Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 14.02.1998 року за актовим записом №3 та стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання чотирьох дітей в розмірі по 400 гривень щомісячно на кожного до досягнення ними повноліття. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.02.1998 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу у сторін є діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З листопада 2012 року сімейні стосунки між сторонами припинилися, вони проживають окремо, шлюб існує формально. Сторони втратили взаємоповагу, взаєморозуміння та почуття любові. Неповнолітні діти проживають разом із позивачем, перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання синів не надає. На скільки позивачу відомо, відповідач не отримує регулярного офіційного доходу. У зв'язку з цим, позивач просить розірвати шлюб та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій формі по 400 гривень на кожну дитину щомісяця. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутності, також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, через виконавчий комітет Веренчанської сільської ради, який повідомив про відсутність відповідача за місцем його реєстрації. Оскільки позивач не заперечувала проти розгляду даної цивільної справи у відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення у відповідності до вимог ч.1 ст.224 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14.02.1998 року, який був зареєстровано виконкомом Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 8-10). Причиною розпаду сім'ї є те, що у сторін відсутнє порозуміння, спільні інтереси, втрачене почуття взаємної любові та поваги. З листопада 2012 року шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дітей, суд приходить до наступного. Статтею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом належними доказами по справі установлено такі факти і відповідні їм правовідносини, зокрема, що [PERSON] є батьком чотирьох дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 8-10). Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, допомоги для утримання дітей не надає. Добровільної угоди про сплату аліментів сторонами не укладено. Інших дітей та осіб, які потребують матеріальної допомоги у відповідача не має. На основі викладеного, суд вважає, що аліменти в даному випадку слід стягувати з відповідача саме у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не отримує регулярного доходу. При визначенні розміру аліментів суд керується вимогами ст.7 ЗУ «Про Державний Бюджет України на 2014 рік» щодо прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, що з 1 квітня 2014 року становить 1286 грн. на місяць, забезпечення якого є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. За таких обставин з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. При цьому, згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати, зокрема, 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved