Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила наступне: З 20.02.2014 року по 10.08.2016 року [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем - [PERSON]. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.08.2015 року в цивільній справі 308/7691/15-ц шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Рішенням суду, спільну дитину [PERSON], [INFO] залишено на вихованні позивачки. На даний час дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач, з моменту народження дитини не має наміру піклуватися про спільну дитину, в тому числі забезпечувати дитину матеріально. В даний час відповідач не надає матеріальної допомоги. У зв'язку з небажанням відповідача фінансово допомагати в утриманні сина, а також тяжким становищем позивачки, згідно уточненої заяви від 14.03.2016 року просить стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1/3 його заробітної плати. Позивач у судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом належним чином повідомлена, причини неприбуття суду не повідомила. Проте, подала до суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги та просить розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений, проте подав на адресу суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі та просить розглянути дану справу без його участі. Як зазначено у ч. 2 ст. 197 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, З 20.02.2014 року по 10.08.2016 року [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем - [PERSON]. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.08.2015 року в цивільній справі 308/7691/15-ц шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Зазначеним рішенням суду, спільну дитину [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФМ № 295490, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області від 04.06.2015 року зроблено актовий запис № 609 залишено на вихованні позивачки. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз'яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становища дитини; стан здоров'я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р. № 928-VIII встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2016 рік з 1 січня 2016 року для дитини віком до 6 років - 1177 грн. Згідно цього ж закону визначений розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2016 року у розмірі 1378 грн. Тобто мінімальний розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини до 6 складає 353,10 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 689,00 грн. Позивачем доведено працевлаштування відповідача - [PERSON], так згідно довідки ТОВ «Готель Ужгород» № 15 від 19.11.2015 року, відповідач дійсно працює в ТОВ «Готель Ужгород» на посаді офіціанта. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне врахувати вищезазначені норми закону, задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 29 січня 2016 року (дати звернення до суду з відповідним позовом). При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище матері, відповідача, а також те, що відповідач працює та інших утриманців не має. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Державного бюджету України відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved