Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], покликаючись на припинення сімейних стосунків. Ухвалою судді від 27 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити. Відповідач у судове засідання не зявився, подав суду в порядку ст.178 ЦПК України відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Покликається на те, що фізичну силу до позивача не застосовував, а тому відсутні правові підстави для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Також вказує на перебування у судах за позовом позивача справ про стягнення аліментів на утримання дитини, яку по мірі можливості забезпечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. \~ \~ \~ \~У ч.3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред*явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 8 грудня 2016 року у Шевченківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 666, в якому мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до\~ст.51\~Конституції України та\~ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~\~ Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст.21 СК України). Отже можна зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності згоди чоловіка чи жінки на такий союз не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.\~\~ З письмових заяв позивача встановлено, що між сторонами через різні погляди на життя постійно виникали непорозуміння та сварки, що призвели до розпаду сімї. З жовтня 2017 року сторони не ведуть спільне господарство та проживають окрема, не підтримують подружні відносини. Разом з тим нанесення позивачу відповідачем тілесних ушкоджень належними та допустимими доказами не підтверджено, а отже вказана обставина не може бути покладена в основу рішення про розірвання шлюбу, що і зазначено відповідачем у відзиві. Натомість відповідачем, враховуючи мотиви відзиву наявність судових справ про стягнення аліментів, проживання за різними адресами, не доведено можливість збереження шлюбу, а свідчать тільки про протилежне. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.112 СК України). \~ Наведені обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам позивача, а шлюб існує формально, який слід розірвати, задоволивши вимоги позивача. \~ \~ \~ \~Також в порядку ст.141 ЦПК України, оскільки позивач як особа з інвалідністю І групи звльнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а також ухвалення судом рішення про задоволення позову, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved