Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів та просить стягнути з [PERSON] аліменти в її користь у твердій грошовій сумі на утримання сина [PERSON] [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманню у розмірі по 2500 грн, щомісяця до досягненням дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти в її користь на її утримання у твердій грошовій сумі по 1500 грн., щомісяця з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення їхнім сином [PERSON] [INFO] , трьох років. Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. 28.02.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, посилаючись на те, що твердження позивача про ненадання ним матеріальної допомоги синові [PERSON] не підтверджено доказами, оскільки з позивачкою вони спілкуються щодо потреб їхнього сина, ним було переведено кошти на ім`я [PERSON] у сумі 2000 грн. 17.10.2019 року , згодом 1500 грн. переведено 26.12.2019 року для придбання необхідних речей дитині. Він займається підприємницькою діяльністю, як фізична особа і середньомісячний його дохід складає 4176 грн., а позивач ставить вимогу про стягнення з нього аліментів на загальну суму 4000 грн., що складає майже повністю його дохід за місяць. Крім того позивачка працює та отримує дохід. Вважає, що позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] у твердій сумі у розмірі 2500 грн. до досягнення дитиною повноліття підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню аліментів у твердій сумі у розмірі 1500 грн. (що відповідає та перевищує розмір 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) до досягнення дитиною повноліття, а щодо стягнення коштів на утримання матері у сумі 1500 грн. слід відмовити, у зв`язку з тим, що він не має фінансової змоги надавати таку матеріальну допомогу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про часткове визнання позову, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку, просить відмовити в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутності. На підставі вимог ст.ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що 16 квітня 2019 року складено відповідний актовий запис №5. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище їй « [PERSON] », згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] видане 16 квітня 2019 року Заліщицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. (а.с.9) Сторони по справі являються батьками [PERSON] , [INFO] , відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 01.10.2019 року Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.10). Згідно довідки № 3339 від 24.12.2019 року, виданої Копичинецькою міською радою, та довідки про реєстрацію місця проживання №2662 від 3.10.2019 року Копичинецької міської ради, вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] перебуває на утриманні [PERSON] , жительки [ADDRESS] . Добровільно питання утримання малолітню дитину сторонами не врегульовано. (а.с.12,13) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою зазначеної статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» для дітей вікoм до 6 рокiв з 01 січня 2020 пo 30 червня 2020 року становить 1779 грн., с 01 липня пo 30 листопада 2020 року - 1859 грн., з 01 по 31 грудня 2020 року - 1921 грн.. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлені судом обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, та приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн. на утримання дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України. Твердження [PERSON] в позовній заяві про те, що відповідач може їй надавати аліменти на утримання сина в розмірі 2500 грн. щомісячно не ґрунтуються на матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, виходячи із обов`язку обох батьків у рівній мірі утримувати дітей суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у сумі не меншій ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд також враховує правову позицію, висловлену в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 461/4936/16. Щодо позовних вимог про стягнення коштів на утримання дружини, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має і в разі розірвання шлюбу. Згідно статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісяця до досягнення сином [PERSON] трьох років не підлягають до задоволення у зв`язку з недоведеністю.. Рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за 1(один) місяць допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищезазначеного суд рахує за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] в користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial