Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], належить в цілому покійній матері позивача - [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого Токарівською сільською радою Дергачівського району Харківської області від 10.12.1991 року, реєстровий № 81 реєстрова книга № 2, згідно інформації зазначеної в довідці КПТІ «Інвенрос» від 13.02.2014 року за № 9615. Інвентаризаційна вартість будівель та споруд станом на 11.02.2014 року складає 139911 гривень. Таким чином вартість спадкового майна на яке претендує позивач, складає 139911 гривень. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] згідно свідоцтва про смерть виданого Токарівською сільською радою Дергачівського району Харківської області від 01.06.1998 року. Весь час за матір'ю доглядала позивач, допомагала їй, взяла її до себе додому для догляду. Лікування та обслуговування в зв'язку з її старістю. Поховання було організовано та проведено також позивачем, за власні кошти та сумісними зусиллями родини позивача, що підтверджується довідками Токарівської сільської ради від 09.10.1998 року № 427 та від 05.03.2014 року № 117. [PERSON] була рідною матір'ю позивача, що підтверджується позивача свідоцтвом про народження виданим Байцурівською сільською радою Борисівського району Бєлгородської області від 13.08.1949 року. 06.11.1970 року позивач вперше одружилася та взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. На час смерті матері позивача - [INFO] позивач уже мала прізвище - [PERSON], відповідно до якого матір'ю позивача [PERSON] було складено на позивача користь заповіт від 22.08.1996 року, яким вона заповідала 12 частину всього її спадкового майна на момент її смерті позивачу, а іншу 12 частину - [PERSON], тобто брату позивача. Брат позивача, а син померлої їх матері [PERSON] - [PERSON], не заперечує проти цього позову, згоден на те, щоб за позивачем було визнано право власності на спадкове майно в цілому після смерті їх матері [PERSON], про що склав відповідну заяву до суду від 14.04.2014 року, а також він просить справу розглядати за його відсутності. Позивача батько, а материн чоловік - [PERSON] помер раніше, а саме [INFO], згідно свідоцтва про смерть виданого Токарівською сільською радою від 19.12.1983 року. Сестра позивача, а материна донька - [PERSON], також померла раніше, а саме [INFO], згідно свідоцтва про смерть виданого Токарівською сільською радою від 28.09.1082 року. Після смерті матері позивач єдина прийняла спадщину відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном з дня смерті спадкодавця, що добросовісно і продовжує робити по цей час протягом 16 років, сплачуючи всі комунальні послуги по будинку, підтримуючи будинок та надвірні будівлі в належному стані, обробляючи город та прибудинкову територію. Самовільні будівлі та споруди після смерті матері на спадковому подвір'ї: [ADDRESS] - відсутні, що підтверджується доданим технічним паспортом на спадковий житловий будинок станом на 11.02.2014 року. 25.02.2014 року позивач звернулася до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області для юридичного оформлення свого спадкового майна, але позивачу в усному порядку було відмовлено в видачі відповідних консультацій та документів (свідоцтва про право на спадщину або постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій). В зв'язку з чим, позивачем була складена відповідна заява про прийняття спадщини з доданими документами для Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області та направлено 28.02.2014 року їм поштою (для отримання належної відповіді нотаріального органу). 03.03.2014 року нотаріальна контора отримала позивача заяву з додатками (про що мається поштове повідомлення), але ніякої вмотивованої відповіді позивач до цього часу з нотаріальної контори не отримала, що надає позивачу повне право на звернення з даним позовом до суду. Співспадкоємець за заповітом, брат позивача [PERSON], відмовився від прийняття спадщини шляхом відмови від вчинення дій, що свідчили б про прийняття ним спадщини. Позивач по справі - [PERSON], прийняла спадщину після смерті матері фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном (житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]). Відповідно до вимог закону позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом після смерті її матері [PERSON], яка прийняла спадщину. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити і розглянути справу за її відсутності та без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Розгляд справи просив проводити без його участі та без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. На підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши надані суду докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], належить в цілому покійній матері сторін - [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого Токарівською сільською радою Дергачівського району Харківської області від 10.12.1991 року, реєстровий № 81 реєстрова книга № 2, згідно інформації зазначеної в довідці КПТІ «Інвенрос» від 13.02.2014 року за № 9615. Згідно довідки КПТІ «Інвенрос» від 13.02.2014 року за № 9615 інвентаризаційна вартість будівель та споруд станом на 11.02.2014 року складає 139911 гривень. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Токарівською сільською радою Дергачівського району Харківської області від 01.06.1998 року, [PERSON] померла [INFO]. Весь час за матір'ю доглядала позивач, допомагала їй, взяла її до себе додому для догляду, лікування та обслуговування в зв'язку з її старістю. Поховання було організовано та проведено також позивачем, за власні кошти, та сумісними зусиллями родини позивача, що підтверджується довідками Токарівської сільської ради від 09.10.1998 року № 427 та від 05.03.2014 року № 117. [PERSON] була рідною матір'ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача виданим Байцурівською сільською радою Борисівського району Бєлгородської області від 13.08.1949 року. 06.11.1970 року позивач вперше одружилася та взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. На час смерті матері позивача - [INFO] позивач уже мала прізвище - [PERSON], відповідно до якого матір'ю позивача [PERSON] було складено на позивача користь заповіт від 22.08.1996 року, яким вона заповідала 12 частину всього її спадкового майна на момент її смерті позивачу, а іншу 12 частину - [PERSON], тобто брату позивача. Брат позивача, а син померлої їх матері [PERSON] - [PERSON], не заперечує проти цього позову, згоден на те, щоб за позивачем було визнано право власності на спадкове майно в цілому після смерті їх матері [PERSON], про що склав відповідну заяву до суду від 14.04.2014 року, а також він просить справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Позивача батько, а материн чоловік - [PERSON], помер раніше, а саме [INFO], згідно свідоцтва про смерть виданого Токарівською сільською радою від 19.12.1983 року. Сестра позивача, а материна донька - [PERSON], також померла раніше, а саме [INFO], згідно свідоцтва про смерть виданого Токарівською сільською радою від 28.09.1082 року. Після смерті матері позивач єдина прийняла спадщину відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном з дня смерті спадкодавця, що добросовісно і продовжує робити по цей час протягом 16 років, сплачуючи всі комунальні послуги по будинку, підтримуючи будинок та надвірні будівлі в належному стані, обробляючи город та прибудинкову територію. Самовільні будівлі та споруди, після смерті матері, на спадковому подвір'ї: [ADDRESS] - відсутні, що підтверджується доданим технічним паспортом на спадковий житловий будинок станом на 11.02.2014 року. 25.02.2014 року, позивач звернулася до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області для юридичного оформлення свого спадкового майна, але позивачу в усному порядку було відмовлено в видачі відповідних консультацій та документів (свідоцтва про право на спадщину або постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій). В зв'язку з чим, позивачем була складена відповідна заява про прийняття спадщини з доданими документами для Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області та направлено 28.02.2014 року їм поштою (для отримання належної відповіді нотаріального органу). 03.03.2014 року нотаріальна контора отримала позивача заяву з додатками (про що мається поштове повідомлення), але ніякої вмотивованої відповіді позивач до цього часу з нотаріальної контори не отримала, що надає позивачу повне право на звернення з даним позовом до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), позивач є спадкоємцем першої черги за законом, як донька померлої, а також за заповітом спадкодавця. Згідно ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Згідно ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), передбачені дії, що свідчать про прийняття спадщини, а саме, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно ст. 554 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528, 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках Співспадкоємець за заповітом, брат позивача [PERSON], відмовився від прийняття спадщини шляхом відмови від вчинення дій, що свідчили б про прийняття ним спадщини. Позивач по справі - [PERSON], прийняла спадщину після смерті матері фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном (житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]). Згідно ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог закону позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом після смерті її матері [PERSON], яка прийняла спадщину. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 529, 534, 553, 548-549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),

Outcome: approved