Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту володіння житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.01.2015 року вона звернулася до Томаківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], та належить її чоловіку [PERSON], який помер [INFO]. Позивач вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши у шестимісячний строк від часу відкриття спадщини в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Державний нотаріус Марганецької ДНК в.о. Томаківської державної нотаріальної контори, постановою від 28.01.2015 року, відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно, так як у неї відсутній правовстановлюючий документ на будинок і місцезнаходження його їй невідоме та запропонував звернутися до суду для вирішення питання реалізації її спадкових прав. Позивач зазначає, що зазначений житловий будинок чоловік купив у колгоспа «Україна» на підставі договору купівлі - продажу від 24 березня 1992 року, який був завірений Державним нотаріусом, зареєстрований в реєстрі за № 539 і відповідно до вимог чинного на той час законодавства, а саме положень ст. 227 ЦК Української РСР, набрав законної сили. Для обслуговування житлового будинку чоловіку була виділена присадибна земельна ділянка площею 0,19 гектарів. Проте за свого життя чоловік не встиг зареєструвати договір купівлі - продажу в органі БТІ. Сторони у судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позов підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, але також подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому зазначили, що проти даного позову не заперечують. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 05.03.2014 року відділом Володимирівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, вбачається, що спадкодавець [PERSON] дійсно помер [INFO] /актовий запис № 57 /. Ступінь родинного зв'язку [PERSON], яка є позивачем у справі, зі спадкодавцем [PERSON], підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], який вони зареєстрували 31.03.1979 року у Володимирівській сільській раді Томаківського району. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за вихідним № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Із технічного паспорту на будинок вбачається, що [PERSON], згідно експлікації до плану будинку, фактично являвся власником житлового будинку «А» загальною площею 134,8 кв. м. з господарськими будівлями: літня кухня «Б» загальною площею 55,2 кв. м., гараж «В» загальною площею 23,4 кв.м.; погріб «Г» загальною площею 3,6 кв. м. Будинок та інші господарські будівлі 1988 року побудови, не є аварійними та придатні до користування. Згідно з висновком КП «Томаківське БТІ» ДОР» дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями станом на 10.02.2015 року складає 88 312,00 гривень. Факт володіння [PERSON] зазначеним житловим будинком підтверджується наступними письмовими доказами: договором купівлі - продажу від 24 березня 1992 року; довідкою виданою Володимирівською сільською радою від 11.02.2015 р. за вих. № 117; довідкою наданою КП «Томаківське БТІ» ДОР»; технічним паспортом на будинок. КП «Томаківське БТІ» ДОР, на запит адвоката Івахненка О.О., який представляє інтереси позивача, надало довідку від 12.02.2015 року за вих. № 4, з якої вбачається, що право власності на будинок розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за колгоспом «Україна» на підставі свідоцтва на право власності від 23.03.1992 року. Відповідно до довідки, наданої Володимирівською сільською радою 11.02.2015 року за вихідним № 117, згідно із записами погосподарських книг, головою домогосподарства і власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] до дня смерті був [PERSON]. З наданої в.о. державного нотаріуса Томаківської ДНК державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори від 05.03.2015 р. копії спадкової справи № 188/2014 року, заведеної після смерті [PERSON], померлого [INFO], вбачається, що інші спадкоємці за законом першої черги діти померлого - [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами у даній справі, відповідно до п.2 ст. 1274 ЦК України відмовились від прийняття спадщини на користь спадкоємця [PERSON], яка є позивачем у даній справі. Як вбачається із обґрунтованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.01.2015 року, позивачу отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно не є можливим, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний спірний житловий будинок. Відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно є дійсно перешкодою для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину. Згідно п.4.12 Гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Пунктом 4.18. вказаного Порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що чоловік позивача - [PERSON], фактично являвся власником зазначеного житлового будинку. Оскільки він мав право на отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок, а після його смерті має місце перехід прав та обов'язків від спадкодавця до спадкоємців, то в порядку правонаступництва позивач має право на отримання спадщини навіть при тих обставинах, що за свого життя спадкодавець не встиг отримати свідоцтво про право власності на належне йому майно. Присадибну земельну ділянку, на якій розташований зазначений житловий будинок і яка належала чоловіку позивача, остання оформила на себе в порядку спадкування, що підтверджується свідоцтвом на спадщину від 28.01.2015 року реєстраційний № 1-6 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.01.2015 року № 32823281. Відповідно до пункту 2 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Виходячи із наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім вказаного позивача не претендує на спадщину після смерті [PERSON], суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved