Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить передати у власність останній ? частки квартири [ADDRESS], загальної площі 74.7 кв. м., побутову техніку на суму 5658 грн. 95 коп., меблеві, електропобутові вироби на суму 12922 грн., 80.2 % вартості ? автомобіля «NISSAN TIIDA», що становить 40100 грн.; виділити відповідачу 1/4 частки квартири [ADDRESS], загальною площею 74.7 кв. м., автомобіль марки «NISSAN TIIDA», побутову техніку на суму 3199 грн. 95 коп., меблеві та інші вироби на суму 5467 грн.; зобов'язати відповідача повернути позивачці золоті вироби на загальну суму 4200 грн. та судові витрати покласти на [PERSON] Відповідач, за первісним позовом, [PERSON] подав в суд зустрічний позов, у якому з уточненням просить передати у власність позивачу, за зустрічним позовом, [PERSON] 83/100 частки квартири [ADDRESS]; передати у власність відповідачу, за зустрічним позовом, [PERSON] 17/100 частки із загальної площі 74.7 кв.м. квартири [ADDRESS]; повернути [PERSON] грошові кошти в суму 15464 грн. внесені на поточний рахунок Територіального управління судової адміністрації у м. Львові, замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно. У судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та його представник поовні вимоги підтримують у повному обсязі; щодо зустрічного позову то просять суд у вимогах такого відмовити повністю. У судовому засідання відповідач, за первісним позовм, та його представник пощовні вимоги первісного позову заперечили повністю та просять суд задовольнити повністю зустрічні позовні вимоги. Додатково пояснили, що [PERSON] в присутності представників позивача та відповідача ухилилася провести опис майна, який підлягає поділу, змінила замки у вхідних дверях спільної квартири. Доступу до спірної квартири немає, що в свою чергу не дає можливості [PERSON] провести опис майна, та визначити яке майно підлягає поділу, а яке повинно бути повернутим подружжю [PERSON], придбане за їх кошти, яким користувалася колишня пожружжя [PERSON]. Автомобіль марки «NISSAN TIIDA» придбаний не за спільні кошти колишнього подружжя [PERSON], а тому не являється об'єктом спільної сумісної власності. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідка, та з'ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить наступного. Із змісту ст.57 Сімейного кодексу України вбачається, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ст.60 СК України ,майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Частиною 3 ст. 70 СК України передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Вимогою ст. 71 СК України визначено, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що 22.05.1999 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], 02.08.2013 р. рішенням Сихівського районного суду м. Львова між ними шлюб розірвано. Відповідно до Договору дарування від 14 березня 2001 р. посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Львівського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі № 73, [PERSON] отримав в дар квартиру [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі - продажу від 02 червня 2005 р. [PERSON] продав належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] за 148975 грн. Відповідно до договору купівлі продажу від 02червня 2005 р. [PERSON] одночасно купив квартиру [ADDRESS] за 235330 грн. Спільні кошти [PERSON] та [PERSON] вкладені для придбання квартири [ADDRESS] 81399 грн., або 40700 грн. кожного. Відповідно до ч. 7 ст. 57 Сімейного кодексу України вбачається, якщо у придбанні майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. З тих підстав позивачу за первісним позовом [PERSON] відповідно до її внеску 40700 грн., відповідає 17/100 частки від загальної площі 74.7 кв. м. квартири [ADDRESS]. Відповідачу за первісним позовом [PERSON] відповідно - 83/100 частки цієї квартири. Відповідно до Постанови Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 від 21 грудня 2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судом з'ясовано джерело і час придбання автомобіля «NISSAN TIIDA». Суд взяв до уваги матеріальний стан сім'ї [PERSON] під час перебування в шлюбі, відповідно до їх декларацій про доходи. Судом взято до уваги заява від імені [PERSON], завірена радником з консульських питань в Італії від 20 грудня 2013 р. та довідки обласного відділення ПАТ «Промінвестбанк» в м. Львові від 10.07.13 р., від 25.02.2014 р. щодо переказів грошових коштів з Італії від імені сім'ї [PERSON] на імя [PERSON] для придбання товарно-матеріальних цінностей для подружжя [PERSON], які тимчасово перебувають за межами України і приходить до висновку, що автомобіль марки «NISSAN TIIDA» придбаний за кошти, які не являються спільними коштами колишнього подружжя [PERSON], а тому не може бути об'єктом спільної сумісної власності, що підлягає поділу. Позивачка не зверталася в суд з позовом про визнання автомобіля марки «NISSAN TIIDA» об'єктом спільної сумісної власності. Свідки зі сторони позивача, за первісним позовом, [PERSON] не підтвердили придбання автомобіля «NISSAN TIIDA» за спільні кошти колишнього подружжя [PERSON], або за кошти, які їм подарували. Позивачем за первісним позовом [PERSON] не надано доказів про те, що майно, яке підлягає поділу є в наявності. Перелік майна, запропонований позивачкою для поділу, належним чином не завірений, незалежна оцінка цього майна - відсутня. Посилання позивачки на те, що подарована квартира відповідачу [PERSON] зросла в ціні у зв'язку з вкладенням спільних коштів є необґрунтованою, та не відповідають вимогам ст. 319 ЦК України. В якій визначено, що Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Квартира, на яку посилається позивачка, подарована, а не придбана самим [PERSON] Крім цього, позивачкою не надано доказів яку суму грошових коштів внесено для проведення ремонту та їх походження. Які будівельно-монтажні та ремонтні роботи проведені за її кошти у приватній власності [PERSON], відсутній договорір між позивачкою та відповідачем про розподіл часток у відповідності до затрачених особистих чи спільних коштів. Відповідно до ч 2. ст.70 СК України визначено, що суд, при вирішенні спору про поділ майна, може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Позивачка не надала доказів суду про те, що відповідач за первісним позовом [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, в правоохоронні органи та до суду з тих підстав позивачка не зверталася і такі докази в матеріалах цивільної справи відсутні. Вимога про збільшення частки майна позивачці з тих підстав, що, з нею проживають неповнолітні діти, а розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування є безпідставним і не підлягає задоволенню, оскільки позивачка не надала доказів, що зверталася в суд з позовом тих причин про збільшення розміру аліментів до подачі позову про поділ майна колишнього подружжя. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем за зустрічним позовом сплачено судовий збір у розмірі 229,41 грн., що підлягають стягненню на його користь із відповідача за зустрічним позовом. Відповідно до ст.ст.57, 60, 70, 71 СК України, постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про прав на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та

Outcome: approved