Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів Першої вінницької державної нотаріальної контори, [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Хмельницький), Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту та просила скасувати арешт з нерухомого майна, а саме з квартири під номером [ADDRESS] , який було накладено на підставі ухвали Староміського районного суду м. Вінниці від 03.10.2003 року б/н, мотивуючи позовні вимоги тим, що арешт на спірну квартиру на даний час є безпідставним, у зв`язку з чим порушуються та обмежуються права позивача як її власника. Представник позивача [PERSON] адвокат Люлик Р.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача Першої вінницької державної нотаріальної контори за довіреністю Шарко О.В. у судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Представник третьої особи Другого відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) за довіреністю Шарпанівський Р.П. у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Представник третьої особи Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області Шевчук В.Г. у судове засідання не з`явився, однак до суду було подано відзив, з якого вбачається, що обтяження та арешти на майно [PERSON] не накладались. А тому суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем [PERSON] позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є власником 141/10000 долі будинку - квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 21.04.1999 року, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 25.03.1999 року № 393 (а.с. 10). Вказана квартира на праві власності не належить відповідачу у справі [PERSON] . З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16.09.2021 № 275050800 вбачається, що на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] накладено арешт, зареєстрований Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 09 серпня 2007 року за № 5457415 на підставі ухвали б/н Староміського районного суду м. Вінниці від 03.10.2003; архівний номер: 2932165VINNITSA1; архівна дата 09.10.2003; дата виникнення 09.10.2003; № реєстра 10-671; внутр. № 6201152A2BF4462A632 (а.с. 11). При цьому, власником майна вказано відповідача у справі [PERSON] . Відповідно до ухвали Староміського районного суду м. Вінниці від 03 жовтня 2003 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку квартири, придбаної під час перебування у фактичних шлюбних відносинах, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] . При цьому, відповідно до ухвали Староміського районного суду м. Вінниці від 06 вересня 2004 року у цій же цивільній справі, сторони звернулись до суду із заявами про відмову від позову та зустрічного позову, оскільки вирішили спір мирним шляхом. Вказаною ухвалою закрито провадження у справі. Ухвала суду набрала законної сили 22 вересня 2004 року. Як вбачається з автоматизованої системи виконавчих проваджень, відсутні виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] , [PERSON] . Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Більше того, згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Разом із тим, зважаючи на відсутність відкритих виконавчих проваджень, звільнити майно позивача з-під арешту у позасудовому порядку неможливо. Зокрема, згідно з приписами ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент прийняття державним виконавцем постанови про закриття виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту. Оскільки ухвалою Староміського районного суду м. Вінниці від 06 вересня 2004 року закрито провадження у цивільній справі, по якій було накладено арегт, а також, зважаючи на відсутність підстав за ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, відповідно до положень ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи, що накладений арешт являє собою перешкоду у реалізації позивачем гарантованого Конституцією України права власності, підстава для накладення арешту відпала, оскільки провадження у цивільній справі було закрите, зняти арешт в інший спосіб не можливо, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати суд вважає за можливе залишити за позивачем, як на тому наполягав останній у своїй заяві. На підставі викладеного,

Outcome: approved