Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 13.12.2012 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від неї кошти у сумі 2000 доларів США. Договір позики укладено у письмовій формі у вигляді розписки. Відповідач зобов'язався повернути кошти в строк до 13.02.2013 з виплатою 3 % (процентів) від суми боргу щомісячно, тобто 60 доларів США. На її неодноразові звернення відповідач відмовився повернути борг до цього часу. З урахуванням курсу долара станом на 20.02.2015 (за 100 доларів США - 2785,85 грн.) просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг за договором позики від 13.12.2012 в сумі 2000 доларів США, що еквівалентно 55700 грн., а також 3 проценти від суми позики ( 60 доларів США) щомісячно за період з 13.12.2012 до 13.02.2015 (26 місяців), що еквівалентно 43 446 грн., а всього 99 146 грн.. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що 13.12.2012 він дійсно разом зі своєю дружиною [PERSON] був вдома у позивача і власноручно написав розписку позики грошових коштів в сумі 2000 доларів США в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], але коштів не брав, розписку написав як намір взяти кошти в майбутньому, а тому вважає позов безпідставним і просить суд відмовити в його задоволенні. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, представника позивача, свідків, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні позивач на підтвердження укладення договору позики в письмовій формі надала оригінал розписки (а.с.74) від 13.12.2012, згідно якої вбачається, що відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] 2000 доларів США у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], та зобов'язався виплачувати проценти в розмірі 3 % від суми позики щомісячно, тобто 60 доларів США і повернути кошти в строк до 13.02.2013. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Стаття 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму позики відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки національного банку України. З огляду на зміст письмового договору позики грошових коштів у сумі 2000 доларів США, укладеного між сторонами 13.12.2012 вбачається зобов'язання відповідача виплачувати проценти в розмірі 3 % від суми позики (60 доларів США) щомісячно, тобто сторонами встановлено розмір процентів від суми позики. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Допитана у суді свідок [PERSON], яка проживає разом з матір'ю [PERSON] та своїми дітьми в одній квартирі [ADDRESS], підтвердила факт отримання коштів в сумі 2000 дол. США відповідачем від позивача, який відбувся в них вдома в присутності неї та дружини відповідача [PERSON], у зв'язку з чим свідки поставили свої підписи на розписці про позику з наданням своїх паспортних даних. Допитана в суді свідок [PERSON] заперечила факт отримання коштів відповідачем від позивача, а вказала на намір в майбутньому позичити ці кошти, при цьому не заперечила факт її присутності 13.12.2012 вдома у позивача разом з чоловіком [PERSON] в день написання ним боргової розписки та підтвердила свій підпис на ній. Судом встановлено, що у позивача була наявна боргова розписка, написана відповідачем 13.12.2012, оригінал якої приєднано до матеріалів справи, що в свою чергу підтверджує неповернення суми позики та процентів, а тому заперечення відповідача та його дружини [PERSON] (свідка) у суді факту отримання позичених коштів від позивача суд вважає безпідставними та оцінює критично як намагання відповідача уникнути відповідальності за невиконання умов договору позики. Відповідно до довідки, виданої ТВБВ № 1-23/0165 філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 20.02.2015 № 58 офіційний курс НБУ за 100 доларів США станом на 20.02.2015 становить 2785,84 грн. (а.с.52). З огляду на викладене, судом встановлено, що борг за договором позики від 13.12.2012 відповідачем не повернуто, а тому позичальник [PERSON] відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України на вимогу позикодавця [PERSON] зобов'язаний сплатити суму боргу в розмірі 2000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.02.2015 (за 100 доларів США - 2785,85 грн.) складає (2000х27,85) 55700 грн.; відповідно до вимог ст.1048 ЦК України позичальник [PERSON] зобов'язаний сплатити [PERSON] 3 % (проценти) від суми позики (60 доларів США), які встановлені договором позики за період з 13.12.2012 року по 13.02.2015 (26 місяців), що за офіційним курсом НБУ станом на 20.02.2015 (за 100 доларів США - 2785,85 грн.) складає (60х27,85=1671х26) 43 446 грн., а всього на загальну суму 99 146 грн.. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача повністю знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved