Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно і до досягнення ними повноліття, а також стягнути аліменти в розмірі 2000 грн. на утримання [PERSON] і до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 17 листопада 2012 року між нею ([PERSON]В.) та [PERSON] зареєстровано шлюб у виконкомі Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON], 13 червня 2013 року та донька [PERSON], [INFO]. На даний час, вони з відповідачем перебувають у шлюбі, однак з червня 2016 року проживають окремо і ніяких коштів відповідач на утримання дітей не надає. Відповідач [PERSON] аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, не має. Тому на підставі вищенаведеного звертається до суду та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн., на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення ними повноліття, а також просить стягнути аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. і до досягнення дитиною трьох років. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду клопотання, в якому просить розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення, яке мотивує тим, що з позовними вимогами він не згідний і такі не визнає, оскільки сину [PERSON] вже виповнилось три роки, а доньці [PERSON] виповниться три роки в жовтні місяці цього року. Крім того важливим моментом є його матеріальний стан. З моменту розірвання відносин, з ініціативи дружини, в червні 2016 року, він важко пережив розрив тому ніде не працював до січня 2017 року. Так, з 27 січня 2017 року по теперішній час він перебуває на посаді учень оператора розкрійного устаткування ТОВ Гроклін - Карпати і його заробітна плата мізерна, в середньому становить близько 5000-6000 грн., які необхідно розділити і на проживання, і на утримання малолітніх дітей і на утримання майна, де він проживає. Також, не погоджується з позовними вимогами, про те, що позивач просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на дитину, однак це є неправильним оскільки він працює і аліменти повинні стягуватись у частці від доходу. Тому на підставі вищенаведеного просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Підтримує заперечення надані відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. -2- Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про шлюб Серії І-ФМ №099549 виданого виконкомом Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, 17 листопада 2012 року, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, за актовим записом № 56 (а.с.3). У сторін по справі [PERSON] та [PERSON], народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], що стверджується копією Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №263658 виданого виконкомом Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 09 липня 2013 року (а.с.4); та [PERSON], [INFO], що стверджується копією Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №305031 виданого виконкомом Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 15 жовтня 2014 року (а.с.5). Відповідно до Довідки за №207 про заробітну плату від 08 серпня 2017 року, [PERSON] працює на Товаристві з обмеженою відповідальністю Гроклін - Карпати з 27 січня 2017 року на посаді учень оператора розкрійного устаткування і за період лютий-липень 2017 року отримав заробітну плату в розмірі 40 878,88 грн. Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. -3- Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Також, суд звертає увіагу на зміст частини 2 статті 82 Сімейного кодексу України, в якій вказано, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підставність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 950 грн., яка у свою чергу розумна та виважена, щомісячно і до досягнення ними повноліття, оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що діти у будь-якому випадку повинні бути захищені та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні малолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для його життя та виховання. Тому, обов'язок відповідача [PERSON], як батька, утримувати та надавати дітям матеріальну допомогу. Також, суд приходить до висновку, що що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліментив у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на утримання дружини - [PERSON], до досягнення дитиною трьохрічного віку. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved