Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником земельної ділянки, розташованої на території Григорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, площею 10,19 га, кадастровий номер: 2324281400:05:001:0080, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цю земельну ділянку вона на підставі Договору оренди земельної ділянки від 27 грудня 2017 року, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, передала в оренду відповідачу строком на 7 років. За умовами Договору оренди земельної ділянки (п.п.8, 10 та 12 вказаного Договору) відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 5000,00 грн. з урахуванням індексації до 31 грудня поточного року. За невнесення або несвоєчасне внесення орендної плати у вказаному Договорі передбачена сплата пені. Крім того, п.34 вказаного Договору надає право припинити дію договору шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором. У даному випадку у період з 2018 року по 2019 рік відповідач двічі поспіль порушив умови Договору оренди земельної ділянки, а саме: не виплатив у визначений строк у визначеному розмірі орендну плату позивачу за користування її земельною ділянкою. З огляду на викладене, з урахуванням вимог чинного законодавства позивач просить суд розірвати Договір оренди земельної ділянки від 27 грудня 2017 року, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 січня 2018 року, щодо земельної ділянки площею 10,19 га з кадастровим номером 2324281400:05:001:0080, укладений між орендодавцем [PERSON] та орендарем товариством з обмеженою відповідальністю «Базова асоціація ресурсних систем» (далі - ТОВ «БАРС»). Представник відповідача адвокат Падашуля Є.Г. надав до суду відзив на позов, в якому, зокрема, зазначив, що з обставинами, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач не згоден і тому просив відмовити у задоволенні позову. На підтвердження належного виконання умов договору щодо сплати орендної плати він надав копію видаткового касового ордеру від 04 вересня 2018 року, в якому [PERSON] власноруч розписалася в отриманні 4025,00 грн., а також зазначив, що у 2019 році [PERSON] здійснювалася оплата у відробітковій формі (оранка земельної ділянки особистого селянського господарства), на підтвердження чого надав копію подорожного листа трактора від 11 листопада 2019 року №3013, де на зворотному боці мається підпис позивача. Отже, на переконання представника відповідача, відсутні підстави вважати, що з боку відповідача мало місце систематичне порушення обов`язку по сплаті орендної плати за користування спірною земельною ділянкою, а тому твердження позивача про те, що відповідач більше 2 років поспіль систематично не сплачував орендну плату за землю, чим порушував свої зобов`язання за Договором оренди земельної ділянки, є безпідставними. Несвоєчасна оплата орендної плати, яка має місце в даному випадку, передбачає відповідальність відповідача у вигляді сплати пені, а не розірвання договору. Представником позивача, у свою чергу, було надано відповідь на відзив, у якому зазначено, що надані представником відповідача завірені копії видаткового касового ордеру від 04 вересня 2018 року на суму 4025 грн.00 коп. та подорожнього листа №3013 не підтверджують взаємовідносини позивача і відповідача по договору оренди земельної ділянки від 27 грудня 2017 року, оскільки ці документи не відповідають вимогам належності, допустимості та вірогідності доказів. Так, зокрема, представником позивача зазначено з посиланнями на вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України 24 травня 1995 року № 88, що видатковий касовий ордер від 04 вересня 2018 року на суму 4025 грн.00 коп. був складений із численними порушеннями вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим він не може підтверджувати обставину отримання позивачем орендної плати саме за використання земельної ділянки з кадастровим номером 2324281400:05:001:0080 і саме за договором від 27 грудня 2017 року і саме у 2018 році. Крім того, оскільки надана копія видаткового касового ордеру не містить інформації про розмір отриманої позивачем орендної плати за оренду земельної ділянки з кадастровим номером 2324281400:05:001:0080 по договору від 27 грудня 2017 року, то цей доказ є неналежним у розумінні ст.77 ЦПК України, а через безліч недоліків складання документа - і недостовірним з огляду на ст.79 ЦПК України. Щодо іншого наданого відповідачем доказу - подорожнього листа №3013, то представник позивача зазначила, що даний документ не свідчить про виконання якихось робіт позивачу в рахунок оплати орендної плати по договору від 27 грудня 2017 року, оскільки виконавцем робіт зазначено СФГ «Софія», а не відповідач, а також у ньому не вказано, що роботи виконувалися в рахунок орендної плати. Крім того, з робіт, виконаних у рахунок розрахунків по орендній платі, відповідач мав утримати податок і перерахувати його податковому органу, так як є податковим агентом. Також представником позивача до суду були подані додаткові пояснення, у яких вона більш детально із посиланням на норми чинного законодавства обґрунтувала свою раніше викладену у позовній заяві та відповіді на відзив позицію по справі, а також додатково зазначила, що у позивача є ще одна земельна ділянка, яка перебуває в оренді у СФГ «Софія», а оскільки засновниками обох суб`єктів господарювання є ті ж самі особи, то відсутність у наданих представником відповідача доказах усіх необхідних відповідно до вимог чинного законодавства відомостей ставить під сумнів той факт, що ці документи стосуються саме даного предмету спору. Крім того, вона звернула увагу на той факт, що невиплата відповідачем орендної плати за 2018 рік була підтверджена також і за результатами перевірки підприємства Головним управлінням ДПС у Запорізькій області Державної податкової служби України. У дане судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, але подали до суду спільну заяву щодо розгляду справи за їх відсутності за наявними у справі матеріалами. У той же час, допитана під час розгляду справи позивач [PERSON] підтвердила, що дійсно вона не отримувала орендну плату від відповідача за 2018 і за 2019 роки. Крім того, вона повідомила, що жодного разу не отримувала орендну плату грошима, а завжди, коли виплачували, то брала зерно. Крім того, вона підтвердила, що дійсно ставила підписи у якихось документах, але ці документи їй прочитати не дали посадові особи відповідача. Також вона підтвердила, що, дійсно, у наданих відповідачем копіях документів значиться її підпис, але вони мають виправлення у даті складання і не містять інформації, яке підприємство їх видало. Тому вона просила позовні вимоги задовольнити повністю. Крім того, представник позивача [PERSON] , надаючи пояснення під час розгляду справи, підтримала повністю заявлені позовні вимоги з підстав, які викладені у наданих нею письмових заявах по суті спору. Представник відповідача адвокат Падашуля Є.Г. також у дане судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просив розглянути справу без його участі за наявними у справі матеріалами, а також зазначив, що позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки не визнає з підстав, вказаних у відзиві, і тому просив відмовити у задоволенні позову. Крім того, під час розгляду справи він також повністю заперечував проти задоволення позову з підстав, які викладені у відзиві. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем та її представником, невизнання представником відповідача позовних вимог, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено і сторонами не заперечується, що [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої на території Григорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, площею 10,19 га, кадастровий номер: 2324281400:05:001:0080, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП №017280 від 13 травня 2002 року, а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №110299440 від 11 січня 2018 року та Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 21 лютого 2020 року. 27 грудня 2017 року [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «БАРС» (орендар) уклали Договір оренди земельної ділянки, копія якого долучена до матеріалів справи і який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 січня 2018 року відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №110299440 від 11 січня 2018 року та Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 21 лютого 2020 року. За умовами вказаного Договору оренди земельної ділянки орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування вищезазначену земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Григорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області (п.1 Договору). Договір укладено на 7 років з урахуванням ротації культур (п.7 Договору). Відповідно до п.8 зазначеного Договору орендна плата встановлена сторонами у грошовій формі і визначена у розмірі 5000,00 грн. за один календарний рік оренди загальної площі земельної ділянки. За домовленістю сторін орендна плата може повністю або частково вноситися в натуральній чи відробітковій формі: продукцією, роботами, послугами. Орендна плата буде вноситися орендодавцем за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб, яку орендар як податковий агент орендодавця зобов`язаний утримувати з орендної плати та переховувати до бюджету згідно з Податковим кодексом України. Орендна плата вноситься щорічно до 31 грудня (п.10 Договору). Судом враховано, що відповідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1.ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В порядку ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами ч.1 і ч.2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, яким є Закон України «Про оренду землі». Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди ( кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з положеннями ст.21 і ст.22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюються, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформляються письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. За положеннями ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Пунктом «д» ч.1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз вказаних вище норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору, свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 (провадження №61-41932сво18) зроблено висновок про те, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів палати Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. Разом з тим, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Заперечуючи проти позову, ТОВ «БАРС» не надало належних і допустимих доказів сплати позивачу [PERSON] як власнику земельної ділянки саме за даним договором орендної плати за 2018-2019 роки, оскільки у наданій ним копії видаткового касового ордеру від 04 вересня 2018 року не зазначено посилання на конкретний договір оренди конкретної земельної ділянки, а також період, за який сплачено орендну плату, та назву підприємства, що здійснило виплату коштів, а у копії подорожного листа трактора №3013 від 11 листопада 2019 року взагалі вказано назву підприємства СФГ «Софія» і також не вказано, що послуга з оранки городів була надана у рахунок сплати орендної плати позивачу за певним конкретно визначеним договором оренди землі. Тобто, вказані копії видаткового касового ордеру та подорожного листа трактора не підтверджують беззаперечно факт отримання позивачем коштів та послуг як орендної плати саме від даного відповідача і саме за даним конкретним договором і, відповідно, не підтверджують факт належного виконання відповідачем свого обов`язку щодо своєчасної (навіть зважаючи на дату видаткового касового ордеру - 04 вересня 2018 року) та у повному обсязі сплати орендної плати. Крім того, із наданих позивачем копій відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 16 березня 2020 року та від 30 березня 2020 року вбачається, що позивач протягом 2017-2019 років не отримувала жодних виплат від ТОВ «БАРС» і, відповідно, податок з доходів фізичних осіб за неї цим підприємством не сплачувався, що, зі свого боку, також є порушенням вимог п.8 Договору оренди земельної ділянки. У той же час, суд не бере до уваги усі інші надані представником позивача письмові докази та пояснення, оскільки вони не містять безпосередньої інформації щодо предмета доказування у даній справі, а стосуються більше загальних питань діяльності відповідача як суб`єкта господарювання. Тобто, під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт несплати орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою позивача у встановлений договором оренди строк у 2018 та 2019 роках. Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідач допустив систематичне порушення істотних умов договору оренди земельної ділянки, що є підставою для його розірвання відповідно до ст.651 ЦК України та ст.141 ЗК України. Тому, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] до ТОВ «БАРС» про розірвання договору оренди землі підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судовий збір у даній справі має бути стягнуто з відповідача у сумі 840,80 грн. на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved