Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач є батьком останньої, однак не виконує свої батьківські обов`язки, тривалий час з донькою не спілкується, не піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, не відвідує батьківські збори та не приймає участі в організації шкільних навчально-виховних заходів. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.10.2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на малолітню доньку у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 10.08.2011 року і до повноліття дитини, але [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання [PERSON] . Загальна сума заборгованості зі сплати аліментів становить 157 753 грн. 20 коп. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала і просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судовому засіданні, що відбувалося 10.06.2021 року позивач надала пояснення, з яких вбачається, що після розірвання шлюбу між сторонами по справі, відповідач ніяким чином не приймає участі у вихованні, утриманні та розвитку дитини. Відповідачу відома адреса мешкання позивача з дитиною, однак останній до доньки не приходить, їй не телефонує. Доньці сторін відомо, що позивач звернулася до суду про позбавлення відповідача батьківських прав та вона підтримує дане рішення, оскільки розуміє, що батько ставиться до неї байдуже. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим судом належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування - у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі і просив суд позовні вимоги задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши покази свідків, приймаючи до уваги пояснення надані позивачем, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2011 року шлюб, зареєстрований 01.09.2007 року між [PERSON] і [PERSON] , розірвано (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 19.02.2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] і [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 173 від 19.02.2009 року (а.с. 6). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.10.2011 року з [PERSON] стягнуто аліменти на малолітню доньку - [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Відповідно до інформації від 29.01.2021 року, наданої Комунарським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.01.2021 року становить 157 753 грн. 20 коп. (а.с. 13). На підставі інформації вих. № 01-30/47, наданої 01.02.2021 року Запорізькою гімназією № 107 Запорізької міської ради Запорізької області, [PERSON] навчається у 6-В класі Запорізької гімназії № 107. Зі слів класного керівника, батько дитини [PERSON] не цікавиться рівнем навчальних досягнень доньки, її поведінкою, не відвідує батьківські збори і не приймає участі в організації шкільних навчально-виховних заходів (а.с.15). Згідно з інформацією вих. № 146/01-10, наданою 04.02.2021 року Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6», [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , перебуває на обліку в дитячій амбулаторії № 10 з народження. При відвідуванні амбулаторії і при оглядах вдома дитина завжди з матір`ю або бабусею (а.с. 15 зворотна сторона). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 04.02.2021 року, складеного представниками відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, було проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] . У дитини є окрема кімната, обладнана всім необхідним (а.с. 16). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , кожна окремо, пояснили суду, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] вже більше 10 років з дитиною не спілкується, матеріально не допомагає, жодним чином не приймає участі у вихованні дитини, її розвитку. З урахуванням вищевикладеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, їх покази об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Як вбачається з висновку заступника голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , так як він ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням дитини, не цікавиться її інтелектуальним, духовним, фізичним та психічним розвитком. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Вирішуючи даний спір, суд враховує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). У ході судового розгляду справи судом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону відповідач протягом тривалого часу (приблизно 10 років) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON] , не піклується про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує до самостійного життя, не бере участі у навчально-виховному процесі, не надає матеріальної допомоги на її утримання. У відповідача була можливість цікавитися життям дитини та приймати участь в її вихованні, але він самоусунувся від неї. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved