Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до «Укрсоцбанк», третя особа без самостійних вимог [PERSON] про захист прав споживача, визнання третейської угоди та договору недійсними, стягнення моральної шкоди. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 4 серпня 2008 року між нею та банком було укладено договір №105/6-313-8 про надання відновлювальної кредитної лінії, згідно якого банк зобов'язався надати частинами кредит на суму до 123800 доларів США починаючи з вересня 2008 року. Кредит був потрібен позивачу та її чоловіку [PERSON] для добудови житлового будинку по [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, який на забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору був переданий в іпотеку позивачем по справі. Кредитний договір містить п. 6.2. про третейське застереження, згідно якого сторони домовились про те, що у разі виникнення спору сторони договору домовились про те, що він розглядається третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. 21 вересня 2012 року позивач отримала від Дніпровського районного суду м.Києва копію договору та заяву на видачу виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду від 2 серпня 2010 року по справі №958/10, згідно якого з позивача стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 940388,23 гривень. Отримавши в пакеті вищезазначених документів копію кредитного договору позивач виявила на аркушах договору підроблені підписи від свого імені. Вона вищезазначений договір не підписувала, оскільки не погодилася на момент підписання договору з деякими його умовами, зокрема щодо третейського застереження та надання кредиту у доларах США. Після цього працівники банку запевнили її, що її зауваження будуть внесені в договір та їй буде надана нова редакція договору з урахуванням її зауважень в частині виключення третейської угоди та надання кредиту в гривнях. Після цього позивач підписала у нотаріуса іпотечний договір, та почала отримувати кредитні кошти в банку з вересня 2008 року. Приблизно на початку 2009 року позивач отримала копію кредитного договору від банку, але не перевірила дотримання її умов в договорі, хоча після отримання документів від суду в вересні 2012 року зрозуміла, що її було введено в оману банком щодо виключення умов на які вона не погоджувалася. Позивач вважає що оскільки договір було фактично укладено під впливом обману, він підлягає визнанню недійсним як в частині третейського застереження та і в цілому. Позивач просить визнати недійсною третейську угоду викладену в договорі та визнати недійсним кредитний договір. Позивач та третя особа без самостійних вимог в судове засідання не з'явилися , надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності позов підтримали в повному обсязі.. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, вказав, що дійсно позивач не підписувала кредитний договір оскільки була введена в оману банком, щодо узгодження позицій по виключенню з договору третейського застереження та переводу кредиту в гривневий еквівалент, та внесення цих позицій в договір. Оскільки вищезазначеного банк не зробив таким чином договір укладений під впливом обману та повинен бути визнаний недійсним як в частині третейського застереження та к і в цілому. Також представник вказав, що дійсно позивач отримала кредитні кошти згідно договору приблизно на 35 000 доларів США в гривневому еквіваленті на момент отримання, інші кошти нею не отримувалися. Представник відповідача в судове засідання з'явилася, позов не визнала повністю, пояснила суду, що оформлення договору його форма відповідають вимогам закону, в оману позивача також не вводили про всі умови було зазначено в договорі та повідомлено позивачів. Позивачі не надали жодних доказів в обґрунтування своїх вимог. Крім того сплив строк позовної давності для звернення позивача, тому просить застосувати його до позовних вимог позивачів. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Судом досліджені докази по справі: Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - договір про надання кредитної лінії, графік повернення кредиту та сплати процентів іпотечний договір /а.с. 4-12, 40-49/, згідно яких підтверджується укладання між сторонами кредитного договору та договору іпотеки, а також права та обов'язки сторін по виконанню договору; - копія паспорту позивача /а.с. 13/, згідно якої підтверджується її місце проживання та реєстрації; - свідоцтво про укладання шлюбу /а.с 13 а/, згідно якого підтверджується що позивач та третя особа по справі перебувають у шлюбі; - рішення третейського суду, заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду, поштове повідомлення /а.с. 14-17/, згідно яких підтверджується винесення третейським судом рішення про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором з позивача та вирішення питання про примусове виконання цього рішення; - квитанції та диплом /а.с 52-55/, згідно яких підтверджуються витрати на правову допомогу позивача по справі; - постанова про порушення кримінальної справи /а.с. 72/, згідно якої підтверджується порушення кримінальної справи проти позивача за заволодіння кредитними коштами відповідача; - постанова суду та постанова про виїмку /а.с. 73, 74/, згідно якої матеріали кредитної справи частково були вилічені в банку; - висновок судової почеркознавчої експертизи /а.с. 90-111/, згідно якої підписи в кредитному договорі виконані не позивачем, підписи в заявках на видачу готівки виконані на деяких позивачем на інших іншою особою; Досліджені матеріали кримінальної справи №1-135/11 відносно [PERSON] за скоєння злочинів передбачених ст.. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України, шляхом огляду їх в судовому засіданні. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. 4 серпня 2008 року між позивачем [PERSON] та банком Пат «Укрсоцбанк» було укладено договір №105/6-313-8 про надання відновлювальної кредитної лінії, згідно якого банк зобов'язався надати частинами кредит на суму до 123800 доларів США починаючи з вересня 2008 року. Кредит був потрібен позивачу та її чоловіку [PERSON] для добудови житлового будинку по [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, який на забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору був переданий в іпотеку позивачем по справі згідно іпотечного договору №105/24-196-8. Позивач підписала у нотаріуса іпотечний договір, та почала отримувати кредитні кошти в банку з вересня 2008 року. Кредитний договір містить п. 6.2. про третейське застереження, згідно якого сторони домовились про те, що у разі виникнення спору сторони договору домовились про те, що він розглядається третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. 21 вересня 2012 року позивач отримала від Дніпровського районного суду м. Києва копію договору та заяву на видачу виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду від 2 серпня 2010 року по справі №958/10, згідно якого з позивача стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 940388,23 гривень. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа без самостійних вимог [PERSON] про захист прав споживача, визнання третейської угоди та договору недійсними, стягнення моральної шкоди з наступних підстав. Статтею 203 ЦК України визначено перелік підстав для визнання правочину недійсним, однак позивачем не надано жодних доказів порушенням указаних вимог при укладанні договору кредиту в частині умов про третейське застереження. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк ... зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.. 230 ЦК України Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно з ч. 4 ст. 213 ЦК України якщо немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ст.. 638 ЦК України договір є укладеним, відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, якщо у належній формі сторони досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК. саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст.. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін... допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів... Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 61 ЦПК України , обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про відмову [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа без самостійних вимог [PERSON] про захист прав споживача, визнання третейської угоди та договору недійсними, стягнення моральної шкоди в зв'язку з тим, що, як встановлено в судовому засіданні підставою для визнання недійсним кредитного договору є відсутність вимог ст.. 203 ч.3 ЦК України тобто відсутність вільного волевиявлення учасника та вчинення правочину під впливом обману. Суд вважає, що дані обставини в суді підтвердження не знайшли, та з цих підстав позов задоволенню не підлягає. Згідно, досліджених судом доказів, та пояснень сторін, представником позивача не заперечувалося факту отримання позивачем кредитних коштів банку згідно умов договору. Вказівка на те, що позивач була введена в оману щодо його умов в частині третейського застереження та надання кредиту у валюті позивачем не доведені та спростовуються іншими доказами по справі. Зокрема позивач почала отримувати кредитні кошти не підписавши як вона вказує кредитного договору, що суперечить вимогам закону, також суду не було зазначено позивачем та її представником, якщо позивач збиралася отримати кредит в гривнях та на яку саме суму. Також згідно умов договору іпотеки який був підписаний позивачем, чого не заперечував її представник, вказано, що останній укладений на забезпечення виконання договору про надання відновлювальної кредитної лінії №105/6-313-8 від 4 серпня 2008 року, надалі «Основне зобов'язання», п. 1.3 договору іпотеки зазначено, що основне зобов'язання по кредитному договору це надання кредиту в доларах США. Позивачу згідно вимог закону в присутності нотаріуса роз'яснювалися умови договору іпотеки, ніяких заперечень при його укладанні в позивача не було, що також вказує на те, що позивач знала про умови кредитного договору. Крім того, згідно матеріалів дослідженої судом кримінальної справи №1-135/11 відносно [PERSON] за скоєння злочинів передбачених ст.. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України, а саме заявок на видачу готівки, кредитні кошти видавалися позивачу та остання отримувала їх неодноразово частинами (траншами) та суми в заявах на видачу готівки зазначалися в доларах США. Також згідно протоколу судового засідання по кримінальній справі /а.с. 134/, позивач даючи пояснення суду у якості підсудної вказувала, що дійсно між нею та банком 4 серпня 2008 року був укладений кредитний договір та вона отримала грошові кошти в сумі 88500 доларів США. Перший час вона виплачувала банку проценти, але в зв'язку з кризою в країні в подальшому робити цього не могла. Вказувала також, що кредитна лінія була на суму 123800 доларів США, що також підтверджує, що позивач розуміла, що отримує кредитні кошти в доларах та була на це згодна. Таким чином судом встановлено, що позивач була усвідомлена про те, що кредитний договір укладений в валюті - долари США, отримувала кредитні кошти в банку, при розгляді кримінальної справи відносно неї, визнавала факт отримання нею кредитних коштів, усвідомлювала таким чином наявність в неї відповідних кредитних зобов'язань за кредитним договором, тобто мала волю на отримання кредиту. Щодо посилань представника позивача на висновки судової почеркознавчої експертизи, як на доказ введення позивача в оману при укладанні кредитного договору щодо його умов, суд оцінюючі відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає вищезазначену експертизу недостатньою для обґрунтованості позовних вимог позивача та такою, що суперечить в сукупності з іншими доказами дослідженими судом обставинам справи. Крім того, позивачем не заявлялися вимоги про визнання правочину недійсним з підстав недодержання ч.4 ст. 203 та ст. 207 ЦК України. З огляду на викладене позов задоволенню не підлягає, через недоведеність позивачем. На підставі ст. 203, 212, 213, 215, 230, 638, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: dismissed