Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування вимог вказує, що їх повнолітня син [PERSON], [INFO] навчається у Національному медичному університеті ім.. О.О. Богомольця на денній формі навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач зазначає що їй важко в повній мірі матеріально забезпечувати сина [PERSON], який після досягнення повноліття продовжує навчання, так як оплачує вартість проживання сина в приватній квартирі, а також здійснює постійні витрати на придбання одягу, харчування, проїзд, тощо. Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти в її користь на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення нею 23 років, з постійним проведенням індексації. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені у позовній заяві мотиви, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом відповідно до ч.4 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подав. Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вимоги ЦПК України, з'ясувавши думку позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено наступні обставини. [INFO] року у сторін народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.02.1997 року, виданим Сьомаківською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області, актовий запис № 2. 29 травня 2001 року між сторонами розірвано шлюб, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 29.05.2001 року видане Старосинявським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 32. [PERSON] є студентом 1 курсу 8 групи медичного факультету №4 Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, що підтверджується довідкою № 120/8-1261 від 21.01.2015 року, виданою Національним медичним університетом ім. О.О. Богомольця. Позивач [PERSON] на даний час не працює, про що свідчить довідка Харковецької сільської ради № 49 від 04.03.2015 року. [PERSON] у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] у зв'язку з продовженням ним навчання. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Син сторін по справі [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання, самостійно заробляти на життя не має можливості, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є працездатним, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітнього сина слід визначити у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягувати з 04.03.2015 року і до закінчення сином навчання, але не пізніше досягнення 23-річного віку. Суд також при визначенні розміру аліментів враховує матеріальне становище сина, на утримання якого призначаються аліменти, можливість матеріального утримання повнолітнього сина у зв'язку з продовженням навчанням матір'ю, яка на даний час не працює. Разом з тим, вимоги позивача про визначення мінімального розміру аліментів на утримання сина [PERSON] на час навчання не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не підлягають до задоволення, оскільки положенням ч.2 ст.182 СК України визначається мінімальний розмір аліментів на утримання дитини, тобто до досягнення ним повноліття, а у даному випадку йдеться про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], який уже досягнув повноліття, однак продовжує навчання. На підставі наведеного,

Outcome: partial