Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS], за набувальною давністю. Свої вимоги тим,що власником житлового будинку [ADDRESS], згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] від 04 квітня 1984 року, виданого Виконавчим комітетом Мирненської селищної ради Каланчацького району Херсонської області, був [PERSON]. Однак, [INFO] [PERSON] помер та після його смерті ніхто з спадкоємців зазначеного майна спадщину не прийняв. Позивач проживає у вказаному будинку з 2004 року, добровільно володіє та розпоряджається будинком. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, що є донькою власника будинку, проте спадщину не приймала, претензій матеріального характеру до позивача не має, оскільки дійсно остання добросовісно володіє будинком понад десять років. Вислухавши пояснення сторони, перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторін в обґрунтування та визнання позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст.328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Судом встановлено, факт, що позивач [PERSON] понад десять років проживає та доглядає за житловим будинком, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в по [ADDRESS], належний на праві приватної власності [PERSON], який помер [INFO]. Регулярно несе витрати за комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, а відповідач не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем. На підставі ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України і

Outcome: approved