Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що судовим наказом Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/227/20 від 28 січня 2020 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2019 року, до повноліття дитини. Проте з часу винесення судового наказу про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дитини значно виріс, а тому, враховуючи зміни у законодавстві, якими збільшено мінімальний розмір аліментів, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до 1/4 частки всіх доходів (заробітку) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.22). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.23). З`ясувавши позицію сторін, всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Судом встановлено, що сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28 квітня 2012 року відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного правління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 258\~ (а.с.6). Судовим наказом Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/227/20 від 28 січня 2020 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Костянтинівка Донецької області,\~на користь [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Артема Костянтинівського району Донецької області, аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2019 року, до повноліття дитини (а.с.18). Згідно за ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). З дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились зокрема витрати на утримання дітей, у зв`язку із знеціненням національної грошової одиниці та зміною мінімального розміру аліментів. Частиною 2 статті 182 СК України передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.23 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку задоволення судом позову про зміну розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VІІІ) встановлено, що за рішенням суду кошти для утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як свідчить правова позиція Верховного Суду України у справі за №143 цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст., ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Верховного суду України №6-143 ЦС13 від 05.02.2014 року). Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, при цьому аліменти слід стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved