Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 11000 грн., посилаючись на те, що протягом 2012 року та початку 2013 року відповідач позичив в неї кошти, зобов'язувався їх повернути, однак в добровільному порядку зобов'язання не виконує, кошти не повертає. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги [PERSON] підтримав частково, просить стягнути з відповідача в користь позивачки 9000 грн., вказуючи, що відповідач написав розписку про отримання від [PERSON] 9000 грн., а на 2000 грн. відмовився написати розписку. Представник позивачки також пояснив суду про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань, що змусило її звертатись із заявою в Лановецький РВ УМВСУ про вчинення відповідачем щодо неї шахрайських дій. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, від нього не надходило заперечень та повідомлень про причини неявки. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки, з'ясував наступні обставини. За змістом ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики. Про це свідчить розписка від 22.12.12 року, згідно якої [PERSON] отримав у [PERSON] 1000 грн., які зобов'язався повернути до 26 січня 2013 року, та розписка [PERSON] про те, що він зобов'язується повернути [PERSON] кошти в сумі вісім тисяч гривень Згідно постанови ст.слідчого СВ Лановецького РВ УМВСУ в Тернопільській області від 29 жовтня 2013 року кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, відносно [PERSON] закрито за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. З даної постанови вбачається, що [PERSON] дав пояснення про те, що він позичив у [PERSON] 8000 грн. і зобов'язується їх повернути, однак в даний час в нього відсутні кошти. Згідно матеріалів кримінального провадження № 12013210130000235, оглянутих у судовому засіданні, [PERSON] зверталась в Лановецький РВ УМВСУ в Тернопільській області із заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за вчинення шахрайських дій, вказуючи, що він заволодів її грошовими коштами в сумі 11000 грн. і відмовляється їх повернути. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За змістом ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні не здобуто доказів про те, що [PERSON] позичав у [PERSON] 11000 грн., а тому її позовні вимоги підлягають задоволенню частково, тобто, як підтримав позовні вимоги представник позивачки, в сумі 9000 грн. Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивачки, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] суми боргу за договором позики в розмірі 9000 грн. За змістом ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 02 грудня 2013 року позивачкою сплачено судовий збір в сумі 229,40 грн., а згідно договору про оплату від 21 січня 2014 року витрати позивачки на правову допомогу становлять 2000 грн. В договорі про оплату відсутні докази про те, що правова допомога надана на 2000 грн., а тому суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу слід зменшити і стягнути з відповідача 1000 грн. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню і в її користь слід стягнути з відповідача [PERSON] борг по договору позики в сумі 9000 грн. та судові витрати по справі.

Outcome: partial