Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 2500 грн. до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позову зазначає, що 20 листопада 2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням суду від 25 листопада 2014 року шлюб між сторонами було розірвано і з того часу відповідач, ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Відповідач отримує доходи від здійснення підприємницької діяльності та має кошти для виконання свого законодавчо визначеного обов'язку щодо утримання дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 20 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 348 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 26.11.2015 року [PERSON], який проживає за адресою:[ADDRESS], займається діяльністю 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов'язана з ними діяльність (а.с. 8-9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Васиильківської міської ради Київської області від 25.11.2014 року №2317 [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с.10). Статтею 180 СК України визначено обов'язок батьків утримувати дитину, а саме батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням статей 181, 182 СК України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. В разі відсутності домовленості між батьками дитини про її утримування, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі її матері, батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому порядок визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини встановлено ст. 183 СК України, а порядок визначення аліментів у твердій грошовій сумі встановлено у ст. 184 СК України. Співвідношення між цими статтями полягає в тому, що за загальним правилом аліменти присуджуються у частці від заробітку (доходу), а аліменти у твердій грошовій сумі присуджуються лише у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому в силу ст. 10 ЦПК України саме на позивача покладається обовязок доведення наявності обставин, визначених в ст. 184 СК України. Як встановлено з пояснень позивача, остання вказала що відповідач працює , наявності обставин, які б згідно ст. 184 СК України були підставою для визначення аліментів у твердій грошовій сумі суду не названо та не надано. Отже, позов в частині визначення розміру аліментів підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) батька дитини. Щодо строку стягнення, то згідно із ст. 191 СК Україниаліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. В силу ст. 10 ЦПК України саме на позивача покладається обов'язок подання суду доказів того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивачем не надано суду таких доказів, а тому стягнення аліментів за період, визначений ч. 2 ст. 191 СК України, є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, обов'язок по його сплаті слід покласти на відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial