Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Мотивує свої вимоги тим, що 19.02.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. У період шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони спільно не проживають, спільний бюджет та господарство не ведуть, шлюбні відносини припинилися з вересня 2014 року. Шлюб існує формально, відповідач фактично створив нову сім'ю, підстав для збереження шлюбу не має, а тому просить його розірвати. Крім того, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме не утримує свою неповнолітню дитину. Тому, позивач вимушена просити суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1500 грн. на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 15.07.2016 року позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів в розмірі 1000грн. В судове засідання 22.09.2016 року відповідач не з'явився про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував позивач. Вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 лютого 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 88. У період шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з′ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім′єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що малолітня дитина знаходиться на утриманні своєї матері, проживає разом з матір'ю. Враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України та думку відповідача і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 1500 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved