Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному сумісному майні подружжя в порядку поділу майна подружжя, в якому зазначила наступне. Позивач і відповідач з 22.09.2006 року перебували у шлюбі. Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано автомобіль марки Geely модель Emgrand 7 RV (1,5 L) SKD, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 99000 грн., який було зареєстровано за відповідачем [PERSON] Частина грошових коштів на покупку автомобілю у сумі 60 540 грн. була отримана відповідачем на підставі укладеного 23.01.2014 року з ПАТ «Укрсоцбанк» кредитного договору та виплачена подружжям за час перебування у шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Оскільки між ними не було досягнуто згоди про поділ спільного майна подружжя, [PERSON] до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 19.08.2015 року був поданий позов про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Дізнавшись про це, [PERSON] 27.08.2015 року відчужив спірний автомобіль без згоди позивача на користь своєї співмешканки [PERSON] Згодом, 20.10.2015 року [PERSON] продала вказаний автомобіль [PERSON] Вартість автомобіля оцінена у 160 146 грн.Позивач просить стягнути з відповідача на її користь, в рахунок грошової компенсації 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль 80\~073 грн., а також судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позивачем позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Попередньо надав суду заяву про необхідність відкладення розгляду справи з підстав знаходження у відрядженні. До вказаної заяві відповідачем не додано доказів перебування у відрядженні та неможливості зявитися на виклик суду, тому суд вважає неявку відповідача неповажною. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Справа призначалася судом до розгляду та слухалася неодноразово. Під час розгляду справи представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у ньому. Відповідач та його представники позовні вимоги не визнавали, пояснювали що автомобіль був придбаний відповідачем частково за свої власні гроші, отримані у 2009 році в якості страхової виплати у сумі 40140 грн., частково за подаровані його матірю гроші у сумі 100000 російських рублів, що було еквівалентно 35012,20 грн. та частково за запозичені у знайомого [PERSON] грошові кошти у сумі 3000 доларів США, що становило 23970 грн. З ціною автомобіля, зазначеною позивачкою не згодні, вважають її завищеною. У наданих суду письмових запереченнях відповідач також послався, що на час отримання у вересні 2014 року у подарунок від матері 100000 російських рублів подружжя [PERSON] вже сумісно не проживало. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини та правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 22.09.2006 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22.09.2006 року серії І-ЖС № 027409, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 262. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час перебування у шлюбі, 22.01.2014 року сторонами було придбано автомобіль марки Geely модель Emgrand 7 RV (1,5 L) SKD, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 99 000грн. Зазначений транспортний засіб зареєстровано за відповідачем [PERSON] З огляду на зміст укладеного 23.01.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» договору кредиту № 997А110140123001 на купівлю автотранспортних засобів, відповідачем було отримано кредит на купівлю спірного автомобілю у сумі 60540 грн. Вказаний кредитний договір був укладений з письмового дозволу позивача та погашений за час шлюбу. 27.08.2015 року автомобіль марки Geely модель Emgrand 7 RV (1,5 L) SKD, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] був відчужений відповідачем на користь [PERSON]. Докази наведеної обставини містяться у матеріалах справи та цей факт визнаний відповідачем. Доказів надання позивачем згоди на продаж автомобілю відповідачем суду не надано. В свою чергу, 20.10.2015 року спірний автомобіль був зареєстрований за [PERSON], що підтверджується відповіддю Територіального сервісного центру № 2342 Регіонального сервісного центру в Запорізькій області від 24.05.2016 року та також визнано відповідачем. В підтвердження вартості спірного автомобілю позивач надала суду два висновки Консультативно-автоекспертного бюро ТОВ «Виробничо-експертне підприємство «Стандарт-Сервіс», виходячи с ціни автомобілю на час його відчуження відповідачем на користь [PERSON] та на час розгляду справи судом. З висновку Консультативно-автоекспертного бюро ТОВ «Виробничо-експертне підприємство «Стандарт-Сервіс» від 05.08.2016 року вих. № 22 вбачається, що середньо- ринкова вартість автомобілю марки Geely модель Emgrand 7 RV (1,5 L) SKD, 2013 року випуску, в обємом двигуна 1500 см.куб., вид пального бензин, за станом цін на 27.08.2015 року, тобто на день його продажу [PERSON] [PERSON], на ринку України, з урахуванням тієї обставини, що вказаний легковий автомобіль піддавався ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, становила 147 132 грн. Згідно іншого висновку Консультативно-автоекспертного бюро ТОВ «Виробничо-експертне підприємство «Стандарт-Сервіс» від 09.09.2016 року вих. № 23, тобто на час звернення позивача до суду, середньо ринкова вартість автомобілю марки Geely модель Emgrand 7 RV (1,5 L) SKD, 2013 року випуску, в обємом двигуна 1500 см.куб., вид пального бензин, за станом цін на 09.09.2016 року на ринку України за умови, що на автомобілі маються сліди відновлювального ремонту 3 (трьох) і більше деталей, складає 160 146 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 61 Сімейного кодексу України передбачено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 163 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Субєктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, яке є обєктом права спільною сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Будь-яких домовленостей між сторонами щодо поділу спільного сумісного майна подружжя судом не встановлено. Шлюбний договір між сторонами не укладався. Отже, частка кожного з подружжя у спільному майні складає по 1/2 частині відповідно. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою. Частиною 3 ст. 370 ЦК України передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності здійснюється в порядку, встановленому ст. 364 ЦК України. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. З урахуванням тієї обставини, що спірний автомобіль був відчужений відповідачем на користь третьої особи, а потім знов перепроданий, суд знаходить ґрунтовними позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль. Згідно з п.п. 22, 23\~ постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~\~поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та\~\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Під час розгляду справи, на підставі пояснень сторін було встановлено, що зазначений вище автомобіль марки Geely модель Emgrand 7 RV (1,5 L) SKD, 2013 року випуску був проданий відповідачем без згоди позивачки. Відповідач здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах чи на її потреби. Відповідно до положень ст.ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечення відповідача щодо належності спірного автомобілю до спільної сумісної власності подружжя та покупку наведеного автомобілю виключно за кошти відповідача та особисто для своїх власних потреб у передбаченому законом порядку суду не доведені. Так, відповідачем не надано доказів, що отримані ним у 2009 році в якості страхового відшкодування грошові кошти у сумі 40140 грн. були витрачені позивачем на покупку у 2014 році спірного автомобілю. Згодом відповідач та його представники надали інші пояснення щодо вказаної страхової виплати, пояснивши суду, що за вказані гроші [PERSON] придбав автомобіль Daewoo Lanos, який ним був проданий та виручені від продажу гроші були витрачені на покупку марки Geely модель Emgrand 7 RV (1,5 L) SKD, 2013 року випуску. При цьому, докази на підтвердження наведених обставин суду також не надані. Під час розгляду справи відповідачем також не доведено той факт, що ним від матері було отримано у подарунок 100000 російських рублів, що становило 35012,20 грн., та вказані грошові кошти витрачені на погашення кредиту. Суду в якості доказу наведених обставин не надано відповідного договору дарування, а також доказів того, що наведені грошові кошти були сплачені на погашення укладеного кредитного договору на покупку автомобілю, а також, що зазначена грошова сума надавалася виключно відповідачеві, а не подружжю [PERSON]. Заява [PERSON] до приватного нотаріуса [PERSON] про ці обставини, не є належним доказом, оскільки надання грошових коштів у дар повинні підтверджуватися письмовими доказами. Крім того, посилання відповідача, що на час отримання від матері у вересні місяці 2014 року наведених грошових коштів подружжя сумісно вже не проживало, а отже відповідач за власні кошти погашав кредит на автомобіль, спростовується рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2015 року у справі 336/5078/15-ц, яким розірвано шлюб між сторонами. Зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що [PERSON] при подачі позову про розірвання шлюбу послався, що шлюбні відносини між подружжям припинилися у січні 2015 року, а не у вересні 2014 року, як наразі стверджує відповідач. Також, суд вважає не доведеним факт отримання відповідачем в борг у [PERSON] грошових коштів у сумі 3000 доларів США, що еквівалентно 23970 грн., оскільки надана суду копія розписки не є належним та допустимим доказом наведеної обставини. Факт отримання в борг у [PERSON] 3000 доларів США категорично заперечувалося представником позивача. Крім того, відповідач не надав суду доказів згоди позивачки на укладення наведеного правочину. Оскільки під час розгляду справи встановлено, що спірний автомобіль був спільною сумісною власністю подружжя, відчужений без згоди одного з подружжя під час тривання спору про поділ майна, позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію її частки вартості автомобіля. За таких підстав з відповідача підлягає стягненню компенсація вартості частки позивача у спільному майні подружжя, тобто 1/2 частки в сумі 80073 грн. (160146 грн./2). \~\~\~\~\~\~\~\~ Заперечення відповідача проти вартості автомобіля, визначеної на підставі висновку Консультативно-автоекспертного бюро ТОВ «Виробничо-експертне підприємство «Стандарт-Сервіс» від 09.09.2016 року вих. № 23 ніякими доказами не підтверджені. Посилання відповідача, що з огляду на довідку-рахунок серії ААЕ № 289108 спірний автомобіль був ним проданий за 90000 грн., суд до уваги не бере, оскільки довідка-рахунок за своєю правовою природою не є договором купівлі-продажу, в якому відповідно до ст.ст. 632, 691 ЦК України повинна бути встановлена ціна договору. Більше того, до прийняття 18 листопада 2015 року Кабінетом міністрів України постанови № 941 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», якою було скасовано довідки-рахунки для оформлення придбання транспортних засобів, довідка-рахунок була лише одним з переліку обовязкових документів для реєстрації права власності на автомобіль відповідним територіальним сервісним центром і вона не є належним доказом дійсної вартості автомобілю. До того ж, посилання відповідача щодо продажу ним автомобілю за 90000 грн. спростовані також таким доказом, як висновок Консультативно-автоекспертного бюро ТОВ «Виробничо-експертне підприємство «Стандарт-Сервіс» від 05.08.2016 року вих. № 22, в якому судовим експертом визначена дійсна вартість автомобілю на день його продажу 27.08.2015 року відповідачем [PERSON] Інших належних та допустимих доказів стосовно вартості автомобіля, відмінної від вартості, визначеної судовим експертом, відповідач не надав та не спростував доводів позивачки щодо відповідної вартості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 800,73 грн.

Outcome: approved