Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, уточненим від час судового розгляду, остаточно просила суд стягнути з відповідача [PERSON]: в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 37714, 54 грн., моральної шкоди 2500 грн., по оплаті послуг евакуатора 850 грн., по оплаті звіту вартості відновлювального ремонту 1200 грн., по оплаті витрат повязаних із проведенням експертизи 2000 грн., на професійну правову допомогу 3000 грн., сплачений судовий збір у розмірі 1280 грн., а всього 48544,54 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21.12.2016 року, близько 10 години 40 хвилин, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER], на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Грецької та Георгіївської у Центральному районі м.Маріуполя, рухаючись на другорядній дорозі не надав перевагу у русі автомобілю марки «SUZUKI Grand Vitara», державний реєстраційний номер [NUMBER], який рухався під її керуванням по головній дорозі, чим допустив порушення вимог п.п.2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення автомобілів, при цьому її автомобіль отримав значні технічні ушкодження. Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 10.01.2017 року [PERSON] визнано винним у наведеній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Діями відповідача їй також завдано моральну шкоду у розмірі 2500 грн., що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з ушкодженням власності автомобіля та неможливості протягом тривалого часу користуватися ним за призначенням, що призвело до порушення нормальних життєвих завязків, для відновлювання яких вимушена була вживати додаткових зусиль. Враховуючи положення ст.1192 ЦК України та судову практику Верховного Суду України (справа №6-2808цс15), вважає за необхідне покласти відшкодування шкоди на її заподіювача, тобто на відповідача [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні послідовно наполягала на задоволені позову за обставинами наведеними в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, не визнав щодо стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 2500 грн., оскільки його автомобіль теж зазнав технічних ушкоджень, та по оплаті послуг евакуатора у розмірі 850 грн., так як не було потреби користуватися його послугами. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію відповідача [PERSON] щодо позовних вимог. Представник третьої особи ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» в судове засідання не зявився, про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. При зазначених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які не зявилися до суду, оскільки в матеріалах справи мається достатньо доказів для вирішення по суті спірних правових відносин. Враховуючи позицію сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. При вирішенні спірних правових відносин суд перш за все керується наступними вимогами цивільно-процесуального законодавства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 21.12.2016 року о 10 годині 40 хвилин, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER], на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Грецької та Георгіївської у Центральному районі м.Маріуполя, рухаючись на другорядній дорозі не надав перевагу у русі автомобілю марки «SUZUKI Grand Vitara», державний реєстраційний номер [NUMBER], який рухався під керуванням [PERSON] по головній дорозі, чим допустив порушення вимог п.п.2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення автомобілів, при цьому автомобіль позивача отримав значні технічні ушкодження. Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 10.01.2017 року, у справі №263/16443/16-п, визнано винним [PERSON] у наведеній дорожньо-транспортній пригоді, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (т.1, а.с.106,107) За свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ №605211, власником транспортного засобу, автомобіля марки «SUZUKI Grand Vitara», державний реєстраційний номер [NUMBER] є позивач по справі - [PERSON] Відповідач [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом, автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] на підставсвідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Згідно полісу №АЕ/6960353 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідач [PERSON] застрахував автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOOLanos» у ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське», страхове відшкодування позивачу [PERSON] не виплачувалось. Наведені обставини, визнані учасниками справи, за вимогами ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно звіту №03 про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 18.01.2017 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля марки «SUZUKI Grand Vitara», державний реєстраційний номер [NUMBER] склала 32 852,29 грн. Оплата наведеного звіту становить 1200 грн. (т.1, а.с. 5, 86-105) З висновками вказаного звіту відповідач не погодився, внаслідок чого за клопотанням позивача у справі була призначена автотоварознавча експертиза, за висновками проведеної експертизи №464 від 22.12.2017 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля марки «SUZUKI Grand Vitara», державний реєстраційний номер [NUMBER] склала 37714,54 грн. Оплата витрат, повязаних із проведенням експертизи становить 2000 грн. (т.1, а.с. 140-174, 181) Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За повідомленням Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) від 14.08.2017 року, ПрАТ «СТ «Іллічівське» з 6.12.2016 року втратило статус асоційованого члена МТСБУ у звязку із заборгованістю понад два місяці щодо сплати внесків та здійснення відрахувань до фондів МТСБУ, створених відповідно до Закону, та припинило членство в МТСБУ. Відповідно до ст.52 Закону страховик, членство якого припинено, позбавляється права на провадження ОСЦПВВНТЗ, однак не звільняється від обовязку виконання укладених договорів ОСЦПВВНТЗ. (т.1, а.с.185) Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15 та постанови Верховного Суду України від 14.09.2016 року у справі № 6-725цс16 право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав. Потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в межах деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 14.09.2016 року у справі N 6-725цс16 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, беручи до уваги ті обставини, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу була завдана майнова шкода у розмірі 37714,54 грн., яка складає вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, суд вбачає необхідним стягнути вказану шкоду з відповідача на користь позивача, беручи до увагу і те, що відповідачем в цій частині позовні вимоги визнані. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тому, витрати, які [PERSON] понесла на оплату послуг оцінювача для визначення розміру шкоди, заподіяної її автомобілю, що підтверджується квитанцією №0.0.684130896.1 від 11.01.2017 року на суму 1200,00 грн., а також по оплаті послуг евакуатора у розмірі 850 грн., про що свідчить товарний чек №5 від 5.01.2017 року, підлягають також відшкодуванню на користь позивача. Посилання відповідача про відсутність необхідності користування послугами евакуатора, суд вважає неспроможними, оскільки за висновками експерта на автомобілі позивача пошкоджений рульовий механізм, привід ввімкнення блокіровки диференціала, що виключає безпечну експлуатацію автомобіля. Щодо стягнення моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортною пригодою, суд виходить із наступного. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд вважає доведеними доводи позивача щодо спричинення їй пошкодженням автомобіля моральної шкоди, оскільки відмова відповідача у добровільному порядку відшкодувати завдані збитки протягом тривалого часу призвела до моральних страждань і душевних переживань позивача та вважає обґрунтованими її доводи щодо порушення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і пошкодження автомобіля звичайного укладу її життя, для відновлювання якого вона вимушена була вживати додаткових зусиль. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування їй моральної шкоди підлягають задоволенню частково, при цьому суд,

Outcome: partial