Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Нижбірківської сільської ради Гусятинського району, третя особа - Копичинецька державна нотаріальна контора і просить визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті дядька [PERSON] та на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON]. Позивач вказав, що вищезазначений будинок належав на праві власності, як колишній колгоспний двір, в рівних частинах померлим - [PERSON] та [PERSON]. Після смерті останніх відкрилася спадщина на належне їм спадкове майно, яке позивачка прийняла у встановленому законом порядку, звернувшись в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, як єдиний спадкоємець по заповіту. Посилаючись на те, що нотаріальною конторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, позивач просить задовольнити її вимоги. Позивач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити повністю. Представник відповідача Нижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області в попереднє судове засідання не з'явився, попередньо надіславши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи - Копичинецької державної нотаріальної контори в попереднє судове засідання не з'явився, хоч був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 130 ч. 4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в попередньому судовому засіданні в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд заслухавши позивача по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року належав до типу «колгоспного» двору, членами якого на той час були: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Нижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 132 від 25.04.2014 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] належав на праві приватної власності в рівних частинах вищевказаним особам по 1/2 частині кожному. Даний факт відображений в технічному паспорті на житловий будинок садибного типу, виданому Гусятинським РК БТІ від 17 березня 2014 року . [INFO] помер [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 04 квітня 2005 року Нижбірківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за № 09. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно спадкоємцем якого за заповітом є [PERSON]. [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини звернулася у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на спадкове майно. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. [INFO] померла [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 29 липня 2013 року Нижбірківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за № 15. 03 листопада 2008 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла все своє майно [PERSON], що стверджується заповітом, посвідченим секретарем виконкому Нижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 03 листопада 2008 року та зареєстрованим в реєстрі за № 14. Як вбачається з довідки Нижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 131 від 25.04.2014 року [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована одна в будинку що в [ADDRESS]. Згідно вимог ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У встановлений ст. 1270 ЦК України строк [PERSON] прийняла спадщину звернувшись у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на спірне майно після смерті [PERSON], проте державним нотаріусом Копичинецької державної нотаріальної контори Лотовською О.М. згідно довідки № 199/02-14 від 18 квітня 2014 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтв. За нормами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи вказані у заповіті. Отже, єдиним спадкоємцем спірного нерухомого майна померлих [PERSON] та [PERSON] за заповітом є позивач [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] та на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON]. На підставі наведеного, ст. 392, 1223, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved