Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Мирноградвугілля» (далі за текстом ДП «Мирноградвугілля») про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого вказала, що з 10.08.1992 до 04.05.1998 її чоловік [PERSON] працював на ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Мирноградвугілля». 04.05.1998 під час виконання трудових обов`язків її чоловік отримав тяжку травму, внаслідок якої помер у віці 24 років, про що були складені акт форми Н-1 № 150 від 16.05.1998. У результаті загибелі чоловіка їй була заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях від звістки про таку трагічну подію та стражданнях під час поховання останнього. На день смерті вона була на шостому місяці вагітності. Лікарем довелось покласти значних зусиль, щоб не допустити передвчасних пологів. Донька народилася після смерті батька, який так і не побачив своєї дитини. Зі смертю чоловіка змінився звичайний спосіб її життя, адже на день смерті їй було лише 20 років, в шлюбі з чоловіком були тільки один рік і два місяці. В цей час їй необхідна була турбота та допомога чоловіка. Душевні страждання, зумовлені сильним почуттям любові до чоловіка, викликали в неї проблеми зі здоров`ям, психологічний дискомфорт та значне порушення душевної рівноваги, яке виразилося у почуттях постійного відчаю, тривозі, роздратованості, страху перед майбутнім, пригноблюванні та порушенні сну. Вона стала замкнутою, відчувати себе самотньою, що перешкоджає повноцінному спілкуванню з близькими, родичами, друзями та знайомими. Відтоді їй постійно потрібні значні додаткові зусилля для організації свого життя, оскільки вона втратила близьку для неї людину, до якої мала велику надію. У зв`язку з тривалістю й глибиною її душевних страждань, чисельністю негативних наслідків для неї, що викликані смертю чоловіка, заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює в 500000 грн, яку просить стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою судді від 07.10.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 05.11.2019 справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, наполягаючи на позові, письмово сповістила суд про розгляд справи у її відсутність. Відповідач ДП «Мирноградвугілля» до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, в якій зазначив, що вважає суму моральної шкоди завищеною. Представник третьої особи Мирноградського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області до судового засідання також не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника та винесення рішення на розсуд суду. Дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , 1977 року народження, з 07.03.1997 перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в якому народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка має пільги, встановлені законодавством для дітей загиблих шахтарів, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, про народження, посвідчення серії [NUMBER] , виданого Відділенням виконавчої дирекції Фонду ССНВ в м.Димитрові 29.02.2008 (а.с.8, 9). [PERSON] у період з 10.08.1992 по 04.05.1998 перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта «Стаханова» (нині ВП «Шахта «Капітальна») ДП «Красноармійськвугілля» (нині ДП «Мирноградвугілля») у якості машиніста гірничих виїмкових машин п`ятого розряду, що підтверджується довідкою відповідача від 04.09.2019 (а.с.6). 04.05.1998 о 19.37 год з [PERSON] під час виконання ним трудових обов`язків стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, зі смертельним наслідком, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актом про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 № 150 від 16.05.1998, актом спеціального розслідування цього випадку від 14.05.1998 (а.с.7, 10-15, 18-25). Відповідно до наведених актів причинами настання нещасного випадку є, зокрема, порушення технології проведення робіт у лаві, проведення робіт у виниклій аварійній ситуації без прийняття необхідних засобів безпеки, низький рівень технологічної та виконавчої дисципліни на дільниці. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України життя і здоров`я людини визнані в Україні найвищою соціальною цінністю. За приписами ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях мають створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону кореспондується зі ст.13 Закону України «Про охорону праці», згідно з якою роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно за ст.440-1 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення правовідносини між сторонами у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який стався з чоловіком позивача і внаслідок якого він загинув, моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується у грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Відповідно до п.4 прикінцевих і перехідних положень нині діючого Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Суд вважає, що діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані з безповоротною втратою її близької людини, відчуттям самотності, які є прямим наслідком нещасного випадку, в результаті якого у віці 24 років загинув [PERSON] , працюючи у шкідливих і небезпечних умовах праці на вугільному підприємстві. Страждання позивача через втрату чоловіка викликали негативні зміни в її житті, суттєво вплинули на психічний стан [PERSON] , яка під час загибелі свого чоловіка була вагітною, і з народженням дитини розраховувала як на моральну, так і матеріальну підтримку своєї близької людини, до якої відчувала сильні почуття. Психічні хвилювання, відчуття самотності, розгубленості перед майбутнім з дитиною на руках все це примушувало і примушує позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину зазнаваних позивачем душевних страждань з приводу втрати чоловіка, безповоротність цієї втрати, тяжкість вимушених змін у її житті, тривалість негативних наслідків і відсутність ймовірності їх припинення та, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивача з відповідача має бути стягнуто 100000 грн у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеній сумі у розмірі 153 грн 68 коп. На підставі ст.3 Конституції України, ст.440-1 ЦК УРСР, ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України,

Outcome: partial