Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом в якому, згідно уточнень, просить розірвати договір довічного утримання укладений між нею та відповідачем [PERSON] 16 листопада 2010 року, завірений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] Визнати за позивачем право власності на однокімнатну квартиру № 3 (три), яка знаходиться місті Харкові по вулиці Яроша Отакара в будинку № 43 (сорок три), житловою площею 17,2 квадратних метра, загальною площею 32,5 квадратних метра, а також зняти заборону відчуження квартири № 3 (три), яка знаходиться в місті Харкові по вулиці Яроша Отакара в будинку № 43 (сорок три), накладену державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] 16 листопада 2010 року шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] та [PERSON] 16 листопада 2010 року було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого позивач передала, а відповідач отримала у власність квартиру № 3 (три), яка знаходиться місті Харкові по вулиці Отакара Яроша в будинку № 43 (сорок три). Вказаний договір було посвідчено державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] Однак, відповідач, тривалий час не виконує належним чином взяті на себе за договором обовязки. Оскільки, [PERSON] не виконує належним чином умови договору, [PERSON], будучи людиною похилого віку, яка потребує стороннього догляду, але змушена пристосовуватись до поведінки відповідача, яка не відповідає вимогам зобовязання, взятого нею підписанням договору, а тому позивач змушена була звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, представником позивача [PERSON] було надано до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності, у разі не прибуття у судове засідання відповідача розглядати справу у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 листопада 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого позивач передала, а відповідач отримала у власність квартиру № 3 (три), яка знаходиться місті Харкові по вулиці Отакара Яроша в будинку № 43 (сорок три). Вказаний договір було посвідчено державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] 16 листопада 2010 року та зареєстровано в реєстрі за № 1-3731. Згідно даного договору довічного утримання державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат» та у звязку з посвідченням договору довічного утримання накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, розташованої в [ADDRESS], що належить [PERSON] до припинення чи розірвання договору довічного утримання. Відповідно до умов договору відповідач взяла на себе певні зобовязання по утриманню позивача, зокрема з підпункту 1 пункту 6 вбачається, що [PERSON], зобовязується довічно утримувати [PERSON], забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які [PERSON] самостійно буду забезпечувати себе харчуванням, одягом, необхідною допомогою включаючи і медичну, і має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 450,00 грн. (чотириста пятдесят) гривень на місяць, будуть надаватися відчужувачу щомісячно. Згідно підпункту 2 пункту 6 договору, набувач зобовязаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені (Набувачем чи Відчужувачем). До оплачуваних комунальних послуг належать: експлуатаційні послуги, плата за користування природним газом, теплопостачанням, водопостачанням (гарячу та холодну воду) та електроенергія в обсязі до 150 кВт, абонентська плата за телефон, послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата послуг домофону. Набувач має право передавати гроші за вказані вище комунальні послуги безпосередньо відчужувачу для їх оплати останнім. У випадку отримання відповідних коштів відчужувач несе відповідальність за сплату цих послуг у розмірі отриманих коштів. У випадку виникнення у майбутньому потребу забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужувач самостійно, на свій розсуд, вирішує усі питання в межах грошового утримання, передбаченого цим договором, згідно обумовлених сум. Крім того, у відповідності до пункту 7 договору, грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладання цього договору до 10 числа поточного місяця переказом на рахунок [PERSON] або поштовим переказом з доставкою додому за адресою: 61072, [ADDRESS]. Сума грошового утримання підлягає індексації в порядку, якщо це не було заявлено відчужувачем, не вважатиметься істотним порушенням цього договору. Однак, як свідчать матеріали справи, [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе за договором обовязки, що підтверджується наступними фактами. 04 вересня 2015 року [PERSON] надіслала на адресу [PERSON] лист-звернення в якому просила провести індексацію суми грошового утримання відповідно до п. 7 укладеного договору довічного утримання, але відповіді на своє звернення позивач не отримала. З позову вбачається, а також підтверджується матеріалами справи, що відповідач неодноразово порушувала строки виконання зобовязання по виплаті належного грошового утримання, що є порушенням однієї із істотних умов договору, таких як предмет, строк ( в даному випадку) і ціна, а саме: у 2013 році в березні, квітні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні та листопаді, у 2014 році в лютому, червні, жовтні та листопаді, у 2015 році у листопаді та грудні, кошти нараховувались після спливу вказаного в договорі строку. А у квітні, травні та червні 2015 року відповідач взагалі не виплатила позивачу грошове утримання в розмірі 450 гривень на місяць та в подальшому дану заборгованість за вказані три місяці не погасила. Крім того, в порушення підпункту 2 пункту 6 договору відповідач не оплачує вартість комунальних послуг, не передає позивачу гроші на їх оплату особисто, а здійснює переказ на особовий рахунок позивача, а також, у травні та червні 2015 року [PERSON] взагалі не сплатила комунальні платежі, не оплативши їх вартість особисто, не передавши грошові кошти позивачу, ні здійснивши переказ на особовий рахунок. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ч.1\~ст.615 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання однією зі сторін інша сторона має право частково або у повному обсязі відмовитись від зобов'язань, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 2 статті 651 ЦК України свідчить, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкода друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до\~ст. 744 ЦК України\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до\~ст. 745 ЦК України\~договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Крім того, у відповідності до ч. 1\~ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Зважаючи на викладене, а саме не належне виконання відповідачем умов договору довічного утримання, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та розірвати даний договір, укладений між сторонами, повернути позивачеві квартиру, передану відповідачу за договором, а також зняти заборону відчуження квартири.

Outcome: approved