Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення грошових коштів та просила стягнути з відповідача на її користь суму вкладу в розмірі 9022,76 доларів США. Свій позов мотивувала тим, що ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» порушено зобов'язання відповідно до Договору банківського строкового вкладу (депозит) «Блискуча сімка» № 300937/8091/07-15 від 27.01.2015 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо банківського вкладу та виконання зобов'язань. Судом встановлено, що 27.01.2015 року між відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та позивачем [PERSON] укладений Договір № 300937/8091/07-15 банківського строкового вкладу (депозит) «Блискуча сімка» в іноземній валюті, відповідно до якого відповідач прийняв у позивача на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 10000,00 доларів США на строк з 27 січня 2015 року по 27 квітня 2015 року. Внесення [PERSON] грошових коштів на депозитний рахунок, у виконання умов договору, підтверджується меморіальним валютним ордером № 15254197 від 27 січня 2015 року (а.с. 10). Відповідно до умов договору, після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору, вклад повертається в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. Позивач [PERSON] звернулася до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» із заявою за про повернення коштів із зазначених банківських рахунків в зв'язку з закінченням строку договору (а.с. 11), однак кошти повернуті не були, тобто відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» було істотно порушено договір банківського вкладу. Як вбачається з виписки по особовому рахунку за період з 27.01.2015 року по 01.07.2015 року банком повернуто лише 1025 доларів США, станом на 24.02.2015 року залишок коштів на рахунку становить 9022,76 доларів США. Дані кошти не повернуті і на момент розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню саме в розмірі залишку на рахунку. Стягнення суми вкладу в іноземній валюті відповідає Положенню про порядок здійснення банками вкладних операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженому постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року №516. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 2041,25 грн. (сума визначена з врахування курсу валют на дату подання позову до суду). Щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 гривень з відповідача на користь позивача, то суд приходить до висновку, що дані витрати підлягають частковому стягненню з відповідача на користь позивача з наступних підстав. 25.07.2015 року між [PERSON] та адвокатом Шикуновою А.О. було укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 12). 03.08.2015 року згідно квитанції [PERSON] було сплачено гонорар в розмірі 5000, 00 гривень адвокату Шикуновій А.О. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Однак суд. враховуючи суть спору та вимоги розумності і справедливості, а також положення ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», прийшов до висновку, що розмір компенсації витрат на правову допомогу становить 2000 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved