Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про встановлення факту порушення ч. 2 ст. 40 КЗпПУ, ч. 1 ст. 42 КЗпПУ при звільненні, встановлення факту порушення ст. 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 «про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця», порушення ст. 1 ч. ІІ Європейської соціальної хартії від 03.05.1996, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, мотивуючи вимоги тим, що починаючи з 2002 року вона працювала в ПАТ «Банк Форум» на посаді заступника керуючого Запорізької філії АКБ «Форум» на підставі наказу №115 від 02.09.2002, згодом згідно наказу №1-к від 03.02.2003 на посаді заступника керуючого корпоративного бізнесу Запорізької філії АКБ «Форум», згідно наказу №69-к від 15.04.2005 року на посаді керуючого Запорізької філії АКБ «Форум», згідно наказу №229 від 16.12.2010 її призначено на посаді директора Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу. Трудовий договір з відповідачем був укладений на невизначений строк. В подальшому відповідач надав їй щорічну відпустку з 23.04.2012 по 27.06.2012 р.р. 28.06.2012 вона не була допущена до роботи з тих підстав, що нібито є наказ про звільнення, з яким вона не була ознайомлена, та підпису свого не ставила, трудову книжку їй не видали. 27 червня 2012 року позивач була звільнена з посади у зв'язку зі скороченням чисельності штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Зазначила також, що зміни в організаційній структурі банку не відбулися, норми законодавства при її вивільнені не були дотримані, та можливості скористатися переважним правом залишення на роботі вона не мала. З 28.06.2012 вона не працює і строк, що сплинув із зазначеної дати до поновлення її на роботі є її вимушеним прогулом. Вказані дії адміністрації банку є порушенням законних прав\~\~на працю, які завдали їй моральних страждань, які полягають в тому, що вона втратила душевний спокій, постійно перебуває в роздратованому стані, втратила нормальні життєві зв'язки, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, в звязку з чим їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 25 000 гривень. Вказане звільнення вважає незаконним. Правління банку жодним чином не повідомляло її про своє рішення про реорганізацію або ліквідацію Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу ПАТ «Банк Форум», тим самим вважає неправомірним скорочення посади, яку вона обіймала. Зазначила і те, що зміни в організаційній структурі банку не відбулися, норми законодавства при її вивільнені не були дотримані, та можливості скористатися переважним правом залишення на роботі вона не мала, крім того роботодавець не запропонував їй всіх вакансій, які існували на час звільнення. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги, які викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити.\~\~ Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд закрити провадження по даній справі на підставі ст. 205 ЦПК України, оскільки вказані вимоги вже були предметом позову по цивільній справі № 755/18963/13-ц, по якій було ухвалене судове рішення Дніпровським районним судом міста Києва від 5 грудня 2013 року. Просив врахувати пояснення, викладені в письмовому клопотанні про закриття провадження по справі. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач на підставі трудового договору, укладеного з відповідачем на невизначений строк, працювала у відповідача ПАТ «Банк Форум» згідно: наказу №115 від 02.09.2002 на посаді заступника керуючого Запорізької філії АКБ «Форум»; наказу №1-к від 03.02.2003 на посаді заступника керуючого корпоративного бізнесу Запорізької філії АКБ «Форум»; наказу №69-к від 15.04.2005 на посаді керуючого Запорізької філії АКБ «Форум»; наказу №229 від 16.12.2010 на посаді директора Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу. 27.06.2012 позивач була звільнена з посади у зв'язку зі скороченням чисельності штату працівників на підстав п.1 ст.40 КЗпП України. Також встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 5 грудня 2013 року у задоволенні позову [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди було відмовлено. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що звільнення позивачці відбувалося у відповідності до чинного трудового законодавства, що позивач при звільненні отримала розрахунок з вихідною допомогою, ніяких порушень норм трудового законодавства з боку відповідача-установи в суді не було встановлено, всі вказані вимоги законодавства були відповідачем дотримані. Рішенням апеляційного суду міста Києва від 13.02.2014 рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 5 грудня 2013 року було змінено виключенням з мотивувальної частини посилання суду на ст. 233 КЗпП України, як на підставу для відмови в задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності, по суті рішення було залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року рішення апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2014 року було залишено без змін. У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З наведеного вбачається, що вказаними судовими рішеннями обставини, на які посилається позивач, були вже встановлені рішенням суду у цивільній справі № 755/18963/13-ц, тому доказуванню не підлягають. Тобто в ході розгляду даної справи та дослідження матеріалів, судом зясовано, що позивач [PERSON] раніше вже зверталась з аналогічним позовом до Дніпровського районного суду міста Києва та за наслідками розгляду тієї цивільної справи за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди їй в задоволенні позову було відмовлено. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 5 грудня 2013 року на день розгляду даної справи вже набрало законної сили, тому обставини, встановлені цим рішенням не доказуються при розгляді інших справ. Суд приймає до уваги посилання позивача, що підстави звернення є іншими. Проте, суд вважає, що позовні вимоги про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди та вимоги про встановлення факту порушення ч. 2 ст. 40 КЗпП України, ч. 1 ст. 42 КЗпПУ при звільненні, встановлення факту порушення ст. 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 «про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця», порушення ст. 1 ч. ІІ Європейської соціальної хартії від 03.05.1996, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є тотожними, що в її позовних вимогах йдеться про порушення норм трудового законодавства, норми дотримання яких викладені також, як зазначила позивачка і в ст. 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 «про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця», в ст. 1 ч. ІІ Європейської соціальної хартії від 03.05.1996. Трудове право це галузь права, що врегульовує відносини, в які вступають працівники з власниками підприємств або уповноваженими ними органами чи окремими фізичними особами з приводу праці. Трудове право як система юридичних норм, що регулюють суспільно-трудові відносини, складається з нормативних актів: законів, указів, постанов уряду, різних відомчих актів, а також локальних норм, що діють у конкретних виробничих і невиробничих структурах\~ підприємствах, об'єднаннях, інститутах, кооперативах, установах тощо. Усі вони підлеглі єдиним конституційним принципам громадської організації праці, знаходяться між собою у визначеній субординаційній залежності. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, оскільки законність її звільнення вже встановлена іншим судовим рішенням. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed