Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом в якому зазначила, що вона з 16 вересня 2005 року по 27 жовтня 2016 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу подружжям придбано нерухоме майно, а саме: житловий будинок №6 по провулку Кірова 2, в селі Озерянка Житомирського району, земельна ділянка площею 0,19 га., для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 1822085300:02:002:0040 та земельна ділянка площею 0,26 га., для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер 1822085300:02:002:0041, що розташовані в с.Озерянка, Житомирського району, Житомирської області, які оформлені на імя відповідача і є спільним сумісним майном подружжя. Після розлучення згоди про спільне користування житловим будинком та земельною ділянкою між нею та відповідачем не досягнуто, а тому позивач просила визнати нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя та визнати право власності на 1/2 ідеальну частку у спільному майні (без реального поділу). Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в ньому, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач позов визнав та не заперечував проти задоволення позову. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються ст.ст. 60, 61, 70 Сімейного кодексу України, що діяв на момент придбання майна, де зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, при розділі майна частки подружжя є рівними. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2005 року по 27 жовтня 2016 року (а.с.13), від якого мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Припинення шлюбу не припиняє права подружжя на спільне майно. На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 23 березня 2007 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №6 по провулку Кірова 2, в селі Озерянка Житомирського району, земельна ділянка площею 0,19 га., для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 1822085300:02:002:0040 та земельна ділянка площею 0,26 га., для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер 1822085300:02:002:0041, що розташовані в с.Озерянка, Житомирського району, Житомирської області (а.с.9-10). Згідно ч.ч.1, 2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 Сімейного кодексу України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином в судовому засіданні встановлено і не заперечувалось сторонами, що нерухоме майно, а саме житловий будинок №6 по провулку Кірова 2, в селі Озерянка Житомирського району, земельна ділянка площею 0,19 га., для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 1822085300:02:002:0040 та земельна ділянка площею 0,26 га., для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер 1822085300:02:002:0041, що розташовані в с.Озерянка, Житомирського району, Житомирської області, є спільним сумісним майном подружжя, оскільки було придбано на час перебування у зареєстрованому шлюб. Відповідно до ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Виходячи з принципу рівності часток подружжя у спільному майні суд вважає за необхідне визнати за [PERSON]В та [PERSON] право на 1/2 ід.частку за кожною із сторін на житловий будинок №6 по провулку Кірова 2, в селі Озерянка Житомирського району, земельна ділянка площею 0,19 га., для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 1822085300:02:002:0040 та земельна ділянка площею 0,26 га., для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер 1822085300:02:002:0041, що розташовані в с.Озерянка, Житомирського району, Житомирської області. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Outcome: approved