Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів. Посилається на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29.08.2011 року відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 400 гривень щомісячно до її повноліття. Вказує, що її матеріальний стан погіршився, в зв'язку із чим просить стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче судове засідання подали заяву про зміну позовних вимог, згідно якої позивач просить стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до її повноліття. Відповідача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до норм глави 15 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, при зміні розміру аліментів, визначеного рішенням суду, суд повинен врахувати зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів або одержувача аліментів, зміни стану здоров'я когось з них. Судом встановлено, що сторони з 16.11.2008 року по 13.09.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася [PERSON], [INFO]. Наведене вбачається з копій рішення суду та свідоцтва про народження дітей (а.с. 9-10). Згідно копії вступної та резолютивної частини рішення Заставнівського районного суду від 29.08.2011 року (а.с. 11) та виконавчого листа (а.с. 12) з відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO]., стягуються аліменти в розмірі по 400 гривень щомісячно до її повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обов'язком як матері, так і батька. Судом встановлено, що до складу сім'ї позивача [PERSON] входить донька [PERSON], [INFO], що вбачається із акту обстеження умов проживання (а.с. 15). З вказаного акту, а також довідок (а.с. 13-15) вбачається, що стан здоров'я [PERSON] задовільний, позивач не працює, проживає в будинку матері. Згідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні також встановлено, що змінився сімейний стан відповідача, офіційно він не працює, однак має мінливий дохід, фізично здоровий, має можливість працювати, користується земельним паєм. Також відповідачем не доведений належними та допустимими доказами той факт, що його матеріальний стан погіршився. В зв'язку із вказаним аліменти з останнього слід стягувати в твердій грошовій сумі. З урахуванням викладеного, суд вважає, що визначений рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29.08.2011 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] недостатній для її утримання, оскільки з часу ухвалення вказаного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області значно збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» №2629-VIII від 23.11.2018 року станом на дату ухвалення становить 2027 гривень, забезпечення якого є в рівній мірі обов'язком, як матері так і батька. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати Таким чином суд, врахувавши вимоги статті 182 СК України та інші обставини, що мають істотне значення вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до її повноліття. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі -у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору в розмірі 704, 80 грн., то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір саме в такому розмірі. На підставі викладеного, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, главою 15 СК України,

Outcome: approved