Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Гримайлівської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно та просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 81,6 м2, житловою площею 56,5 м2. Посилаючись на те, що відповідно до заповіту [PERSON] , все своє майно заповіла її. До складу спадкового майна, також входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який належав померлій на правах члена колгоспного двору. Оскільки відповідний правовстановлюючий документ на житловий будинок на ім`я спадкодавця відсутній, видати свідоцтво на право на спадщину за заповітом після смерті матері нотаріус не може, тому немає змоги оформити право власності на вищевказане спадкове майно. Ухвалою судді від 17 березня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, попередньо подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Представник відповідача Гримайлівської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області в підготовче судове засідання не з`явився через канцелярію суду звернувся із письмовою заявою про визнання позову та розгляд справи у відсутності їх представника. На підставі вимог ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 серпня 2018 року, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.31) Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.29,30). В колгоспному дворі в [ADDRESS] , станом на 15.04.1991 року членами двору були - [PERSON] , 1932 року народження, [PERSON] , 1929 року народження та [PERSON] , 1908 року народження.(а.с.14). Таким чином, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , як членам колгоспного двору, по 1/3 частці кожному, відповідно до вимог ст. 120 ЦК УРСР від 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин. Згідно Експлікації приміщень будинку садибного типу, загальна площа житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 81,6 кв.м., житлова площа становить 56,5 кв.м..(а.с.21). Ринкова вартість об`єкту нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 81,6 кв.м., який розташований в [ADDRESS] складає 88 100 грн.. (а.с.25). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 1992 року Малолуцькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, [PERSON] померла [INFO] в селі Мала Лука, Гусятинського району, Тернопільської області.(а.с.11). На день смерті спадкодавця [PERSON] разом із нею в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: зять [PERSON] та дочка [PERSON] , що підтверджується довідкою №782, виданою Малолуцькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 20 жовтня 2020 року. (а.с.15). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 березня 2002 року Малолуцькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, [PERSON] помер [INFO] в селі Мала Лука, Гусятинського району, Тернопільської області.(а.с.12). На день смерті спадкодавця [PERSON] разом із ним в [ADDRESS] була зареєстрована та проживала дружина [PERSON] , що підтверджується довідкою №783, виданою Малолуцькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 20 жовтня 2020 року. (а.с.15). Оскільки, смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON] наступила до 01.01.2004, тому до даних правовідносин застосуванню підлягають норми ЦК УРСР (в ред.1963 р.). Згідно із вимогами ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За життя, [PERSON] та [PERSON] не залишили заповітів, тому спадкування належного їм майна здійснюється за законом. Після їх смерті в управління та володіння спадковим майном вступила [PERSON] . Таким чином, судом також встановлено, що своє право на успадковане майно, а саме, 2/3 частки спірного житлового будинку, після смерті вищезгаданих спадкодавців, [PERSON] у встановленому порядку не оформила, оскільки згідно ст. 560 ЦК УРСР 1963 року, оформлення спадщини на той час було правом, а не обов`язком спадкоємця. Згідно копії заповіту складеного 08.09.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №164 та посвідченого секретарем виконкому Малолуцької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області Стрижак Г.С., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження та все належне їй майно заповіла [PERSON] . (а.с.26). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 березня 2017 року Малолуцькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, [PERSON] померла [INFO] в селі Мала Лука, Гусятинського району, Тернопільської області. (а.с.13). На день смерті спадкодавця [PERSON] разом із нею в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: дочка [PERSON] та внук [PERSON] , що підтверджується довідкою №538, виданою Малолуцькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 30 травня 2017 року. (а.с.17). Враховуючи, що мати позивача [PERSON] померла після 01.01.2004 року , тому до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК України. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON] , оскільки проживала із спадкодавцем за однією адресою. Враховуючи той факт, що мати позивача [PERSON] не оформила свого права на 2/3 частки спірного житлового будинку в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] та чоловіка [PERSON] , тому право на прийняття належної їй спадщини в порядку ч.1 ст. 1276 ЦК України перейшло до її спадкоємця до позивача [PERSON] в порядку спадкової трансмісії. Приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Тернопільської області Лотовською О.М. довідкою № 27 №01-16 від 08 лютого 2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті - [PERSON] , у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно на ім`я спадкодавця. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 120 ЦК УРСР від 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної часткової власності. Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За нормами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі, обставини в справі сторонами визнаються та не потребують доказуванню і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що є підстави для визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 81,6 кв.м., житловою площею 56,5 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved