Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення з квартири, розташованої [ADDRESS], та просила зобов'язати Шепетівський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області зняти останнього з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору дарування жилого будинку від 03.02.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського та районного нотаріального округу, є власником квартири, розташованої по [ADDRESS], де разом з нею проживають та зареєстровані її син [PERSON] та колишній чоловік [PERSON]. Шлюб з відповідачем 26.06.2012 року розірвано через неприязні відносини. Відповідач добровільно виселятися та знятися з реєстрації не бажає, чим порушує її право власності. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, та пояснила, що відповідач без законних підстав проживає у квартирі, яка належить їй на праві власності, веде себе негідно : нищить її майно, спричиняє їй тілесні ушкодження та погрожує фізичною розправою, не сплачує за комунальні послуги, в зв'язку з чим вона не може проживати з ним разом. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник Шепетівського міського відділу Державної міграційної служби України в Хмельницькій області до суду не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Підтвердив, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] з 19.05.1998 року. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений з займаного жилого приміщення або обмежений в праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, крім випадків, коли вони здійснюються всупереч з призначенням цих прав або з порушенням прав інших громадян або організацій. Згідно ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематично порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування жилого будику від 1998 року [PERSON] є власником квартири, що розташована по [ADDRESS]. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу Шепетівського МВУДМС України [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS]. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.06.2012 року розірвано шлюб між сторонами. Згідно висновку Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області від 06.11.2013 року 4 листопада 2013 року близько 12 год. [PERSON] знаходилася вдома, в цей час повернувся додому її колишній чоловік у стані алкогольного сп'яніння, почав стукати в двері та вікна, словесно погрожувати позивачці фізичною розправою та ображав її нецензурною лайкою. З [PERSON] проведено бесіду профілактичного характеру, винесено попередження про недопустимість вчинення насильства в сім'ї. Постановою старшого слідчого СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області Дубини Ю.О. від 18.09.2014 року встановлено, що 09.09.2014 року о 19.00 год. [PERSON], знаходячись в [ADDRESS], в ході сварки зі своєю колишньою дружиною [PERSON], яка виникла на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останній два удари в обличчя, в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу перестав бути членом сім'ї позивачки, але продовжує проживати в її квартирі, систематично порушує правила співжиття, чим робить неможливим проживання з ним позивачки, а заходи запобігання виявилися безрезультатними. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач підлягає примусовому виселенню з квартири [ADDRESS] без надання йому іншого жилого приміщення. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, інших документів, які свідчать про припинення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивачем не надано суду доказів наявності судового рішення, що може бути підставою для зняття з реєстрації, та відмови Шепетівського відділу УДМС України в Хмельницькій області у знятті з реєстрації, судом не знайдено підстав для зобов'язання Шепетівського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку. На підставі викладеного,

Outcome: partial