Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання сімєю без шлюбу та поділ майна подружжя . Посилалася на те, що 30 вересня 1995 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. 24 березня 2009 року шлюб було розірвано. Однак після розірвання шлюбу, в червні 2009 року вони налагодили стосунки і продовжили проживати однією сім'єю в будинку по вул. Казанській в м. Чернівці, в якому я зареєстрована і на даний час, вели спільне господарство, вели спільний бюджет, утримували та виховували наших дітей, мали взаємні права та обовязки подружжя, хоча не звертались до державного органу РАЦС про реєстрацію шлюбу. Звернення позивача до суду з даною позовною заявою зумовлене саме необхідністю встановлення факту її проживання з відповідачем однією сімєю у період коли шлюб між ними не був зареєстрований офіційно, а саме з червня 2009 року по березень 2013 року. За час проживання в зареєстрованому шлюбі ними було придбано таке майно: 17 лютого 2005 року автомобіль марки « AUDI A 6» , реєстраційний номер [NUMBER]. А також 10 травня 2007 року, в період перебування у шлюбі з відповідачем були набуті земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в с.Вербівці Заставнівського району Чернівецької області: площею 0,85 га; площею 1,15 га; площею 0,01 га; площею 0,07 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯГ № 443462; площею 0,04 га; площею 0,17 га; площею 1,42 га, площею 1,47 га, площею 1,56 га, площею 1,57 га, площею 1,60 га, площею 1,58 га, площею 1,53 га, площею 1,47 га, площею 1,46 га, площею 1,39 га ,площею 0,05 га. Зазначає також, що відповідач [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Чернівці вул. Казанська, 3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 19.04.2002 року, що зареєстрований в ЧКОБТІ 23.04.2002 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.06.2002 року, зареєстрованому в ЧКОБТІ 18.06.2002 року. На момент дарування та прийняття спадщини житловий будинок, який розташований в м. Чернівці по вул. Казанській №3 складався з 66, 40 кв.м житлової площі, що зазначено в свідоцтві про право на спадщину за заповітом. Під час шлюбу з відповідачем за їхні спільні кошти відбулося значне покращення вказаного будинку, який перейшов у власність відповідача в занедбаному стані. В період 1999 р.- 2002 р. ними проведено його перепланування, здійснено як зовнішньо так і внутрішньо дороговартісний капітальний ремонт, замінені вікна на пластикові, замінена підлога, добудована ванна і туалет, добудована лоджія, замінено дах, проведена вода в будинок тощо. Окрім того було облаштовано подвіря, а саме замінено паркан з металевої сітки на білу цеглу, вимощено подвіря бруківкою, збудована альтанка. Виходячи із вище наведеного позивач просить суд поділити спільне майно [PERSON] та [PERSON]. За час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ними було придбано майно: 1. 20-ти тонний контейнер для продажу промислових товарів та ix зберігання, що розташований на території МТК «Калинівський ринок» на торговому місці № 302-С та № 302-С-КС (камера схову, II поверх), торгового сектору № 3, площею 21,84 кв.м.; 2.5-ти тонний контейнер для продажу промислових товарів та їx зберігання, що розташований на території МТК «Калинівський ринок» на торговому місці № 749-С та № 749-С-КС (камера схову, II поверх), торгового сектору № 3, площею 10,50 кв.м. Виходячи із вищенаведеного позивач просить суд встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] без шлюбу з червня 2009 року по березень 2013 року. Поділити спільне майно [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. У наданих суду поясненнях представник позивача посилалася на обставини аналогічно викладеним у позові. Представник відповідача [PERSON] заявлені вимоги позивача не визнав, в наданих суду поясненнях заперечував факт спільного проживання з позивачем однією сімєю і натомість заперечував спільно з нею придбання. 20-ти тонного контейнеру для продажу промислових товарів та ix зберігання, що розташований на території МТК «Калинівський ринок» на торговому місці № 302-С та № 302-С-КС (камера схову, II поверх), торгового сектору № 3, площею 21,84 кв.м. та 5-ти тонного контейнеру для продажу промислових товарів та i'xзберігання, що розташований на території МТК «Калинівський ринок» на торговому місці № 749-С та № 749-С-КС (камера схову, II поверх), торгового сектору № 3, площею 10,50 кв.м. А також заперечували факт, що під час шлюбу з відповідачем за їхні спільні кошти відбулося значне покращення вказаного будинку , який перейшов у власність відповідача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши відповідно пояснення сторін, заслухавши свідків, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, в межах заявлених вимог, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, надані сторонами, які мають правове значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. На підставі ст. 3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вимогами ст.11 ч.1 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, повіданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. У відповідності до ст.61 СК України майно, набуде подружжям за час шлюбу, належить дружині чоловікові на підставі спільної сумісної власності. 1. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. 2. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. 3. Якщо одним із подружжя укладеного договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 61, 69 СК України ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частини 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя (ч.1 ст. 62 СК України). Сімю складають особи , які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки ( ч.2 ст. 3 СК України). Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», майно, яке належало одному із подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу до протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 року у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користування своєю власністю. Судом, належними і допустимими доказами по справі установлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що 30 вересня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією паспорта ( а.с. 12). 24 березня 2009 року шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу ( а.с. 15). Право власності земельними ділянками які розташовані в с. Вербівці Заставнівського району Чернівецької області, Плошею 0,85 підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯГ № 443467; площею 1,15 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯГ № 443466; площею 0,01га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯГ № 443463; площею 0,07 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯГ № 443462; площею 0,04 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯГ № 443461; площею 0,17 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯГ № 443465; площею 1,42 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯД № 082 644; площею 1,47га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯД № 082 645; площею 1,56 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯД № 082 646; площею 1,57 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯД № 082 647; площею 1,60 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯД № 082 648; площею 1,58 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯД № 082 649; площею 1,53 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯД № 082 650; площею 1,47 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯД № 082 651; площею 1,46 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯД № 082 652; площею 1,39 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯД № 082 643; площею 0.05 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯД № 443\~464. Придбання автомобіля марки «AUDI A6», реєстраційний номер [NUMBER]. підтверджується довідкою УДАІ УМВС України в Чернівецькій області від 28.08.2014 р. № 8/3188. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ринкова вартість земельних ділянок площею 0,85 га; площею 1,15 га; площею 0,01 га; площею 0,07 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку cepіїi ЯГ № 443462; площею 0,04 га; площею 0,17 га; площею 1,42 га, площею 1,47 га, площею 1,56 га, площею 1,57 га, площею 1,60 га, площею 1,58 га, площею 1,53, площею 1,47 га, площею 1,46 га, площею 1,39 га, площею 0.05 га; станом на 05 січня 2015 року становить 1 391200 грн. А ринкова вартість автомобіля «AUDI A6», реєстраційний номер [NUMBER] станом на 17.09.2014 року становить 101\~300 грн. У відповідності до ст.61 СК України майно, набуде подружжям за час шлюбу, належить дружині чоловікові на підставі спільної сумісної власності. 1. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. 2. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. 3. Якщо одним із подружжя укладеного договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 61, 69 СК України ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частини 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя (ч.1 ст. 62 СК України). Сім`ю складають особи , які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки ( ч.2 ст. 3 СК України). Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», майно, яке належало одному із подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу до протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 року у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користування своєю власністю. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] І,Б. та [PERSON] І,Б. є її батьками, які розлучилися в 2009 році. Не проживали разом з березня 2009 року по червень 2009 року, а потім знову стали проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу з червня 2009 року по березень 2013 року. Вели спільне господарство і мали спільний бюджет. За час шлюбу придбали автомобіль Ауді, 3 контейнери та земельні ділянки для ведення фермерського господарства. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] є його двоюрідною сестрою. Відповідача [PERSON]Б, знає давно, вони одружилися в 1995 році , а розлучилися в 2009 році. Три місяці [PERSON] О,В. з дітьми проживала окремо, а в червні 2009 р. помирилася з [PERSON] І,Б. і повернулася разом з дітьми до нього на вул. Казанську , 3 де проживала до березня 2013 року. За цей час йому відомо, що вони проживали разом, вели спільне господарство, у них був спільний бюджет. Йому також відомо, що за власні спільні кошти вони капітально перебудували будинок № 3 по вул. Казанській в м. Чернівці. Перекрили дах, збудували гараж, альтанку, придбали автомобіль Ауді, земельні ділянки, та контейнери. Перебудова будинку відбулася з 1999 по 2002 рік. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає подружжя [PERSON] близько 6 років. Знає, що [PERSON] О,В. не проживає на [INFO] з 2013 року, через конфлікт, який учинив [PERSON]. Чув з його слів, що у нього є інша жінка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON] дуже давно. [PERSON] О,В. жила на вул. Казанській, 3 з 1995 по 2013 р. [PERSON] О,В, розлучилася з [PERSON] в 2009 р. Після розлучення не проживали разом декілька місяців, а потім знову зайшлися і жили однією сімєю до весни 2013 року. У них у цей період був спільний бюджет, вели господарство разом. Вона часто бувала у них дома на вул. Казанській, 3. Знає, що у них був старий будинок, який вони розвалили і збудували новий. Їй також відомо, що вони за спільні кошти купили контейнери на Калинівському ринку. В судовому засіданні свідок [PERSON] Р,Д. пояснив, що знає [PERSON] Йому також відомо, що вони розлучилися з [PERSON] в 2009 році. Ігор там тимчасово не проживав, а [PERSON] проживала до 2013 року, а потім забрала дітей і поїхала, більше він її там не бачив. Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Чернівці вул. Казанська, 3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 19.04.2002 року, що зареєстрований в ЧКОБТІ 23.04.2002 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.06.2002 року, зареєстрованому в ЧКОБТІ 18.06.2002 року. Вказана обставина знайшла своє відображення також в позовній заяві про визнання мене такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. На момент дарування та прийняття спадщини житловий будинок, який розташований в м. Чернівці по вул. Казанській № 3 складався з 66, 40 кв.м житлової площі, що зазначено в свідоцтві про право на спадщину за заповітом. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Ст.57 ЦПК України зазначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Суд відхиляє доводи позивача та її представника [PERSON] стосовно наявності у відносинах між [PERSON] та [PERSON] ознак сімї через те, що рішенням Шевченківського районного суду м . Чернівці від 29 червня 2016 року вже встановлено факти проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] в період з жовтня 2009 року по грудень 2015 року. У звязку з наведеним суд відхиляє заперечення позивача та її представника [PERSON] стосовно того, що 20-ти тонного контейнер для продажу промислових товарів та ix зберігання, що розташований на території МТК «Калинівський ринок» на торговому місці №302-С та № 302-С-КС (камера схову, II поверх), торгового сектору № 3, площею 21,84 кв.м.; та 5-ти тонного контейнер для продажу промислових товарів та їx зберігання, що розташований на території МТК «Калинівський ринок» на торговому місці № 749-С та № 749-С-КС (камера схову, II поверх), торгового сектору №3, площею 10,50 кв.м. були придбані під час спільного проживання з відповідачем. Суд відхиляє доводи позивача. та її представника [PERSON] стосовно того, що під час шлюбу з відповідачем за спільні кошти в період 1999-2002 рр. відбулося значне покращення будинку № 3 по вул. Казанській в м. Чернівці, оскільки згідно свідоцтва про право власності [PERSON] став власником 1/2 будинку № 3 по вул. Казанській в м. Чернівці.19.04.2002 р. на підставі договору дарування, а інша 1/2 частина зазначеного будинку належала на праві власності [PERSON]. Після її смерті [PERSON] став власником її частки і йому 17.96.2002 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Що стосується земельних ділянок, набутих відповідачем в період шлюбу з позивачем, то останні підлягають поділу з огляду на таке: У відповідності до ст.61 СК України майно, набуде подружжям за час шлюбу, належить дружині чоловікові на підставі спільної сумісної власності. Оскільки спірні земельні ділянки та право користування ними продовжували перебувати на праві спільної сумісної власності, оскільки придбані під час зареєстрованого шлюбу. Підлягає поділу також автомобіля марки « AUDI A 6» , реєстраційний номер [NUMBER]. Але оскільки відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] стверджуються, що даний автомобіль проданий , то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] 1/2 його вартості, яка відповідно до висновку оцінювача № 157/14 від 17.09.2014 р. вартість автомобіля марки « AUDI A 6» складає 101\~300 грн. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Суд вважає, що позивачем не був пропущений строк позовної давності, оскільки її право на майно до моменту звернення з позовною заявою до суду не було ніким порушено. На підставі викладеного, та

Outcome: partial