Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Виконавчого комітету Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області третя особа Гребінківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Полтавської області, про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку вона позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в позасудовому порядку, в якому просить суд встановити факт смерті [PERSON], яка народилася: село Сліпорід-Іванівка, Гребінківського району Полтавської області, громадянки України, померлої 20 січня 2016 року у місті Севастополь Автономної Республіки Крим; визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податку [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку (пай) площею 3,143 у межах згідно з планом, яка розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5320882500-00-001-0114, після померлої 20. 01. 2016 року [PERSON]. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, у якій позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача - Майорщинської сільської Гребінківського району Полтавської області, в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи - Гребінківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Полтавської області, в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій проти задоволення позовних вимог не заперечував Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 січня 2016 року померла мати позивача - [PERSON]. Факт родинних відносин [PERSON] із [PERSON]підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ЯЕ № 686314 та довідкою № 748/04-52 від 19. 07. 2005 року Центрального відділу РАЦС Полтавського МУЮ про одруження позивача з [PERSON] (а.с.13-14). Після померлої [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай), площею 3,143 у межах згідно з планом, яка розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5320882500-00-001-0114. Право власності померлої [PERSON] на вищевказану земельну ділянку (пай) підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 175563, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010555400110 (а.с.11). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все ,що їй буде належати на день смерті і на що вона згідно із законом матиме право, заповіла у власність [PERSON] (а.с.10). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] шляхом подання до Гребінківської державної нотаріальної контори заяви про прийняття мною спадщини. Ці обставини підтверджуються витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44067369 та письмовою відмовою Гребінківської державної нотаріальної контори у вчиненні нотаріальної дії № 165/02-17 від 21. 03. 2017 року (а.с.05-09). З метою переоформлення спадщини та отримання на своє ім'я свідоцтва про право на спадщину [PERSON], як спадкоємець, звернулася до Гребінківської державної нотаріальної контори (по місцю заведення спадкової справи). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус відмовила мотивуючи свої дії тим, що позивачем надано свідоцтво про смерть матері, видане відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополь Управління запису актів цивільного стану міста Севастополя, Російська Федерація, 20 січня 2016 року. Нотаріусом розяснено, що згідно ЗУ № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», дане свідоцтво про смерть є недійсним на території України і не створює правових наслідків. Ці обставини підтверджуються письмовою відмовою Гребінківської державної нотаріальної контори у вчиненні нотаріальної дії № 165/02-17 від 21. 03. 2017 року (а.с.05). Питання державної реєстрації смерті регулюються ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о). Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно частини 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» … . - при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем знаходження нерухомого майна. Пунктом 24 вищевказаної постанови ПВСУ передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі викладеного, ст.1216-1218, ст.1233,ст.1235, ч.1 ст.1268, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України,

Outcome: approved