Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Воронкової О.А., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про визнання незаконної та скасування постанови приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Воронкової О.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №134/02-31 від 16.09.2020 року, з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та на Ѕ частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 03.12.2020 року її залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору по справі №545/3072/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Воронкова О.А. про визначення часток у спільній сумісній власності у спадковому майні, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. З матеріалів справи дізналася, що її сестра [PERSON] та її батько [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Воронкової О.А. із заявами про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Підставою для звернення до суду стала постанова приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №134/03-31 від 196.09.2020 року, згідно якої відмовлено Кореневій у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та на Ѕ частку земельної ділянки , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з неподанням необхідних документів для вчинення нотаріальної дії. Вважає, постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №134/02-31 від 16.09.2020 року незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Заява про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи від імені [PERSON] прийнята приватним нотаріусом 21.11.2019 року. Зі змісту заяви вбачається, що приватний нотаріус була обізнана щодо кола спадкоємців, в тому числі чоловіка померлої - [PERSON] та дочки померлої [PERSON] . Однак, жодного повідомлення від нотаріуса щодо відкриття спадщини не отримувала, копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не надіслано. Зазначила, що нотаріусом не вірно встановлено склад спадкового майна, а матеріали спадкової справи не містять документів, які б засвідчували намагання нотаріуса встановити склад спадкового майна.Оскаржувана постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій суперечить ст. 34 ЗУ «Про нотаріат». Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 14 січня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.22). Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 10 березня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] . Від відповідача Приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Воронкової О.А. до суду надійшов відзив на позов, в якому вказано, що оскаржувана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії не порушує права чи інтереси позивача [PERSON] , оскільки позивач не є такою, що прийняла спадщину, так як заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] не подавала; не прийняла спадщину автоматично в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки разом із померлою на час відкриття спадщини не проживала, що підтверджується довідкою Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 22.09.2020 року №702/02-25, а тому в силу ч.1 ст.1272 ЦК України (якщо спадкоємиць протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу , не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її) [PERSON] є такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Позивачем оскаржується саме постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а не свідоцтво про право на спадщину, якого нотаріус не видавала; питання визнання права власності за спадкоємцем [PERSON] вирішується в судовому порядку у цивільній справі №545/3072/20 Полтавського районного суду Полтавської області; скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не змінить складу осіб, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] та не визначить [PERSON] як особу, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки вона такою не являється. У зв`язку з відсутністю порушеного або оспорюваного права позивача, прохала відмовити у задоволенні позовних вимог. (а.с.128-53). Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] були подані пояснення, в яких вона вказала, згідно ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» (оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні) нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Отже, з аналізу ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» випливає, що правом на оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії наділена виключно особа, права та інтереси якої стосуються такі дії, тобто дії щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії. Предметом оскарження у даній справі є постанова приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Воронкової О.А. № 134/02-31 від 16.09.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме про відмову гр. [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ (одну другу) частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та на Ѕ (одну другу) частку земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Тобто, [PERSON] оскаржується постанова нотаріуса, яка була видана та стосується виключно [PERSON] , тобто стосується прав та обов`язків останньої. Таким чином, в силу прямої норми закону - ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про нотаріат», [PERSON] не наділена правом на оскарження даної постанови, оскільки права та інтереси [PERSON] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії не стосуються, бо не [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а іншій особі - [PERSON] . За таких обставин, у зв`язку з відсутністю права на оскарження даної постанови, за відсутністю факту відмови [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії за оскаржуваною постановою - в задоволенні позовних вимог прохала відмовити. Щодо відсутності порушеного чи невизнаного, чи оспорюваного права [PERSON] оскаржуваною постановою вказала, що [INFO] померла [PERSON] . Заповіту остання не залишала, тому спадкування відбувається за законом в силу ч. 2 ст. 1223 ЦК України. [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , яка 18.02.1989 року змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00015575668 від 11.07.2015 року. 21.11.2019 року [PERSON] в строки, передбачені ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, звернулася до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Воронкової О.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] (а.с. 30) та 21.11.2019 року була відкрита спадкова справа № 65094916 (номер у нотаріуса 34/2019) після смерті останньої.Чоловік померлої - [PERSON] звернувся 21.11.2019 року до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Воронкової О.А. із заявою про відмову від прийняття всієї спадщини по заповіту та по закону, що залишилась після смерті [PERSON] на користь своєї доньки [PERSON] . Отже, [PERSON] не є таким, що прийняв спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] , що передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України.Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не надходило, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Таким чином, згідно ст. ст. 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України [PERSON] є єдиною спадкоємицею після померлої матері [PERSON] та такою, що прийняла спадщину після смерті останньої.16.09.2020 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Воронковою О.А. було видано [PERSON] постанову за вих. № 134/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, оскільки титульним власником житлового будинку з господарськими будівлями є чоловік померлої, [PERSON] , майно є спільною сумісною власністю та частки не виділені.У зв`язку з цим, [PERSON] звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності у спадковому майні, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування (копія відповідної позовної заяви та ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 09.11.2020 року у справі № 545/3072/20 про відкриття провадження у справі додаються). Провадження у справі № 545/3072/20 за позовною заявою [PERSON] зупинено на підставі клопотання [PERSON] ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 16.02.2021 року до набрання чинності рішенням у даній справі № 554/199/21 (а.с.80-88). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Воронкова О.А. в судове засідання не з`явилася, прохала суд проводити розгляд справи за їх відсутності, вказала, що проти задоволення позовних вимог заперечує (а.с.75). Представник третьої особи - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, підтримала заперечення викладені у письмових поясненнях третьої особи. Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 30.05.2019 року, серії [NUMBER] (а.с. 42). З матеріалів спадкової справи вбачається, що заповіту остання не залишала, тому спадкування відбувається за законом в силу ч. 2 ст. 1223 ЦК України. [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , яка 18.02.1989 року змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00015575668 від 11.07.2015 року (а.с. 34-35). 21.11.2019 року [PERSON] в строки, передбачені ст. ст. 1269, 1270 ЦК України звернулася до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Воронкової О.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] (а.с. 30) 21.11.2019 року була відкрита спадкова справа № 65094916 (номер у нотаріуса 34/2019) після смерті останньої (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 58415172 від 21.11.2019 року а.с. 45). Чоловік померлої - [PERSON] (копія свідоцтва про одруження а.с. 40), звернувся 21.11.2019 року до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Воронкової О.А. із заявою про відмову від прийняття всієї спадщини по заповіту та по закону, що залишилась після смерті [PERSON] на користь своєї доньки [PERSON] (а.с. 36). Отже, [PERSON] не є таким, що прийняв спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] , що передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України. Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не надходило, що підтверджується матеріалами спадкової справи: а.с. 30 -а.с. 50. 16.09.2020 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Воронковою О.А. було видано [PERSON] постанову за вих. № 134/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії: оскільки титульним власником житлового будинку з господарськими будівлями є чоловік померлої, [PERSON] , майно є спільною сумісною власністю та частки не виділені. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України (право на захист цивільних прав та інтересів), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України (захист цивільних прав та інтересів судом), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 статті 4 ЦПК України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Внаслідок цього захисту має реально відбуватися припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта та відновлення порушених прав. Спосіб захисту розглядається як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення мети цього захисту права. Конституція гарантує можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагається, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим - тобто порушення дійсно повинно мати місце і стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів позивача. Отже, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Аналогічне твердження вказано в пункті 2 глави 14 Оскарження нотаріальної дії або відмови у вчиненні нотаріальної дії, ПОРЯДКУ вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, а саме: Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, з аналізу ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» випливає, що правом на оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії наділена виключно особа, права та інтереси якої стосуються такі дії, тобто дії щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії. Предметом оскарження у даній справі є постанова приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Воронкової О.А. № 134/02-31 від 16.09.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: про відмову гр. [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ (одну другу) частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та на Ѕ (одну другу) частку земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. [PERSON] є дочкою померлої [INFO] [PERSON] , що визнається сторонами у судовому засіданні, а тому в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування. [PERSON] оскаржується постанова нотаріуса, яка була видана та стосується виключно [PERSON] , тобто стосується прав та обов`язків останньої. Таким чином, в силу прямої норми закону - ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про нотаріат», [PERSON] не наділена правом на оскарження даної постанови, оскільки права та інтереси [PERSON] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії не стосуються, бо не [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а іншій особі - [PERSON] . Крім того, оскаржувана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії не порушує прав чи інтересів Позивача ( [PERSON] ), оскільки: [PERSON] не є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] (померла [INFO] ), оскільки [PERSON] заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] не подавала. Вказаний факт підтверджується матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 30 - а.с. 50). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Так, згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України , для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. [PERSON] не прийняла спадщину автоматично в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті [PERSON] (ч. 3 ст. 1268 ЦК України: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї), оскільки разом із померлою на час відкриття спадщини не проживала, що підтверджується довідкою Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 04.11.2019 року № 343/02-25 (знаходиться у спадковій справі, а.с. 41), а тому в силу ч. 1 ст. 1272 ЦК України (якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її). [PERSON] є такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Позивачем оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , а не [PERSON] , а тому остання як не наділена правом на оскарження даної постанови (ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про нотаріат»), так і, звичайно, права, інтереси [PERSON] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії не порушені, не невизнані, не оспорені даною постановою. Оскаржується саме постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а не свідоцтво про право на спадщину, якого нотаріус не видавала, питання визнання права власності за єдиним спадкоємцем [PERSON] , що прийняв спадщину після смерті [PERSON] вирішується в судовому порядку у цивільній справі № 545/3072/20 Полтавського районного суду Полтавської області. Скасування постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії не змінить складу осіб, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] та не визначить [PERSON] як особу (спадкоємця), яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки вона такою не являється та відповідно, не відновить прав [PERSON] , оскільки вони не були порушені такою постановою. Таким чином, за відсутності порушених, невизнаних, оспорюваних прав та інтересів [PERSON] оскаржуваною постановою - суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено. Позивач посилається як на підставу для скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії на ст. 63 ЗУ «Про нотаріат», однак не довела, яким чином ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» була порушена нотаріусом чи не врахована при винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] . Підстава відмови у видачі свідоцтва та винесення оскаржуваної постанови: у зв`язку з тим, що не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії: оскільки титульним власником житлового будинку з господарськими будівлями є чоловік померлої, [PERSON] , майно є спільною сумісною власністю та частки не виділені. Окрім того, як встановлено з матеріалів спадкової справи, [PERSON] до цього часу не було подано заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса, хоча останній було достеменно відомо про відкриття спадщини - день смерті [PERSON] з 30.05.2019 року та вже про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] [PERSON] з грудня 2020 року (з часу залучення до участі у справу № 545/3072/20 та ознайомлення з матеріалами справи). Інші твердження Позивача відносно складу спадкового майна є припущеннями, не підтверджені жодними доказами, в тому числі належними та допустимими, а тому не підлягають спростуванню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що у задоволенні позову позивачу відмовлено, судовий збір з відповідача не стягується.

Outcome: dismissed