Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб 22 жовтня 2005 року, у якому, [INFO] народилася донька [PERSON] . Шлюб з відповідачем виявився невдалим через несумісність характерів та різність поглядів на життя, у зв`язку з чим, рішенням Уманського міськрайонного суду від 28 жовтня 2011 року його було розірвано. Після розірвання шлюбу їх спільне проживання також було припинено, дочка залишилася проживати з нею. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2011 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 500 гривень, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. На цей час змінилися обставини, що мають істотне значення для зміни способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, оскільки [PERSON] працевлаштувався, офіційно працює співробітником ТОВ «ВМК» та має пристойну високу заробітну плату, тобто стабільне джерело доходів. Дочка підросла, навчається у школі та постійно потребує все більших і більших матеріальних витрат на одяг, їжу, придбання різного навчального приладдя тощо. Відповідач добровільно [PERSON] відмовляється надавати більшу матеріальну допомогу у виді аліментів на утримання дочки, ніж визначено вказаним вище рішенням суду. У зв`язку з цим, вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та прав їх дочки, з вказаним позовом та просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на малолітню дитину по рішенню Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2011 року про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі на утримання дочки [PERSON] в розмірі 500 гривень, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття по справі № 2-1893-2011 та стягувати аліменти з [PERSON] . [INFO] , громадянина України, уродженця с. Полянецьке Уманського району Черкаської області, на її, [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки м. Умань Черкаської області, користь, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку) кожен місяць, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом достовірно встановлено про те, що згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2011 року, яке згідно відмітки вступило в законну силу 09.11.2011 року, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 22 жовтня 2006 року, розірвано. У вказаному шлюбі у позивача та відповідача народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України щодо обставин, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та встановленням розміру стягуваних аліментів - 1/4 частина з усіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої спільної з позивачем дитини визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року та передбачено, що для дітей віком до 6 років з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 1626 грн., з 01 липня - 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн. Для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 2027 грн., з 01 липня - 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Наступне збільшення розміру прожиткового мінімуму відбудеться 01 липня 2020 року. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до часткового задоволення в частині розміру стягуваних аліментів, а саме вважає за можливе визначити розмір в 1/4 частці, а не в 1/3, як просить позивач, що буде ґрунтуватися на положеннях Сімейного кодексу України, відповідати інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду, тому в частині вимог щодо стягнення збільшеного розміру аліментів починаючи з часу звернення до суду - слід відмовити. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 768,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved