Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про вселення, усунення перешкод у користуванні квартирою, встановлення порядку користування квартирою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем мають квартиру [ADDRESS] , яка їм по договору купівлі-продажу від 15.03.2013р. належить на праві власності. Придбана квартира за спільні кошти і є спільним майном подружжя. У квартирі зареєстровані сторони по справі. З відповідачем вона проживала разом і вели спільне господарство з 03.02.1992р., 18.10.2001р. між ними укладено шлюб. В 2013р. вони переїхали на проживання до м. Черкаси і від продажу майна у с. Сєвєродонецьку, за отримані грошові кошти ними придбана квартира [ADDRESS] . Протягом 2015-2017р.р. чоловік почав зловживати алкоголем, влаштовувати скандали, кричати, принижувати і ображати позивача, погрожувати, виганяв серед ночі і погрожував побити; неодноразово бив її і навмисне виживав з квартири. 29.07.2017р. позивач після чергової сварки та погроз побиття, визнавши з квартири, вона змушена була тікати з дому. Боялася повертатися додому. Оскільки в м. Черкаси у позивача немає інших родичів та знайомих, пенсія у розмірі 1331грн., вона була змушена тимчасово повернутися до м. Сєвєродонецьк, щоб дати час чоловікові заспокоїтися. Між тим, відповідач не змінився і продовжував їй погрожувати, ображати, повідомив, що змінив замок, його поведінка свідчила про те, що в нього є інша жінка. Крім того, у її матері погіршився стан здоров`я, вона не могла обходитися без сторонньої допомоги, а тому була змушена поїхати доглядати за нею. Між тим, [INFO] мати позивача померла. Згодом позивач дізналась, що рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 21.12.2017р. шлюб між сторонами розірваний. Таким чином, вона не могла повернутися до помешкання, але комунальні послуги сплачувала і зацікавленості до квартири не втрачала, навіть коли і не проживала в ній. При цьому, у квартирі залишилися її особисті речі, її одяг, речі повсякденного користування. Крім того, вона не могла орендувати чи придбати інше житло, а тому змушена повернутися до квартири. На її пропозиції щодо її проживання у квартирі, відповідач заперечував, погрожував фізичною розправою і не дозволяє їй вселитися до помешкання, хоча квартира є їхнім з відповідачем спільним майном. Вказує, що відповідач перешкоджає позивачу у користуванні квартирою, як власністю, яка придбана у період їхнього шлюбу. Вважає, що власниками квартири є сторони по справі, але відповідач порушує її право користування квартирою. Таким чином, позивач вважає, що надання їй у користування кімнати, площею 8,5кв.м і лоджії, прилеглої до неї (3,6кв.м.), не порушує права відповідача. Крім того, інші дві кімнати слід залишити у користуванні відповідача, а кухня, туалет, ванна та коридори можуть перебувати у спільному користуванні на рівних умовах. Позивач пропонувала відповідачу, що згодна жити в маленькій кімнаті, пропонувала поділити кожному особовий рахунок і кожному сплачувати комунальні послуги, але домовитись із відповідачем вона не змогла. З приводу погроз з боку відповідача, позивач зверталася до правоохоронних органів, але дільничні інспектори відмовляють їй допомогли вселитися до квартири. Таким чином, позивач просить суд, - вселити її до квартири [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу перешкоди у користуванні квартирою; встановити порядок користування квартирою: [PERSON] виділити у користування кімнату, площею 8,3кв.м. та прилеглою до неї лоджією, площею 3,6кв.м.; [PERSON] виділити у користування кімнату, площею 12.7 кв.м з прилеглими до неї лоджією, площею 6,4кв.м. і коморою, площею 5,9кв.м, а також кімнату, площею 17кв.м.; приміщення кухні, туалету, ванної кімнати та коридору залишити у загальному користуванні. Відповідачем подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що між сторонами був укладений недійсний шлюб. До укладення шлюбу у кожного із сторін було у власності своє нерухоме майно. За грошові кошти, належні відповідачеві, була придбана спірна квартира; підтвердив факт сварки із позивачем, внаслідок чого він майже рік не проживав у квартирі; позивач виїхала в Луганську область, а у серпні 2017р. вона повернулася, без повідомлень своїми ключами проникла до квартири, звідки викрала 10тис. доларів, спальні та ванні приналежності, про що здійснюється досудове розслідування за відкритим кримінальним провадженням. На даний час позивач користується пільгами відповідача, як дружина інваліда війни. Оскільки той з подружжя, хто вселився до житла іншого з подружжя внаслідок фіктивного шлюбу та набув право проживати там, може бути виселений з такого житла. Отже, просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Позивач [PERSON] подала письмові заперечення (відповідь) на відзив на позов. Не погоджується із доводами, викладеними відповідачем у відзиві. Зазначила, що вона з відповідачем проживала однією сім`єю з 1992р. по липень 2017р. і разом вели спільно господарство. Вважає, що квартира була придбана за спільні сімейні кошти; оскільки відповідач не пустив її до квартири, то вона змушена була винаймати житло, сплачувати орендну плату та комунальні послуги за квартиру, в якій не проживала. Пільгами відповідача вона не користується. При укладенні договору купівлі-продажу квартири, вона давала свою згоду на її придбання, про що свідчить заява, посвідчена нотаріально. Позивач зареєстрована у квартирі, іншого житла не має і має право там проживати. Вважає квартиру спільною сумісною власністю. Просить задовольнити позов. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2018 справу № 711/7471/18 розподілено на суддю Шиповича В.В. Ухвалою суду від 03.10.2018 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Крім того, ухвалою суду від 24.01.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 22.02.2019 зупинено провадження у цивільній справі № 711/7471/18 до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 711/7372/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 25.04.2019 ухвалою суду провадження у справі поновлено. Між тим, 15.05.2019 Розпорядженням керівника апарату Придніпровського районного суду м. Черкаси № 140 зобов`язано, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 711/7471/18. Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2019, дану справу розподілено на суддю Позарецьку С.М. Ухвалою суду від 16.05.2019 дану справу прийнято до свого провадження суддею Позарецькою С.М. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02.09.2019р. визнано відвід [PERSON] необґрунтованим та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 16.09.2019р. відмовлено у задоволенні відводу [PERSON] . Ухвалою суду від 27.09.2019р. поновлено провадження по справі та призначено до розгляду. 29.07.2019р. відповідачем [PERSON] подано зустрічну позовну заяву (з уточненнями від 03.07.2020р.) до [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] , вислідивши, коли він покинув квартиру, пробралася до неї та викрала гроші у сумі 10000 доларів, документи на квартиру, документи на побутову техніку - документи використовує у судах, а за викрадені гроші наймає адвокатів та житло. Сумісне проживання із [PERSON] вважає неможливим. Вважає, що [PERSON] намагається вселитися у квартиру [ADDRESS] , яка придбана за його гроші, отримані від продажу майна, яке належало йому на праві спадщини та гроші за рішеннями Європейського суду, національних судів, гроші, виплачені державою як соціальна допомога. Вважає, що шлюб між ними укладений у зв`язку з порушенням умов укладення шлюбу, відповідач намагається заволодіти його майном. Вважає, що без визначення права позивача на майно, не можливо зобов`язувати власника майна проживати разом із ним. Неможливо вселяти до квартири чужу людину, або встановлювати порядок користування квартирою, яка відповідачу не належить. Таким чином, просить суд, - зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] грошові кошти у сумі 10000 доларів, ключі від під`їзду, тамбуру квартири [ADDRESS] , документи на право власності даної квартири на його ім.»я та документи на побутову техніку, покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 21.10.2019р. прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву та об`єднано її в одне провадження із первісним позовом. Відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] подано відзив на зустрічний позов, за яким просить відмовити у його задоволенні. Зазначено, що приїхавши у липні 2018р. до квартири, вона не змогла вселитися до неї, оскільки [PERSON] проживав в ній із своєю співмешканкою [PERSON] . Крім того, [PERSON] їй погрожував, не пускає її проживати у квартирі [ADDRESS] , навмисно накопичує заборгованість по комунальним послугам і змушує її сплачувати ці послуги. Не підтверджено належними доказами факт того, що вона викрала у нього 10000 доларів, про що наявне кримінальне провадження. Заперечує факт того, що вона була утриманкою у [PERSON] , оскільки також працювала, вела господарство, разом накопичували спільні сімейні кошти. Документи вона не викрадала, і ті копії, що долучає до справи, вона отримала, здійснивши їх копії, коли вони разом проживали. Безпідставними вважає доводи [PERSON] про те, що шлюб є недійсним. Так, перебуваючи у шлюбі, в 2013р. після продажу на сході України всього нажитого ними за 21 рік спільного життя майна, вони придбали спірну квартиру [ADDRESS] , куди і переїхали проживати. Квартира придбана ними і за її згоди, яка посвідчена нотаріально, а тому вважає, що квартира придбана за спільні кошти. Крім того, вказує, що вона здійснювала оплату за комунальні послуги, що надавалися до цього житлового приміщення. Заперечує факт користування пільгами [PERSON] . Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про припинення її права власності на спірну квартиру, вона в ній зареєстрована, але не має змоги в ній проживати. Просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] подано відповідь на відзив. Просить задовольнити позовні вимоги зустрічного позову, а у задоволенні первісного позову [PERSON] просить відмовити. Ухвалою суду від 25.02.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 28.05.2020р. відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про зупинення провадження по справі. В судовому засіданні позивач за первісним позовом вона ж відповідач за зустрічним позовом [PERSON] просила задовольнити її позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову, враховуючи доводи викладені у процесуальних заявах. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] просив задовольнити зустрічний позов та відмовити у задоволенні первісного позову, враховуючи доводи, що викладені у його процесуальних заявах. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги первісного позову підлягають до часткового задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити за таких підстав: встановлено, що [PERSON] за [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Крім того, [PERSON] зареєстрована за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] з 30.07.2013р., відповідно до даних паспорту серія [NUMBER] . Крім того, ця інформація підтверджується довідкою №1515 від 06.08.2018р., що видана КП «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради. Крім позивача, у квартирі зареєстрований і [PERSON] з 30.07.2013р. (довідка від 28.09.2019р.). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.03.2013р., [PERSON] продав, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Корчемною М,В., реєстр №506. Відповідно до заяви, що посвідчена приватним нотаріусом Корчемною М.В. 15.03.2013р. (реєстр №505), вбачається, що [PERSON] надала свою згоду на купівлю, укладенні та підписання її чоловіком [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Зазначено, що договір укладається її чоловіком в інтересах їхньої сім`ї за ціною та на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для них і укладення договору відповідає їхньому спільному волевиявленню. Право власності на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.07.2020р. Відповідно до даних технічного паспорту, виданого КП «ЧООБТІ 18.06.2007р., квартира складається із трьох кімнат, загальною площею 86,3кв.м., житловою площею 49,8кв.м. Має кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, дві лоджії. Також встановлено, що [PERSON] , [INFO] (вона ж [PERSON] за даними свідоцтва про народження від 13.07.2018р., актовий запис №276). Її батьками є [PERSON] та [PERSON] , яка [INFO] померла, про що складно актовий запис №1320 (свідоцтво про смерть від 23.07.2018р.). Крім того, після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище [PERSON] . Згодом шлюб розірваний (актовий запис №634 від 30.10.1990р.). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19.07.2018р., [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (актовий запис №9 від 18.10.2001р.), який розірваний на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.12.2017р. справа №711/8980/17. Крім того, відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.12.2006р. (справа №2-о-628/06) за спільними заявами [PERSON] та [PERSON] поновлено шлюб між ними, який зареєстрований Сиротинською селищною радою м. Сєвєродонецьк Луганської області від 18.10.2001р. та анульовано актовий запис за №278 від 04.07.2006р. про його розірвання. Це судове рішення є таким, що набрало законної сили. Також встановлено, що в провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/7372/18) перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, визнання майна об`єктами спільної сумісної власності подружжя, в т.ч. і квартири [ADDRESS] . На час розгляду даної справа, справа №711/7372/18 не розглянута. Під час розгляду справи, на запитання головуючого сторони зазначили, що підстав для зупинення провадження справи №711/7471/18 до розгляду іншої справи №711/7372/18, немає. Відповідно, сторони несуть ризики настання наслідків, пов`язаних із вирішенням цієї справи, враховуючи норми ч.4 ст. 12 ЦПК України. Крім того, під час розгляду справи позивач зняла з розгляду клопотання щодо прослуховування/огляду запису, що міститься на диску (т.2 а.с.39). Як передбачено ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1)договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ст. 13 ч.ч. 1, 2, 3, 4 ЦК). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК). Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. За нормами статті 162 ЖК плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. За результатами розгляду справи судом встановлено, що сторони по справі є бувшим подружжям (шлюб розірваний за судовим рішенням від 21.12.2017р., яке набрало законної сили). Спір між сторонами щодо визначення правового статусу спірної квартири [ADDRESS] на даний час іншим судом не вирішений. Між тим, беззаперечним є той факт, що позивач має зареєстроване місце проживання у цій квартирі, набула на законних підставах право користування нею. Крім того, встановлено, що позивач [PERSON] не позбавлена права користування жилим приміщенням, вона не визнана такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням. Відповідачем не спростовані твердження позивача про те, що в квартирі наявні речі та майно, належне [PERSON] . Отже, як на думку суду, [PERSON] має право проживати та користуватися жилим приміщенням квартири [ADDRESS] , оскільки зв`язок із нерухомим майном за вказаною адресою вона не втратила, здійснювала оплату комунальних послуг станом на червень 2018 року. Між тим, під час розгляду справи, враховуючи докази, наявні у справі, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач [PERSON] чинить позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні жилим приміщенням. Так, посилання позивача на талон-повідомлення №000438 від 16.08.2018р. та заяву про погрози з боку [PERSON] до органів Національної поліції від 13.08.2018р. не є належними та допустимими доказами в обґрунтування викладених обставин, а лише підтверджують факт відповідного звернення до Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області. При цьому, відповідне рішення, яке було прийнято за результатами розгляду за цим зверненням, до суду надано не було. Крім того, незважаючи на невизнання відповідачем [PERSON] заявлених позовних вимог, позивачем [PERSON] не зазначено ні у позові, ні в судовому засіданні, в чому ж саме полягають перешкоди щодо її проживання у квартирі і не надано жодних належних, допустимих та переконливих доказів на обґрунтування таких вимог. Слід зазначити, що під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що у квартирі [ADDRESS] проживав [PERSON] із іншою особою, що було перешкодою проживати їй (акт про фактичне проживання особи від 15.03.2019р., що наданий позивачем, суд не може вважати, як належний доказ, враховуючи норми ч.2 ст. 78 ЦПК); про її побоювання проживати у квартирі з-за можливої протиправної поведінки відповідача, яку він, як вказує, міг вчинити щодо неї. Не доведено обставини про те, що [PERSON] орендує інше нерухоме майно і сплачує за нього орендну плату внаслідок протиправної поведінки відповідача [PERSON] . Крім того, сторони визнали факт про те, що на даний час вони у квартирі не проживають. Також, в судовому засіданні позивач [PERSON] зазначила, що вона має ключі від вхідних дверей квартири, замок не замінений. Відповідно, має доступ до помешкання, а тому відсутні підстави для вселення позивача [PERSON] до спірної квартири. На думку суду, доводи позивача про те, що вона не проживає у квартирі з метою не спонукати відповідача на вчинення щодо неї протиправних дій, є безпідставними з огляду на норми ч.1 ст. 4 ЦПК України. Отже, відсутні підстави для задоволення позову в частині вселення позивача [PERSON] до квартири та зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні жилим приміщенням, оскільки вони не є обгрунтованими та доведеними. Слід також зазначити, що безпідставними є доводи відповідача [PERSON] про те, що шлюб між сторонами, який був розірваний за рішенням суду 21.12.2017р., є недійсним. Крім того, він не заперечує факту про те, що [PERSON] дала свою згоду на укладення ним договору купівлі-продажу та придбання квартири, але вважає, що квартира [ADDRESS] була придбана за його кошти. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379ЦК). Первинне значення у врегулюванні відносин щодо порядку користування квартирою має домовленість. При виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування нерухомим майном, такий порядок користування може встановити суд. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а лише встановлення порядку спільного користування нею, оскільки сторони добровільно встановити такий порядок на цей час не можуть, відповідач взагалі заперечує можливість проживання у квартирі позивача. Враховуючи розмір площі спірної квартири, кількість жилих кімнат, їх розташування, технічні характеристики, відсутність клопотань про призначення судово-будівельно-технічної експертизи щодо можливих варіантів порядку користування квартирою, позицію позивача користуватися кімнатою, площею 8,3кв.м. та прилеглою лоджією до неї, площею 3,6кв.м., суд вважає, що запропонований варіант жодним чином не порушить права та інтереси відповідача, якому, з врахуванням позиції позивача, слід виділити у користування дві інші кімнати, площею 12,7кв.м. з прилеглою лоджією, площею 6,4 кв.м. із коморою, площею 5,9 кв.м. та кімнатою, площею 17кв.м. Кухню, туалет, ванну кімнату та коридор слід залишити у спільному користуванні. При цьому, в разі настання чи зміни певних обставин, зокрема, й вирішення іншим судом спору щодо поділу нерухомого майна, - порядок користування жилим приміщенням квартири може бути змінено. Слід зазначити, що підстав встановлювати порядок користування квартирою щодо відповідача [PERSON] із його співмешканкою, як вказує позивач, немає, оскільки жодним чином не доведено, що з ним проживає інша особа. Що стосується зустрічного позову, то суд вважає, що він не підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки позивачем [PERSON] він не доведений належними, допустимими та переконливими доказами. Так, позивачем не зазначено, у валюті якої країни він мав у власності та зберігав у квартирі [ADDRESS] грошові кошти; відсутні об`єктивні дані вважати, що грошові кошти в розмірі 10000 доларів знаходились у помешканні. Крім того, на даний час здійснюється досудове розслідування за кримінальним провадженням №12018251010007698, відомості про яке внесені до ЄРДР 06.11.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, порушеним за заявою [PERSON] на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.10.2018р., не наведений перелік документів, які, як вважає [PERSON] , повинна повернути [PERSON] . У зустрічному позові та в судовому засіданні взагалі не наведені обставини щодо ключів від під`їзду та тамбуру. Крім того, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] обрано такий спосіб захисту, який, як на думку суду, не призведе до захисту його прав та інтересів. Отже, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Оскільки позивач за зустрічним позовом [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи, відповідно до даних посвідчення серія [NUMBER] від 11.02.2015р., то судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Що стосується вирішення питання про судові витрати за первісним позовом, то слід зазначити, що позивачем [PERSON] при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 704грн. 80коп. (квитанція від 04.09.2018р.). Відповідно до ст. 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду Україхни з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Отже, слід повернути на користь [PERSON] за рахунок коштів Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 (сорок) коп. На підставі викладеного та,

Outcome: partial