Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі уклала шлюб 23 вересня 1999 року, який зареєстрований відділом РАГСу Черкаського міськвиконкому, актовий запис №1361. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з ними. Шлюб розриває з тієї причини, що сторони втратили інтерес один до одного, не ведуть спільного господарства, відповідач не цікавиться нею та їхньою дитиною. Сімейні відносини припинені вже кілька років тому. Через постійні конфлікти вона з донькою змушені шукати інше житло для ночівлі, адже в одній квартирі вони не можуть знаходитися однією сім’єю. На примирення вона не згодна. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір’ю. Тому вважає за доцільне розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Враховуючи те, що її донька є неповнолітньою та не має власного доходу, то вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки. На підставі викладеного, просить суд, розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 23 вересня 1999 року відділом РАГСу Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 1361; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитини повноліття; стягнути з відповідача користь позивача понесені судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та додатково пояснила, що вони не можуть більше проживати разом, так як вичерпали приязні відносини один до одного. Проживають у одній квартирі, але як сім’я припинили співіснувати близько трьох років тому. Спільний бюджет не ведеться. Строк для примирення просить не надавати. Аліменти відповідач повинен платити, так як він являється батьком дитини. Вона самостійно не зможе утримувати та забезпечувати доньку усім необхідним. Судові витрати залишає за собою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення та пояснив, що не згоден з тим, що саме він був ініціатором конфліктів, які б давали підстави позивачу не ночувати з дитиною вдома. Близько трьох років вони не проживають, як сім’я. Строк для примирення просив не надавати. Зазначив, що дитина дійсно його та сплачувати аліменти на її утримання погодився у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі їх повного, об’єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до висновку про необхідність задоволення уточнених позовних вимог, виходячи із наступного: згідно свідоцтва про одруження ([PERSON] 1-СР № 043431), - сторони зареєстрували шлюб 23 вересня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 1361. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують тривалий час. Примирення між сторонами неможливе та подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, суд не вбачає. Згідно свідоцтва про народження (І-СР №062615) сторони мають дочку – [PERSON], [INFO], батьком дитини записаний відповідач. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом із матір’ю і потребує достатнього матеріального утримання. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач є працездатним, працює і, відповідно має доходи; не являється інвалідом; за станом здоров’я і за своїми матеріальними статками спроможний надавати позивачеві аліменти на утримання їхньої спільної дитини. Також, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], який в судовому засіданні повністю погодився із заявленими позовними вимогами. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов’язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Статтею 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 ч.1 СК України). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 ч.1 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. При визначені розміру аліментів ураховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 “Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб”. Аліменти – це обов’язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім’ї інших, які потребують цього. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та розірвати між ними шлюб, а також стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого законом мінімуму, починаючи з 08.08.2014 року та продовжувати до повнолітня дитини. Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання ( ст. 367 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved