Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], який на даний час відбуває покарання в Діканівській виправній колонії № 12, про позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2017 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання їх дитини. Відповідач вихованням дитини не займався, матеріально дитину не забезпечує. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, та засуджено до покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2017 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року в частині призначення остаточного покарання було змінено шляхом виключення посилання на застосування положення ч. 4 ст. 70 КК України. До теперішнього часу відповідач не сплачує аліменти на утримання його дитини, внаслідок чого заборгованість по аліментам станом на 01 листопада 2017 року становить 16533 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать розписки про отримання судових повісток, причину неявки суду не повідомив, з заявою про проведення судового засідання в режимі відео конференції до суду не звертався, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 46, 55, 64). Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 56-58). Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Батьки дитини перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 2014 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2017 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 10). Після його припинення дитина залишилася проживати з мамою. Протягом усього цього часу дитина проживала з позивачем, знаходилась на його утриманні та вихованні. Після припинення шлюбних відносин між сторонами, відповідач вихованням дитини не займався, не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, інтереси дитини його не цікавили. Ні позивачка, ні інші особи ніколи не чинили відповідачу ніяких перешкод у його спілкуванні з дитиною і не перешкоджали його участі у її вихованні та утриманні. Відсутність будь-яких стосунків між відповідачем та його дитиною обумовлена виключно небажанням відповідача приймати участь у вихованні доньки. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2017 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання їх дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини всіх видів його заробітку щомісяця (а.с. 9). Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, та засуджено до покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна (а.с. 11, 12). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2017 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року в частині призначення остаточного покарання було змінено шляхом виключення посилання на застосування положення ч. 4 ст. 70 КК України (а.с. 13-15). Наведені обставини встановлені судом на підставі пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили суду, що відповідач вихованням дитини не займається, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, розвитком не цікавиться, і взагалі з дитиною не бачиться. Перешкоди у спілкуванні з дитиною відповідачу ніхто не чинить, оскільки він за власною ініціативою самоусунувся від виховання дитини. Показання даних свідків цілком співвідносяться та співпадають з іншими відомостями, які містяться у наданих сторонами суду письмових доказах, а саме: -довідки Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області від 07 листопада 2017 року, згідно з якою заборгованість відповідача по аліментам станом на 01 листопада 2017 року становить 16533 грн. (а.с. 21); -довідкою КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 9» № 1930 від 18 жовтня 2017 року, відповідно до якої дитина [PERSON] відвідує поліклініку з матірю (а.с. 23); -довідкою комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 150 Харківської міської ради» № 165/01-30 від 13 жовтня 2017 року, згідно з якою батько [PERSON] ніколи не відвідував батьківські збори, святкові заходи, ніколи не приводив та не забирав дитину з дитячого садка. Квитанції за оплату харчування дитини в садку завжди приносила мати (а.с. 24); -висновком Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради № 174 від 14 березня 2018 року, згідно з яким Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO] (а.с. 57, 58). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. За своєю правовою природою позбавлення батьківських прав є: по перше, засобом захисту прав та інтересів дитини; а по друге, певною юридичною відповідальністю за протиправну та винну поведінку одного чи обох батьків дитини по відношенні до неї. Таким чином, для позбавлення особи батьківських прав необхідно встановлення протиправності її дій та вини у невиконанні батьківських обовязків, та оцінка того позитивного результату у долі дитини, який має настати внаслідок цього. Судовим розглядом встановлено, що на теперішній час дитина [PERSON] проживає з матірю, забезпечена позивачкою усім необхідним для її фізичного, духовного та творчого розвитку, і втручання відповідача у будь-якій формі у теперішнє життя дитини не матиме для дитини жодного позитиву. За встановлених судовим розглядом обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні дитини, виключно з власної ініціативи не виконував своїх батьківських обовязків протягом щонайменше півтора року, самоусунувся він цього, а тому, виходячи виключно з інтересів самої дитини, повинен бути позбавлений у відношенні неї батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved