Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування майном. В обґрунтування вимог вказує, що вона є власником будинку [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. У вказаному будинку до травня 2012 року вона проживала разом із чоловіком відповідачем [PERSON] , однак з червня того ж року між ними припинено шлюбні відносини та будь-яке спілкування, відповідач залишив будинок та більше не з?являвся. Рішенням Старосинявського районного суду від 29.08.2014 року шлюб між ними розірвано. Наразі у вказаному будинку позивач проживає з сином [PERSON] , відповідач в будинку не проживає, до житла не приїжджає, не несе жодних витрат на утримання будинку. На підставі наведеного, позивач вважає, що відповідач втратив право на користування житлом, в якому тривалий період не проживає, тому просить [PERSON] визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою Старосинявського районного суду від 27 серпня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з?явилася, попередньо направила до суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, провести розгляд справи просила без її участі. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником будинку, який розташований по [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.10.2016 року, видане приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області та зареєстровано у реєстрі за № 1265. Згідно довідки №142 від 25.06.2021 року виданої Старосинявською селищною радою за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою [ADDRESS] , у вказаному житлі з 15.02.202 року зареєстрований відповідач [PERSON] . Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 29.08.2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08.02.1997 року. Як вбачається з листа відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Старосинявської селищної ради № 214 від 25.06.2021 року, позивачу повідомлено, що зняття з реєстрації [PERSON] можливе лише за рішенням суду або за його самостійного зняття з реєстрації. Факт не проживання та відсутності відповідача в будинку по [ADDRESS] підтверджено показами свідків, допитаних в судовому засіданні. Зокрема, свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, підтвердили факт непроживання відповідача [PERSON] за вищевказаною адресою близько 10 років, а також те, що він із даного житла поїхав добровільно та жодних перешкод у користуванні будинком за місцем реєстрації йому ніхто не чинив, на даний час місце його знаходження нікому не відоме. Отже, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим в спірному будинку, не проживає у ньому без поважних на те причин більше дев?яти років. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти,користуватися і розпоряджатися належним йому майном,на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, може бути рішення суду про втрату нею права користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України право користування житловим приміщенням мають члени сім`ї власника приміщення в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Реєстрація відповідача [PERSON] , [INFO] у належному позивачу на праві власності житловому будинку по [ADDRESS] , який більше року відсутній за зареєстрованим місцем проживання, порушує права позивача як власника на безперешкодне користування будинком, оскільки виникають проблеми зі отриманням довідки про зареєстрованих осіб та оформленням субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом. На підставі наведеного,

Outcome: approved