Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Уманської міської державної нотаріальної контори про скасування обтяження та іпотеки на нерухоме майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,4357га, кадастровий номер 7124386700:01:001:1001, надану для ведення підсобного господарства, розташовану по [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.12.2012 між нею та [PERSON] був укладений договір іпотеки, яким забезпечувалось виконання зобов`язання, що виникло в [PERSON] на підставі договору позики, посвідченого Уманською міською державною нотаріальною конторою 15.12.2012, за реєстровим № 3-3170 та додаткових угод до нього. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,4357 га з кадастровим номером 7124386700:01:001:1001, надану для ведення підсобного господарства за цією ж адресою. У зв?язку з неповерненням позичених коштів, позивач 27.11.2014 звернулася до Уманського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,4357га з кадастровим номером 7124386700:01:001:1001, адже відповідно до умов договору іпотеки від 15.12.2012 для виконання забезпечених ним зобов`язань [PERSON] необхідно було звернути стягнення на передані в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2015 поданий [PERSON] позов був задоволений повністю та визнано за нею право власності на предмет іпотеки за договором іпотеки від 15.12.2012, посвідченим державним нотаріусом Уманської міської державної контори Дашицькою Л.Л., зареєстрованим в реєстрі за № 3-3172, а саме на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,4357 га з кадастровим номером 7124386700:01:001:1001, надану для ведення підсобного господарства. На підставі вказаного рішення позивачем було зареєстровано право власності на вищевказане майно в Єдиному державному реєстрі речового права. Проте, маючи намір розпорядитись своїм майном, їй стало відомо, що в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є відомості про заборону та іпотеку на належне їй нерухоме майно, тому вона звернулася до Уманської міської державної нотаріальної контори з метою зняття обтяження. Постановою державного нотаріуса Уманської міської державної нотаріальної контори 11.12.2020 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, з посиланням на те що рішенням Уманського міськрайонного суду за [PERSON] було визнано право власності на вищевказаний житловий будинок, але заборона та іпотека не були зняті. Нотаріус не може зняти заборону та іпотеку без відповідного рішення суду, тому позивач з даним позовом звернулася до суду. Ухвалою судді від 18.12.2020 було відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, проте надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача - Уманської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву за підписом завідуючої Уманською міською державною нотаріальною конторою Кравець Г.В., відповідно до якої вона не заперечує проти задоволення позовних вимог та справу просить розглядати за її відсутності У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових право на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 року № 1127. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що 15.12.2012 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки, яким забезпечувалось виконання зобов`язання, що виникло в [PERSON] на підставі договору позики, посвідченого Уманською міською державною нотаріальною конторою 15.12.2012, за реєстровим за № 3-3170 та додаткових угод до нього. У забезпечення виконання зобов`язань за договором іпотеки [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,4357га з кадастровим номером 7124386700:01:001:1001, надану для ведення підсобного господарства за цією ж адресою. Відповідно до Актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, яка міститься в Інформаційній довідці з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, на підставі договору іпотеки, серія та номер: 3-3171, виданого 15.12.2012, було накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно [PERSON] . Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. За частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно з ч. 1ст. 4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У відповідності до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2015 позов [PERSON] до [PERSON] був задоволений повністю та шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, визнано за позивачем право власності на предмет іпотеки за договором іпотеки від 15.12.2012, посвідченим державним нотаріусом Уманської міської державної контори Дашицькою Л.Л., зареєстрованим в реєстрі за № 3-3172, а саме на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,4357га з кадастровим номером 7124386700:01:001:1001, надану для ведення підсобного господарства, у зв`язку з тим, що відповідач не виконала свої зобов?язання та не повернула кошти, які брала в борг у позивача. Вказане рішення суду набрало чинності 19.01.2016. Як вбачається з матеріалів справи, питання про зобов`язання за вищевказаним договором іпотеки вирішено Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2015. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. На підставі вказаного рішення суду позивачем було зареєстровано право власності на вищевказане майно в Єдиному державному реєстрі речового права. У відповідності до ч.ч.1, 2ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 року №1429/20167 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Постановою державного нотаріуса Уманської міської державної нотаріальної контори 11.12.2020 [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, з посиланням на те що рішенням Уманського міськрайонного суду за [PERSON] було визнано право власності на вищевказаний житловий будинок, але заборона та іпотека не були зняті. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. У зв`язку з припиненням зобов?язань за іпотечним договором, який був підставою для внесення запису до Єдиного реєстру заборон, запис згідно ч. 2ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вказане обтяження підлягає скасуванню. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved