Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 15.10.2019 року, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] зареєстрований 27.09.1983 року, актовий запис №841. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 27 серпня 1983 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №841. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що в подружжя різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Позивач з відповідачем припинили проживати спільно однією сім`єю. В результаті чого позивач прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю. Від шлюбу у сторін двоє повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] усудове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за ї відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Прізвище « [PERSON] » просила залишити без змін. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…». Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи в загальному позовному провадженні, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Ухвалою суду від 15.10.2019 року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено до судового в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 01.11.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Так, 27 серпня 1983 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом записів актів громадянського стану м. Кривого Рогу, серії [NUMBER] , актовий запис №841 (а.с.7). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Судовим розглядом встановлено, щошлюбні стосунки між сторонами припинені, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння. Сторони живуть кожен своїм життям, між ними втрачено повагу один до одного. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27 серпня 1983 року слідує, що під час реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін згідно поданої нею заяви. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу між подружжям на майбутнє неможливе, оскільки це суперечитиме інтересам позивача, відзив із викладенням заперечень проти розірвання шлюбу відповідач не надав, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач від явок до суду ухиляється, клопотань про надання сторонам строку не примирення в межах визначеного законом процесуального строку не заявляв, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.09.1983 року Дзержинським відділом записів актів громадянського стану м. Кривого Рогу, актовий запис №841. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн., сплачений останньою під час звернення з позовом до суду (а.с. 1).

Outcome: approved