Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що 29 серпня 2004 року уклала шлюб із відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають двоє малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Із відповідачем [PERSON] мають різні погляди на життя, між ними часто виникали непорозуміння, відповідач [PERSON] часто вчиняв сварки, не турбувався про дітей та про сім'ю, не надавав допомоги на утримання дітей. Позивач [PERSON] пояснила, що протягом останніх трьох місяців з відповідачем [PERSON] спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. Вважає, що збереження її з відповідачем сім'ї є неможливим, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], а їх малолітніх дітей залишити проживати з нею. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 13 жовтня 2014 року позовні вимоги позивача не визнавав, вважав, що можна зберегти їх сім'ю. Після надання судом сторонам строку для примирення, відповідач [PERSON] не з'явився в судове засідання, про дату, час та місце його проведення був повідомлений у встановленому порядку, що підтверджується розпискою (а.с. ). Причини неявки в судове засідання відповідач [PERSON] не повідомив та клопотань про відкладення судового розгляду справи чи проведення судового засідання за його відсутності, до суду не подавав. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Як вбачається із Свідоцтва про шлюб (а.с. 3) сторони по справі 29 серпня 2004 року зареєстрували шлюб у відділі Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Демидівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 21. Від шлюбу мають двоє малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9). Позивач [PERSON] не бажає зберегти шлюб, наполягає на його розірванні, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені; час, наданий судом для примирення, не відновив шлюбних відносин між сторонами, а тому суд, на підставі статті 112 СК України приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Приймаючи до уваги те, що діти сторін по справі є малолітніми, проживають з матір'ю (позивачем по справі), суд з урахуванням малолітнього віку дітей та їх інтересів, приходить до висновку про залишення їх проживати з матір'ю. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір, що був сплачений позивачем [PERSON] за подання до суду позовної заяви, суд стягує із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально (а.с. 1). Відповідно до ст.ст. 105, 109, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 74, 88, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved