Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить ухвалити рішення, яким визначити порядок користування приміщеннями квартири [ADDRESS]: кімнату площею 16.8 та балкон площею 1.1. кв. м. виділити в користування [PERSON]; кімнату площею 12.3 кв. м. виділити у спільне користування [PERSON] та [PERSON]; кімнату площе 10.4 кв. м. виділити у користуванні [PERSON]; лоджію площею 3.1. кв. м виділити у спільне користування [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; коридор площею 10.9 кв. м., комору площею 1.4 кв. м., ванну кімнату площею 2.6 кв. м., вбиральню площею 1.2 кв. м., кухню площею 9.6 кв. м. залишити в спільному користуванні [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON]; в порядку розподілу судових витрат стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 704.80 грн., як витрати понесені на оплату судового збору за подання позовної заяви, 7,41 грн., як витрати понесені на плату банківської комісії за оплату судового збору, 1300,00 грн., як витрати понесені на оплату правничої професійної допомоги, 106,00 грн., як витрати понесені на ксерокопіювання позовної заяви та доданих до неї документів в трьох примірниках. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 19.09.1996 року вона, її племінник - [PERSON], її колишній чоловік - [PERSON], її донька - [PERSON], її батько [PERSON] та її рідна сестра [PERSON] шляхом приватизації придбали у спільну сумісну власність трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. 11.04.2007 року, вона розірвала шлюб з [PERSON] 15.03.2012 року померла її рідна сестра [PERSON] Спадщину, яка відкрилася після померлої сестри, прийняв її син відповідач [PERSON] Інші спадкоємці відмовилися від спадщини на користь [PERSON] 21.12.2012 року рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука визначені частки у праві спільної сумісної власності, а саме, за кожним співвласником визначено по 1/6 частки на вказану квартиру. Відповідач [PERSON] успадкував 1/6 частку квартири, яка належала його матері. 19.09.2013 року за нотаріально посвідченим договором дарування її батько [PERSON] подарував відповідачу свою 1/6 частку квартири, але залишився проживати в квартирі, як член сімї. Таким чином, відповідач [PERSON] є власником 3/6 часток квартири. Їй, позивачу [PERSON] та третім особам [PERSON] і [PERSON] належить по 1/6 частки кожному. Відповідач [PERSON]Г після того, як став власником 3/6 часток квартири, зайняв кімнату площею 16.8 кв. м., закрив її на замок та став проживати окремо за невідомою адресою. Такими своїми діями відповідач фактично визначив, що цією кімнатою буде користуватися він особисто. Іншими двома кімнатами користувалися вона та треті особи та її батько [PERSON], як член сімї. Останні три роки вона доглядала за батьком у звязку з його хворобою. Треті особи в цей період часу проживали окремо. Особовий рахунок на оплату комунальних послуг був відкритий на [PERSON] 22.04.2018 року [PERSON] помер. Після смерті останнього постало питання про розподіл особових рахунків по оплаті комунальних послуг між співвласниками квартири, який може бути здійснений відповідними комунальними закладами за спільною заявою співвласників квартири у відповідності до визначеного ними порядку користування приміщеннями квартири. У звязку з тим, що їй невідомо місце проживання відповідача, вона З0.07.2018 року направила відповідачу СМС повідомлення за мобільним зв'язком 097 283 66 96 з пропозицією вирішити питання щодо розподілу особових рахунків, на що 31.07.2018 року отримала СМС повідомленням відповідь, що відповідач проконсультується зі своїм адвокатом та надасть відповідь через два тижні. До даного часу вона відповіді не отримала, що свідчить про небажання відповідача врегулювати це питання в добровільному досудовому порядку, у звязку з чим вона вимушена звернутися в суд з позовом про визначення порядку користування приміщеннями квартири відповідно до прохальної частини позову. В судове засідання позивач та її представник за угодою адвокат [PERSON] не зявилися, останній надав до суду заяву відповідно до якої, просить розгляд справи проводити без їх участь, позов підтримує, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Треті особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи не зявився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки та з урахуванням клопотання позивача, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.09.1996 року [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] шляхом приватизації придбали у спільну сумісну власність трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 19.09.1996 року за № 7109, зареєстровано в Кременчуцькому МБТІ в реєстровій книзі № 59 за реєстровим № 8741. 15.03.2012 року померла [PERSON]. Спадщину, яка відкрилася після померлої складалась з 1/6 частини квартири [ADDRESS], яку прийняв її син [PERSON] 21.12.2012 року рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука визначені частки у праві спільної сумісної власності між співвласниками квартири [ADDRESS], а саме, за кожним співвласником визначено по 1/6 частки на вказану квартиру. 19.09.2013 року за договором дарування [PERSON] подарував [PERSON] 1/6 частку квартири [ADDRESS]. 22.04.2018 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 378078 від 23.04.2018 року. Таким чином, на момент розгляду справи відповідач [PERSON] є власником 3/6 часток квартири, [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 1/6 частки квартири. Відповідно до технічного паспорту від 21.08.1996 року квартира [ADDRESS] складається з загальної площі 69,4 кв. м., 3 кімнат житловою площею 39,5 кв. м. у тому числі 1 кімната 16,8 кв. м., 2 кімната 12,3 кв. м., 3 кімната 10,4 кв. м., кухні 9,6 кв. м., ванної кімнати 2,6 кв. м., вбиральні 1,2 кв. м., коридору 10,9 кв. м., балкону 1,1 кв. м., лоджією 3,1 кв. м., кладовою - 1,4 кв. м. За нормою\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої\~статті 358\~ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Вищевказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України в Постанові від 17 лютого 2016 року в справі № 6-1500цс15. Відповідно ч. 1\~ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи, що [PERSON] належить 3/6 частини квартири, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 1/6 частки квартири, належна їм частина квартири складає: [PERSON] 19,75 кв. м., а [PERSON],\~[PERSON],\~ [PERSON] по 6,58 кв. м. житлової площі. При цьому, позивач просить виділити у користування [PERSON] кімнату площею 16,8 кв. м., балкон площею 1,1 кв. м. який межує з кімнатою площею 16, 8 кв. м. яка є відокремленою, а [PERSON] та [PERSON] - відокремлену кімнату площею 12,8 кв. м., [PERSON] відокремлену кімнату площею 10,4 кв. м. лоджію площею 3,1 кв. м. виділити у спільне користування [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки остання примикає до даних кімнат. Решту місць загального користування, а саме: кухні площею 9,6 кв. м., ванної та вбиральні 3,8 кв. м., коридору площею 10,9 кв. м., комори площею 1,4 кв. м. - залишити у загальному користуванні. Відповідно ст. ст.\~317,\~319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися\~\~ і розпоряджатися\~\~ своєю\~\~ власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно\~ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. За нормою ч. 2\~ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі вище викладеного, з урахуванням порядку користування квартири, що фактично склався, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON] про визнання порядку користування приміщеннями квартири підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які було понесенні позивачем при подачі позову та складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн., витрати на оплату правничої допомоги в сумі 1300 грн., витрати понесенні на оплату банківських послуг в сумі 7,41 грн., витрати понесенні на ксерокопіювання позовної заяви та доданих до неї документів в сумі 106 грн., які підтвердженні належними доказами.

Outcome: approved