Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона із 07.08.2009 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Проте, їх подружнє життя через постійні сварки та непорозуміння не склалося, спільне господарство із відповідачем не ведеться. Із квітня 2011 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини фактично припинено, а тому подальше збереження шлюбу є неможливим. Оскільки [PERSON] відмовляється за взаємною згодою розірвати шлюб, вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Згідно ухвали від 18.10.2018 р. відкрито провадження у справі, а ухвалою суду від 25.01.2019 р. справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила розірвати шлюб. Відповідач до суду не прибув. Про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв на адресу суду не направляв. Заслухавши думку позивача, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 серпня 2009 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом № 297, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Від шлюбу подружжя дітей не має. Причиною розпаду сім'ї сторін стали різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Сторони тривалий час не ведуть сумісне господарство, шлюбні відносини фактично припинені. Подальше збереження шлюбу є недоречним і суперечить інтересам обох із подружжя. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не заявляла клопотань про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй після розірвання шлюбу фамілію «[PERSON]». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved