Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], по якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування вимог зазначила, що вона є власником квартири розташованої за адресою [ADDRESS]. З її дозволу в квартирі був прописаний відповідач. В зв»язку з погіршенням відносин з відповідачем в 2010 році їх шлюб було розірвано. Відповідач з січня 2010 року не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні послуги. В утриманні житла не бере участі, особистих речей в квартирі немає. Для оформлення субсидії вона звернулася до відповідача з проханням виписатись з квартири, але відповідач відмовляється. Тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.01.2019 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ реєстрації місця проживання Міської ради міста Кропивницького (а.с.16-17). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.32). В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно статті 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 13.11.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 4076, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.6). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданого Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, 11.01.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7) Згідно довідки про склад сім»ї № 1756 від 24.05.2018 року КП «ЖЕО № 1» Міської ради міста Кропивницького» за адресою [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO]- син, [PERSON], [INFO] р.н. - колишній чоловік (а.с.8). Згідно довідки №148 від 22.05.2018 року ПП «Кіровоградська компанія інвестиційного будівництва Кіровоградінвестбуд» вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS]. Склад сім»ї: дружина - [PERSON], 1983 р.н.; син - [PERSON], 2010 р.н.; донька - [PERSON], 2016 р.н.; син дружини - [PERSON], 2005 р.н. (а.с.9). Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. За приписом ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], підлягає задоволенню.

Outcome: approved