Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів на дитину. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 9 жовтня 2012 року. [INFO] року у них народилась дитина - донька [PERSON]. Після народження дитини відповідач час від часу дозволяв собі виявляти по відношенню до неї агресивну поведінку, зловживати спиртними напоями, по декілька діб не з'являтися додому та на роботу. У травні 2014 року відповідач остаточно пішов від неї і з того часу не приймає жодної участі в утриманні сім'ї, в утриманні дитини, не цікавиться розвитком дитини, станом її здоров'я та потребами. Вона неодноразово намагалася налагодити стосунки з відповідачем, але у жовтні 2014 року він телефоном повідомив, що до сім'ї він не повернеться. Після цього будь-які контакти з відповідачем в неї припинилися. Таким чином вони не спілкуються більше трьох років, усі зв'язки між ними втрачені. Їхній дитині вже чотири роки. Вона не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за більше ніж три останніх роки жодного разу його не бачила. [PERSON] забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею та дитиною склалися доброзичливі стосунки, які сприяють її належному вихованню та повноцінному розвитку. Через ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків витрати по утриманню їхньої доньки протягом останніх більш ніж трьох років вона здійснює одноособово. За рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 15.04.2016 року з відповідача на її користь стягнені аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 04.08.2016 року відповідача оголошено в розшук у зв'язку з несплатою аліментів. Тобто відповідач тривалий час нехтує своїми обов'язками, тривалий час не бере участі у витратах на утримання дитини, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування дитини, нею жодного разу не чинилися перешкоди щодо спілкування відповідача зі спільною дитиною. На даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем; позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]; змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 15.04.2016 року, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Допитана відповідно до ст.234 ЦПК України як свідок позивач пояснила, що 09.10.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, відповідач спочатку працював, потім він припиняв працювати, намагався займатися бізнесом, який був в неї ще до шлюбу, але фактично розорив цей бізнес. [INFO] року у них з відповідачем народилась дитина - [PERSON]. Через два місяця після цього відповідач пропав на три доби. Потім повернувся, а взимку 2013 року він знову зник з сім'ї. Коли він знов повернувся, з'ясувалося, що він вліз у великі борги і їй довелося погашати його борги у сумі 80 тис. гривень. В січні 2014 року відповідач знову зник з сім'ї на два місяці, але потім знов повернувся. В червні 2014 року відповідач повідомив її, що виїздить до Росії, а коли влаштується там, то забере їх з дитиною. Після того як відповідач поїхав, він декілька разів телефонував, а 25 жовтня 2014 року через скап повідомив її, що мешкає з іншою жінкою та повертатися до неї не збирається. З того часу вона не спілкується з відповідачем. Відповідач за час спільного мешкання взагалі не займався вихованням дитини, при цьому відвідував кафе, постійно гуляв. Після від'їзду відповідач також взагалі не цікавиться дитиною, не дзвонить, не бачить доньку і не надає ніякої матеріальної допомоги. [PERSON] батька не знає, він пішов коли їй було 8 місяців. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, просила суд задовольнити позов. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановлену цивільно-процесуальним законодавством порядку. Представник третьої особи органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Мирноградскької міської ради у судовому засіданні пояснила, що виконавчий комітет Мирноградскької міської ради захищає інтереси дітей та громадян, які мешкають на території міста Мирнограда. Із позовної заяви та зі слів позивачки встановлено, що вони разом з донькою зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS]. На обліку в Управлінні соціального захисту населення Мирноградської міської ради позивач як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, не перебуває. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] але фактично місце його проживання чи перебування невідомо, що встановлено зі слів сусідів під час проведення рейду 01.12.2017 року. Враховуючи це, орган опіки та піклування позбавлений можливості з'ясувати яким чином та в якому обсязі батько виконував свої батьківські обов'язки та надати висновок про доцільність позбавлення громадянина батьківських прав. Але вона вважає, що в судовому засіданні позивачем доведено наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв'язку з чим вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу та зміну розміру аліментів, то в цій частині вона покладається на розсуд суду. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи - органу опіки та піклування, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 9 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьку між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 476 (а.с. 12). Сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13). На утримання доньки згідно рішення Димитровського міського суду Донецької області від 15.04.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.14-16). У зв'язку з несплатою аліментів та відсутністю за місцем реєстрації, ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 04.08.2016 року оголошено розшук [PERSON], внаслідок чого постановою державного виконавця від 01.09.2016 року зупинено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] (а.с.17-18, 19). Згідно довідки Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04.09.2017 року, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з 22.02.2016 року по 04.08.2016 року становить 6575,53 грн. (а.с.20). На запит суду щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] органом опіки та піклування - Виконавчим комітетом Мирноградської міської ради надано відповідь від 04.12.2017 року № 01/02-50-1275, згідно якої орган опіки та піклування позбавлений можливості з'ясувати яким чином та в якому обсязі батько виконував свої батьківські обов'язки та надати висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки позивачка разом з донькою зареєстровані та мешкають в м. Донецьку, а позивач, який зареєстрований в м. Мирнограді, за місцем своєї реєстрації не мешкає, фактичне місце його проживання чи перебування невідомо (а.с.51). Позивач [PERSON] проживає з дитиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11, 27). Указом Президента України від 14.11.2014р. № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014р. «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», Кабінету Міністрів доручено у тижневий строк ужити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв; евакуації працівників (за їх згодою); вивезення в разі можливості майна та документації; переведення державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування з окремих територій у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях на роботу в іншу місцевість. Відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Донецьк включено в перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв'язку з цим суд позбавлений можливості залучити до участі у справі в якості третьої особи орган опіки та піклування за місцем проживання позивача з дитиною, тобто з м. Донецьк, та отримати відповідно до ст.19 СК України письмовий висновок органу опіки та піклування за місцем проживання позивача з дитиною щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що позивачку [PERSON] та її родину він знає тривалий час, ще з 90-х років, вони мешкають в м.Донецьку в одному будинку, це дуже хороша сім'я. [PERSON] вийшла заміж та народила в шлюбі доньку [PERSON]. Він не бачив, щоб відповідач гуляв з дитиною. Влітку 2014 року відповідач поїхав до Росії та більше він того не бачив. [PERSON] мешкає в дуже хороших умовах, постійно доглянута матір'ю, а відповідач ніякої допомоги дитині не надає. Все це йому відомо, оскільки вони проживають поруч, він сам все це бачить та вони спілкуються. Із позову та пояснень позивача вбачається, що сторони не бажають відновлювати сімейні стосунки та зберегти сім'ю, позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить її особистим інтересам. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати, що збереження шлюбу між ними можливо, у зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Згідно ст.164 СК України, батьки у разі ухилення від виконання своїх обов'язків, можуть бути позбавлені батьківських прав. Оскільки відповідач [PERSON] тривалий час не цікавиться життям своєї доньки, не виховує і матеріально не утримує її, не сплачує аліментів за рішення суду, і судом не встановлено будь-яких поважних причин, через які він не піклується про свою дитину, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи, суд вважає, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав щодо своєї дочки [PERSON], [INFO], оскільки це відповідає інтересам дитини та її благополуччю. Згідно ч.2, 3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 15.04.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року було змінено редакцію частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, внаслідок чого мінімальний розмір аліментів збільшено з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку з цим підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зміни розміру аліментів на дитину в частині мінімального розміру аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1280 грн. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112, 113, 150, 164-166, 180-183 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved