Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 27.09.2016 року, в подальшому уточнивши вимоги, просила суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць; судові витрати по справі покласти на відповідача. В обґрунтування предявлених\~ вимог вказала, що під час перебування сторін в шлюбі 17.03.2003 року у них народилася дочка [PERSON]. У 2014 році шлюб між сторонами розірвано, після чого вони почали проживати окремо, донька залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати свою дитину, будь-якої матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає. Угоди про форму, в якій він братиме участь у вихованні дитини, розмір аліментів на її утримання між ними не досягнуто. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, згідно поданої нею заяви просила справу розглянути за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, в контексті ст.76 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. За даних обставин, з урахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд,\~ дослідивши\~ письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період перебування сторін в шлюбі, зареєстрованому 14.07.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого РУЮ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 407 (а.с.18), 20.02.2003 року у них народилась спільна дитина донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-КИ № 214340 від 17.03.2003 року (а.с.17). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Дніпропетровської області від 28.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Як вказувала позивач, що не спростовано жодними доказами з боку відповідача, після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: вул. Корнійчука 11/235, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дитини, у тому числі угоди про форму, в якій відповідач братиме участь у вихованні доньки [PERSON], між сторонами не досягнуто. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183,\~ ч.1 ст.191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, з урахуванням викладеного та того, що відповідач [PERSON] є здоровою та працездатною людиною, інші аліментні зобовязання у нього відсутні, тому має можливість щомісячно сплачувати аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання їх малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,\~ тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved