи. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до розяснень, наданих судам у п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Таким чином, враховуючи, що спадкодавець за життя не встиг добудувати будинок та не встиг приватизувати земельну ділянку, однак, вчиняв дії спрямовані на завершення названих дій, то суд дійшов обґрунтованого висновку, що спадкоємець [PERSON] має право успадкувати права забудовника після померлого [PERSON] та право на завершення процесу приватизації земельної ділянки після нього. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 2.3, 3.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України 28.01.2003 року № 6/5 та офіційного листа МЮУ № 19-32/319 від 21.02.2005 року щодо переліку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна якщо первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) у випадку відсутності таких, вирішується в судовому порядку. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, і тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved