Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача - [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила наступне. 10.05.2003 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 062083. Зазначає, що з початку червня 2016 року фактичне проживання подружжя однією сімєю припинено, вони не ведуть спільного господарства. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, що призводить до виникнення протиріч. [PERSON] переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, а також зазначає, що не згідна на примирення. Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей син [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. Спір про поділ майна відсутній. Сторони в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, однак 25.07.2017 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім того, 25.07.2017 року відповідач [PERSON]І подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Як зазначено у ч. 2\~ст. 197 ЦК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, 10.05.2003 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області 10.05.2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 187 та видано свідоцтво про одруження серії І-ФМ № 062083. Від даного шлюбу у сторін є діти син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 106489, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 171501, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. Встановлено, що з початку червня 2016 року фактичне проживання подружжя однією сімєю припинено, вони не ведуть спільного господарства. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, що призводить до виникнення протиріч. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам позивача, з чим погоджується і відповідач, що підтверджується поданою ним до суду заявою. Спір про поділ майна відсутній. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Витрати із сплати судового збору у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved