Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлої 20.09.2015 року [PERSON] на спадкове майно: домоволодіння №47 по вул. Прибережна в м. Дніпро ([PERSON]), домоволодіння №40 по вул. Прибережна в м. Дніпро ([PERSON]), земельну ділянку площею 0,0814 га, що розташована за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Прибережна,44, кадастровий номер 1210100000:09:032:0030, земельну ділянку площею 0,0557 га, що розташована за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Прибережна,44, кадастровий номер 1210100000:09:032:0035, земельну ділянку площею 0,0667 га, що розташована за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Прибережна,47, мотивуючи тим, що 20 вересня 2015 року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння №47 по вул. Прибережна в м. Дніпро ([PERSON]), домоволодіння №40 по вул. Прибережна в м. Дніпро ([PERSON]), земельну ділянку площею 0,0814 га, що розташована за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Прибережна,44, кадастровий номер 1210100000:09:032:0030, земельну ділянку площею 0,0557 га, що розташована за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Прибережна,44, кадастровий номер 1210100000:09:032:0035, земельну ділянку площею 0,0667 га, що розташована за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Прибережна,47. Вона постійно проживала зі спадкодавцем та на протязі шести місяців звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Будь-які інші спадкоємці, окрім неї відсутні. Нотаріус, який відкрив спадкову справу після смерті [PERSON] відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно, оскільки нею не надано на ці обєкти оригіналів правовстановлюючих документів. Враховуючи, що ці документи були втрачені, то існують перешкоди в набутті права власності на це спадкове майно в позасудовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав,наполягав на його задоволенні та стягненні з відповідача понесених судових витрат. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів про порушення міською радою її прав. У позовній заяві відсутні обставини, які б підтверджували відсутність у позивача правовстановлюючих документів на земельні ділянки та домоволодіння. Позивачем не подано доказів щодо відсутності можливості відновлення чи одержання відповідних правовстановлюючих документів. До того ж, є підстави вважати, що споруди домоволодіння по вул. Прибережній,40, можуть знаходитись на самовільно зайнятій земельній ділянці. В подальшому в судове засідання не зявилася. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. 20 вересня 2015 року померла [PERSON]М (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач, яка є донькою померлої [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою комунального підприємства (а.с.79) та на протязі шести місяців звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері (а.с.77). [PERSON], якому за нотаріально посвідченим заповітом, [PERSON] заповіла все належне їй майно, подав заяву про відмову від спадщини (а.с.85). Таким чином, позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги, яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] Згідно\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В березні 2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], на спадкове майно, яке складається з: домоволодіння №47 по вул. Прибережна в м. Дніпро ([PERSON]), домоволодіння №40 по вул. Прибережна в м. Дніпро ([PERSON]), земельної ділянки площею 0,0814 га, що розташована за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Прибережна,44, кадастровий номер 1210100000:09:032:0030, земельної ділянки площею 0,0557 га, що розташована за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Прибережна,44, кадастровий номер 1210100000:09:032:0035, земельної ділянки площею 0,0667 га, що розташована за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Прибережна,47 Однак, нотаріус своєю постановою від 29.03.2016 року відмовив їй у видачі свідоцтва, оскільки у позивача відсутні на вищезазначене нерухомого майно оригінали документів (а.с.15-16). Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, про відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стало відомо лише після смерті спадкодавця, коли позивачка вирішила оформити свої спадкові права. За правилами ст.ст.\~1216,\~1217,\~1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом роз'яснень абз. 2 п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7\~вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові лише за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] відповідно до копій державних актів про право приватної власності ([PERSON] І-ДП №041298 від 12.07.1999 року, Серія ДП №039788 від 21.05.2003 року, Серія ДП №039780 від 21.05.2003 року), належали земельні ділянки за адресами: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Прибережна,44,площею 0,0814 га,кадастровий номер 1210100000:09:032:0030; м. Дніпро ([PERSON]), вул. Прибережна,44, площею 0,0557 га, кадастровий номер 1210100000:09:032:0035; м. Дніпро ([PERSON]), вул. Прибережна,47, площею 0,0667 (а.с.31-33,21). Таким чином, [PERSON] набула право власності на зазначені земельні ділянку та оформила документи, що підтверджують це право, в порядку передбаченому чинним законодавством на момент видачі державних актів, а сама по собі втрата виготовлених, виданих та зареєстрованих Державних актів про право приватної власності на землю не припиняє право власності померлої на спірне нерухоме майно, оскільки така підстава припинення права власності не передбачена чинним законодавством. Також судом встановлено, про належність при житті [PERSON] на праві власності домоволодіння №40 по вул. Прибережна в м. Дніпро ([PERSON]), що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.12.2003 року, виданого Виконавчим комітетом Самарської районної ради згідно рішення виконавчого комітету Самарської районної ради №520 від 24.10.2003 року, реєстрацією в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №4174551 (а.с.26-28,125) та домоволодіння №47 по вул. Прибережна в м. Дніпро ([PERSON]), що підтверджується копією дублікату договору купівлі-продажу від 12.04.2001 року, виданого третьою [PERSON] державною нотаріальною конторою реєстр №2-1393, зареєстровано КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу 612п за реєстровим №12 (а.с.29,30,125). Відповідно до\~статті 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України). Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд України 4 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок:\~\~«Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~\~«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5. Тому, виходячи з цих усіх обставин, на підставі\~ст. 392 ЦК України\~та з огляду на приведений вище правовий висновок Верховного Суду України і роз'яснення постанови пленуму суду касаційної інстанції, у разі неможливості подання спадкоємцем для нотаріуса оригіналу правовстановлюючого документа, ця обставина спричиняє неможливість видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, а тому, в такого спадкоємця виникає потреба на підставі\~ст. 392 Цивільного кодексу України\~захистити своє суб'єктивне документально не підтверджене право власності на успадковане нерухоме майно, яке за законом спадкоємцю вже належить із часу відкриття спадщини, але\~\~документального підтвердження набутого права власності на яке немає і одержати його в позасудовий спосіб неможливо. Отже, ураховуючи, що документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно існували, проте були втрачені власником, а отримати спадкоємець нові не має можливості, то суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача в частині не визнання позовних вимог, оскілки вони не спростовують висновків суду та вжиті позивачем позасудові заходи для набуття права власності на спадкове майно не принесли своїх результатів, що підтверджується відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, тому її право може бути захищено лише в судовому порядку. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 6890,00 грн.

Outcome: approved