Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 20 квітня 2012 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з нею. До 2019 року вона проживала з відповідачем разом шлюбно-сімейним життям, після чого з сином по теперішній час проживає окремо від відповідача, спільне господарство між ними не ведеться. У кожного з них своє життя. Подружнє життя між ними не склалось через протилежність характерів, різні погляди на сімейні стосунки, внаслідок чого між ними постійно виникали різномовності та сварки. Вважаючи примирення та збереження сім`ї неможливим, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач вказала, що вона наполягає на позові, а відповідач - що він визнає позовні вимоги у повному обсязі. Згідно з ухвалою судді від 23.02.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначене судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20.04.2012 сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 54. В цьому шлюбі сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з 2019 року. Вказані обставини встановлені на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, заяв сторін (а.с.8-9). Частиною 1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України встановлена основна засада, на якій ґрунтується шлюб, а саме: вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно з положеннями частин 3 і 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною четвертою ст.4 СК України закріплено та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався пів року тому, примирення та збереження сім`ї позивач вважа неможливим, наполягає на розірванні шлюбу, місце проживання дитини узгоджено, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім`ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп. (а.с.1) Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України з огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків вказаного судового збору. Інші 50 відсотків судового збору в сумі 454 грн 00 коп. на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved