Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] , [PERSON] , про усуненні перешкод в користуванні земельною ділянко, скасування рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та скасування права власності на земельні ділянки, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Позивач зазначає, що проживає по сусідству з громадянами [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішень 27 сесії 7 скликання від 28.11.2019 року Михайлівської селищної ради № 49 та № 50 було затверджено проекти землеустрою громадян [PERSON] (кадастровий номер 2323355100:44:001:0017) та [PERSON] (кадастровий номер 1323355100:44:001:0018). Вказані земельні ділянки відповідно до проектів займають проїзд до земельних ділянок інших громадян, що є порушенням норм земельного законодавства. Відповідно до п. 7.6.21 Державних будівельних норм України на Генеральному плані сільськогосподарських підприємств, площа яких перевищує 5 га, слід передбачати не менше двох в`їздів, відстань між якими по периметру огорожі повинна бути не більше 1500 м. У проектах земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] , які виготовлені у 2014 та 2016 рр. відповідно, вказані проїзди до земельних ділянок, які повинні бути згідно Державних будівельних норм. 19.01.2015 року у відповіді на звернення [PERSON] до Михайлівської селищної ради стосовно межового спору з громадянином [PERSON] вказано, що між їх земельними ділянками згідно землевпорядної документації запроектованим проїзд, тобто селищна рада прямо зазначає, що проїзд існує, однак на Генеральному плані він відсутній. На земельній ділянці [PERSON] існує пожежна водойма. Відповідно до п. 15.3.8 Державних будівельних норм до ставків, водойм, градирень, брязкальних басейнів та інших споруд, вода з яких може бути використана для пожежогасіння, слід передбачати проїзди, майданчики з твердим покриттям для забору води пожежними автомобілями. Проїзд до даної водойми відсутній, оскільки його займають земельні ділянки громадян [PERSON] та [PERSON] , що також є порушенням Державних будівельних норм. Позивач зазначає, що вищевказані обставини створюють перешкоди у користуванні власною земельною ділянкою, оскільки позбавляють її можливості проїхати до неї та до водойми. Крім того, проїзди до земельних ділянок громадян необхідні також для проїзду спецтехніки, зокрема пожежної та сільськогосподарської техніки відповідно до Державних будівельних норм. Враховуючи викладене, позивач просить усунути перешкоди в користуванні її земельною ділянкою, забезпечивши проїзд техніки до її земельної ділянки та забезпечити доступ техніки до пожежної водойми скасувати відповідні рішення органу місцевого самоврядування і скасувати право власності [PERSON] та [PERSON] на вказані ділянки. Згідно відзиву, наданого відповідачами [PERSON] та [PERSON] 10 вересня 2020 року, просять відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права. Позовна заява не мітить доказів наявності об`єкта інфраструктури «проїзду загального користування». Позивачем належним чином не обґрунтовано порушення права на проїзд, оскільки такий проїзд можливий через належні їй земельні ділянки. Не надано також належних доказів наявності на земельній ділянці будь-якого водного об`єкту. У відзиві, наданому Михайлівською селищною радою 23 липня 2020 року, зазначено, що позов не підлягає задоволенню оскільки відповідно до кадастрового плану і Генерального плану населеного пункту між земельними ділянками позивача і відповідачів відсутній будь-який поїзд. Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 2 липня 2020 року призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та за участю представника. Представник позивача - адвокат Ганюков В.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні прохала відмовити в задоволенні позову, пояснила, що прийняттям рішення про надання земельної ділянки жодним чином не порушують права позивача, розмір виданих земельних ділянок відповідає розмірам земельних ділянок, отриманих нею та її братом - відповідачем [PERSON] за спадщиною та в результаті поділу після розлучення, а саме розмірам, визначеним у 1965 році їхнім батькам у розмірі 0,15 га під забудову та 0,23 га для ведення особистого селянського господарства (присадибна ділянка) та її чоловіку [PERSON] у 1992 році у розмірі 0,15 га та 0,23 га під забудову та ведення особистого селянського господарства (присадибна ділянка). Ці розміри зберіглися і при прийнятті рішення Михайлівською селищною радою №49 та №50, які є предметом судового розгляду про що надано відповідні документи. Також пояснила, що позивачу належить неоформлена на цей час земельна ділянка за адресою [ADDRESS] яка примикає до земельної ділянки за даним спором, на якій зберігається сільськогосподарська техніка, якою обробляється спірна ділянка і через яку має відбуватись проїзд. Представник відповідача Михайлівської селищної ради Василишина О.Л. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Просила залишити позов без задоволення, пояснюючи, що відповідно генерального плану селища земля під проїзд у визначеному позивачем місці не передбачений. Також пояснила, що згідно шнурової книги позивачу [PERSON] рішенням Михайлівської селищної ради від 30.10.1996 року було виділено земельну ділянку у розмірі 0,17 га та 0,15 га під забудову та ведення особистого селянського господарства (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS] , якою на цей час позивачка користується та не оформила і яка має спільну межу із земельною ділянкою щодо якої даним позовом вимагається усунути перешкоди у користуванні шляхом скасування рішень та забезпечення доступу - проїзду. Також додала, що між земельними ділянками позивача та відповідачів, згідно всіх наданих документів, не зазначено про існування земель загального користування або земель Михайлівської селищної ради. Стосовно відповідей, наданих позивачу, пояснила, що відомості було зазначено помилково та не підтверджується офіційними документами. Представник відповідача Михайлівської селищної ради Власенко В.С. заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що підстав для задоволення позову немає, оскільки, відповідно до генерального плану затвердженого 14.12.2017 року, діючого на час оформлення земельних ділянок відповідачів, проїзд відсутній, польовий абрис земельної ділянки не може бути доказом дійсного існування будь-яких об`єктів, є кресленням, зробленим від руки з промірами, для складання точного плану, документу. Відсутність погодження меж позивачем при вирішенні питання про надання спірних земельних ділянок відповідачам не є підставою для скасування рішень про надання земельних ділянок згідно діючого законодавства. В судовому засіданні були допитані свідки, заявлені позивачем з урахуванням відмови від допиту свідків [PERSON] та [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні 20.10.2020 року свідок [PERSON] пояснив, що двічі був залучений до складу робочої групи за зверненнями [PERSON] про забруднення його земельної ділянки та проїзду навесні 2017 року та у липні 2017 року, на той час і по теперішній час свідок займає посаду головного спеціаліста-юристконсульта Михайлівської РДА. У складі робочої групи він був присутній на місці меж земельних ділянок, що належать [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , також у його присутності був оглянутий документ - фото місцевості, на якому вбачався проїзд між даними земельними ділянками, який був запроектований та на якому було звалено сміття, згідно пояснень [PERSON] . Межу між ділянками групі показав [PERSON] , спеціаліст з земельних питань, який входив до робочої групи. Про факт знаходження сміття на запроектованому проїзді було зауважено в акті, який був складений за результатами даного виїзду. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює на посаді начальника Михайлівського районного сектору ГУ ДСНС України у Запорізькій області, до його обов`язків входять обов`язки щодо організації усунення пожеж Михайлівського району. Також пояснив, що на території земельної ділянки [PERSON] існує басейн з водою приблизно 4 на 5 метрів та глибиною 2 м., зробив цей басейн особисто [PERSON] , вода в ньому з`явилася приблизно 3-4 роки тому. Також пояснив, що до земельної ділянки [PERSON] мається проїзд з вул Північної смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, з інших боків проїзна дорога відсутня на цей час та біла відсутня раніше, коли ще ця земельна ділянка була полігоном. Пояснив, що даний басейн із водою не входить до офіційно визначеної водойми для використання службою МЧС як джерело протипожежного водопостачання по Михайлівському району, але [PERSON] особисто йому запропоновував її використати у разі потреби. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 2010 року по 2015 рік він був обраний депутатом Михайлівської селищної ради, у 2019 році був обраний депутатом Михайлівської РДА. При виконанні своїх обов`язків, приблизно у 2012 році він особисто та [PERSON] , який на той час був завідувачем земельного відділу у присутності [PERSON] виходили на місцезнаходження не зайнятої земельної ділянки, яку бажав отримати із дружиною у користування гр. [PERSON] пояснив, що при огляді незайманої земельної ділянки гр. [PERSON] на питання «Як він буде проїжджати до даної земельної ділянки?», особисто пояснив, що проїзд зробить самостійно за рахунок незайманої земельної ділянки, тобто відступить від вже означених існуючих земельних ділянок на розмір проїзду за рахунок своєї майбутньої земельної ділянки. суміжник [PERSON] відмовився від підпису щодо узгодження меж Допитаний в якості свідка [PERSON] є начальником відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та місцевого розвитку РДА, головний архітектор району у період з 2013-2015рр, та з 24.05.2019 року по цей час, в судовому засіданні пояснив, що на генеральному плані смт. Михайлівка, прийнятому 14.12.2017 року дорога не відображена і там її не повинно бути. Пояснив, що дороги між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] ніколи не було. При виготовлені проектної документації про виділення земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] , порушень не було, документи відповідали вимогам закону. Також пояснив, що посилання [PERSON] на існування проїзної частини на польовому абрисі - це креслення із позначенням даних на місцевості, враховуючи пояснення і вони не є офіційним документом, до того ж креслення зроблено через п`ятнадцять місяців після складання акту визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі. Внесення змін до генерального плану населеного пункту вносяться раз на п`ять років відповідно до ЗУ «Про врегулювання містобудівної діяльності», чому не внесли зміни, згідно пропозиції [PERSON] йому не відомо, рішення приймає орган місцевого самоврядування. Пояснив, що на цей час також достроково приймаються пропозиції щодо внесення змін, [PERSON] із такою пропозицією не зверталася. Пояснив, що до нього посаду головного архітектора займав [PERSON] , який документи на отримання земельних ділянок [PERSON] , та [PERSON] не погодив відповідно до ч.ч.5-7 ст. 186-1 ЗКУ. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є заступником голови Михайлівської РДА, є депутатом Михайлівської селищної ради і був на час вирішення питання щодо скарг [PERSON] щодо засмічення проїзду, неодноразово входив до групи, яка виїжджала на місце. Під час погодження меж між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] відмовилася підписати акт і було складено протокол про відмову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком позивача, проживає по [ADDRESS] із дружиною-позивачем [PERSON] . Також пояснив, що оформленням земельної ділянки займався він, на підставі довіреності, виданої дружиною. Пояснив, що він неодноразово звертався до органів державної влади задля вирішення питання про утворення проїзду між земельними ділянками. До надання земельної ділянки [PERSON] щодо якої необхідно зробити проїзд був полігон, його завалили сміттям, ним особисто було розчищено та вивезено сміття. Під час оформлення земельної ділянки він звертався до селищної ради з приводу непорозуміння з межами та необхідності існування проїзду між отриманою ділянкою та ділянкою суміжною - з земельною ділянкою, що належала [PERSON] та була не оформлена. На цей час на місці, де повинна бути дорога звалено сміття, у зв`язку із чим він не може проїхати для обробки земельної ділянки, що належить його дружині, також пояснив, що інші люди проїжджають по земельній ділянці його дружини. Комісія з вирішення питань щодо його звернень попереджала власника суміжної земельної ділянки [PERSON] про необхідність вивільнення земельної ділянки від сміття. Вважає, що новим генпланом, прийнятим у 2017 році Михайлівська селищна рада позбавила його можливості користування проїздом-дорогою, яка повинна проходити між його земельною ділянкою та земельною ділянкою сусідів - [PERSON] та [PERSON] та своїм рішенням розпорядилися площею проїзду, віддавши його у користування відповідачам. Також пояснив, що водойму зроблено особисто ним. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, які знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області сьомого скликання двадцять сьомої сесії від 28 листопада 2019 року № 49 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,23 га по [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, яка надається у власність громадянці [PERSON] із земель сільськогосподарського призначення смт Михайлівка та надано у власність вказану земельну ділянку площею 0,23 га (кадастровий номер 2323355100:44:001:0017) (а.с.19). Рішенням Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області сьомого скликання двадцять сьомої сесії від 28 листопада 2019 року № 50 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1961 га по [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, яка надається у власність громадянину [PERSON] із земель сільськогосподарського призначення смт Михайлівка та надано у власність вказану земельну ділянку площею 0,1961 га (кадастровий номер 2323355100:44:001:0018) (а.с.18). Згідно витягу з державного земельного кадастру від 29 жовтня 2014 року, [PERSON] є власником земельної ділянки прощею 1,0773 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2323355100:44:001:0005 (а.с. 8). Згідно Висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2300 га, від 24.10.2019 року № 19-10-19, відділ містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства та з питань цивільного захисту Михайлівської РДА погоджує даний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, за умови дотримання вимог чинного законодавства (а.с. 134). Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2300 га, від 31.10.2019 року № 18706/82-19, погоджено проект землеустрою, замовник [PERSON] (а.с. 135). Згідно Висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1961 га, від 24.10.2019 року № 20-10-19, відділ містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства та з питань цивільного захисту Михайлівської РДА погоджує даний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, за умови дотримання вимог чинного законодавства (а.с. 136). Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1961 га, від 19.11.2019 року № 8548/82-19, погоджено проект землеустрою, замовник [PERSON] (а.с. 137). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:44:001:0018, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , замовник [PERSON] , виконано ПП «Стандарт-2016». Згідно пояснювальної записки вказаного проекту, проект землеустрою підготовлений згідно вимог законодавства та направляється на розгляд та затвердження сесією Михайлівської селищної ради. Відведення земельної ділянки погоджено з землевласником - Михайлівською селищною радою та суміжними землекористувачами. Рішенням 28 сесії 7 скликання Михайлівської селищної ради за № 110 від 27.02.2018 року дозволено [PERSON] розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Згідно додатку до вказаного рішення селищної ради, до списку громадян, яким наданий дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність за адресою: [ADDRESS] , включений [PERSON] (а.с. 150). Проект землеустрою містить заяву [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 04.01.2018 року (а.с. 150 зв. ст.); завдання на розроблення проекту землеустрою від 18.06.2018 року (а.с. 149); довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 03.10.2018 року (а.с. 151), згідно якої відомості про реєстрацію земельної ділянки та рішення щодо передачі її у власність чи користування відсутні; кадастровий план земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:44:001:0018 (а.с. 153); викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с. 155); матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (а.с. 155 зв.ст); абрис земельної ділянки (а.с. 156); схема прив`язок кутів повороту меж земельної ділянки до пунктів державної геодезичної мережі (а.с.154 зв.ст.); відомість про обчислення площі земельної ділянки (а.с. 156 зв.ст.); акт встановлення та погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами від 03.10.2018 року (а.с. 157); акт прийому - передачі межових знаків на зберігання (а.с. 157 зв.ст.); список межових знаків переданих на зберігання (а.с. 158); схема прив`язки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості (а.с. 159). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:44:001:0017, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , замовник [PERSON] , виконано ПП «Стандарт-2016». Згідно пояснювальної записки вказаного проекту, проект землеустрою підготовлений згідно вимог законодавства та направляється на розгляд та затвердження сесією Михайлівської селищної ради. Відведення земельної ділянки погоджено з землевласником - Михайлівською селищною радою та суміжними землекористувачами. Рішенням 29 сесії 7 скликання Михайлівської селищної ради за № 54 від 12 квітня.2018 року дозволено [PERSON] розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Згідно додатку до вказаного рішення селищної ради, до списку громадян, яким наданий дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність за адресою: [ADDRESS] , включена [PERSON] (а.с. 169). Проект землеустрою містить заяву [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 16.03.2018 року (а.с. 169 зв. ст.); завдання на розроблення проекту землеустрою від 18.06.2018 року (а.с. 168); довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 03.10.2018 року (а.с. 170 зв. ст.), згідно якої відомості про реєстрацію земельної ділянки та рішення щодо передачі її у власність чи користування відсутні; кадастровий план земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:44:001:0017 (а.с. 174); викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с. 172 зв. ст.); матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (а.с. 175); абрис земельної ділянки (а.с. 175 зв. ст.); схема прив`язок кутів повороту меж земельної ділянки до пунктів державної геодезичної мережі (а.с.173 зв.ст.); відомість про обчислення площі земельної ділянки (а.с. 176); акт встановлення та погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами від 03.10.2018 року (а.с. 176 зв. ст.); акт прийому - передачі межових знаків на зберігання (а.с. 177); список межових знаків переданих на зберігання (а.с. 177-178 зв. ст.); схема прив`язки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості (а.с. 179). Відповідно до ст. 106 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.» Тобто, стаття 106 Земельного кодексу України регулює відносини між власниками суміжних земельних ділянок в разі, коли між ними немає згоди щодо спільних меж, і жодним чином не врегульовує порядок приватизації земельної ділянки. Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про землеустрій», землеустрій базується на таких принципах дотримання законності, створення умов для реалізації органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами їхніх конституційних прав на землю. Відповідно до вимог ч.2 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно ч.2 ст.186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. Відповідно до ч.5 ст.186-1 ЗК України, органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Згідно ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Згідно ч.4 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно вимог ст. ст.317, 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку по наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчинення нею процесуальних дій. Згідно положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.п. 5,6,7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущення, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спора, з власної ініціативи, крім випадків доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оцінюючі надані докази, суд визнає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено порушення її прав, свобод, законних інтересів, що є визначальним у питанні встановлення порушеного права. Так, позивач стверджувала, що передача відповідачам у власність земельних ділянок відбулася у порушення норм земельного законодавства, оскільки між належною їй земельною ділянкою і земельними ділянками відповідачів мав бути проїзд, який було передано у власність відповідачів, проте вказана обставина не знайшла свого підтвердженні в ході судового розгляду. Натомість, відповідно до Генерального плану населеного пункту, затвердженого рішенням №7 Михайлівської селищної ради від 14.12.2017 року, діючого на момент оформлення земельних ділянок відповідачів, відповідний проїзд між вказаними земельними ділянками відсутній. Згідно зведеного кадастрового плану суміжних землевласників та землекористувачів, наданих самою позивачкою та виготовлених первісно у 2014 році (а.с.10 об.) межа її земельної ділянки від «В» до «Г» визначена як з «невстановленим кадастровим номером», тоді як при існуванні проїзду, на чому наполягає позивачка, межа повинна була б визначена як із «Землі Михайлівської селищної ради» і що жодним чином не заперечувалось позивачем при виготовленні вказаного документу, що також підтверджує відсутність запланованого проїзду на момент отримання у власність позивачкою земельної ділянки. Також судом не встановлено порушень ч.4 ст. 83 ЗК України щодо незаконної передачі земель комунальної власності (проїзду) відповідачам, відсутні докази існування накладок площини земельних ділянок будь-якої форми власності. Крім того, потрібно зазначити, що межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками. Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція № 376). Відповідно до положень статті 55 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. За 3.12 Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Згідно акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 17.06.2014 року позивачці, як власнику земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:41:001:0014 видано та встановлено на місцевості межові знаки у кількості 10 штук, які передано на відповідальне зберігання. Згідно п.п. 2,3 даного акту позивачем [PERSON] зазначено, що претензій щодо конфігурації земельної ділянки немає, претензій до існуючих меж із суміжниками немає. (а.с.12). Відсутність волевиявлення позивача як користувача суміжної земельної ділянки в акті встановлення та погодження меж земельних ділянок відповідачів [PERSON] та [PERSON] , зазначених у позові, також не надає суду підстав для задоволення позову, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові ВП ВС від 20.03.3019 року по справі № 350/67/15-ц, оскільки стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною і сама відсутність такого акту погодження меж, як і відсутність підпису суміжника не свідчить про незаконність рішення про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у власність. Отже, позивачем не доведено порушення права користування земельною ділянкою і відповідно відсутні правові підстави для скасування відповідних рішень органу місцевого самоврядування і скасування права власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed