Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2014 року, в якому у них 15 січня 2016 року народилася одна дитина - син [PERSON], який на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що з самого початку сімейні відносини між ними були незадовільні, оскільки відповідач зловживав спиртними напоями, на груні чого між ними часто виникали сварки та скандали, крім того відповідач часто бив її. У жовтні 2016 роки вони разом виїхали на роботу у Польщу, де в кінці грудня відповідач знову сильно побив її і вона залишила роботу та поїхала додому. А на початку січня 2017 року відповідач повернувшись з Польщі, знову побив її, після чого вона забрала сина і перейшла жити до своїх батьків. З тих пір разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Жодна з сторін не вживала заходів до примирення, а тому взаєморозуміння досягти не могли. Таким чином шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати а після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище «Проболян». Позивач [PERSON] на розгляд справи не з»явилася. В поданій до суду заяві просила справу слухати у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомленим у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 104955, виданого 22 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, сторони зареєстрували шлюб 22 січня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 07. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Тимків», дружині «Тимків». В шлюбі у них 15 січня 2016 року народилася одна дитина, син [PERSON], який на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що сторонни фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Відповідач на розірвання шлюбу згідний. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved