Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 23.02.1989 року по 06.09.2013 року вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі; в шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Зазначає, що за період спільного проживання однією сім»єю в шлюбі та спільні кошти, вона із відповідачем, на земельній ділянці наданій у безстрокове користування для будівництва житлового будинку побудували житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 242,50 кв.м. та оформленій на ім.»я колишнього чоловіка разом побудували житловий будинок по [ADDRESS], який при здачі в експлуатацію, було зареєстровано на відповідача, а оскільки, на її думку відповідач не визнає за нею право власності на спірне майно - житловий будинок який вважає їх спільною сумісною власністю, перешкоджає їй та доньці проживати в будинку. Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 242,50 кв.м., який складається із шести кімнат, житловою площею 107,80 кв.м., з належними до нього надвірними спорудами (вбиральні літ.Б, огорожі №1, криниці літ.К, вигрібної ями 1), право власності на яке зареєстровано за [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане 19.07.2007 року на підставі рішення виконавчог окомітету Чернівецької міської ради від 06.07.2004 року №569/13. Визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], загальною площею 242,50 кв.м., який складається із шести кімнат, житловою площею 107,80 кв.м., з належними до нього надвірними спорудами, право власності на яке зареєстровано за [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане 19.07.2007 року на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 06.07.2004 року №569/13; визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], загальною площею 242,50 кв.м., який складається із шести кімнат, житловою площею 107,80 кв.м., з належними до нього надвірними спорудами та припинити право спільної сумісної власності на зазначене домоволодіння. Представник позивача [PERSON], за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити і в наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON], за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні в інтересах свого довірителя не заперечував проти заявлених вимог та просив їх задовольнити. Заслухавши в засіданні пояснення представника позивача - [PERSON], представника відповідача - [PERSON], вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази надані відповідно представниками сторін, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними доказами по справі установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.02.1989 року, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.08.2013 року було розірвано (а.с.13) та під час якого у них народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до Витягу з рішення Чернівецької міської ради народних депутатів виконавчого комітету №204/9 від 19.06.1990 року, відповідачу [PERSON] надали земельну ділянку 0,06 га за адресою: [ADDRESS], під індивідуальне будівництво (а.с.16-17). На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] від 23.07.1990 року, відповідно до якого «Забудовник» - відповідач [PERSON] зобов'язався на наданій земельній ділянці побудувати жилий одноповерховий мансардний будинок житловою площею 68,1 кв.м. (а.с.18-21), сторони побудували будинок з відступленням від проекту у відповідності до інвентаризаційної справи: загальною площею 242,50 кв.м., в тому числі житловою площею 107,80 кв.м., з належними до нього надвірними спорудами: вбиральні літ.Б, огорожі №1, криниці літ.К, вигрібної ями (а.с.62-71). Судом також встановлено, що спірний будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] був зданий в експлуатацію, у відповідності до витягу з протоколу засідання міжвідомчої комісії (а.с.44) та 19.07.2004 року відповідачу [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на житловий будинок із шести кімнат, житлова площа 107,80 кв.м., загальна площа 242,50 кв.м. (а.с.14). Представник відповідача не заперечував факту спільного будівництва його довірителем вищенаведеного житлового будинку з позивачем. З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 4223298 від 22.07.2004 року вбачається, що власником житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] є відповідач [PERSON] (а.с.15). Позивач [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], де ще проживають та зареєстровані: донька [PERSON], власник [PERSON], донька [PERSON], внук [PERSON], внук [PERSON], що вбачається з довідки ПП «Регіон-Центр» №3199 від 28.08.2014 року (а.с.6), позивач оплачує комунальні послуги, що вбачається з квитанцій (а.с.81-83). Судом установлено, що майно - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 242,50 кв.м., який складається із шести кімнат, житловою площею 107,80 кв.м., з належними до нього надвірними спорудами (вбиральні літ.Б, огорожі №1, криниці літ.К, вигрібної ями 1), що є спільною сумісною власністю добровільно не поділено між позивачем та відповідачем. Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ст. 60 ч. 1 CK України, майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Стаття 70 СК України, встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України, передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власністю подружжя ділиться між ними в натурі. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, аналізуючи вищезазначені норми ЦПК України суд приходить до висновку, що спірний будинок по [ADDRESS] був побудований сторонами під час шлюбу, за спільні кошти подружжя, тому він є спільною власністю сторін. Таким чином, при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно ст. 70 ч.1 Сімейного Кодексу України суд вважає частки позивача та відповідача рівними, тому вимоги позивача [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного будинку, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з позиції представника відповідача щодо задоволення позовних вимог та системного аналізу співмірності заявлених вимог із вимогами закону, суд вважає, що заявлені про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя грунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved