Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення вихідної допомоги у зв'язку з виходом на пенсію, заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебувала у трудових відносинах з 20.11.1975р. до 21.07.2014р. Згідно наказу № 183к від 21.07.2014р. вона була звільнена з підприємства 21.07.2014р. за ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію з виплатою одноразової допомоги в розмірі 3-хмісячного середнього заробітку згідно п.12.15 Галузевої угоди… Вказана допомога у розмірі 8229,09 грн. їй не виплачена. Відповідач також заборгував їй заробітну плату (компенсації за невикористані відпустки) у розмірі 1501,65 грн. У день звільнення вона не працювала, але надала відповідачу письмову вимогу про виплату заборгованості із заробітної плати, яку відповідач отримав 16.09.2014р. Вважає дії відповідачами такими, що суперечать ст.116 КЗпП України. Також відповідач повинен сплатити відповідно до ст.117 КЗпП України на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку по день рішення суду: 144,37 грн. х 48 днів = 6929,76 грн., де 144,37 грн. - середньоденна заробітна плата, 48 - кількість днів затримки з 18.09.2014р. по 24.11.2014р. Позивач до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність за участю її представника - [PERSON] Представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача Бабіна К.О. пояснила суду, що дійсно у підприємства є заборгованість перед позивачем з вихідної допомоги та заробітної плати у вказаних розмірах, яка до теперішнього часу не виплачена. Представник третьої особи, Управління Пенсійного фонду України у м.Димитров Донецької області, Самойленко А.В. пояснив суду, що позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача з 20.11.1975р. по 21.07.2014р. на різних посадах та була звільнена на підставі ст.38 ч.1 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком з виплатою одноразової допомоги у розмірі 3-хмісячного середнього заробітку згідно п.12.15 Галузевої угоди… (а.с.12-20, 36-37). Згідно довідки відповідача, середньоденна заробітна плата позивача складає 144,37 грн. (а.с.33). Згідно довідки відповідача про нарахування та виплату вихідної допомоги у зв'язку зі звільненням на пенсію за віком позивачем, розмір вихідної допомоги складає 8229,09 грн. Вказана допомога фактично нарахована у заробітну плату за вересень 2014р. (а.с.34). Заява позивача про виплату їй заборгованості із заробітної плати отримана відповідачем 16.09.2014р. (а.с.21-22). Згідно довідки відповідача, перед позивачем є заборгованість із заробітної плати (компенсація за невикористані дні відпустки) у розмірі 1501,65 грн. (а.с.49). Згідно довідки УПФУ у м.Димитров Донецької області, позивач перебуває на обліку з 06.02.2009р. по 24.06.2009р. як отримувач пенсії за віком, з 25.06.2009р. довічно - як отримувач пенсії в разі втрати годувальника, годувальник отримував пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за списком № 1 згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Загальний стаж роботи складав 25 років 11 місяців 24 дні, в тому числі за списком № 1 - 25 років 01 місяць 08 днів. Загальний страховий стаж позивача згідно матеріалів архівної пенсійної справи складає 36 років 04 місяці 22 дні (а.с.11). Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом п.12.15 Галузевої угоди по тарифам, трудовим та соціальним гарантіям між Урядом України і галузевими профспілками працівників вугільної промисловості від 14.02.1992р. (далі - Галузева угода), працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з Підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства і ін.) (незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі (у тому числі на Підприємствах колишнього СРСР) і середнього заробітку, але не менше, зокрема для чоловіків, 20 років та більше - 3-х місячний заробіток. Витрати на сплату одноразової допомоги відносяться на валові витрати підприємства. Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди», умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач вперше була звільнена з підприємства у зв'язку з виходом на пенсію та їй була нарахована одноразова допомога у розмірі 3-х місячного середнього заробітку відповідно до п.12.15 Галузевої угоди, то відповідач повинен був сплатити 3-х місячний заробіток позивача, який складає 8229,09 грн. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільнені робітника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені , власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою всіх сум. Оскільки позивачу при звільненні не була виплачена компенсація за невикористані дні відпустки у розмірі 1501,65 грн., то ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За змістом ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач у день звільнення не працювала, вимогу про розрахунок відповідач отримав 16.09.2014р. Таким чином суд вважає, що стягненню підлягає середній заробіток за період з 18.09.2014р. по 24.11.2014р. виходячи з розрахунку: 144,37 грн. х 48 = 6929,76 грн., де 144,37 грн. - середньоденний заробіток позивача; 48 - кількість робочих днів з 18.09.2014р. по 24.11.2014р. На підставі ст.ст.116, 117 КЗпП України, ч.1 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди», п.12.15 Галузевої угоди по тарифам, трудовим та соціальним гарантіям між Урядом України і галузевими профспілками працівників вугільної промисловості від 14.02.1992р.,

Outcome: approved