Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про збільшення розміру аліментів, відповідно до вимог ст. ст. 182 184, 192 СК України, просить суд: змінити розмір аліментів визначений рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.03.2013 року по справі №1505/9710/2012; стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON], [INFO] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19.11.2008 року у судовому порядку. Від шлюбу у них народилась дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю та знаходиться на її утриманні. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2012 року по справі № 1505/9710/2012 з [PERSON] на її користь було вирішено стягувати аліменти в розмірі 348,30 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.03.2013 року було змінено рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 1505/9710/2012 від 04.12.2012 року, а саме було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 15.03.2013 року і до досягнення сином повноліття, тобто до 19.04.2024 року. Відповідач офіційно не працює, має нерегулярний дохід, ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу не надає, дитина постійно потребує додаткових витрат (на лікування, в школу тощо), а вона одна самостійно не може «підняти дитину на ноги» за кошти, які платить відповідач. Посилаючись на ст. 182, 183 СК України, де зазначено, що мінімальний розмір на дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вважає, що має право звернутись з позовом про відповідне збільшення розміру аліментів у порядку ст. 192 СК України. З вказаних вище підстав вона і звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивач свої вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, пояснюючи при цьому, що її матеріальний стан не змінився. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, виклавши свою позицію у письмовому відзиві від 05.11.2018 року. Так, зазначив, що доводи позивача про відсутність у відповідача офіційної роботи і наявність нерегулярного доходу не є тими факторами, з якими законодавець повязує можливість збільшення розміру аліментів. Всупереч ствердженням про ненадання матеріальної допомоги батьком на утримання дитини, відповідач зазначає, що не ухиляється від свого обовязку щодо утримання дитини та сумлінно сплачує аліменти у відповідності до судового рішення. Позивачем не надані до суду відповідні докази про заборгованість по аліментах. Позивач вказує на необхідність компенсації додаткових витрат на дитину, то вона, диспозитивно, користуючись процесуальними правами, повинна обґрунтувати ці вимоги, зазначити про них у позові, отже, це її процесуальний обовязок у відповідності до ст. 13 ЦПК України. У своєму позові позивач [PERSON] не навела будь-яких підстав, зазначених у ст. 192 СК України, зокрема доказів про зміну матеріального та сімейного стану, погіршення здоровя чи то позивача, чи то відповідача по справі. Дійсно мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що для дитини від 6 до 18 років становить 972 грн, що значно менше 5000 грн, які наведені позивачем та нічим необґрунтовані /як у частині достатності цих грошей на утримання дитини, так і у частині можливості їх сплати платником аліментів/. В той же час, стан його здоровя внаслідок перенесених травм, які відбулися після падіння з висоти, у вигляді компресійного переламу тіла - хребта, компресійної посттравматичної нейропатії лівого променевого нерву, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гипертензійно-лікворного синдрому, посттравматичного остеохондрозу 2 ступеня не змінився у бік поліпшення. Згідно виписного епікризу з історії хвороби № 5332 від 10.08.2009 року він перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Білгород - Дністрвоської ЦМЛ з діагнозом: «Последствия краниоспинальной травмы. Перелом Д12, сотрясение головного мозга, осложненное церебростеническим синдромом». Згідно виписки з історії хвороби № 2686 він перебував на лікуванні в Комунальній Установі «Одеська Психіатрична Лікарня №4» з 10.12.2012 року по 18.12.2012 року з діагнозом «Паническое расстройство. Эпизодическая пароксимальная тривога». Внаслідок чого перебуває під амбулаторним наглядом дільничного психіатра. Окрім того, його хворобливий стан здоровя не дозволяє йому працювати на роботі на постійній основі, а тому він, у періоди коли хвороба відступає намагається працювати на випадкових роботах, за які сплачують дуже невеликі кошти. Внаслідок цих обставин, він має мінливий, нерегулярний дохід, якого ледве достатньо, щоб прокормити себе та доньку від іншого шлюбу [PERSON], яка перебуває на його утриманні, мати якої померла 27.01.2013 року. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 178327 /л.с.6/. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного Одеської області від 04.12.2012 року по справі № 1505/9710/2012, позовну заяву \~[PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів задоволено. Збільшено розмір\~аліментів,\~стягнувши з\~[PERSON] \~на\~користь \~[PERSON]\~аліменти на\~утримання неповнолітньої\~дитини -\~сина [PERSON],\~[INFO]\~у розмірі\~348,30\~грн.\~щомісячно,\~починаючи з\~дня набрання\~рішенням законної\~сили та\~до досягнення\~дитиною повноліття. /л.с.7-8/. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.03.2013 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, стягнувши з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 250 грн. щомісяця, починаючи з 15.03.2013 року і до досягнення сином повноліття, тобто до 19.04.2024 року. В решті позову відмовлено. /л.с.9-12/ Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] не надає, а вона самостійно не може забезпечити належний рівень життя дитини. Відповідач в обґрунтування своїх заперечень та у якості надання доказів приєднав до матеріалів справи, розрахунок заборгованості від 01.11.2018 року, складений старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON], з якого вбачається, що заборгованість по аліментах [PERSON] по виконавчому листу, виданому 15.04.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області на виконання рішення по справі № 1505/9710/2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 250 грн. щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO], станом на 31.10.2018 року відсутня; копії медичних документів: медичної картки № 4489, виписку з історії хвороби № 2686 з Обласної психіатричної лікарні №4, епікриз № 5332, виписку з амбулаторної картки № 673/175 з Білгород-Дністровської міської лікарні, медичну довідку з ДЗ «Лінійна амбулаторія станції Білгород-Дністровський ДП «Одеська залізниця», а також виписку з амбулаторної картки [PERSON] Так, з матеріалів справи дійсно вбачається, що [PERSON] має іншу дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 213035. Матірю вказаної дівчинки є [PERSON], яка 27.01.2013 року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 327035. Також, відповідач приєднав до матеріалів справи копії паспортів своїх батьків [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та вказав, що проживає разом із батьками, які є похилого віку, які також потребують його допомоги. За ч.1\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ст.192\~СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). [PERSON] Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України, \~при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено з 01.07.2018 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 років складає 1944 гривні. Згідно частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, позивачем не наведено жодного належного та допустимого доказу того, що відбулись зміни матеріального чи сімейного стану в бік поліпшення платника аліментів, чи зміна матеріального чи сімейного стану стягувача аліментів в бік погіршення, доказів погіршення стану здоровя дитини, чи покращення стану здоровя платника аліментів. Позивачу було відомо про стан здоровя відповідача, що випливає з рішення апеляційного суду від 15.03.2013 року, на підставі якого і були призначені аліменти. Відповідно до змісту\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України, \~передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач як на підставу своїх вимог посилалась на те, що розмір аліментів визначений судом за рішенням від 15.03.2013 року не може бути нижчим за передбачений нормами чинного законодавства. Проте, лише збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не може бути підставою для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів у сенсі розуміння ст. 192 СК України. Більш того, при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідач же навів суду докази того, що дійсно його стан здоровя потребує постійного нагляду лікаря, через наявність хвороб внаслідок перенесених травм, які відбулись після падіння з висоти - у вигляді компресійного переламу тіла - хребта, компресійної посттравматичної нейропатії лівого променевого нерву, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гипертензійно-лікворного синдрому, посттравматичного остеохондрозу 2 ступеня, а також приєднаних до цього ще і психічних хвороб у вигляді панічного розладу, епізодичної параксимальної тривоги він не має можливості працювати на постійній основі. Крім того, перебування на утриманні відповідача іншої дитини має також бути враховано судом при необхідності збільшення розміру аліментів, адже при збільшенні розміру аліментів на користь позивача на утримання спільної з відповідачем дитини можуть бути порушені права інших утриманців відповідача, які потребують його допомоги. Отже, враховуючи вищевикладене, у сенсі правового регулювання вказаних правовідносин, головною підставою для збільшення розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Поліпшення здоровя відповідача, платника аліментів спростовується матеріалами справи, де наявні докази перебування його хвороби, перебування його на медичному обліку. Питання зміни матеріального стану відповідача є досить сумнівним, оскільки не доведено та не підкріплено жодними доказами. Так само і зміни матеріального чи сімейного стану у бік погіршення одержувача аліментів, або стану здоровя дитини не підтверджено жодними належними та достатніми доказами. Тож, позивачем не наведено та не обґрунтовано на достатньому рівні підстави для збільшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], не наведено жодних достатніх підстав для цього, не обґрунтовано свої позовні вимоги, у зв'язку із чим вони задоволенню не підлягають. Суд також вважає за необхідне розяснити позивачу, якщо розмір аліментів, визначений судом на утримання дитини становить менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вона має право на отримання від держави відповідної соціальної допомоги у розмірі різниці між визначеним рішенням суду розміром аліментів та мінімальним розміром аліментів у відповідності до чинного законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed