Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Вказала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 липня 2016 року шлюб між ними розірвано. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що син проживає з нею і перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач відмовляється утримувати їхню спільну дитину, ніякої матеріальної допомоги не надає, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. У звязку зі скрутним матеріальним становищем вона не має змоги забезпечити дитину. Також позивач зазначила, що їй відомо те, що відповідач офіційно ніде не працює, однак, має тимчасові заробітки та отримує неофіційно велику заробітну плату. Вважаючи права дитини порушеними, позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на дитину, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути кошти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення сином трьох років. Під час судового розгляду справи позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали. Пояснили, що на утриманні позивача перебуває їх спільна з відповідачем дитина. Вона не працює, отримує допомогу від держави на дитину в сумі 860 гривень. Відповідач працює неофіційно, має заробіток, іншої сімї немає. Позивач вважає, що батьки мають рівні права та обовязки щодо дітей, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути кошти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення сином трьох років, оскільки дитині не виповнилося трьох років. Відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги визнали частково. Пояснили суду, що вже третій місяць, як він втратив роботу. На теперішній час має нерегулярний дохід. Його середній заробіток на місяць становить близько 1100 гривень. Допомогу на утримання дитини до подання позову до суду він надавав у сумі 1000 гривень. Інших утриманців не має. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів копії свідоцтва про народження, серія І-АМ №310298, виданого 04.03.2015 встановлено, що 21.02.2015 народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Із рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.07.2016 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14.06.2014, розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на «Корлат». Із довідки, виданої виконкомом Писарівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих.№469 від 26.08.2016 встановлено, що до складу сімї [PERSON] входить син [PERSON], [INFO]. Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обовязку матері, батька утримувати дитину, а також обовязку чоловіка утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно ст.180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки дитина проживає із позивачем і перебуває на її утриманні, суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Оскільки суду не надано доказів про наявність у відповідача постійного заробітку, що би давало підставу визначити аліменти у частці від заробітку (доходу), суд має підстави для визначення їх у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки син сторін [PERSON], [INFO], не досяг трьох років, суд має підстави для стягнення утримання з [PERSON] на користь [PERSON] до досягнення дитиною трьох років. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 30.08.2016 за вхід.№4879, тому суд має підстави для стягнення аліментів на утримання дитини з 30.08.2016. Дослідивши усі докази, суд вважає частково обґрунтованими позовні вимоги, виходячи із наступного. При визначенні розміру аліментів суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку. Суд враховує матеріальне становище сторін, ту обставину, що позивач самостійно утримує дитину. Суд враховує майнове становище відповідача, відсутність доказів про стан здоровя відповідача чи наявність інших утриманців, а тому суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Щомісячну суму коштів 1200 гривень на дитину, із якої в рівних частках (по 600 гривень) кожен із батьків зобовязаний утримувати дитину щомісячно, до її повноліття, суд вважає достатньою для належного забезпечення дитини, що включає харчування, повноцінний розвиток та догляд, необхідність придбання одягу та взуття, інших необхідних товарів. Із врахуванням якнайкращих інтересів дитини, суд має підстави визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Заявлену позивачем суму коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд вважає частково обґрунтованою, виходячи із наступного. Позивач не працює і самостійно утримує малолітню дитину, яка потребує витрат на харчування, одяг, відсутні докази про наявність у позивача доходів, а тому позивач потребує коштів на своє утримання. Оцінюючи майнове становище кожної сторони, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати утримання позивачу у сумі 300 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги у цих частинах обґрунтованими і має підстави для їх задоволення. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд має підстави відмовити як таких, що заявлені безпідставно. Суд не має підстав для присудження позивачу на її користь утримання від відповідача із дня предявлення позову, оскільки статтею 84 СК України не передбачено такого порядку стягнення утримання. А тому в цій частині позовних вимог [PERSON] суд має підстави відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», у сумі 551 гривня 20 копійок. Відповідно до ст. 367 ч.1 п. 2 ЦПК України у справі суд має підставу допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.ст. 84 ч.2, 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України.

Outcome: partial