Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на ? частку земельної ділянки, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га, в [ADDRESS]. Вона являється спадкоємцем даного майна покійного за законом. Дане спадкове майно є спільною сумісною власністю. Через те, що у правовстановлюючому документі не визначено частки кожного із співвласників, немає змоги нотаріально оформити право власності на землю, тому просить у судовому порядку визначити за [PERSON], який помер [INFO] ? частку в спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована в [ADDRESS] на підставі Державного акта на земельну ділянку серії [NUMBER] від 29.12.2012 року та визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, попередньо надіслала письмову заяву, позовні вимоги підтримала повністю, просила справу слухати у її відсутності. Представник відповідача Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області подав суду письмову заяву, проти позовних вимог не заперечує, просить справу розглянути без участі їх представника. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] і її батьком є [PERSON], що вбачається із копії свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 01.07.1975 року.(а.с.14). [PERSON] та [PERSON] 30.12.2003 року одружились. Прізвище дружини після одруження «[PERSON]», згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER].(а.с.15) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] [PERSON] помер [INFO]. (а.с.10). Відповідно до копії заповіту від 14.06.2010 року [PERSON] належну йому на праві власності ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд під [ADDRESS] заповів [PERSON].(а.с.11). [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками земельної ділянки для будівництва і обслуговуваня житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Копичинецькою міською радою 26 жовтня 2012 року та додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER].(а.с.12-13). [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.09.2017 року на майно [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з ? частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в місті Копичинці по [ADDRESS], та згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №98217794 від 22.09.2017 року, (а.с.16,17). Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Відділу у Гусятинському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №151 від 21.06.2018 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею м2: 1000, яка розташована по [ADDRESS] становить - 110517,56 грн. Згідно довідки №1992 від 10.10.2017 року виданої Копичинецькою міською радою, [PERSON], який помер [INFO] дійсно постійно проживав і був зареєстрований на день смерті в [ADDRESS] і разом з ним за вказаною адресою на день смерті проживали і були зареєстровані дружина - [PERSON]..(а.с.7) Як слідує із змісту листа приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу Тернопільської області Лотовської О.В. від 09.10.2017 року №733/02-14 позивачу роз'яснено її право звернутись до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. У відповідності до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. За ст.86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності /спільна часткова власність/ або без визначення часток учасників спільної власності / спільна сумісна власність/. Згідно ст.89 Земельного Кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Частиною 4 ст. 120 Земельного Кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до роз»яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб»єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.4 ст.120 Земельного Кодексу України / в редакції Закону від 05.11.2009 року/, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі, обставини в справі сторонами визнаються та не потребують доказуванню і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що є підстави для визначення за [PERSON], який помер [INFO] ? частку в спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована в [ADDRESS] на підставі Державного акта на земельну ділянку серії [NUMBER] від 29.12.2012 року та визнання за [PERSON] право власності на визначене вищевказане майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved