Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій з усіма уточненнями просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 09 березня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції. Свої вимоги мотивувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу наявності різних поглядів на життя та сім'ю. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. У звязку з наведеним, просить суд розірвати їхній шлюб та не надавати час для примирення. В судове засідання позивач не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, змінені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про визнання змінених позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, з урахуванням вищевикладеного, приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 09 березня 2002 року між [PERSON](дошлюбне прізвище - Бєланова) [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 28, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серія І-ФМ № 033103. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. У шлюбі у них народилися діти: [PERSON] та [PERSON]. З Свідоцтва про народження Серія 1-ФМ № 137416 від 08 жовтня 2002 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції встановлено, що [PERSON] народився 07 вересня 2002 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 999. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. З Свідоцтва про народження Серія І-ФМ № 240478 від 16 листопада 2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області встановлено, що [PERSON] народився 04 листопада 2012 року, про що складено відповідний актовий запис № 1396. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України (далі СК України), права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Як встановлено судом, подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося, спільне проживання між ними припинено. Між сторонами досягнуто згоди про утримання дітей. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважають неможливими. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 12 вересня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 16 вересня 2016 року. На підставі ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved