Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який був нею уточнений до початку розгляду справи по суті (а.с.35), в обґрунтування якого вказала, що під час перебування у шлюбі з відповідачем їм було подароване будинковолодіння №36 по вул. Завокзальна у м. Пирятині Полтавської області. Спільне життя подружжя не склалося, тому рішенням Пирятинського районного суду від 15 грудня 2015 року шлюб між ними розірваний. Користуватися спільним будинком вона не має можливості, оскільки відповідач категорично не визнає її прав на спільне будинковолодіння та не допускає її до будинку. Відповідач у добровільному порядку не бажає розділити будинок у натурі. На підставі викладеного позивач просить суд розділити на дві окремі ізольовані квартири спільну часткову власність домоволодіння №36 на вул.Завокзальна в м.Пирятині, припинити на це домоволодіння право спільної часткової власності та виділити сторонам у їх особисту власність в натурі кожному по одній з квартир, які будуть визначені за висновком судової технічної експертизи; з неприватизованої земельної ділянки площею домоволодіння 0,0727га, яка знаходиться за адресою домоволодіння №36 на вул.Завокзальна в м.Пирятині виділити кожній стороні в особисте користування відповідні частини земельної ділянки території домоволодіння. Після проведення по справі судово-технічної експертизи позивач та її представник уточнили позовні вимоги та просили застосувати перший варіант розподілу домоволодіння та земельної ділянки та виділити позивачці частину житлового будинку №36 по вул. Завокзальна у м. Пирятин Полтавської області та земельної ділянки першого співвласника, відповідачу залишити у власності частину другого співвласника, стягнути з відповідача на користь позивача 551,20грн сплаченого судового збору та 4458грн витрат на проведення експертизи, про що вказали у своїй заяві, наданій суду. Відповідач та його представник надали суду заяву, в якій просили виділити [PERSON] частку другого співвласника першого варіанту розподілу вказаного будинковолодіння та земельної ділянки. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 серпня 2000 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.7), який рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 15.12.2015 було розірвано (а.с.15). Під час шлюбу 24 вересня 2004 року сторонам було подаровано у рівних частках домоволодіння № 36 по вул. Завокзальна у м. Пирятині Полтавської області, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.9). Згідно довідки КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 308 від 03.10.2016 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4852843 від 25.09.2004 [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частці будинку № 36 по вул. Завокзальна у м. Пирятині Полтавської області (а.с.10,11). Судом установлено, що між позивачем і відповідачем виник спір щодо поділу будинку та порядку користування земельною ділянкою. Після встановлення вказаних обставин суд приходить до наступного висновку. За змістом ч.3 ст.370 ЦК України, виділ частки із спільного майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК України. Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Варто зауважити, що при виділі у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, припиняється право спільної часткової власності щодо виділеної особи. Результат аналізу статті 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Тобто визначальним для виділу частки з житлового будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці у ньому, суд, здійснюючи виділ частки, повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Відповідно до ст.152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Виходячи з положень ст.183 ЦК України виділ частки в натурі може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній зі сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідатиме розміру їх часток у домоволодінні, та можливості переобладнати будинок в ізольовані квартири з улаштуванням у кожній частині будинку окремих систем водопостачання, каналізації, опалення та газопостачання, оскільки поділ будинку на частини передбачає користування кожним із співвласників цих послуг окремо. Крім того, у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 4.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. Одночасно з розв'язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності. При цьому суд зясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвіря тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При предявленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою, суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Для визначення можливих варіантів розподілу домоволодіння у справі ухвалою суду від 23.01.2017 було призначено проведення судово-технічної експертизи, за результатами якої було отримано висновок №119/120/121 від 21.04.2017 (а.с.63-105). У висновку експертизи №119/120/121 від 21.04.2017 запропоновано три варіанти розподілу домоволодіння у натурі та порядку користування земельною ділянкою, якими визначено технічну можливість переобладнати спірне приміщення в ізольовані квартири з відступленням від ідеальних часток співвласників та проведенням ряду перепланувань та переобладнань. Обраний як позивачем так і відповідачем варіант №1 розподілу згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи відповідає нормам ДБН В.2.2-15-2005, ДБН В.3.2-2-2009, ДБН В.2.5-20-2001, розрахований з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників. На думку суду, вказаний варіант розподілу є прийнятним та відповідатиме інтересам кожного із співвласників, оскільки за цим варіантом у власність відповідача буде передана квартира №2. За цим варіантом розподілу оптимально враховано розташування надвірних будівель та конфігурація земельних ділянок, що виділяються у користування співвласників домоволодіння, зокрема можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним. Погоджений сторонами варіант №1 розподілу домоволодіння передбачає здійснення переобладнань і перепланувань будинку, у тому числі які передбачають втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування (закладення дверних отворів, улаштування перегородок, дверних отворів, улаштування санвузла). У звязку з цим позивач звернулась до виконавчого комітету Пирятинської міської ради для погодження перепланування, проте виконком відмовив та надав відповідь про те, що висновок щодо технічної можливості здійснення перепланування та/або реконструкції будинку №36 на вул..Завокзальна у м.Пирятині надає сертифікований субєкт господарювання, які здійснюють господарську діяльність у сфері будівництва, повязаної зі створенням обєктів архітектури. За запропонованим варіантом розподілу домоволодіння суд покладає обовязок виконати переобладнання житлового будинку на кожного із співвласників квартир №1 та №2 в тій частині, що буде йому відповідно виділена. У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина приміщень, яка перевищує за розміром його частку, суд повинен вирішити питання про стягнення з нього відповідної грошової компенсації. В результаті виділу часток позивачу передається у власність 48/100 частини житлового будинку із господарськими будівлями, а у власність відповідача - 52/100 частини житлового будинку із господарськими будівлями. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за нерівність часток, виділених співвласникам за обраним варіантом розподілу, у сумі 9035грн. Крім того, експерт пропонує визначити порядок користування земельною ділянкою площею 749кв.м згідно ідеальним часткам. Зокрема, кожній із сторін у користування пропонується виділити земельні ділянки площею 374,5кв.м, що відповідає ідеальній частці, у тому числі: 1/2 площі земельної ділянки спільного користування 6,5кв.м (13/2); земельна ділянка в особистому користуванні 368кв.м (а.с.76). Згідно ч.4 ст.88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Таким чином суд вважає за необхідне встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій розміщений спірне домоволодіння, шляхом виділення в особисте користування кожному земельних ділянок площею 368,0кв.м, у спільному користуванні сторін залишити земельну ділянку площею 13кв.м. З огляду на вище викладене суд зазначає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з викладених підстав, оскільки ґрунтуються на законі та підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до правил ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20грн та витрати на проведення судової технічної експертизи в сумі 4404грн.

Outcome: approved