Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що 06.10.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 498. Від шлюбу у них є дитина, син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, виховання дитини. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з січня 2019 року, спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї неможливе. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку. У зв`язку з розпадом сім`ї позивач змінила місце проживання і на сьогоднішній день проживає за адресою: [ADDRESS] . Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 06 жовтня 2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 498; стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від отриманого доходу, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до повноліття дитини; змінити місце реєстрації малолітнього [PERSON] у зв`язку із зміною його місця проживання з [ADDRESS] на [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в сумі 200 гривень та судовий збір. Позивач [PERSON] на адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти, судові витрати на її користь, надати дозвіл на зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , її малолітнього сина [PERSON] та надання дозволу на реєстрацію нового місця проживання за адресою: [ADDRESS] Відповідач [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує, а саме щодо розірвання шлюбу, стягнення аліментів та судових витрат, зміни місця реєстрації його сина. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконкому Уманської міської ради, в підготовче засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 06.10.2012 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 498. (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Фактичні обставини справи, свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, сім`я розпалась остаточно, збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя - позивача, а вживання заходів для примирення суперечить моральним засадам суспільства, тобто шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу можливе тільки на паритетних засадах, на почуттях взаємної поваги та любові. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 2 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. На підставі наведеного, згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, суд бере до уваги інтереси дитини, вважає розмір аліментів, які просить стягнути позивач є обґрунтованим, в зв`язку з чим задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, відповідно до положень статті 183 СК України. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст. 192 СК України звернутись до суду про їх зміну. Звертаючись з позовною заявою, [PERSON] просила надати дозвіл на зміну місця реєстрації малолітнього [PERSON] у зв`язку із зміною його місця проживання з [ADDRESS] на [ADDRESS] . Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 (далі Правил) передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Як встановлено судом, відповідач не заперечує проти зміни місця реєстрації малолітнього [PERSON] у зв`язку із зміною його місця проживання. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Крім того, згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Вимога про стягнення з відповідача судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved