Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], за якою просить суд встановити факт проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] з січня 2007 року по 28 січня 2015 року (дня смерті [PERSON]О.) та визнати [PERSON] спадкоємицею четвертої черги. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з січня 2007 року по 28 січня 2015 року (до дня смерті) позивачка [PERSON] проживала однією сімєю із [PERSON] (померлою) у квартирі № 91 будинку № 31 по вул.. 8 го Березня у м. Ужгороді, з якою вони були давніми знайомими. Після виходу на пенсію у [PERSON] почалися ускладнення зі здоровям, тому вона потребувала постійного цілодобового догляду, оскільки самостійно не могла себе утримувати через стан здоровя. У звязку із цим, позивачка та [PERSON] стали проживати однією сім'єю були повязані спільним побутом та мали взаємні права і обовязки. [PERSON] систематично вела з [PERSON] спільне господарство, тобто приймала участь у спільних витратах, спрямованих на життєдіяльність сім'ї. Позивачка оплачувала комунальні послуги, закупляла продукти харчування, доставляла [PERSON] до медичних установ на лікування, тощо. 8 січня 2015 року [PERSON] померла. Позивачка за власні кошти здійснила підготовку та захоронення [PERSON], оскільки інших родичів у померлої немає. З урахуванням викладеного та із посиланням на ст. 1264 ЦК України позивач звернулася до суду з відповідним позовом. За ухвалою від 23.09.2015 року судом за клопотанням представника позивача було замінено відповідача Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] на належного відповідача Виконавчий комітет Ужгородської міської ради та витребувано у Першої Ужгородської державної нотаріальної контори копії документів відповідної спадкової справи відкритої щодо [PERSON], яка померла 28 січня 2015 року (свідоцтво про смерть видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатської області 03 лютого 2015 року серії І-ФМ № 185723). За ухвалою від 30.10.2015 року судом було за клопотанням представника відповідача - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство ЖРЕР № 5, яке знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. 8-го Березня, 28. Однак у подальшому судом було зясовано за наданими сторонами доказами, що будинок № 31 по вул. 8-го Березня не знаходиться на балансі зазначеної третьої особи, тобто вона фактично є неналежною третьою особою, проте оскільки клопотань про залучення належної третьої особи у справі від представників сторін не надходили, ЦПК України також не передбачена процедура виключення неналежної третьої особи з кола учасників розгляду справи, тому суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності цієї третьої особи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Повноважний і компетентний представник відповідача залишив вирішення позову на розсуд суду. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], яка померла 28 січня 2015 року (свідоцтво про смерть видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатської області 03 лютого 2015 року серії І-ФМ № 185723), проживала за життя у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира належала їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу від 14.10.2004 року, посвідченого та зареєстрованого у встановленому законом порядку. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер 07.12.2003 року, про що було видане відповідне свідоцтво серії І-ФМ № 133469. Від цього шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO], який помер 27.07.1990 року (свідоцтво про смерть серії І-ФМ № 448823) та [PERSON], [INFO], який помер 10.12.2013 року (свідоцтво про смерть серії І-ФМ № 166401). На виконання ухвали суду від 23.09.2015 року суду було повідомлено, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 41712522 від 06.10.2015 року інформація за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі відсутня. Позивач стверджує, що з січня 2007 року по 28 січня 2015 року (до дня смерті) проживала однією сімєю із [PERSON] (померлою) у вищезазначеній квартирі оскільки вони були давніми знайомими. Вони були повязані спільним побутом та мали взаємні права і обовязки. [PERSON] систематично вела з [PERSON] спільне господарство, тобто приймала участь у спільних витратах, спрямованих на життєдіяльність сім'ї. Позивачка оплачувала комунальні послуги, закупляла продукти харчування, доставляла [PERSON] до медичних установ на лікування, тощо. На підтвердження вищезазначених фактів суду надані наступні докази: -нотаріально засвідчена заява від 19.05.2015 року свідка [PERSON], за якою він повідомив, що разом із [PERSON] фактично та безпосередньо з 2007 року до дня смерті проживала [PERSON] у вищезазначеній квартирі та вела з померлою спільне господарство; -нотаріально засвідчена заява від 23.06.2015 року свідка [PERSON] із аналогічним замістом; -довідка про причини смерті (до форми № 106/о № 53, видається для поховання) на імя [PERSON] від 02.02.2015 року; -довідка від 05.02.2015 року № 25 КП «Ужгородський комбінат комунальних підприємств» на імя [PERSON] про те, що вона дійсно здійснювала поховання [PERSON] на кл. Барвінок в подвійну могилу 05.02.2015 року; - рахунок від 04.02.2015 року КП «УККП» за ритуальні послуги на суму 3\~824,28 грн.; -квитанції А- Банку: № 0.0.350710393 1 від 18.02.2015 року на оплату за газ від [PERSON] за квартиру [PERSON] на суму 46,76 грн.; № 0.0.350710989 1 від 18.02.2015 року на оплату за електроенергію на суму 63,53 грн.; фіскальні чеки ЗД УДППЗ «Укрпошта» на сплату КП Водоканал від 21.04.2015 року № 6633 на суму 120,40 грн. та № 9980 від 22.06.2015 року на суму 37,72 грн.; квитанція та фіскальний чек від 22.06.2015 року від [PERSON] в рахунок квартплати в сумі 87,16 грн.; від 23.06.2015 року на сплату від [PERSON] за газ за червень 2015 року в сумі 37,56 грн.; від 22.06.2015 року на сплату за ліфт в сумі 117,75 грн.; від 19.03.2015 року на сплату за газ 11,70 грн.; від 19.03.2015 року на сплату за квартплату в сумі -43,58 грн. за березень 2015 року; від 18.02.2015 року на сплату квартплати в сумі 130,74 грн. за лютий 2015 року; фіскальний чек ЗА УДППЗ «Укрпошта» від 21.04.2015 року № 6632 на сплату квартплати в сумі 45,58 грн. та від 21.05.2015 року № 3952 на суму 43,58 грн.; від 21.04.2015 року № 6630 на суму 28,24 грн. за ліфт; від 21.04.2015 рокку № 6631 на суму 11,69 грн. за газ, від 21.05.2015 року на суму 28,24 грн. за ліфт та від 21.05.2015 року на суму 54,69 грн. за газ; - акт обстеження КП «Водоканал м. Ужгорода» від 05.07.2015 року у присутності [PERSON] За клопотанням представника позивача судом було викликано та допитано у якості свідків осіб, нотаріально засвідчені заяви яких були надані суду, а саме: - свідка [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], який пояснив, що він не звертав уваги щоб [PERSON] з 2007 року приходила до [PERSON], а з 2012 року бачив її постійно з сумками, вони з невідомим чоловіком робили ремонти, він чув голос позивачки, вона виносила сміття. Їх повязували дружні стосунки, він допомагав носити важкі речі, в гостях у них вони не були. -свідка [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], який пояснив, що він з 2007 року знав покійного сина [PERSON], бачив [PERSON] вони разом із [PERSON] ходили на базар, він бачив [PERSON] за цією адресою до останнього, бачив що вони ранком ходили разом, інколи вона приходила, вони із [PERSON] були як подружки. Зазначені свідки були судом попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань та приведені до присяги і їх показання відрізняються від зазначених у нотаріально посвідчених заявах, жодний із свідків впевнено не зміг суду повідомити що дійсно [PERSON] та [PERSON] спільно проживали та вели спільне господарство з 2007 року. Свідки повідомили суду що вони дійсно були у дружніх стосунках, разом ходили за покупками, а останнім часом з 2012 року дійсно часто бачили [PERSON] за зазначеною адресою та разом із [PERSON], проте впевнено сказати що вони проживали разом жодний із свідків не зміг. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як зазначено у п. 21 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. Проаналізувавши вищезазначені докази суд також оцінює їх критично, оскільки вони підтверджують лише той факт, що [PERSON] поховала [PERSON], однак не доводять хто саме сплатив зазначені послуги (суду не надані докази оплати [PERSON] за ритуальні послуги, а лише рахунок, який не може бути належним доказом проведеної оплати). Надані ж суду квитанції та фіскальні чеки свідчать лише про той факт, що [PERSON] лише з лютого 2015 року, тобто після смерті [PERSON] почала оплачувати комунальні послуги за зазначеною адресою. Суду також не надано жодного доказу проведення оплати за комунальні послуги [PERSON] за період з 2007 по січень 2015 року, а також жодного фіскального чеку на підтвердження придбання позивачкою ліків для [PERSON], продуктів харчування, одягу, як це стверджує позивач. Крім того, як вбачається з довідки КП «Житловий ремонтно експлуатаційний район № 8» оплата за послуги з утримання будинку та прибудинкової території проводилася [PERSON] на особовий рахунок 20473, тоді як особовий рахунок на вищевказаній адресі 20743, тому ці платежі не можуть бути віднесені на особовий рахунок 20743 до вияснення. Суд також приймає до уваги той факт, що позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO], та зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується відповідними штампами у паспорті позивачки. Проаналізувавши всі надані суду докази в сукупності суд вважає що належними та допустимим доказами не доведено факт спільного проживання позивача із [PERSON] у період з 2007 року по січень 2015 року, тому вістуні підстави для задоволення зазначеного позову. Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 88 ЦПК України слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed