Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 15 листопада 2008 року уклала шлюб з [PERSON], про що Виконкомом Гребенівської сільської ради Кагарлицього району Київської області зроблено відповідний актовий запис №01 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ОК №067022. За час перебування у шлюбі мають спільну дитину [PERSON], 03 береня [INFO]. Сімейне життя з [PERSON] не склалося через непорозуміння та різні погляди на сімейні відносини, різне ставлення кожного з них до сімейних цінностей. З квітня місяця 2018 року відповідач пішов з помешкання, де вони проживали, матеріально не забезпечує та не бере участі у вихованні сина [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не зявилися до зали судового засідання надали до суду клопотання в якому просили розглядати справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився до зали судового засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю за результатами\~підготовчого провадження з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 листопада 2008 року, про що Виконкомом Гребенівської сільської ради Кагарлицього району Київської області зроблено відповідний актовий запис №01 та видано свідоцтво про шлюб серії I-ОК № 067022. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК №172313. Згідно ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, та враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved