Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартири [ADDRESS], мотивуючи тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. До 2005 року з нею в квартирі проживала її дочка [PERSON] та її онук [PERSON] В 2005 році її онука забрав його біологічний батько. З того часу їй не відомо, де проживає її онук. Про онука також невідомо її дочці [PERSON] Жодного разу з 2005 року вона не мала можливості спілкуватися з онуком. Вона сподівалася, що після досягнення повноліття її онук [PERSON] якимось чином вийде з нею на звязок або приїде до неї, однак цього так і не сталося. У звязку з реєстрацією відповідача в квартирі порушуються її законні права та інтереси. Вона вимушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, не має можливості оформити субсидію, розпорядитися квартирою на власний розсуд. Ухвалою суду від 15.11.2017 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, за викладених в позовній заяві обставин, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], будучи належним чином\~\~повідомленим про час та місце розгляду справи в порядку, передбаченому\~ЦПК України\~в редакції 2004 року, у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд на підставі ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення). Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи були повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухав доводи позивача та її представника, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] ([PERSON]) належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05.12.1995 року, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №3-6571 (а.с.4). Тож, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються\~Главою 6 ЖК України\~та\~ст. 405 ЦК України. Відповідно до вимог\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За\~статтею 156 ЖК України\~члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2). Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до копії довідки №142 від 27.06.2017 року про склад сімї та зареєстрованих осіб за адресою: м. Дніпро, вул. Кольська,19/62 (а.с.5), відповідач [PERSON] зареєстрований у спірному житловому приміщення на правах члена сімї власника житла. Факт відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин знайшов своє підтвердження у сукупності досліджених у справі доказів. Так, свідок [PERSON], у судовому засіданні пояснила, що позивачка її сусідка. Відповідача бачила останній раз в дитинстві, більше десяти років тому. В квартирі у позивачки буваю часто, речей відповідача там не бачила. Свідок [PERSON], сусідка позивача, у судовому засіданні пояснила, що відповідача памятає ще маленьким, коли бачила його в останній раз, близько десяти років тому. Як їй відомо, відповідач проживає десь у Москві з батьком. В квартирі позивачки була неодноразово та речей відповідача там ніколи не бачила. З акту про не проживання та відсутність особистих речей від 25.06.2017 року, вбачається, що відповідач у квартирі [ADDRESS] не мешкає з 2005 року, його особистих речей в квартирі не має, спального місця та інших ознак, які вказують на фактичне місця проживання відповідача за даною адресою також не має. Доказів того, що причини відсутності відповідача за місцем його реєстрації є поважними та що між ним та позивачем,як власником житла є якась домовленість щодо його відсутності, матеріали справи не містять. За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] на підставі ч.2\~ст. 405 ЦК України\~слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Дніпро, вул. Кольська,19/62. Тож , позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved