Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненою позовною заявою про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя 30.06.2006 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори Коржевниковою Л.Я., відповідно до якого спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, є вона позивач по справі, інших спадкоємців крім неї не має. Вона пропустила строк для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що разом з померлою проживала за місцем реєстрації, а саме у [ADDRESS] . На даний час м.Сніжне знаходиться на території, яка не контролюється владою України. Переїзд на контрольовану територію потребує значних фізичних сил для очікування в чергах на пунктах пропуску та фінансових ресурсів для оплати проїзду. Вона є пенсіонеркою за віком, часто хворіє, не завжди почуває себе добре, тому не має змоги в будь-який час приїздити на контрольовану територію України. Приїхавши до м.Маріуполя, вона звернулася до нотаріуса Скалун Л.Н., але остання відмовила їй у вчинені нотаріальної дії, так як нею був пропущений строк на прийняття спадщини та за відсутності доказів спільного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Наведені нею обставини свідчать про поважність причин пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому просить суд задовольнити позовні вимоги та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 січня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Представник відповідача Маріупольської міської ради Карацюба В.Л. у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правові відносини. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до копію паспорта позивача серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] з 24.03.2010 року значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 жовтня 2019 року, виданого Приморським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області [PERSON] , померла [INFO] у м.Сніжне Донецької області, актовий запис №980. Згідно заповіту від 30.06.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори Коржевниковою Л.Я., громадянка [PERSON] , [INFO] , що мешкає в [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося заповіла [PERSON] . За змістом постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 21.01.2020 року, приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М., розглянувши заяву [PERSON] , яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , щодо відкриття спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] , прийшла до висновку про неможливість вчинення вказаної нотаріальної дії, з причини пропущення спадкоємцем строку та за відсутності можливості підтвердити факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч.1\~ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України\~встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~\~\~\~\~\~ Згідно з роз`ясненнями, наданими у п.24\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Приписи ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Передбачений ч. 1 ст. 1270\~ЦК України шестимісячний\~строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини позивачем пропущений. Але суд враховує, що позивач бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON] , як вбачається з матеріалів справи, позивач вважала, що прийняла спадщину, оскільки на по день смерті [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем, тому своєчасно не звернулася із заявою про прийняття спадщини. Крім того, позивач проживає на тимчасово окупованій території України в м.Сніжне, є особою похилого віку з цього приводу є певні труднощі щодо перетину лінії розмежування. За наведених обставин та норм процесуального та матеріального права, суд дійшов висновку, що у позивача як спадкоємця були обґрунтовані перешкоди для подання заяви, тому позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини, от же наявні підстави для визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували доводи позивача, впливали на законність і обґрунтованість його вимог суду не представлено. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги\~\~ [PERSON] до Маріупольської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню. Судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved