Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цією позовною заявою, просила позов задовольнити, усунути перешкоди в здійсненні нею права власності кімнатою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що на підставі Договору купівлі-продажу від 04.12.1999 року їй на праві приватної власності належить кімната [ADDRESS] , в якій зареєстроване місце постійного проживання відповідача - її внука [PERSON] . Володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном - вищевказаною кімнатою їй перешкоджає той факт, що в кімнаті зареєстрований її онук, відповідач [PERSON] , який тривалий час, починаючи з 2012 року, в ній не проживає. Вважає, що відповідач втратив право користування квартирою за таких обставин. Позивач стверджує, що її онук ( відповідач по справі) виселився з квартири добровільно, виїхав та зв`язок з позивачем не підтримує, його проживанню ніхто не перешкоджав, житлом відповідач не цікавиться , його особисті речі відсутні у кімнаті [ADDRESS] , жодної участі в сплаті комунальних послуг а також поліпшенні стану кімнати за весь час користування кімнатою не приймав та не приймає в період відсутності за місцем своєї реєстрації. Позивач вказує, що з цього часу відповідач в зазначеній квартирі фактично не проживає без поважних причин. Тривалий час відповідач квартирою не цікавиться, участі у витратах щодо її утримання та оплаті комунальних послуг не приймає. Квартплату і комунальні послуги по квартирі сплачує позивач сама.Реєстрація відповідача у належній позивачеві квартирі створює для нього, як її власника, певні перешкоди у розпорядженні нею. Вона не має можливості розпорядитися квартирою на свій розсуд, вимушена зі своїх особистих коштів сплачувати комунальні послуги у повному обсязі, у тому числі і ті, які на нараховуються на відповідача, тощо. Вищенаведені обставини позивач підтверджує доказами: довідкою про склад сім`ї від 02.08.2019 р., договором купівлі продажу ( копія) від 04.12.1999 року, квитанціями сплати комунальних платежів, копії яких надано до заяви, Інформаційними довідками КНП «Міська поліклініка № 18» ХМР № 1773 від 27.09.2019 року ( щодо відсутності медичної документації відповідача), Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області № 4774/119-66101/16 від 18.09.2019 року ( щодо відсутності звернень відповідача щодо перешкод у користуванні кімнатою та порушень прав його проживання у вказаній кімнаті), КНП «Міська дитяча поліклініка № 16» ХМР № 941 від 27.09.2019 року ( щодо відсутності звернень відповідача за медичною допомогою) . Позивач наголосила, що їй відомо, що відповідач проживає в РФ, зв`язку з нею не підтримує, точної адреси не зазначила. Вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У зв`язку з тим, що понад один рік відповідач в зазначеній кімнаті фактично не проживає без поважних причин, відповідно до вимог діючого законодавства, вважає, що він може бути визнаним таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання жодної заяви не надавав, клопотань не заявляв. Представник третьої особи просив розглядати справу за її відсутності та у відповідності норм матеріального та процесуального права. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінив надані докази, вважає, що викладені в позові обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником кімнати [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 04.12.1999 року зареєстрованого КП «ХМБТІ» 17.01.2000 року № В-46752, також у зазначеній квартирі зареєстровано онука позивача - [PERSON] , [INFO] З 2012 року відповідач забрав всі свої речі, виселився з квартири добровільно, його проживанню ніхто не перешкоджав. З цього ж часу до моменту подання позовної заяви відповідач не проживає у належній позивачу на праві власності кімнаті [ADDRESS] . З 2012 року позивач особисто несе витрати зі сплати послуг, що надаються до зазначеної кімнати. За ч.І ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, звернення до суду із даною позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право проживання у жилому приміщенні - є однією із форм захисту власником своїх прав. За наведених обставин, позовні вимоги [PERSON] вважаються доведеними, обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню, бо відповідач визнається судом таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що не проживає фактично в ній тривалий час, а саме з 2012 року та повинен бути знятий з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, інших домовленостей між відповідачем та власником житла не встановлено. Відповідно до п.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права проживання у жилому приміщенні, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). На підставі викладеного,

Outcome: approved