Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», де просила суд визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № KRI/0500/507/07 від 27.08.2007 року, укладений між АКБ «Індустріалбанк» та [PERSON], визнати недійсним іпотечний договір від 27.08.2007 року, зареєстрований в реєстрі № 5834, укладений між АКБ «Індустріалбанк» та [PERSON], виключити з реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна за договором від 27.08.2007 року, а саме, квартиру [ADDRESS]; зобов»язати відповідача повернути [PERSON] у натурі все, що банк отримав на виконання умов за договором про надання споживчого кредиту № KRI/0500/507/07 від 27.08.2007 року . Позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що 27.08.2007 року між нею та АКБ «Індустріалбанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № KRI/0500/507/07, за яким банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 25000 доларів США, а [PERSON] зобов»язувалася прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит та сплатити плату за кредит, в тому числі 11,5 % річних, у порядку та на умовах, зазначених у договорі . На забезпечення виконання зобов»язання за договором сторонами укладено договір іпотеки № KRIZ/0500/507/07 від 27.08.2007 року, за яким [PERSON] передала в іпотеку квартиру [ADDRESS]. При укладенні договору кредиту порушено ч.2 ст.11 Закону «Про захист прав споживачів» щодо надання повної та достовірної інформації про умови кредитування, а саме, її перед укладенням договору не повідомлено письмово про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов»язаннями споживача; про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту; про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Також її було введено в оману банком, зокрема щодо розміру відсотків, оскільки договір містить приховані проценти, щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, яка не відповідає фактичній вартості кредиту. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у позові. Уточнили вимоги щодо зобов»язання відповідача повернути [PERSON] у натурі все, що банк отримав на виконання умов за договором про надання споживчого кредиту, а саме, просили зобов»язати банк повернути позивачці 27515,37 доларів США, що еквівалентно 218501,55 гривень. Додатково пояснили, що згідно проведеного за їх запитом висновком експертного економічного дослідження графік платежів не відповідає процентній ставці, встановленій договором, зайво приховані проценти в сумі 208,12 долари США з розрахунку «факт/360 дні», при цьому дані абсолютного подорожчання кредиту в графіку не відповідають вимогам Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, відповідно до яких ці дані повинні бути викладені в валюті кредиту. Представник відповідача ПАТ «АКБ «Індустріалбанк» Лада Н.М. позовні вимоги не визнала, вказала, що експертний висновок не відповідає дійсності. При проведенні дослідження не використовувалася відповідна нормативно-правова та методологічна база. Особою, яка проводила дослідження, неуважно вивчався кредитний договір, оскільки в договорі чітко визначено, що відсотки за користування кредитом нараховуються щомісячно в останній робочий день по передостанній робочий день включно та сплачуються не пізніше 25 числа кожного місяця наступного за звітним для іноземної валюти - на фактичний залишок на позичковому рахунку по методу «факт/360» із розрахунку фактичного числа днів у місяці і 360 днів у році. При підрахунку відсотків не бралися до уваги методологічні засади нарахування відсотків, визначені Правилами бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою правління НБУ від 18.06.2003 року № 255. Відсотки за договором кредиту нараховувалися банком виходячи з двох базових періодів, а саме, залишок кредиту до 25 числа місяця та залишок кредиту після 25 числа місяця, який зменшений на суму щомісячного погашення, що чітко відображено у наданому розрахунку процентів за договором станом на 27.08.2007 року. Зазначила, що в експертному дослідженні навіть не зазначено, які приховані проценти містить договір та за рахунок чого вони утворюються. Позивач не зазначає в чому неповнота та недостовірність інформації, що надавалася банком перед укладенням кредитного договору та який нормативний акт порушено. Позичальник був попереджений банком про валютні ризики, а абсолютне значення подорожчання кредиту в графіку, який є невід»ємною частиною договору, зазначено у гривневому еквіваленті на момент укладення договору, відповідно до вимог діючого законодавства, а саме Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Укладення позивачем 29.01.2015 року додаткової угоди з банком, а також постійне та регулярне здійснення [PERSON] платежів в рахунок виконання зобов»язань за договором , який укладено ще у 2007 році, свідчить про визнання нею кредитного договору, як такого, що відповідає її волевиявленню та вимогам закону. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп О.Е. в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, де просив розглянути справу без його участі. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяв всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, в тому числі роз»яснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, в тому числі право клопотати про проведення експертизи, обов»язок доведення обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень тощо, та попереджав про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Відповідно до ч. 1ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом 27.08.2007 року між АКБ «ІндустріалБанк», правонаступником якого є ПАТ «АКБ «Індустріалбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № KRI/0500/507/07, за умовами якого банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 25000 доларів США шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника строком з 27.08.2007 року по 25.11.2030 року включно на придбання квартири зі сплатою за користування кредитними коштами з розрахунку 11,5 % річних. Згідно пункту 5.3 кредитного договору позичальник зобов»язувався в тому числі починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту погашати кредит у сумі не менш ніж 89,61 доларів США, сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом, вартість всіх супутніх послуг, а також інші фінансові зобов»язання відповідно до Графіку платежів (додаток №1) не пізніше 25 числа кожного місяця, наступного за звітним. Цього ж дня сторонами затверджено підписами додаток № 1 (графік платежів) та додаток № 2 до кредитного договору з переліком, розміром і базою розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, інших фінансових зобов»язань позичальника та розмір сукупної вартості кредиту. Пунктом 10.2 кредитного договору встановлено, що всі додатки до цього договору є невід»ємною частиною цього договору. Графіком платежів встановлено дати платежу, суми платежу за розрахунковий період у гривні, реальна процентна ставка, погашення основної суми кредиту та проценти за користування кредитом у валюті кредиту, а також абсолютне значення подорожчання кредиту в гривні. Також підписанням графіку сторонами погоджено, що розрахунок реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту здійснюються в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на час складання цього графіку, у випадку зміни офіційного курсу НБУ автоматично коригується реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту. В силу ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1048 ЦПК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно п. 9.6 та 9.6.2 кредитного договору, укладеного сторонами. відсотки за користування кредитом нараховуються щомісячно в останній робочий день по передостанній робочий день включно та сплачуються не пізніше 25 числа кожного місяця наступного за звітним для іноземної валют - на фактичний залишок на позичковому рахунку по методу «факт/360» із розрахунку фактичного числа днів у місяці і 360 днів у році відповідно до Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою правління НБУ від 18.06.2003 року № 255. Відповідно до п.9.6.3 вказаного договору в останній робочий день поточного року відсотки нараховуються по останній календарний день включно. Як вбачається з графіку платежів та розрахунку процентів за кредитним договором, банком проценти розраховані в останній робочий день за методом «факт/360», виходячи з двох базових періодів, а саме, з залишку кредиту до дати сплати чергового платежу та з залишку кредиту після дня сплати, який зменшений на суму щомісячного погашення. Допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста [PERSON] суду пояснила, що проводячи експертне економічне дослідження на підставі запиту [PERSON], вона розраховувала проценти математично, виходячи з одного базового періоду, без будь-яких методик. Приховані відсотки - це математично невірно розраховані банком відсотки. Суд вважає надані відповідачем розрахунки процентів за кредитним договором, наведені у графіку платежів належними, та такими, що відповідають умовам договору і Правилам бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затвердженим постановою правління НБУ від 18.06.2003 року № 255 в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, в тому числі пунктам 1.4, 2.3, 1.21 та додаткам до Правил. З цих же підстав суд не бере до уваги як належний доказ наданий позивачем в якості письмового доказу висновок експертного економічного дослідження. На думку суду позивачем не доведено, що виконання спірного правочину направлено на отримання кредитором прихованого прибутку та виникнення не передбачених втрат у боржника. Також пунктом 10.6 кредитного договору засвідчено, що позичальник попереджений банком, що валютні ризики під час виконання зобов»язань за цим договором несе позичальник. Суд вважає доведеним, що [PERSON] виявила бажання укласти договір саме у валюті кредитування - долар США, що підтверджується її заявою-анкетою на отримання кредиту від 15.08.2007 року та самим кредитним договором. При цьому в судовому засіданні позивачка не заперечувала, що їй було на момент укладення договору зрозуміло, що в графіку розрахунків погашення основної суми кредиту вказано в доларах США і вона сплачувала цей платіж до 2015 року. Укладаючи кредитний договір, сторони свідомо брали на себе певні ризики на випадок подальшої зміни валютного курсу. Будь-яких законних підстав вважати, що така зміна не настане, в сторін не було. Коригування платежів, в основі яких лежить зміна курсової різниці прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України. Суд вважає недоведеним твердження позивача щодо того, що банком порушено вимоги ст..11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо письмового повідомлення позивача та надання повної та достовірної інформації про умови кредитування. Так, пунктом 10.3 кредитного договору підтверджується, що позичальник перед укладенням цього договору в письмовій формі повідомлений про всі умови кредитування банку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, що підтверджується повідомленням банку № KRIZ/0500/507/07 від 27.08.2007 року, яке є невід»ємною частиною договору, та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації; надана інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною. Також 15.08.2007 року, згідно повідомлення [PERSON] яке є в матеріалах справи, остання була ознайомлена зі всіма видами та умовами кредитування в АКБ «Індустріалбанк», а також з орієнтовною сукупною вартістю кредиту. Більше того, позивачка більш ніж 8 років справно сплачувала заборгованість за договором і виконувала свої зобов»язання. Згідно із ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Матеріалами справи підтверджується, що банк виконав свої зобов'язання за договором. За змістом ст. 230 ЦК України , якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу ), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 19, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» , відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Позивачем не доведено, що кредитний договір № KRI/0500/507/07 від 27.08.2007 року, укладений [PERSON] під впливом обману, а відповідач вчиняв навмисні дії щодо введення її в оману відносно умов договору, прав і обов»язків сторін. Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні кредитного договору сторони узгодили всі істотні умови даного правочину про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін, та погодилися з ними. Підписуючи спірний договір, [PERSON] ознайомлювалася з його змістом та умовами та підписала його за власним бажанням та на власний ризик. Крім цього, сторонами, АКБ «Індустріалбанк» та [PERSON], 27.08.2007 року на забезпечення виконання кредитного договору укладено договір застави нерухомого майна (іпотеки) № KRIZ/0500/507/07 за яким [PERSON] в іпотеку передала майнові права на квартиру [ADDRESS]. Як вбачається із тексту оспорюваного договору іпотеки, він містить вичерпну інформацію щодо його сторін, умов договору та розподілу прав та обов'язків іпотекодавця та іпотекодержателя. Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Умови кредитного договору № KRI/0500/507/07 від 27.08.2007 року та договору застави нерухомого майна (іпотеки) № KRIZ/0500/507/07 від 27.08.2007 року, укладених між АКБ «ІндустріалБанк», правонаступником якого є ПАТ «АКБ «Індустріалбанк», та [PERSON], та їхній зміст не суперечать вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідають загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Будь-яких належних, обґрунтованих та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав, визначенихст. 215 ЦК України для визнання договорів недійсними, позивачем суду не надано. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання недійсними кредитного договору № KRI/0500/507/07 від 27.08.2007 року та договору застави нерухомого майна (іпотеки) № KRIZ/0500/507/07 від 27.08.2007 року, а тому відсутні і підстави для застосування наслідків недійсності договору та виключення запису про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed