Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] центральної районної лікарні про стягнення недонарахованої заробітної плати, компенсації втрати частки доходів з порушенням строків їх виплати, доплати до заробітної плати за час відпуски та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог вказав, що відповідно до наказу головного лікаря [PERSON] ЦРЛ від 02.01.2013 року №15-к прийнятий по переводу з управління праці та соціального захисту населення [PERSON] райдержадміністрації до [PERSON] ЦРЛ на посаду інженера з охорони праці та на умовах сумісництва на посаду завідувача господарства. Відповідно до штатного розпису йому було встановлено оклад за основним місцем роботи в розмірі 1551 гривня та оклад за сумісництвом при ставці 0,5 в розмірі 656 гривень. При переведені із управління праці та соціального захисту населення супроводжуючим документами надано [PERSON] ЦРЛ довідку про розмір заробітної плати, відпустку, базовий місяць про розмір фіксованої суми індексації встановленої на попередньому місці роботи. Зокрема в довідці було зазначено, що базовий місяць для нарахування індексації лютий 2008 року, фіксована сума 549. [PERSON] ЦРЛ в порушення вимог п. 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 (далі-Порядок №1078) не встановила йому суму індексації в розмірі 549 гривень, що призвело до не донарахування та невиплати заробітної плати у виді індексації заробітної плати за 2013-2015 року в розмірі 10691,58 гривень. Під час розгляду справи позивач уточнив суми позовних вимог, так як при подачі позову не вірно було розраховано компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, доплата до заробітної плати за час відпустки, та просить стягнути недонараховану до заробітної плати індексацію заробітної плати в розмірі 10691,58 гривень, компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в розмірі 6024,71 гривня, доплату до заробітної плати за час відпустки в розмірі 2574,63 гривні. Також позивач відмовився від позовних вимог, щодо стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача посилаючись на норми КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку №1078 позовні вимоги підтримала в тому ж обсязі та з тих же підстав, просила суд задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] ЦРЛ позовні вимоги не визнала, надала свої заперечення. Зокрема зазначила, що [PERSON] ЦРЛ не було порушено вимоги Порядку №1078, так як відповідно до п. 10-2, для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у звязку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. Під час встановлення суми індексації [PERSON] ЦРЛ не бралося до уваги премія за попереднім місцем роботи, так як премія не є постійною складовою і її сума не бере участь у визначені: чи сума заробітної плати збільшилась чи зменшилась на новому місці роботи. Також зазначила, що довідка від 02.01.2013 року №2/01-18/06 отримана [PERSON] ЦРЛ лише 16.09.2013, а тому не має підстав встановлювати індексацію заробітної плати саме з моменту прийняття на роботу (02.01.2013 року). Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відповідно до наказу головного лікаря [PERSON] ЦРЛ від 02.01.2013 року №15-к прийнятий по переводу з управління праці та соціального захисту населення [PERSON] райдержадміністрації до [PERSON] ЦРЛ на посаду інженера з охорони праці та на умовах сумісництва на посаду завідувача господарства. Відповідно до довідки №2/01-18/06 від 02.01.2013 року, що була надана (адресована) управлінням соціального захисту населення [PERSON] райдержадміністрації головному лікарю [PERSON] ЦРЛ, базовий місяць для нарахування індексації лютий 2008 року, фіксована сума 549. Згідно п. 10-2 Порядку №1078 (в редакції чинній на момент правовідносин), для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у звязку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. Відповідно до ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об'єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті. Відповідно до п.2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, до них зокрема згідно абз. 4 відносяться: оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Статтею 46 Закону України «Про держану службу» № 4050-VI (чинного на момент правовідносин), заробітна плата державного службовця складається з посадового окладу, надбавок до нього та премій, передбачених цим Законом. Статтею 47 Закону України «Про держану службу» № 4050-VI (чинного на момент правовідносин), преміювання державних службовців, які займають посади державної служби груп II, III, IV, V, здійснюється керівником державної служби у державному органі, органі влади Автономної Республіки Крим або їх апараті у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці: щомісячно відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи; щорічно за результатами оцінювання службової діяльності у разі отримання відмінної оцінки - до 100 відсотків посадового окладу. Сторонами визнається той факт, що [PERSON], працюючи в управлінні праці та соціального захисту населення [PERSON] райдержадміністрації був держаним службовцем. Відповідно до довідки №648/03-10 від 01.03.2016 року управління праці та соціального захисту населення [PERSON] райдержадміністрації, що була надана на запит суду, премії виплачені [PERSON] мають постійний характер, крім премії за жовтень (яка мала одноразовий характер та була виплачена в розмірі 500 грн. до Дня працівника соціальної сфери), але виплачувались при наявності коштів. Виходячи з вищенаведених норм права, премія державного службовця є постійною складовою і виплачується в розмірі не менше 10% від посадового окладу. Отже, при визначені сума збільшення чи зменшення заробітної плати на новому місці роботи для визначення суми індексації, визначається наступним чином: За попереднім місцем роботи в управлінні праці та соціального захисту населення [PERSON] райдержадміністрації за грудень 2012 року: оклад 1306 грн.; ранг 70 грн., 206,4 грн.; премія за грудень 391,8 грн., що разом складає 1974,2 грн. (відповідно до довідки №519/01-13/03 від 18.02.2016 року управління праці та соціального захисту населення [PERSON] райдержадміністрації, що була надана на запит суду). Індексація в розмірі 549,19 грн. та премія за листопад, що виплачена в грудні в розмірі 103,89 грн., в розрахунок не береться. За новим місцем роботи у [PERSON] ЦРЛ за лютий 2013 року: основна заробітна плата 1538 грн.; сумісництво 650,50 грн., що разом складає 2188,5 грн. (відповідно до довідки наданою [PERSON] ЦРЛ - а.с.12) Надбавка в розмірі 384,50 грн. в розрахунок не береться, так як вказана надбавка має разовий характер, про що зазначає відповідач, та відповідно до наказу №58 від 19.02.2013 року, надбавка встановлювалась на один місяць /а.с. 13/. Січень місяць 2013 року в розрахунку не застосовується, так як у казаному місяці [PERSON] працював і в управлінні праці та соціального захисту населення [PERSON] райдержадміністрації, так і у [PERSON] ЦРЛ, та обєктивно не можливо визначити повну заробітну плату, як за попереднім місцем роботи так і за новим. Відповідно до п. 10-2 Порядку №1078, визначається чи зберігається сума індексації, що була встановлена за попереднім місцем роботи, шляхом визначення суми збільшення заробітної плати за новим місцем роботи: 2188,5 грн. (нове місце роботи) 1974,2 грн. (попереднє місце роботи) = 214,3 грн., що є меншою сумою, ніж сума індексації, яка складає 549,19 грн., а отже в даному випадку сума індексації (549,19 грн.) зберігається за [PERSON] на новому місці роботи у Веселиніській ЦРЛ. Також слід зазначити, що відповідач встановив [PERSON] належну для виплати суму індексації заробітної плати (549,19 грн.) в жовтні грудня 2013 року, а згодом перестав виплачувати. Щодо тверджень відповідача, що довідка №2/01-18/06 від 02.01.2013 року отримана лише 16.09.2013 року, а тому сума індексації повинна встановлюватися лише з жовтня 2013 року, з цього приводу суд зазначає, що не може ставитись в залежність встановлення належного робітнику для виплати суми індексації від правовідносин, що виникли між колишнім та новим роботодавцем. Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок №1078 не містить заборони, встановити розмір індексації з моменту коли у працівника виникло на це право та виплати належні суми. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадян втрат частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно ст.ст. 3, 4 Закону України «Про компенсацію громадян втрат частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати. Вказаний порядок застосовується у випадках надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки. Таким чином, підлягає перерахунку оплата за час щорічної відпустки, оскільки виплата обчислювалась із середньої заробітної плати, до складу якої свого часу не було включено суму індексації. Позивачем в уточненій позовній заяві та додатках до заяви, розраховано невиплачену індексацію заробітної плати, компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строку виплати, доплати до заробітної плати за час відпустки в 2013, 2014 роках. Судом перевірено вказані розрахунки та встановлено правильність їх визначення. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір, з урахуванням ставок судового збору, що діями на момент подання позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved