Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування, в якому посилається на те, що вона є рідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO], внаслідок чого відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини. Також із заявами про прийняття спадщини звернулися її рідна сестра [PERSON] та відповідач по справі, яка є внучкою спадкодавця. Спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає, оскільки її син [PERSON] помер раніше - [INFO]. Вважає, що відповідачка має бути усунена від права на спадкування з тих підстав, що спадкодавець через похилий вік та тяжку хворобу перебувала в безпорадному стані, внаслідок чого не могла самостійно забезпечувати належним чином свої умови проживання та потребувала постійного стороннього догляду, а відповідач жодного разу не навідувалася до спадкодавця і не надавала ніякої допомоги, хоча знала, що така допомога потрібна і мала реальну можливість її надавати. Вказує, що відповідачці було відомо, що вона та її сестра [PERSON] постійно допомагають спадкодавцю і до смерті допомагали батькові відповідачки, який був інвалідом 2 групи.. Допомога полягала в матеріальній підтримці та виконанні різних робіт по забезпеченню належних побутових умов їхнього проживання, придбанні ліків, відвідуванні в лікарні та догляду в себе вдома. За лікування [PERSON] вона з сестрою заплатили 14500 грн. З 1993 року періодично, а з 2009 року постійно до часу смерті [PERSON] вона з сестрою постійно опікувалися здоров»ям та побутовими потребами померлої - купляли продукти, предмети гігієни, необхідні предмети домашнього вжитку. Зазначає, що в 2012 році вона змушена була доглядати за кордоном свого хворого чоловіка, а сестра [PERSON], будучи інвалідом 3 групи, не могла приділяти достатньої уваги сестрі [PERSON], при цьому відповідач ухилялася від виконання обов»язку по утриманню спадкодавця, тому ними було прийнято рішення про влаштування [PERSON] за її згодою до стаціонарного відділення для постійного або тимчасового проживання с.Чудей Сторожинецького районного територіального обслуговування надання соціальних послуг, куди остання була поміщена 23.07.2012 року. Про перебування бабусі в даному закладі відповідачка дізналася під час похорон батька в квітні 2015 року. Незважаючи на це, відповідачка, маючи реальну можливість опікуватися своєю бабою, не надавала будь-якої матеріальної допомоги, не опікувалась нею, не цікавилася станом здоров»я та умисно ухилялася від виконання свого обов»язку щодо утримання спадкодавця. З ініціативи [PERSON] відповідачка двічі відвідала бабусю в соціальному закладі, але й після цього не стала допомагати, знаючи, що потрібні ліки та належне харчування. Вона з сестрою продовжували опікуватися померлою, постійно відвідуючи її в соціальному закладі, забезпечуючи їжею, одежею, необхідними речами та предметами повсякденного вжитку. Вказує, що має намір після отримання спадщини продати квартиру і за отримані кошти встановити надмогильні пам»ятники спадкодавцю та її сину. Просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті її баби [PERSON], яка померла [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснив, що починаючи з 1993 року позивач та її сестра [PERSON] періодично опікувалися спадкодавцем [PERSON] та її сином [PERSON]. Останній часто хворів і нерідко після лікарні перебував у [PERSON] Позивач оплачувала лікування батька відповідача. Позивач з сестрою періодично допомагали [PERSON] по господарству. З 2009 року надавали постійну допомогу, сестри по черзі їздили в смт.Красноїльськ до [PERSON], привозили продукти, готували їжу, вирішували різні побутові питання. За 5-6 років до смерті спадкодавця сестри домовилися із жінкою з села, щоб та доглядала за [PERSON], але син [PERSON] не погодився з цим. З 26.07.2012 року і до дня смерті [PERSON] перебувала на повному державному утриманні в територіальному центрі соціального обслуговування в с.Чудей, де її часто навідували позивач з сестрою, спілкувалися, цікавилися її потребами, приносили продукти харчування. Туди її влаштували позивач з сестрою, оскільки позивач була онкохвора, потребувала лікування закордоном, тому не могла продовжувати доглядати за [PERSON]. Відповідач є онукою спадкодавця [PERSON], а тому, як відповідно до вимог Сімейного кодексу України, так і виходячи з традицій, зобов»язана була піклуватися про бабусю. Однак, усвідомлюючи потребу бабусі в допомозі, маючи можливість її надавати, цього не робила. Вказав, що йому невідомо, чи позивач повідомляла відповідача про необхідність допомоги [PERSON] Після того, як відповідач була на похоронах батька, їй достовірно стало відомо про умови проживання бабусі, потребу в лікуванні. Позивач мала можливість надавати допомогу спадкодавцю, оскільки її діти живуть за кордоном, надають кошти, частину з яких вона спрямовувала на [PERSON]. Також коштами допомагала й інша сестра - [PERSON] Вказав, що позивач вимушена була допомагати [PERSON] не тому, що вони сестри, а через те, що остання потребувала допомоги. Не заперечив того факту, що на поховання [PERSON] кошти надавали позивач та відповідач порівну. В період перебувань позивача закордоном, її пенсію з карткового рахунку знімала сестра [PERSON] і кошти використовувала на потреби [PERSON]. Вважає несправедливим, щоб квартира спадкодавця перейшла до відповідачки. Позивач з сестрою мають намір після оформлення спадщини продати квартиру і за виручені кошти встановити надмогильні пам»ятники сестрі [PERSON], її сину [PERSON], батькам. Просив позовні вимоги довірителя задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що вона є онукою позивача, неодноразово відвідувала [PERSON], але відповідача ніколи не бачила. Вона особисто та її мама повідомляли відповідачку про місце та умови перебування [PERSON], однак відповідачку це не цікавило. [PERSON] страждав алкоголізмом, що стало вагомою причиною поміщення [PERSON] в соціальний заклад в с.Чудей, оскільки перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння створював небезпеку її життю, вигнав доглядальницю, яку найняли позивач з сестрою. Перед поміщенням в даний соціальний заклад, позивач та [PERSON] переконалися, що там [PERSON] буде надана належна допомога. Сестри часто навідували останню в с.Чудей, привозили необхідні ліки, продукти харчування, засоби гігієни. Про безпорадний стан спадкодавця свідчить її похилий вік, наявність захворювань, невелика пенсія. Відповідач згідно ст.264 СК України зобов»язана була доглядати за бабусею, такий обов»язок в неї виник з моменту її повноліття. Однак, цей обов»язок вона переклала на сестер спадкодавця та державу, хоча мала можливість надавати допомогу та опікуватися бабусею. Останню вона відвідала кільки разів за півроку до смерті з ініціативи [PERSON], хоча знала місцеперебування задовго до похорону батька, оскільки під час телефонної розмови її матері з мамою [PERSON], на її прохання мама передала своїй співрозмовниці, щоб та повідомила [PERSON] про бабусю. В одне з відвідувань, дізнавшись про болячку на нозі бабусі, відповідачка не забрала її на огляд до кваліфікованого лікаря, а лише сфотографувала ногу, пояснивши, що проконсультується у лікаря. Відповідач не приймала участі в житті родини і з»явилася лише тоді, коли стало відомо про наявність спадку. Коли батько відповідачки потребував операції з видалення катаракти, то кошти на операцію надала позивач, а після її проведення вона особисто відвезла [PERSON] додому до позивачки, де той перебував деякий час, потім він ще знаходився у [PERSON], доки не відновився зір, після чого поїхав додому. Відсутність бажання у відповідача у піклуванні та догляді за бабусею підтверджує і той факт, що не здійснила поховання останньої самостійно за власний рахунок, а навпіл з [PERSON] Вважає, що справедливо буде усунути відповідачку від права на спадкування. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що по мірі можливості допомагала батькові і бабусі, відвідуючи їх, не зобов»язана була повідомляти про це родичів чи сусідів. Про перебування бабусі в соціальній установі в с.Чудей дізналася під час похоронів батька. Їй не було відомо коли і чому бабусю туди помістили, про це її ніхто не повідомляв і не запитував її думки чи можливостей іншого варіанту влаштування. Не погоджується з доводами позивача, що вона ухилялася від утримання спадкодавця. Бабуся ніколи не зверталася до неї про надання допомоги. [PERSON], повідомивши про перебування бабусі в с.Чудей, говорила, що їй нічого не потрібно, там все є для проживання, а також доглядає лікар. В період після похоронів батька і до смерті бабусі вона відвідувала останню в соціальному закладі сім разів, як з [PERSON], [PERSON], так і без них, привозила продукти, необхідні побутові речі. Вона бачила, що в закладі створені належні умови для перебування, забезпечений догляд, нормальне харчування, з цього приводу спілкувалася з працівниками закладу, їй повідомили, що враховуючи стан бабусі, яка була практично лежачою, в домашніх умовах постійного догляду та медичного обслуговування забезпечити не зможу. Працівники закладу жодного разу не говорили про відсутність чи нестачу ліків, продуктів харчування, предметів гігієни, одягу, навпаки, говорили, що все є, додатково нічого не потрібно. Під час одного з відвідувань з»ясувалося, що в бабусі на нозі утворилася виразкоподібна рана, працівники закладу повідомили, що лікують її лікарськими мазями. Вона сфотографувала ногу і показала фото лікарю-дерматологу в Чернівцях, на що той повідомив, що причиною є проблеми з судинами, враховуючи те, що бабуся була нетранспортабельна, іншого лікування не запропонував, вказавши, що здійснюваного догляду достатньо. Під час спілкування з бабусею остання говорила, що їй нічого не потрібно. Вважає, що бабуся не перебувала в безпорадному стані, так як знаходилася в належних умовах в соціальному закладі в с.Чудей. Їй невідомо, чи перебувала бабуся в безпорадному стані, коли поживала разом з сином, який вживав алкоголь. Вона приймала участь в похованні батька, бабусі. В матеріалах справи є довідка, що [PERSON] здійснила поховання бабусі, отримана вона була для того, щоб [PERSON] виплатили державну допомогу на поховання. Не погоджується з доводами позивача, що остання здійснювала догляд та надавала допомогу спадкодавцю, оскільки [PERSON] знаходилася на повному державному утриманні, побутовий та медичний догляд здійснювався соціальним закладом. Позивач є постійним резидентом США з 2004 року. Згідно інформації ДПС України позивачка з 2012 року часто їздила в США на тривалий період, тому не могла забезпечити той догляд за [PERSON], про який зазначено в позові. [PERSON] не є позивачем по справі, крім того, вона є інвалідом 3 групи, до бабусі в Чудей їздила лише з нею на машині. Просила відмовити в задоволені позову. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що батько відповідачки проживав разом з нею та дружиною в м.Чернівці до 2006 року, тому він не потребував піклування з 1993 року, як про це зазначає позивач. В подальшому відповідач спілкувалася зі своїм батьком в телефонному режимі, ні він, ні [PERSON] не зверталися до неї про допомогу. Відповідачка приїжджала в смт.Красноїльськ до батька й бабусі, надавала допомогу, в якій бачила потребу, але догляд за бабусею здійснював син - батько довірительки, так як вони проживали разом. В період часу, коли син їздив на лікування, [PERSON] не була в такому стані, щоб її не можна було залишити одну. Відповідачку тоді не повідомляли, що потрібна допомога. Після смерті сина [PERSON] не перебувала в безпорадному стані, так як знаходилася в соціальному центрі на державному утриманні і отримувала допомогу від працівників центру, якої було достатньо для нормального проживання в закладі. Позивач регулярно їздила в США, де перебувала по кілька місяців, що підтверджено відомостями з ДПС України і заперечує той факт, що вона двічі на місяць навідувала сестру в соціальному закладі в с.Чудей, про що зазначено в довідці цього закладу, що долучена до позову. Виписки з карткового рахунку позивачки про нарахування та зняття пенсії у її відсутності на Україні не підтверджують, що кошти спрямовувалися саме на догляд за [PERSON]. Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, що спадкодавець зверталася за допомогою до відповідачки, остання ухилялася від її надання, що спадкодавець перебувала в безпорадному сані і потребувала допомоги саме відповідача. Вважає позов необґрунтованим і просила відмовити в його задоволенні. Заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є рідною сестрою позивачки та померлої [PERSON] В 2009 році у [PERSON] стався інсульт, вона лежала в лікарні в Чернівцях, де її доглядали вона та позивач, купляли ліки, годували. З лікарні вона забрала сестру до себе, а через три місяці її забрала позивач, в якої [PERSON] перебувала також близько трьох місяців. В 2010 році у [PERSON] стався другий інсульт, вона з позивачкою знову доглядали за сестрою, по черзі сиділи біля неї, готували їжу і приносили. З лікарні так само почергово забирали до себе. Крім них, [PERSON] ніхто не опікувався, син [PERSON] цей час вживав алкоголь, онука не цікавилася бабусею. Вони також регулярно приїжджали до сестри додому в смт.Красноїльськ, привозили продукти, необхідні речі, там прибирали, прали, доглядали за грядками. Вони і раніше лікували [PERSON] і її сина. [PERSON] згадувала про онуку [PERSON], чекала на неї, але остання не приїжджала. Через те, що вона була онкохворою, а позивач змушена була їхати в США для лікування чоловіка, вони домовилися з жінкою з селища про догляд за [PERSON]. Та побула 3 дні і син [PERSON], який вживав алкоголь, вигнав доглядальницю. Покійна сестра попросила, щоб її відвезли в будинок пристарілих в с.Чудей, де їй буде краще, ніж вдома. Вони переконалися, що в цьому закладі нормальні умови, оформили необхідні документи і відвезли сестру. Там сестра перебувала з 2012 року до смерті. В травні 2014 року [PERSON] зателефонував до неї і повідомив, що погано бачить. Вони поїхали в клініку по зору, де повідомили, що потрібно робити операцію, вставляти кришталик. В подальшому вона з [PERSON] супроводжували його на операцію і забирали з клініки до неї, де [PERSON] перебував, доки не відновився зір. Кошти на операцію в сумі 10400 грн. дала позивач. Відповідач з нею та позивачкою не спілкувалася, але їй відомо, що мати [PERSON] спілкувалася з мамою відповідачки і та просила передати відповідачці про стан бабусі, коли відбулася ця розмова - не знає. Вона особисто не зверталася до відповідачки щодо безпорадного стану бабусі. Під час похорону [PERSON] - батька відповідачки, вона повідомила останній, що бабуся перебуває в будинку пристарілих в с.Чудей. Відповідачка за її пропозицією поїхала з нею в Чудей до бабусі. Остання внуку не впізнала, нічого в неї не питала, не просила. Після перенесених інсультів [PERSON] всіх впізнавала. Відповідачка не відмовлялася їхати до бабусі, була лише двічі разом з нею, так як вона сказала відповідачці, що [PERSON] важко реагує на чужих людей, був випадок, коли до неї приїхав хтось, кого остання не пам»ятала, і від цього хвилювання в неї погіршилося здоров»я. Тому бабусю потрібно підготувати до зустрічі з іншими. Коли двічі їхала до сестри з відповідачкою, остання нічого не привозила бабусі, так як вона їй говорила, що в будинку пристарілих гарні умови, догляд, там добре годують. Дійсно умови були чудові, чисто, 4-разове харчування, належний санітарно-гігієнічний догляд. У сестри на нозі утворилася рана, в будинку пристарілих їй робили ванни, наносили мазі. Відповідач сфотографувала ногу, щоб показати лікареві і порадитися з приводу лікування. Більше вона нічого не зробила, не забрала бабусю в лікарню, не привезла лікаря. Те, що [PERSON], знаходячись в будинку пристарілих, була в безпорадному стані підтверджує те, що вона не ходила, не могла впізнати онуку, коли та приїхала. Позивачка, перебуваючи за кордоном, надавала допомогу [PERSON], оскільки дозволила їй отримувати пенсію і використовувати кошти на утримання покійної сестри та сина останньої. Перебуваючи в Україні, позивач як медик, забирала [PERSON] на лікування в Чернівці, коли ставалися інсульти, здійснювала за нею догляд, забезпечувала необхідними ліками. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він є сином позивача. В 1992 році виїхав до США, де проживає по даний час, з 2011 року є громадянином США. В Чернівці приїжджав перший раз в 2006 році, потім ще кілька разів - в жовтні 2014 р., з листопада 2015 р. по січень 2016 р., в серпні-вересні 2016 року. Йому відомо, що [PERSON] виховувала внучку [PERSON] до п»ятирічного віку, після чого внучка не була в бабусі, не надавала їй допомоги. Про безпорадний стан бабусі відповідачу було відомо від його колишньої дружини. Інформації про те, що відповідач відвідувала [PERSON], до нього не надходило. Позивач доглядала за сестрою [PERSON] в себе дома, коли та була після інсульту, забезпечувала ліками. Він також надавав матеріальну допомогу [PERSON] за власною ініціативою, а не на її прохання. У жовтні 2014 року він відвідував [PERSON] в будинку пристарілих в с.Чудей, остання майже не розмовляла, спочатку його не впізнала, думала що це син [PERSON]. Її потрібно було доглядати - допомагати підніматися, ходити. Завдяки тітці [PERSON] [PERSON] була помита, причесана. Умови в закладі були в доброму стані, харчування достатнє. З відповідачкою бачився лише на похоронах батька в грудні 2015 року, спілкувався з нею стосовно справи загибелі в ДТП її батька, говорив, щоб вона контролювала за розслідуванням. Після ще деякий час спілкувалися по скапу, потім спілкування припинилося. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що в будинку пристарілих в с.Чудей живе вже 10 років. [PERSON] привезли туди близько 4 років назад. Вони були в одній кімнаті, тому вона за нею доглядала. До неї приходили її сестри, приносили продукти, ліки, цікавилися її станом. Внучку [PERSON] бачила двічі, та приходила з [PERSON] і [PERSON], приносили сумки, але вона не бачила, щоб внучка бабусі давала щось окремо. Вона бачила внучку двічі, можливо та приходила у її відсутності. [PERSON] мало розмовляла, про внучку нічого не говорила. [PERSON] приходила з чоловіком та сином. До неї не раз телефонували [PERSON] і [PERSON], остання навіть з США дзвонила, цікавилися [PERSON]. Внучка до неї не дзвонила стосовно бабусі. По телефону з внучкою вона не розмовляла. В будинку умови дуже добрі, достатнє харчування, гарний догляд зі сторони працівників закладу та медичного персоналу, вони всім забезпечені, в тому числі одягом, їжею, ліками, предметами гігієни, і нічого не потребують. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він працює завідуючим стаціонарного відділення для постійного або тимчасового проживання с.Чудей Сторожинецького районного територіального центру соціального обслуговування. [PERSON] поступила до них з 23.07.2012 року і проживала до [INFO] - дня смерті. До них поступають люди, за якими нема кому доглядати, які не можуть самостійно забезпечувати свої потреби. У [PERSON] син був інвалідом. Про поміщення клопотали її сестри, так як не було кому за нею доглядати. Вона була хвора, після інсульту, коли поступила до них, могла ходити, в подальшому через здоров»я і вік стан її погіршувався, вона постійно лежала. За час проживання у них [PERSON] не хворіла і не потребувала особливого лікування. В основному її відвідували сестри, приносили все необхідне, ліки за вказівкою їхнього лікаря. Їхня установа не є лікувальною, тому в них є лише найнеобхідніші медикаменти. Від співробітників дізнався, що один раз з [PERSON] була внучка [PERSON], до нього внучка не зверталася. У них не ведеться обліку відвідувань, нема обов»язку повідомляти про відвідування. [PERSON] перебувала на державному забезпеченні, отримувала 25 відсотків пенсії. Харчуванням, предметами вжитку, гігієни вони забезпечені повністю. [PERSON] не потребувала додаткового догляду, сестри нею опікувалися, так як вони гарна сім»я. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що вона є матір»ю відповідачки. Їй відомо, що [PERSON] після смерті батька відвідувала бабусю з [PERSON] будинку в с.Чудей 1-2 рази на місяць, возили дещо з харчування, але забезпечення там було добре. [PERSON] говорила, щоб без попередження не їхати, бо це викликає занепокоєння і погіршення стану [PERSON]. В грудні 2015 року вона разом з [PERSON] та сином [PERSON] також їхали в Чудей, [PERSON] їх не впізнала, [PERSON] розповідала, що бабуся її також не впізнала, коли приїжджала з [PERSON]. Вона бачила, що умови в будинку були добрі. [PERSON] разом з [PERSON] займалися похованням батька [PERSON]. Їй невідомо, чи позивач надавала допомогу спадкодавцю, знає, що та постійно їздила в Америку. Також їй відомо, що позивач та [PERSON] приводили до [PERSON], коли та перебувала в с.Чудей, секретаря сільської ради з метою оформлення заповіту. Вона особисто дізналася про поміщення [PERSON] в соціальний заклад від людей з Красноїльська на похоронах [PERSON]. Яка була причина поміщення - їй невідомо. [PERSON] відвідувала бабусю з батьком до його смерті, коли ті проживали в смт.Красноїльськ, скільки разів - не пам»ятає. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він є братом відповідача, йому відомо, що [PERSON] підтримувала зв»язок з бабусею, відвідувала її. Він також їздив з [PERSON] та мамою в будинок пристарілих до [PERSON]. Під час цього візиту [PERSON] не зверталася до [PERSON] за допомогою. Умови в будинку пристойні, було чисто, охайно. Від [PERSON] чув, що вона їздила до бабусі не рідше одного разу в місяць. Йому невідомо, чи надавала [PERSON] бабусі якусь допомогу. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що з [PERSON] давно знайомий, працював головою селищної ради Красноїльська. Йому відомо, що остання перенесла інсульт, після якого жила 3 місяці у [PERSON], потім повернулася додому. Вона хотіла бути вдома в Красноїльську, а не в сестри в Чернівцях. Після цього вона лікувалася ще в їхній селищній лікарні. Вона вже не в змозі була за собою доглядати і хотіла, щоб її помістили в будинок пристарілих. Її син [PERSON] був на пенсії по інвалідності і не міг допомагати матері. Йому відомо, що в [PERSON] була внучка [PERSON], чи допомагала внучка бабусі - не знає. Сама [PERSON] нічого не говорила йому про внучку. Він був 2-3 рази у [PERSON] в Чудеї, також відвідував її вдома в Красноїльську. Вона не говорила, що потребує будь-якої допомоги, не висловлювала скарг. До неї часто приїжджали сестра [PERSON] з чоловіком та сестра [PERSON]. Йому невідомо, чи позивач надавала кошти на догляд за [PERSON]. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що знала як [PERSON], так і всю сім»ю [PERSON]. Проживала недалеко від [PERSON], завжди проходила мимо її будинку, вони часто спілкувалися. Внучку [PERSON] бачила в дитинстві, так як її виховувала бабуся, потім побачила її на похоронах батька [PERSON]. В інший період її не бачила. У [PERSON] було два інсульти, вона потребувала допомоги, [PERSON] також був хворий. Допомогу надавали сестри [PERSON] і [PERSON], вони привозили продукти, прали, великі речі для прання брали в Чернівці. Для обробітку городу [PERSON] наймала людей. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що є племінником позивача, знає [PERSON], її сина [PERSON]. З 90-х років остання хворіла, сама себе забезпечувала. Син був хворий, інвалід, [PERSON] потребувала допомоги. В останні роки знаходилася Чудейському будинку. Йому відомо з розмов рідних, що крім [PERSON], [PERSON], [PERSON] її ніхто більше не провідував. Внучку [PERSON] він побачив на похоронах її батька [PERSON]. Йому невідомо про звернення [PERSON] щодо потреби в допомозі. Вона опинилася в Чудейському будинку в результаті хвороби. Він туди не приходив, але з розмов чув, що вона не всіх впізнавала, у неї були провали в пам»яті. Він не знає, якої саме допомоги потребувала [PERSON], але зі слів інших - це була потреба сторонньої допомоги. Свідок [PERSON], в суді пояснила, що вони з [PERSON] були сусідами, вона приходила до останньої. Коли та перенесла інсульт, була деякий час у сестер, але хотіла додому. Після цього вона потребувала посиленого догляду. До неї постійно приїжджали сестри [PERSON] і [PERSON], прибирали, поралися на городі. Син за нею не доглядав, бо часто знаходився в компанії, де вживали алкоголь. В розмовах про дітей і внуків [PERSON] згадувала свою внучку, їй було прикро, що та не приїжджає. Вона відвідувала [PERSON] в Чудеї, коли приїздила до свого племінника. В той час нікого не було з відвідувачів, [PERSON] доглядала працівник закладу. Їй невідомо, чи зверталася [PERSON] чи інші до внучки за допомогою. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що жив з [PERSON] і її сином [PERSON] в одному будинку. Коли вона захворіла, сестри забрали її в Чернівці. Там вона була 3-4 місяці і повернулася додому, була ходячою. Син вживав алкоголь і сестри віддали її в будинок пристарілих в Чудей. Там її відвідували сестри [PERSON] і [PERSON], [PERSON] - чоловік останньої. Вони і в Красноїльськ приїжджали і допомагали їм. Саме вони дали 3 тис.грн. на ремонт даху в будинку, який він міняв особисто. [PERSON] не бачив з 90 років. В одній з розмов з [PERSON], той, будучи випившим, скаржився, що його покинули найближчі люди - донька і прийомний син. [PERSON] була на похоронах батька, брала участь в похованні. Йому невідомо, чи звертався хтось до [PERSON] за допомогою [PERSON]. Остання та її син згадували про [PERSON], але не говорили, що намагалися спілкуватися з нею, зверталися за допомогою чи бажали поїхати до неї. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що знала [PERSON] багато років. ЇЇ родина дружня, сестри [PERSON] і [PERSON] часто приїжджали. [PERSON] виховувала внучку до 5-6 років, так як батьки навчалися. Коли [PERSON] постаріла, їй вже було важко себе обходити. Вона з образою говорила, що внучка не приїжджала. Сестри продовжували приїжджати. Коли [PERSON] стала немічною, потребувала допомоги, її віддали в будинок престарілих. [PERSON] повернувшись, до матері вживав алкоголь, коли захворів, то його забрали [PERSON] і [PERSON] на лікування. Коли були у [PERSON] проблеми з зором, вони також його лікували. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що [PERSON] з часу хвороби знаходилася на утриманні сестер [PERSON] і [PERSON], вони забезпечували грішми, лікуванням, ліками, харчуванням, які також здійснювали догляд. Внучка не приймала участі в догляді за бабусею, не спілкувалася з нею. До поміщення в Чудей [PERSON] потребувала догляду, так як знаходилася в хворобливому стані, догляд здійснювали сестри, які привозили їжу, здійснювали догляд за будинком. Син не міг забезпечити догляд за матір»ю, оскільки страждав алкоголізмом, через це були сварки між ними. [PERSON], [PERSON] з чоловіком [PERSON] протягом останніх 10 років приїжджали завжди втрьох в Красноїльськ. При цьому [PERSON] завжди провідував його родину. Зі слів [PERSON] йому відомо, що коли та знаходилася в США, то допомагала грішми. Пояснив, що він проживав постійно в Красноїльську до 2000 року, потім регулярно приїжджав до батьків, за виключенням періодів, коли перебував закордоном, зокрема в Ізраїлі, Німеччині, Росії, Франції, Іспанії по 2-3 місяці. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є рідними сестрами, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER] (а.с.8, 12), копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON]., [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.9). [PERSON] була матір»ю [PERSON], який помер [INFO] у віці 65 років в сел..Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13,14). [INFO] [PERSON] померла у віці 88 років в с.Чудей Сторожинецького району Чернівецької області (а.с.11). Відповідно до довідки державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори від 01.02.2017 року №10\\02-14 після смерті [PERSON], яка померла [INFO] заведена спадкова справа, особами, які подали заяви про прийняття спадщини є [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.40). З виписок з історії хвороби [PERSON] за 2001,2003,2005,2006,2007,2008 роки вбачається, що він неодноразово проходив лікування в умовах стаціонару через захворювання печінки, шлунка, серця, легень (а.с.15-22, 37,38). Також проходив лікування в січні-березні 2014 року в ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня», в ході якого медикаментами забезпечувався за власний рахунок (а.с.25). Відповідно до довідки загально профільної МСЕК м.Чернівці, виданої 12.12.2007 року безтерміново, [PERSON] був інвалідом другої групи (а.с.24). Відповідно до довідки ПП «Центр сучасної офтальмології «Ваш зір» [PERSON] проходив лікування з 15 по 16 липня 2014 року, йому була проведена операція, вартість лікування 10200 грн. (а.с.41). З витягів з історії хвороби [PERSON] вбачається, що з 12.05.2009 р. по 26.05.2009 р., з 16.06.2010 р. по 12.07.2010 р., з 09.04.2011 р. по 11.04.2011 р. в різних лікувальних закладах м.Чернівці знаходилась на лікуванні через ішемічний інсульт та супутні захворювання (а.с.27-29). З довідки Красноїльської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 26.10.2016 року, наданої на адвокатський запит, вбачається, що [PERSON] неодноразово лікувалася в даному закладі в 2011 та 2012 роках, а [PERSON] - в 2013, 2014 роках. Медикаменти для лікування купляли [PERSON], [PERSON], які відвідували хворих в лікарні та доглядали за ними вдома (а.с.30). [PERSON] належала квартира по [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1996 року (а.с.32). Відповідно до довідки виконкому Красноїльської селищної ради від 08.09.2016 року №1370 [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], що помер [INFO], були зареєстровані по [ADDRESS] (а.с.34). Згідно листа Сторожинецького районного територіального центру соціального обслуговування від 12.10.2016 року №306 [PERSON] перебувала у стаціонарному відділенні для постійного або тимчасового проживання (с.Чудей) з 23.07.2012 року по [INFO]. [PERSON] у відділенні потребувала постійної сторонньої допомоги та догляду, самостійно забезпечити умови свого життя не могла. У відділенні її відвідували сестри [PERSON]. та [PERSON] один-два рази на місяць (а.с.35). Згідно листа Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 21.06.2017 року №04/510 [PERSON] з 26.07.2012 року перебувала в стаціонарному відділенні тимчасового та постійного проживання с.Чудей Сторожинецького територіального центру соціального обслуговування на повному державному утриманні, за період перебування отримувала 25% належного розміру пенсії (а.с.98). Відповідно до довідок Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат [PERSON] в період з березня 2013 року по березень 2015 року отримував пенсію по інвалідності в розмірах 1043, 18 грн., 1098,18 грн.; [PERSON] - з березня 2014 року по березень 2016 року в розмірах 326,63 грн., 362,56 грн. (а.с.99,100). Згідно з виписок по картковому рахунку [PERSON] за періоди з 01.04.2014 р. по 31.10.2014 р., з 01.04.2015 р. по 31.10.2015 р., їй щомісяця на рахунок зараховувалася пенсія в розмірі 1229,22 грн., які після зарахування знімалися готівкою (а.с.101,102). [PERSON] в 2015, 2016 роках нараховувалася пенсія в розмірах 1229,22 грн., 1354,22 грн., 1410, 22 грн., 1527,22 грн., що підтверджується довідками ГУ ПФУ м.Чернівці (а.с.113, 114). Наявність у [PERSON] онкологічного та інших захворювань підтверджується виписками з історії хвороби за 1994 рік, 1998 рік, 2014 рік, звітами медичного обстеження, проведеного в 2008, 2011 році (а.с.103-108). На а.с.112 міститься ксерокопія документа, з якого вбачається, що [PERSON], [INFO], є резидентом США з 09.07.2004 року. Згідно інформації ДПС України в період з 07.10.12 по 17.12.12 року, з 15.05.13 по 04.11.13 року, з 19.04.14 по 26.10.14 року, з 21.03.15 по 06.09.15 року [PERSON] перебувала за межами України (а.с.123). Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно роз»яснень п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року правило частини п»ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов»язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Правовідносини щодо обов»язку утримання інших членів сім»ї та родичів регулюються главою 22 Сімейного кодексу України. Так, ч.1 ст.267 СК України передбачено, що повнолітні внуки, правнуки зобов'язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу. Позивач, звертаючись з позовом до суду, посилається, зокрема, на норми абз.2 ч.3, ч.5 ст.1224 ЦК України, ст.264 СК України. Згідно абзацу 2 ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухиляються від виконання обов»язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Верховний Суд України в зазначеній вище постанові Пленуму роз»яснив, що правило абзацу другого частини третьої ст.1224 ЦК стосується особи, яка зобов»язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов»язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов»язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов»язку. Частиною 1 ст.264 СК України передбачено, що внуки, правнуки зобов'язані піклуватися про своїх бабу, діда, прабабу, прадіда. Виходячи із конструктивного розміщення даної норми в Сімейному кодексі України, а саме, що вона відноситься до глави 21 «Особисті немайнові права та обов»язки інших членів сім»ї та родичів» та виходячи із поняття «піклування», яким є забезпечення прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров»я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов»язки, суд вважає, що дана норма закону не підлягає застосуванню при вирішенні спору в даній справі, так як відповідно до ст.1224 ЦК України підставою для усунення відповідача від спадкування є ухилення від надання допомоги та утримання спадкодавця. Виходячи з наведеного, суд вважає, що при вирішенні даного спору застосуванню підлягають норми ч.5 ст.1224 ЦК України, ст.267 СК України. Відносно цих вимог закону встановлено, що відповідач [PERSON], будучи донькою [PERSON], що помер [INFO], є спадкоємцем за правом представлення відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України після смерті спадкодавця [PERSON] - бабусі відповідача, яка померла [INFO]. Дана обставина визнана сторонами по справі, а тому згідно ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] внаслідок свого похилого віку та перенесених важких захворювань, зокрема ішемічного інсульту, в 2009, 2010 роках, не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала догляду та допомоги, які не надавалися її сином [PERSON], з яким вона проживала в смт.Красноїльськ. Причиною такої поведінки останнього є зловживання алкоголем, через що між матір»ю і сином виникали суперечки, син вигнав доглядальницю матері, яку запросили сестри [PERSON] Дані обставини підтверджуються показами свідків. В судовому засіданні не було встановлено, що [PERSON] не міг виконувати свого обов»язку по догляду за матір»ю саме внаслідок своєї інвалідності та стану здоров»я, оскільки з досліджених письмових документів вбачається, що останній регулярно лікувався в період з 2001 по 2008 роки. Наведене свідчить, що [PERSON] перебувала в безпорадному стані, що зумовило її переїзд у стаціонарне відділення для постійного або тимчасового проживання в с.Чудей Сторожинецького районного територіального центру соціального обслуговування, де вона проживала з 23.07.2012 року до дня смерті - [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, в судовому засіданні не доведено, що син [PERSON] з поважних причин не міг надавати належного утримання матері, що про це було відомо відповідачу, внаслідок чого вона як онука зобов»язана була утримувати бабусю згідно ч.1 ст.267 СК України, однак ухилилася від виконання цього обов»язку. Оскільки, як представники позивача, так і свідки в суді пояснили, що їм невідомі факти про те, що відповідач приїжджала чи в інший спосіб контактувала з батьком і бабусею і що в період до поміщення [PERSON] в соціальний заклад в с.Чудей, остання, її син, сестри чи хтось з допитаних свідків повідомляв відповідача про необхідність її допомоги. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач дізналася про перебування своєї бабусі [PERSON] в стаціонарному відділенні для постійного або тимчасового проживання в с.Чудей Сторожинецького районного територіального центру соціального обслуговування, під час похоронів батька [PERSON], який помер [INFO]. Про це їй повідомила [PERSON], що остання підтвердила в судовому засіданні як свідок. Також свідок вказала, що до цього вона не повідомляла [PERSON] про потреби бабусі і поміщення в даний заклад. Не спростовують даних обставин посилання представника позивача [PERSON] про те, що вона переказувала через свою маму матері відповідачки, щоб та повідомила [PERSON] про перебування бабусі, оскільки вона не підтверджена належними доказами, в тому числі показами свідка [PERSON] - матері відповідача, а свідок [PERSON] в суді щодо наведеного пояснила, що їй відомо це зі слів [PERSON] і не знає, коли відбувалася така розмова. Дізнавшись про те, де перебуває бабуся, відповідачка їздила до неї, цікавилася умови перебування в соціальному закладі, де її повідомили, що догляду і утримання, який надається [PERSON] достатньо і додатково нічого не потрібно. В судовому засіданні поясненнями сторін, показаннями свідків встановлено, що умови перебування [PERSON] в зазначеному соціальному закладі були належні, за нею здійснювався відповідний догляд, в тому числі медичними працівниками, надавалася необхідна допомога, забезпечувалося достатнє харчування. Обставин, які б свідчили, що [PERSON] наданої допомоги та догляду не було достатньо і була потреба в додатковому харчуванні, лікуванні, забезпеченні одягом, іншими речами та предметами першої необхідності, чи необхідність в догляді іншими особами, зокрема отримання такої допомоги чи догляду саме від відповідача і що про це до останньої зверталися сама [PERSON], або завідуючий чи працівники закладу, інші особи, не було встановлено. Ті обставини, що позивач і її сестра [PERSON], регулярно відвідували [PERSON], привозили їй продукти, необхідні речі, ліки, на думку суду, не свідчать про потребу в них останньої, а підтверджують міцні і доброзичливі родинні стосунки між сестрами, що ґрунтуються на любові, взаємодопомозі і взаємовідповідальності. Посилання позивача, що в періоди перебування її закордоном, кошти від пенсії отримувала сестра [PERSON] і використовувала на матеріальне утримання і догляд за [PERSON], не були доведені в судовому засіданні, оскільки факт зняття коштів нарахованих пенсій відповідно до виписок з карткового рахунку позивача, на які остання посилається в обгрунтування даної обставини, не може служити доказом, що ці кошти використовувалися на [PERSON] В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, який є витягом із узагальнення з даного питання, яке було обговорено і взято до відома на засіданні пленуму Вищого спец суду, зазначається, що виходячи із змісту ч.5 ст.1224 ЦК, суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов»язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов»язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов»язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Крім цього, підлягає з»ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Лише за наявності всіх зазначених обставин і доведеності в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що в ході розгляду справи не доведено обставин ухилення відповідача [PERSON] від надання допомоги [PERSON] та потреби останньої в допомозі саме відповідача, оскільки спадкодавець перебувала на повному державному утриманні в соціальному закладі, отримувала додаткову допомогу від родичів, необхідності у [PERSON] будь-якого виду допомоги, понад ту, яку вона отримувала, і саме від відповідача - не встановлено. Ті обставини, що позивач впродовж багатьох років допомагала спадкодавцю як своїй сестрі матеріально, фізичною допомогою, особистим доглядом, а також наявність матеріальної та фізичної можливості відповідача в наданні матеріальної допомоги спадкодавцю, оскільки є особою середнього віку, працевлаштованою, матеріально забезпеченою, самі по собі не є підставами для усунення відповідача від права на спадкування після смерті [PERSON]. В зв»язку з цим позовні вимоги є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити. На підставі ч.5 ст.1224 ЦК України, ч.1 ст.267 СК України, п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року,

Outcome: dismissed