Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Центр надання адміністративних послуг Мукачівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що вона ([PERSON]В.) є одноосібним власником будинку №52 по вул.Спортивна в с.Ракошино Мукачівського району Закарпатської області. Однак, у даному будинку зареєстрований [PERSON], який не проживає в ньому з 2006 року. Така реєстрація створює незручності, додаткові витрати на утримання будинку порушує її права, як власника, на вільне користування та розпорядження своїм майном. Тобто, через реєстрацію відповідача, вона змушена сплачувати зайві витрати по оплаті комунальних послуг, також реєстрація відповідача позбавляє її права на отримання субсидії, в отриманні яких, вона має потребу та порушує її право як власника на відчуження будинку. Тому, вона ([PERSON]В.) звертається до суду та просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 52, по вул. Спортивна в с.Ракошино Мукачівського району Закарпатської області. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Одночасно просить судові витрати віднести за їх рахунок. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, через оголошення в засобах масової інформації. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Третя особа - представник Центру надання адміністративних послуг Мукачівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії Договору дарування жилого будинку посвідченого державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 10 червня 2009 року та зареєстрованого в реєстрі за № 401, [PERSON] подарувала, а [PERSON], прийняла в дарунок жилий будинок №52, який знаходиться по вул. Спортивна в с.Ракошино Мукачівського району Закарпатської області (а.с.7), про що також стверджується копією [PERSON] з Державного реєстру правочинів від 10 червня 2009 року (а.с.8). Відповідно до копії [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Товариством з обмеженою відповідальністю Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 03 грудня 2009 року, будинок №52, який розташований по вул. Спортивна в с.Ракошино Мукачівського району Закарпатської області, на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.9). -2- З Довідки виданої Ракошинською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області 10 жовтня 2017 року за №3135/02 та Акту за № 123/02-10 складеного депутати Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області [PERSON] та [PERSON] від 10 жовтня 2017 року, вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO], однак не проживає за зазначеною адресою з 2006 року (а.с.12, 13). Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в частині 3 статті 13 Конституції України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Так, статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Нормами статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Так, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В пункті 1 статті 8 Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод,гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. [PERSON] охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року № 2підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі Договору дарування жилого будинку посвідченого державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 10 червня 2009 року та зареєстрованого в реєстрі за № 401, та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Товариством з обмеженою відповідальністю Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 03 грудня 2009 року, являється власником будинку №52, який розташований по вул. Спортивна в с.Ракошино Мукачівського району Закарпатської області. Також, за вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO], який у свою чергу з 2006 року за даною адресою не проживає, що у свою чергу позивачами доведено, а відповідачем не спростовано. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - підлягають до задоволення. Судові витрати віднести за рахунок позивача [PERSON].

Outcome: approved