Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобов»язання звільнити Ѕ частину житлового будинку по вул. Олени Пчілки, 7 в м.Полтава, що за рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року у цивільній справі № 554/905/15-ц виділено із спільної часткової власності [PERSON] в натурі, що визначена як квартира № 2 згідно першого варіанту розподілу, наведеного у висновку Нв12/9 судової будівельно-технічної і оціночної експертизи, складеного 15.03.2016 року судовим експертом [PERSON], а саме у житловому будинку «А1»: частину кухні 1-1, площею 7,0 м2, житлову кімнату 1/5 площею 16,7 м2, тамбур 1 площею 2,0 м.2. По надвірних будівлях: сарай літ.б1; погріб літ.Б5; Ѕ частину літньої кухні літ.Б-1; навіс літ.Б4; Ѕ частину огорожі № 2; Ѕ частину огорожі № 6; огорожу № 7., а також стягнення солідарно моральної шкоди у сумі 40\~000 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що являється власником Ѕ частини житлового будинку за адресою: м.Полтава, вул.Олени Пчілки, 7 на підставі договору дарування з її матір»ю [PERSON] Власником іншої Ѕ частини цього будинку являється [PERSON] Фактично [PERSON] разом зі своєю родиною зайняли весь будинок у 2004 році, яким користуються всією сім»єю одноособово. Її мати [PERSON] на даний час проживає в літній кухні, у будинок її не допускають. У зв»язку з цим вона звернулася до суду. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року виділено зі спільної часткової власності [PERSON] в натурі 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями по вул.Луценка, 7 в м.Полтава та припинено право спільної часткової власності. Однак і після цього відповідачі продовжують незаконно володіти належною їй частиною житлового будинку, незаконно не допускають її до користування належним їй майном, тому вона звернулася до суду з позовом. Ухвалою суду від 02 серпня 2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] надіслала до суду відзив, в якому вказала, що підтвердження реєстрації рішення суду позивач не надала, а отже немає підстав стверджувати, що вона є власником виділеної в натурі частини будинку. Також вважає безпідставними твердження, що вона та інші співвідповідачі не звільняють належну їй частині будинку, оскільки вони не відповідають дійсності. Рішенням апеляційного суду Полтавської області, на яке посилається позивач, ухвалено провести переустаткування, зокрема здійснити прибудови. Частину переобладнання необхідно провести спільно. Після звернення до відповідних органів, вона з»ясувала, що їй необхідно подати до Відділу містобудування та архітектури Шевченківського РВК документ, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію, а також завірені згоду іншого співвласника на забудову. Вказані вимоги виконати неможливо, оскільки за садибою по вул.Луценка, 7 в м.Полтава зареєстрована земельна ділянка, яка фактично знаходиться в спільному користуванні з позивачем. Рішення про визначення порядку користування земельною ділянкою не приймалося, але є необхідним при виділенні частини домоволодіння в окрему одиницю. З цих підстав, рішення апеляційного суду нею не виконується. Також вказала, що з питання примусового виконання рішення суду позивач не зверталася, однак неодноразово зверталася до правоохоронних органів, які ознак кримінальних правопорушень не виявляли. Вважає, що рішення суду не виконує з об»єктивних причин, тому відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. Крім того, у приміщенні літньої кухні проживає [PERSON] і розділяти вказане приміщення вона не бажає. Не вважає належним доказом договір на виконання будівельних робіт від 17.08.2017, оскільки для проведення реконструкції необхідні технічні умови, проект реконструкції тощо. Інші відповідачі також не створюють перешкод у користуванні позивачу її власністю, тому вимоги до них є безпідставними. Прохала в позові відмовити. Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що [PERSON] не спростовує у відзиві, що вона та члени її сім»ї здійснюють перешкоди їй у користуванні Ѕ частиною житлового будинку. Натомість намагається відвести розгляд по суті позовних вимог до відносин, які стосуються наслідків виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області. Для того, щоб зареєструвати виділену судом в натурі Ѕ частку будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, необхідно подати технічний паспорт, де зазначені зміни у плануванні будинку у відповідності до рішення суду, тому заперечення в цій частині є безпідставними. Суть позову полягає в тому, що [PERSON] не допускає її до будинку, чим унеможливлює її право користування, не говорячи про добудову. Таким чином, всі заперечення відповідача є безпідставними. Ухвалою суду від 21 вересня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено [PERSON] 31 жовтня 2018 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, підтримали заперечення, викладені у відзиві на позов. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили (а.с.161-164, 169, 171-173). Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м.Полтава, вул.Олена Пчілки (Луценка), 7, на підставі договору дарування укладеного між [PERSON] нею та [PERSON] від 26.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим за № 399, що підтверджується Інформацією з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно № 102690050 від 06.11.2017 року та Договором даруванні від 26.05.2015 (а.с.11-12, 19). Власником іншої Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м.Полтава, вул.Олена Пчілки (Луценка), 7 являється [PERSON], що слідує із [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.10.2017 року № 101808122 (а.с.12-13). \~ \~ \~ \~Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року виділено зі спільної часткової власності [PERSON] в натурі 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями по вул..Луценка, 7 в м.Полтава, що визначена як квартира №2 згідно першого варіанту розподілу, наведеного у висновку Нв12/9 судової будівельно-технічної і оціночної експертизи, складеного 15.03.2016 року судовим експертом [PERSON], а саме у житловому будинку «А-1»: частину\~кухні 1- 1площею 7,0 м2\~; житлову кімнату 1-5 площею 16,7 м2\~; тамбур І\~площею 2,0\~м2. По надвірних будівлях: сарай літ.б1\~; погріб літ.б ; погріб літ. б5\~; 1/2 частину літньої кухні літ.Б-1 ; навіс літ.б4\~; 1/2 частину огорожі №2 ; 1/2 частину огорожі №6 ; огорожу №7, всього загальною вартістю 229 552,50 грн., що складає 50,1/100 частини домоволодіння. Припинено [PERSON] право спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями по вул..Луценка, 7 в м.Полтава, а саме на наступні приміщення у житловому будинку «А-1»: частину\~кухні 1- 1площею 7,0 м2\~; житлову кімнату 1-5 площею 16,7 м2\~; тамбур І\~площею 2,0\~м2\~та на наступні господарські будівлі: сарай літ.б1\~; погріб літ.б ; погріб літ. б5\~; 1/2 частину літньої кухні літ.Б-1 ; навіс літ.б4\~; 1/2 частину огорожі №2 ; 1/2 частину огорожі №6 ; огорожу №7. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Залишено у спільній частковій власності [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями по вул..Луценка, 7 в м.Полтава, яка визначена як квартира №1 згідно першого варінту розподілу, наведеного у висновку Нв12/9 судової будівельно-технічної і оціночної експертизи, складеного 15.03.2016 року судовим експертом [PERSON], а саме у житловому будинку «А-1»:частину кухні 1-1 площею 2,5 м2; вбиральню поєднану 1-2 площею 3,7 м2; житлову кімнату 1-3 площею 12,1 м2; передпокій 1-4 площею 8,3 м2\~, надвірні будівлі: погріб літ.а1; гараж літ.Д; 1/2 частину літньої кухні літ.Б-1 з добудовою літ.б3\~; 1/2 частину огорожі №2; 1/2 частину огорожі №6; хвіртку №8; вбиральню літ.К; навіс літ.«М», всього загальною вартість 228 307,50 грн., що складає 49,9/100 частини домоволодіння. Для здійснення варіанту №1 розподілу домоволодіння [PERSON] здійснити наступні переустаткування: закласти дверний і віконний проріз в перегородці між приміщеннями\~1-1\~і 1-4\~(спільно з співвласником [PERSON]А.);\~влаштувати перегородку в приміщенні кухні 1-1\~(спільно з співвласником [PERSON]А.);\~влаштувати дверний проріз в приміщення 1-5; закласти віконний проріз в приміщення 1-5; демонтувати тамбур І площею 2 м2, і ганок; до приміщень кухні\~1-1\~і житлової кімнати 1-5\~прибудувати ванну кімнату із санвузлом площею 3,8м2\~і тамбур площею\~3,6м2; обладнати квартиру №2 самостійними системами опалення, електропостачання (переоформити [PERSON] особовий рахунок\~№1230148463,\~лічильник №0509979)\~і водопостачання; розділити горищне приміщення згідно лінії поділу житлового будинку без улаштування перегородки з пристроєм можливого входу; влаштувати перегородки в будівлі літньої кухні.Б-1, розділивши її на дві рівні частини і влашувати вхідний дверний проріз в 1/2 частину будівлі. Для здійснення варіанту №1 розподілу домоволодіння\~\~[PERSON] здійснити наступні переустаткування: закласти дверний і віконний проріз в перегородці між приміщеннями\~1-1\~і 1-4\~(спільно з співвласником [PERSON]В.);\~влаштувати перегородку в приміщенні кухні 1-1\~(спільно з співвласником [PERSON]В.);\~влаштувати дверний проріз в перегородці між приміщеннями 1-1 і 1-3; демонтувати віконний блок в житловій кімнаті 1-3 та влаштувати на його місці дверний проріз; прибудувати до приміщень ванної кімнати 1-2 і житлової кімнати 1-3 приміщення кухні площею 7 кв.м. і тамбур площею 2 м.кв.;\~\~обладнати квартиру №1 самостійними системами опалення, електропостачання\~і водопостачання; розділити горищне приміщення згідно лінії поділу житлового будинку без улаштування перегородки з пристроєм можливого входу; влаштувати перегородки в будівлі літньої кухні.Б-1, розділивши її на дві рівні частини (а.с.21-25). Вказане рішення суду на час розгляду справи у суді не виконано. \~ \~ \~ \~Також встановлено, що на час розгляду справи у суді у будинку в цілому проживає [PERSON] разом зі своєю сім»єю, а саме: [PERSON] зареєстрована, але не проживає, [PERSON] проживає, але не зареєстрований, [PERSON] зареєстрований, але не проживає, [PERSON] не зареєстрована та не проживає. Третя особа [PERSON], як член сім»ї [PERSON], проживає у приміщенні літньої кухні. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що знає [PERSON] більше 20 років, оскільки працювали з нею на одному підприємстві. Раніше вона проживала в районі вулиці Боженка, а потім переїхала у приватний будинок на вулицю Луценка в м.Полтава. Коли приходила до неї в гості, бачила, що остання проживає у бараці на території господарства, в умовах, непридатних для проживання. У будинку вона не проживає, її туди не пускають. Бачила, як вона стукала у двері, але їй не відчинили, хоча світло у вікнах світилося. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. \~ \~ \~ \~Відповідач не спростовує факту, що у житловому будинку в цілому проживає лише вона із членами своєї сім»ї, а тому ці обставина визнається судом та не потребує доведення. Конституцією України у ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника, місце його реєстрації та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ч.1 ст. 383 ЦК України слідує, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що слідує зі змісту ст. 391 ЦК України. Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Враховуючи,\~що [PERSON]\~чинить перешкоди\~[PERSON]\~у користуванні\~Ѕ частиною\~житлового будинку\~по вул..Олени\~Пчілки,\~7\~в м.Полтава,\~який належить\~їй на\~праві власності,\~яке є\~непорушним та\~обмеження у\~користуванні яким\~заборонено законом,\~суд приходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~позовних вимог\~в цій\~частині та\~ зобов»язання\~[PERSON]\~звільнити Ѕ\~частину житловогобудинку по вул. Олени Пчілки, 7 в м.Полтава, що за рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року у цивільній справі № 554/905/15-ц виділено із спільної часткової власності [PERSON] в натурі. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача, що вона не виконує рішення суду не з своєї вини, а у зв»язку із неможливістю його виконати через невирішення питання про порядок користування земельною ділянкою, у зв»язку із чим неможливо провести добудови та перепланування, виходячи з наступного. Дійсно, листом виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради від 01.09.2017 за вих. Б02.1-16/1548 [PERSON] повідомлено про необхідність надання до відділу містобудування та архітектури Шевченківського райвиконкому засвідчену в установленому порядку копію документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію, а також засвідчену в установленому порядку згоду співвласника земельної ділянки (житлового будинку) на забудову (а.с.54). Разом з тим, суд вважає, що питання виконання рішення суду не є предметом розгляду даного спору. Позивач має право користуватися виділеною їй Ѕ частиною будинку, незалежно від того, чи здійснені добудови і проведено перепланування. Доводи відповідача про відсутність Реєстрації рішення суду в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не спростовують факту наявності у позивача права власності на Ѕ частину будинку, а відтак і права здійснювати право власності на власний розсуд. Проте, судом на встановлено належних та допустимих доказів чинення перешкод [PERSON] з боку відповідачів у користування надвірними побудовами. У судовому засіданні навпаки встановлено, що у приміщенні літньої кухні літ.Б-1 проживає мати позивача [PERSON] А відтак позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні надвірними будівлями задоволенню не підлягають. Також не доведені належними та допустимими доказами позовні вимоги пред»явлені до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є членами сім»ї власника і користуються належним йому житлом за згоди останнього відповідно до ст. 150 ЖК України, а тому в їх задоволенні суд відмовляє. Не знаходить суд підстав і для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Згідно ст.\~23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна шкода полягає: 1)\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров'я; 2)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім'ї\~чи близьких\~родичів; 3)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; 4)\~у приниженні\~честі та\~гідності фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи. Моральна\~шкода відшкодовується\~грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір\~грошового відшкодування\~моральної шкоди\~визначається судом\~залежно від\~характеру правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення.\~При визначенні\~розміру відшкодування\~враховуються вимоги\~розумності і\~справедливості. Моральна\~шкода відшкодовується\~незалежно від\~майнової шкоди,\~яка підлягає\~відшкодуванню,\~та не\~пов'язана\~з розміром\~цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами\~статті 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Суд вважає, що [PERSON] не довела, що їй спричинено моральної шкоди внаслідок чинення перешкод у користуванні житлом, в чому полягали її страждання, а також її розміру. Є лише зазначені у позові посилання на вчинену моральну шкоду, які не підтверджені жодними належними доказами. Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із недоведеності наявності самої шкоди, а також причинно-наслідкового зв»язку між фактом спричинення шкоди та протиправними діями заподіювача шкоди. За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягує із [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп.

Outcome: partial