Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення з нього аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позивач зазначає, що вони з відповідачем проживали у зареєстрованому шлюбі у період з травня 2012 року по 2018 рік. [INFO] у них народився син [PERSON] . Відповідач фактично визнав себе батьком дитини, оскільки йому було відомо про народження сина, він був присутнім на хрестинах і на усіх інших урочистостях, приймав участь у догляді за дитиною. У зв`язку із погіршенням між сторонами стосунків, спільне проживання та спілкування між ними було припинено. Протягом 2018 року відповідач надав матеріальну допомогу на утримання сина, а з 2019 року такі виплати були припинені. Добровільно вирішити питання щодо утримання дитини неможливо, оскільки відповідач уникає зустрічей та спілкування з позивачем, тому, діючи в інтересах сина, вона звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , з внесенням усіх даних до актового запису про народження дитини та стягнути з відповідача на її користь, на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду направила письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Яроміч О.В. в судове засідання не з`явилися, на адресу суду направили письмові заяви, у яких просять суд справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 126 СК України). Згідно з ч. 4 ст 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, згідно з якою, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Частиною 2 ст. 128 СК України передбачено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно із пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою статей 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). В п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Частина 1 статті 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: матір`ю - [PERSON] , батьком - [PERSON] . Актовий запис № 12 від 06 вересня 2017 року. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, сформованого 06 березня 2018 року за № 00019703124, у актовому записі №12 від 06 вересня 2017 року про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька « [PERSON] » записані у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно довідки виданої Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області 30.05.2020 року син [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , та знаходиться на її утриманні. Досліджені в ході судового розгляду докази в справі в сукупності підтверджують спільне проживання та ведення господарства сторонами, які до народження дитини не перебували у зареєстрованому шлюбі але проживали однією сім`єю, в тому числі станом на серпень 2017 року. Вказане також підтвердив відповідач у своїй заяві про визнання позовних вимог. Таким чином, суд дійшов висновку, що зібрано достатньо відомостей про походження дитини - [PERSON] , [INFO] , від відповідача [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження необхідно задовольнити. Положеннями статей 141, 180 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 цього Кодексу). Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дитини, потреби на його утримання, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який працює, інших дітей на утриманні не має, а також те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 23.12.2020 року, та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову про визнання батьківства в розмірі 840 грн. 80 коп. При цьому, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved