Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цим позовом та повідомила, що між нею та відповідачем [PERSON] 12 серпня 2012 року був зареєстрований шлюб у Відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом №1681. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейне життя не склалося, сторони мають різні погляди на шлюб, сім`ю та виховання дитини, що привело до фактичного припинення шлюбних відносини, проживають окремо, а тому просила розірвати шлюб між нею і відповідачем та залишити їй дошлюбне прізвище. Відповідач відзив на позов не надав. У судовому засідання позивач [PERSON] свої вимоги підтримала та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, вказуючи, що не має бажання примиритися. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні, вказуючи на різні погляди щодо виховання доньки, по суті предмету спору вважає, що шлюб зберегти неможливо. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Судом установлено, що 12 серпня 2012 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом №1681. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують подружніх відносин, спільно не проживають, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини відсутності спільного проживання, не підтримання сімейних стосунків, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення для справи. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Щодо прізвища позивача, то суд звертає увагу, що відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Наразі позивач прізвище не змінювала, а тому відсутні підстави для застосування вказаних положень. На підставі викладеного,

Outcome: approved