Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ФОП [PERSON] про захист прав споживачів, вказавши, що 07 жовтня 2016 року уклала з відповідачем договір № 0063 про виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій. За вказаним Договором відповідач зобовязався у термін 31 робочих днів, тобто до 21.11.2016 року виконати умови договору про виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій. Вартість послуг відповідача складає 7469,00 гривень. При укладанні вказаного договору 07.10.2016 року вона сплатила аванс у розмірі 6500,00 грн. Залишок у розмірі 969,00 грн., вона мала сплатити при виконанні відповідачем договору, але вона сплатила відповідачу 970,00 гривень 21.11.2016 року, таким чином повністю розрахувалася перед відповідачем. Відповідач зробивши необхідні виміри до цього часу не виконала прийняте на себе зобовязання, не передала їй у власність виготовлену ПВХ конструкцію і стала ухилятись від виконання вказаного договору. У звязку із вказаним у квітні 2017 року вона звернулася до відповідача, яка надала їй письмову відповідь з вибаченнями, але договір так і не виконала до цього часу. Тому вона бажає розірвати з відповідачем договір № 0063 від 07.10.2016 року, та повернути кошти які вона їй сплатила у сумі 7469,00 грн. Крім того, п. 4.2 Договору передбачено, що у разі порушення строку виконання договору відповідач зобовязана сплатити пеню в розмірі 0,1 % від вартості товару, за кожен день прострочки. З урахуванням того, що сума боргу відповідача складає 7469,00 грн., то сума пені за один день складатиме 7,469 грн. (7469,00 грн. : 100 х 0,1 = 7,469). Кількість робочих днів прострочення відповідача щодо виконання своїх зобовязань станом на момент здійснення розрахунку складає 403 дні і відповідно сума пені складає 3010,00 грн. (7,469 грн. х 403 днів = 3010,00 грн.). Крім того, відповідачем їй була завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні її життєвого ритму та хвилюванні, очікуючи встановлення ПВХ конструкцій гадала що буде мешкати у комфортних умовах та у теплій оселі, але цього неслося з провини відповідача. Моральну шкоду оцінює у 10\~000,00 грн. Позивач просить розірвати договір № 0063 від 07.10.2016 року про виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій, укладений між нею та відповідачем. Стягнути з відповідача на її користь кошти, сплачені по договору № 0063 від 07.10.2016 року у розмірі 7469,00 грн., пеню у розмірі 3010,00 грн., та суму моральної шкоди у розмірі 10\~000,00 грн. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач ФОП [PERSON] до суду не з`явилася, про слухання справи повідомлялась відповідно до ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. \~\~\~\~ У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 07 жовтня 2016 року між [PERSON], як замовником, та ФОП [PERSON], як виконавцем, укладено договір індивідуальний номер замовлення ВА/SP-0063, за умовами п. 1 якого виконавець зобов'язався організувати роботи по виготовленню та передачі у власність замовника ПВХ конструкцій профілю ПВХ WDS 404 загальною вартістю 7469 грн. за цінами виконавця. Договір містить підпис позивача та відбиток печатки ФОП [PERSON] (а.с. 6 копія договору). Згідно п. п. 2.2, 2.3 Договору завдаток становить 6500 грн., борг до передачі у власність складає 969\~ грн. Тобто, після укладення договору і сплати позивачем відповідачу завдатку залишилася сума до сплати в розмірі 969 грн., яку відповідно до вказаного Договору необхідно було сплатити не пізніше 20 днів з дня сплати завдатку (п. 3.1 Договору). Згідно наданого позивачем товарного чеку за виготовлення та встановлення ПВХ виробів сплачені нею грошові кошти 29 листопада 2016 в сумі 970,00 грн. (а.с. 5 копія товарного чеку ). Згідно п. 3.2 договору, після виконання п. 3.1 договору, яким визначено обов'язок замовника сплатити вартість виробів в сумі 7469,00 грн., виконавець зобов'язується передати у власність замовника виготовлений виріб протягом 31 робочого дня з моменту укладення договору; якщо виріб має нестандартну комплектацію, строк передачі у власність замовнику виробу збільшується до 40 робочих днів. Статус відповідача як ФОП, зареєстрованого Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 19.03.2015 року, запис № 2\~227\~000 0000 059578, код діяльності згідно КВЕД 46.19. Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами та виходячи з дійсних обставин справи, наявних доказів, суд приходить до висновку, що фактично між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено оплатний, двосторонній, консенсуальний договір про виконання робіт за винагороду - договір побутового підряду, тому вони регулюються положеннями глави 61 ЦК України «Підряд», Законом України «Про захист прав споживачів», що також відповідає п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Як передбачено ст. 873 ЦК України, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Згідно із ч. 2 ст. 870 ЦК України, якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. Судовим розглядом встановлено, що при укладенні Договору індивідуальний номер заказуВА/SP-0063 від 07.10.2016 р. сторонами погоджені усі істотні умови його договору відповідно до предмету, у тому числі стосовно вартості замовлених робіт, внесення завдатку тощо. За правилами ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність факту укладення між сторонами договору побутового підряду та його виконання в повному обсязі з боку позивача. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем не виконала, у визначений за погодженням сторін строк роботи не виконала та виріб позивачеві не передала. Згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п. п. 1, 2, 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Оскільки до моменту розгляду судом справи та ухвалення рішення роботи за договором не виконані, відповідач не приступив до їх виконання, тим самим допустивши істотне порушення умов договору, позивач не бажає продовжувати договірні відносини та наполягає на відшкодуванні збитків, суд приходить до висновку про доведеність порушення прав [PERSON] як споживача, які підлягають захисту обраним нею способом шляхом розірвання договору індивідуальний номер замовлення ВА/SP-0067 від 07 жовтня 2016 року та стягнення з відповідача сплачених позивачем грошових коштів за вказаним договором в сумі 7469,00 грн. Крім того, п. 4.2 Договору передбачено, що у випадку невиконання п. 3.2. виконавець зобовязаний виплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості даного Договору за кожен робочий день прострочки. Позивач просила стягнути з відповідача вказану неустойку у сумі 3010,00 гривень, провівши розрахунок, виходячи з вартості договору (7469,00 гривні) та прострочення виконання (403 дні). Суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 0,1% від вартості договору, є обґрунтованою, проте не погоджується із кількістю прострочених днів, на підставі яких позивач провів розрахунок неустойки. Так, позивач розрахував неустойку за 403 дні, тобто виходячи з загальної кількості днів прострочки, проте, як вже зазначалося вище згідно п. 4.2 договору, неустойка стягується за кожен робочий день прострочки. Таким чином, розрахунок повинен був бути зроблений з урахуванням лише робочих днів. Так за правилами\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За загальним правилом, що випливає із\~Цивільного кодексу України\~період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не обмежується. Відповідно до частини другої\~статті 258 ЦК України\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Стаття 266 ЦК України\~передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже аналіз норм статті\~266, частини другої статті\~258 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Позивачка звертаючись до суду з позовом 17.08.2017 року, просила стягнути пеню, обчислену за період з 21 листопада 2016 року по 21 грудня 2017 року. Отже стягнення з [PERSON] пені має рахуватися за період з 21 листопада 2016 року по 21 грудня 2017 року, тобто в межах заявлених позовних вимог. Так, враховуючи те, що за вказаний період робочих днів було 273 (403-130 (вихідні та святкові)), тому неустойка підлягає розрахунку наступним чином: 0,1% від 7469,0 грн. (вартість договору) = 7,469 грн.; 7,469 грн. х 273 днів = 2039 гривень 03 копійки. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки, відповідно до п. 4.2 договору, підлягає до часткового задоволення, а саме у сумі 2039 гривень 03 копійки. Але підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 10\~000 грн. суд не вбачає з огляду на відсутність правових підстав для її стягнення в рамках зобов'язальних відносин, пов'язаних з виконанням договору побутового підряду, який відповідачем взагалі не був виконаний, в той час як за п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодуванню підлягає лише моральна шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Тому в цій частині позов не підлягаю задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач відповідно до вимог ч.2\~ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~звільнений від сплати судового збору а тому відповідно до вимог ч.6\~\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial