Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю в обґрунтування якого вказала, що вона фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2003р. по теперішній час. Вказана квартира належить відповідачам: [PERSON], [PERSON] Відповідачі не мешкають та не зареєстровані у вказаній квартирі з 02.07.1996р. по теперішній час. Фактично вони їй віддали належну їм квартиру разом з ключами та документами на право власності. Починаючи з 2003р. по теперішній час, вона фактично мешкає у цій квартирі та сплачує комунальні платежі. Крім неї, на вищевказану квартиру, ніхто не претендує. У зв'язку з вищевикладеним просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Позивач до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, зокрема через оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» від 14.05.2014р. № 84 та у газеті «Донбас» від 13.05.2014р. № 53. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1994р. № 2/52-1593 та технічного паспорту на квартиру, відповідачам належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8, 26-28). Позивач сплатила 17.03.2014р. квартплату у розмірі 200 грн. (а.с.2). Згідно довідки ПП «ПЖФ Гарант-сервіс» від 07.03.2014р., основний володар квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] 1929р.н., яка виписана 02.07.1996р. З 02.07.1996р. у квартирі ніхто не зареєстрований (а.с.4). Згідно Акту ПП «ПЖФ Гарант-сервіс» від 07.03.2014р., позивач зареєстрована у м.Костянтинівка. Фактично мешкає без реєстрації з 2003р. до теперішнього часу за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відомості про квартиру за адресою: [ADDRESS], відсутні (а.с.41-42). Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивача. Позивач мешкає у квартирі на [ADDRESS] приблизно 10 років, вона сама мешкає у цьому будинку 11 років. Відповідачів взагалі не знає, хто ці такі. Їй невідомо про те, щоб хтось пред'являв до позивача претензії щодо її незаконного проживання у цій квартирі. Вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном - протягом 5 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За змістом п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за 3 роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набув чинності з 01.01.2004р., то у 10 років володіння нерухомим майном, як це вказано у ч.1 ст.344 ЦК України, входить і період, який просить зарахувати позивач, з 2003р. Суд вважає, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном, так як вона не набула це майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку чи моралі, а також позивач діяла без умислу причинити шкоду іншій особі, а також не допускає легковажності або самонадійності чи необережності по відношенню до можливого завдання шкоди. Крім цього, суд вважає, що позивач відкрито та безперервно володіла спірним майном, оскільки вона мешкала у цій квартирі та сплачувала за житлово-комунальні послуги. З 2003р. на час подання позову, вже минуло більше 10 років. Таким чином суд вважає, що позивач добросовісно заволодів квартирою за адресою: [ADDRESS] у січні 2001р. і продовжує відкрито, безперервно нею володіти до теперішнього часу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved