Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 12 червня 2014 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Сімейне життя з відповідачем не склалося в силу наявності різних поглядів на подальше життя. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. У звязку з наведеним, просить суд розірвати їхній шлюб та не надавати час для примирення. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, з урахуванням вищевикладеного, приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 94, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія І-ФМ № 113389 від 12 червня 2014 року. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. З копії Свідоцтва про зміну імені Серія І-ФМ № 005761, виданого 28 квітня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції у Закарпатській області встановлено, що [PERSON], що народилася 22 травня 1989 рок, змінила імя, про що 28 квітня 2015 року складено відповідний актовий запис № 37. Прізвище, власне імя, по батькові після державної реєстрації зміни імені [PERSON]. Зазначене також підтверджується копією паспорту [PERSON] серія ВР № 589308, виданим Хустським РВ ГУДМС України в Закарпатській області 06 травня 2015 року. З матеріалів справи судом встановлено, що подружнє життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося в силу наявності різних поглядів на подальше життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Дітей у них немає, спору про поділ майна не має. На переконання позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, шлюб існує тільки формально. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 19 вересня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 23 вересня 2016 року. На підставі ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved