Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Новосанжарської РДА Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: виконавчий комітет Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадкування. Після зміни предмету позову просила: встановити факт прийняття нею спадщини після померлої [INFO] [PERSON] ; визнати недійсним заповіт, складений від імені [PERSON] , який посвідчений секретарем Нехворощанської сільської ради народних депутатів Новосанжарського району Полтавської області Зінченко І.В. 11.09.2001 року за реєстровим номером 93; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , яке видане відповідачу [PERSON] 10.07.2006 року Новосанжарською державною нотаріальною конторою; визнати недійсними розпорядження голови Новосанжарської державної адміністрації Полтавської області № 383 від 28.08.2008 року в частині (пункт 497 розпорядження) передачі у власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки № [NUMBER] загальною площею 4,63 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0218531 Проекту організації території земельних ділянок в розмірі земельних часток (паїв) на ділянці приватизації колишнього КСП ім. Ілліча із земель колективної власності, що знаходяться на території Нехворощанської сільської ради; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 018813 на земельну ділянку площею 4,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, виданий відповідачу [PERSON] 30.12.2008 року Новосанжарським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». Позов обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої лишилося спадкове майно. Вважає, що вона є єдиною спадкоємицею майна померлої матері, оскільки прийняла спадщину, як така, що постійно з нею проживала. В березні 2017 року їй стало відомо, що відповідач [PERSON] , який є онуком померлої [PERSON] , у липні 2006 року одержав свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого він успадкував належну [PERSON] земельну частку (пай) розміром 4,69 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності КСП ім. Ілліча на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Вказала, що відповідно до зазначеного свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0218531, на підставі якого в подальшому йому було видано державний акт на право власності на землю серії ЯЗ № 018813, що посвідчує його право власності на земельну ділянку площею 4,63 га, розташовану на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згодом їй стало відомо про наявність заповіту, посвідченого секретарем Нехворощанської сільської ради народних депутатів Новосанжарського району Полтавської області Зінченко І.В. від 11 вересня 2001 року, згідно якого земельну частку (пай) [PERSON] заповіла [PERSON] . Вважає вказаний заповіт недійсним у зв`язку з порушенням порядку його складення, посвідчення, невідповідності вимогам, що ставляться до заповітів, та у зв`язку з відсутністю у секретаря сільської ради на час посвідчення заповіту відповідних повноважень. У зв`язку з цим, вважає заповіт недійсним та таким, що не створює юридичних наслідків, а тому звернулася до суду з відповідним позовом. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.05.2017 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків (т. 1 а.с. 11). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29.06.2017 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду (т. 1 а.с. 17). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.03.2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Лизенком А.В., призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 119, 120). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.06.2018 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті (т. 1 а.с. 168-171). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.06.2018 року заяву представника позивача про відвід судді Лизенка А.В. задоволено (т. 1 а.с. 201-203). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20.09.2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Стрельченко Т.Г., призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 208). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30.11.2018 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Новосанжарську районну державну адміністрацію Полтавської області, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: виконавчий комітет Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та [PERSON] (т. 2 а.с. 8, 9). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.01.2019 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 75, 76). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05.12.2019 року повідомлено відповідача [PERSON] , третю особу виконавчий комітет Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про розгляд справи шляхом поміщення на офіційній сторінці суду на веб-сайті «Судова влада України» оголошення про призначення справи до розгляду (т. 2 а.с. 237). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.12.2019 року клопотання представника позивача [PERSON] та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] [PERSON] про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції з Комсомольським міським судом Полтавської області залишено без розгляду (т. 2 а.с. 251). Позивач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Представник позивача\~і третьої\~особи [PERSON] , адвокат Кириченко Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Зазначила, що допитана в якості свідка онука померлої [PERSON] [PERSON] пояснила, що з осені 1995 року її баба по день своєї смерті постійно проживала в м. Миргород Полтавської області зі своєю донькою, позивачкою [PERSON] Восени 1995 року вона, свідок, зі своїм батьком, третьою особою по справі [PERSON] , допомагала бабі перевезти її домашні речі до позивача [PERSON] в м. Миргород. При цьому були перевезені предмети домашньої обстановки і вжитку (холодильник «Кристал», телевізор, шафа, 2 ліжка), які належали бабі та після її смерті були успадковані тіткою, позивачем [PERSON] . Також свідок зазначила, що після того, як восени 1995 року баба переїхала до тітки в м. Миргород, продавши належний їй будинок у с. Нехвороща Новосанжарського району Полтавської області, а у 1996 році виписалася з с. Нехвороща та прописалася у тітки, до своєї смерті вона (баба) більше не приїздила в с. Нехворощу. Останні місяці перед смертю, за словами свідка, баба була фактично прикута до ліжка після того, як перенесла інсульт, та за таких обставин вона не могла скласти і підписати заповіт [INFO] вересня 2001 року в с. Нехвороща на користь відповідача [PERSON] . Також представник позивача та третьої особи [PERSON] зазначила, що аналогічні пояснення надав суду [PERSON] , який пояснив, що про те, що на ім`я його з позивачем [PERSON] матері - [PERSON] був виданий сертифікат про право на земельний пай, він дізнався лише у березні 2017 року з листа відділу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. До цього ні він, ні позивач [PERSON] (його рідна сестра) не знали про те, що до складу спадщини входив зазначений сертифікат і що його успадкував відповідач [PERSON] Посилаючись на ст.ст. 533, 535, 549 Цивільного кодексу Української PCP (чинного на момент відкриття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] ), згідно яких вважається, що предмети домашньої обстановки і вжитку входять до складу спадщини, а спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважає, що позивач [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] фактично вступила в управління і володіння належними спадкодавцю предметами домашньої обстановки і вжитку, та прийняла спадщину, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] є законними, обґрунтованими та доведені належними і допустимими доказами. Відповідач [PERSON] та його представник в останнє судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Від представника відповідача [PERSON] , адвоката Костенка В.О., неодноразово надходили клопотання про перенесення судових засідань. В попередніх судових засіданнях представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував. Представник відповідача Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в судовому засіданні щодо розгляду справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, надав заяву № 01-18/309 від 11.12.2019 року про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог в повному обсязі не заперечував, та просив позов задовольнити. Заслухавши сторони, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0218531, зареєстрованого Новосанжарською районною державною адміністрацією Полтавської області в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1609 від 18.11.1996 року, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Ілліча на території\~Нехворощанської сільської\~ради Новосанжарського\~району Полтавської\~області, розміром 4,96 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 21365 грн. (т. 1 а.с. 58). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [PERSON] та бабою відповідача [PERSON] , що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.06.1956 року (т. 1 а.с. 6), свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.02.1973 року (т. 1 а.с. 7), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.11.1952 року (т. 2 а.с. 2), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.12.1969 року (т. 1 а.с. 57), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.03.1949 року (т. 1 а.с. 56). [PERSON] померла [INFO] в м.Миргород Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.11.2001 року (т. 1 а.с. 5). Відповідно до довідки виконкому Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 2-и/1048 від 07.06.2006 року [PERSON] була зареєстрована і постійно проживала в с. Нехвороща Новосанжарського району Полтавської області, тимчасово виїхала в м. Миргорода Полтавської області, де і померла [INFO] (т. 1 а.с. 59). З довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області № 03-01/5268 від 26.04.2017 року вбачається, що останнім місцем реєстрації померлої [INFO] [PERSON] було за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею була зареєстрована дочка [PERSON] (т. 1 а.с. 8). Згідно повідомлення Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області № 1362/01-16 від 24.07.2017 року, після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 314/2006 від 10.07.2006 року, подана заява про прийняття спадщини від [PERSON] (т. 1 а.с. 37, 38). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.07.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1553, спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] є її внук [PERSON] . Свідоцтво видане на спадкове майно, що складається з земельної частки (паю) розміром 4,69 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП ім. Ілліча на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Шийці Марії Остапівні Новосанжарською районною державною адміністрацією Полтавської області та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1609 від 18.11.1996 року (т. 1 а.с. 44, 45). З державного акту на право власності на земельну серії ЯЗ № 018813, виданого відділом Держкомзему у Новосанжарському районі Полтавської області 30.12.2008 року, вбачається, що у власності [PERSON] перебуває земельна ділянка з кадастровим номером 5323484200:00:001:0982 площею 4,63 га, що розташована на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1 а.с. 46, 47). Згідно повідомлення відділу у Новосанжарському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 399/113-17 від 26.05.2017 року державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 018813 від 30.12.2008 року виданий [PERSON] . Новосанжарським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0218531 (т. 1 а.с. 28). Земельну ділянку № [NUMBER] загальною площею 4,63 га ріллі, що розташована на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, передано [PERSON] у власність на підставі розпорядження голови Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області № 383 від 28.08.2008 року «Про передачу у власність земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (пункт\~497\~розпорядження) (т. 1 а.с. 104-107). Із роз`яснень, викладених у. п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч. 1 ст.\~1299\~ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього позивачу необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у позивачки відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту прийняття нею спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] , маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи за життя [PERSON] [INFO] заповіла земельну частку (пай), що знаходиться в с. Нехвороща Новосанжарського району Полтавської області, [PERSON] Заповіт підписаний заповідачем, посвідчений секретарем Нехворощанської сільської ради народних депутатів Новосанжарського району Полтавської області Зінченко І.В. та зареєстрований під № 93 (т. 1 а.с. 56). Відповідно до статті 37 Закону України «Про нотаріат», статей 38, 42, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та пункту 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року за № 22/5, яка була чинна на момент посвідчення оспорюваного заповіту, у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обов`язок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради. Згідно із положеннями Інструкції всі нотаріальні дії, які вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій (додаток N 1) (абзац 1 пункт 19 Інструкції). Примірники всіх нотаріально посвідчених заповітів чи довіреностей, повідомлень установ банку, підприємств і організацій з написом про накладення заборони відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна залишаються у справах виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів (абзац 1 пункт 21 Інструкції). Заповіти, посвідчені посадовими особами виконавчих комітетів, записуються до алфавітної книги обліку заповітів (абзац 1 пункт 38 Інструкції). Судом було вжито заходів щодо отримання відомостей щодо підтвердження повноважень, які б надавали [PERSON] право на вчинення нотаріальних дій станом на 11.09.2001 року. Так, згідно довідки Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-31/8 від 05.01.2018 року, станом на 11.09.2001 року на посаді секретаря сільської ради працювала Зінченко [PERSON] . Рішення виконавчого комітету сільської ради щодо покладення повноважень на [PERSON] обов`язків щодо посвідчення заповітів чи вчинення інших нотаріальних дій відсутнє. В журналі реєстрації нотаріальних дій за 2001-2002 роки відсутній запис про посвідчення 11.09.2001 року заповіту від імені [PERSON] . Алфавітна книга обліку заповітів відсутня. Згідно запису погосподарської книги № 15 особовий рахунок № 1170 [PERSON] вибула в м. Миргород 08 липня 1996 року та зроблено запис « [PERSON] », «купила 28 червня 1996 року» (т. 1 а.с. 96-98). Таким чином, відповідач не надав доказів на підтвердження повноважень [PERSON] , в судовому засіданні було встановлено, що заповіт від імені [PERSON] від 11.09.2001 року за реєстровим номером 93 в дійсності не був посвідчений секретарем сільради Зінченко Іриною Володимирівною, що підтвердила допитана в якості свідка сама секретар сільради Зінченко І.В. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Відповідно до статті 47 Цивільного кодексу Української PCP нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною 2 статті 48 цього Кодексу. Враховуючи те, що заповіт від імені [PERSON] від 11.09.2001 року не був посвідчений повноважною особою, складений без дотримання вимог щодо обов`язкової нотаріальної форми, останній має бути визнаний недійсним, адже недійсність в силу закону (нікчемність) чинний у вересні 2001 р. Цивільний кодекс Української PCP не передбачав. Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (заповіту), так як позивачем доведено, які саме наслідки уже настали за вказаним правочином. За таких обставин, без достатніх правових підставі [PERSON] 10.07.2006 року було видане свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , а також розпорядження голови Новосанжарської РДА Полтавської області № 383 від 28.08.2008 року в частині (пункт 497 розпорядження) передачі у власність [PERSON] земельної ділянки № [NUMBER] загальною площею 4,63 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0218531 Проекту організації території земельних ділянок в розмірі земельних часток (паїв) на ділянці приватизації колишнього КСП ім. Ілліча із земель колективної власності, що знаходяться на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Зазначені обставини є підставою також визнання недійсним виданого на підставі розпорядження голови Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області № 383 від 28.08.2008 року державного акту серії ЯЗ № 018813 на право власності на земельну ділянку площею 4,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, виданий [PERSON] 30.12.2008 року Новосанжарським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». Що стосується заяви відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності (т. 1 а.с. 139-141), суд виходить з наступного. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. В силу вимог частин 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лиш за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Під час судового розгляду справи представник позивача [PERSON] пояснила, що про наявність складеного заповіту позивачу стало відомо після ознайомлення 27.11.2017 року її представника з матеріалами справи (т. 1 а.с. 67-70). Зазначену обставину суд визнає достовірною, виходячи з вимог ст. 1255 ЦК України щодо таємниці заповіту. До суду позивач звернулася з даним позовом 25.05.2017 року. Оспорюваний заповіт складений 11.09.2001 року. [PERSON] померла [INFO] . Отже, перебіг строку позовної давності розпочався 02.11.2001 року. 10.05.2018 року відповідач [PERSON] подав суду заяву про застосування строку позовної давності. Суд вважає, що немає правових підстав для застосування такого строку. При вирішенні цього спору на вимогу представника позивача судом було витребувано та досліджено матеріали спадкової справи. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з даним позовом [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 1920 грн. (т. 1 а.с. 1, 66), який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved