Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2003 року, в якому у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, він почав зловживати спиртними напоями на грунті чого влаштовував сварки та скандали, під час яких він неодноразово бив її, з приводу чого вона зверталася в поліцію, викликала їх працівників, однак це нічого не допомагало. За її заявою було порушено кримінальне провадження, однак згодом вона відмовилась від підтримання обвинувачення, оскільки пробачила відповідачу, надіялась що він виправиться, однак цього не сталося. Він надалі щоденно прожовжує зловживати спиртними напоями, виносить з дому речі. На даний час проживають в одному будинку, проте подружні відносини не підтримують два роки. Таким чином шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати і після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище Монастирська. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому, додатково пояснила, що в результаті перенесенного захворювання протягом двох років не підтримує з чоловіком подружніх відносин, що в свою чергу викликає непорозуміння між ними та членами його родини. Мати чоловіка, за його згоди та потурання, постійно вмішується у їх життя, провокує сварки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. При цьому, суду пояснив, що на розірвання шлюбу не згідний. Не вважає себе особою, яка зловживає спиртними напоями. Поряд з тим, вказав, що дружину не бив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши дркази надані такими, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії 1-ИД № 070264, виданого 18 грудня 2003 року Лосяцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, сторони зареєстрували шлюб 18 грудня 2003 року у Лосяцькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 5. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Самуляк». В шлюбі у них народилася одна дитина, син [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, протягом двох останніх років такі не підтримують. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Поряд з тим, встановлено, що в результаті неправомірної поведінки відповідача по відношенню до дружини, така неодноразово, протягом 2016-2017 рр., зверталася з заявами та повідомленнями у правоохоронні органи, що було стверджено відповідними висновками від 05.10.2016р., 16.02.2017р., заявою позивача, адресованою начальнику Борщівського відділення поліції 16.02.2017р. А тому, за таких обставин суд не приймає та відхиляє твердження відповідача про те, що такий по відношенні до дружини неправомірних дій не вчиняв. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved