Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом (уточненим в ході розгляду справи), в якому просила суд встановити батьківство [PERSON] , [INFO] , щодо [PERSON] , [INFO] . Внести зміни до актового запису № 1817 від 27.07.2017 про народження [PERSON] , складеного Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, вказати в графі батько « [PERSON] , [INFO] , громадянин України». Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1\\4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] без реєстрації шлюбу з 20.07.2016 року до 31.11.2016 року. [INFO] позивач народила доньку [PERSON] , батьком якої є відповідач, але який відмовляється подавати в органи ЗАГСу заяву про реєстрацію батьківства. Після народження дитини відповідач спочатку відвідував позивачку з дочкою в пологовому будинку, але після виписки з пологового будинку за ініціативою відповідача сторони перестали підтримувати стосунки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Ухвалою суду від 20.11.2018 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач має якесь відношення до дочки позивачки, в позовній заяві вказано лише проживання протягом чотирьох місяців в 2016 році без реєстрації шлюбу. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Позов просила задовольнити із підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, в подальшому відповідач та його представник в судові засідання не з`являлись, хоча про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] під присягою дала покази, що позивачка є її донькою, яка народила дитину, батьком якої є відповідач. Свідок підтвердила спільне проживання позивача з відповідачем в квартирі останнього за адресою: [ADDRESS] в 2016 році. Також при відвідуванні позивачки в пологовому будинку бачила там відповідача, який провідував [PERSON] з новонародженою дитиною. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] під присягою дала покази, що вона є колегою позивачки та неодноразово бачила її з відповідачем, оскільки той приїздив до них на роботу і тоді коли позивачка була вагітна та відповідач поводився, як батько дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved