Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 23 жовтня 2009 року розірвала шлюб з відповідачем, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділом РАЦСу Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, зроблено актовий запис № 97. Від шлюбу із відповідачем у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вказує на те,що фактично з часу окремого проживання [PERSON] не бере участі у вихованні сина, не піклується про його здоров'я, а також фізичний, духовний та моральний розвиток, хоча це є прямим обов'язком батька. На всі її неодноразові прохання надавати кошти на його утримання ніяк не реагував та абсолютно не дбав про її матеріальне забезпечення. Відтак, згоди щодо добровільної сплати коштів на утримання [PERSON] позивач та відповідач не досягли. З 2007 року позивач втратила будь-який зв'язок з відповідачем. Як з'ясувалося пізніше, відповідач нібито пропав. Його батьками її було повідомлено, що є рішення суду від 11.08.2009 року про оголошення [PERSON] безвісно відсутнім. У грудні 2012 року її стало відомо, що відповідач тривалий час був відсутній через те, що їздив на заробітки. 18.09.2013 року Гощанським районним судом Рівненської області винесено рішення про скасування рішення суду про визнання [PERSON] безвісно відсутнім Відповідач і надалі продовжує їздити по заробітках, однак жодної допомоги на утримання дитини так і не надає, не вітає його у день народження та взагалі байдуже ставиться до його існування. Просить стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі по 1000 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини, викладені у позові, просили суд позов задовольнити та зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, свою позицію по даній справі не висловив. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив такі факти та визначив відповідно до них наступні правовідносини. Сторони з 23 жовтня 2009 року розірвали шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділом РАЦСу Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, зроблено актовий запис № 97. (а.с.8). У сторін є неповнолітній син, [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.12.2005 року, (а.с.5). Як вбачається із рішення суду Гощанського районного суду Рівненської області, від 11.08.2009 року [PERSON], було визнано безвісно відсутнім з 01.10.2007 року. (а.с.6), 18.09.2013 року, було скасовано рішення про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. (а.с.7). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до шести років, який станом на 01 травня 2014 року становить 1032 грн., а згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] має можливість виконувати батьківські обов'язки по утриманню малолітньої дитини, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав малолітньої дитини, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини, який слід вважати задовільним, матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з рівності обов'язку батьків щодо утримання дітей, тому вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн. до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved