Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обгрунтування позову посилається на те, що вона 11.05.2014 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Кострижівської селищної ради Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом №1. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає біля неї тазнаходиться на її утриманні. Позивач посилається на те, що їх сімя розпалася. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між ними. Внаслідок чого з серпня місяця 2018 року не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Крім цього зазначила, що після припиненя спільного проживання відповідач не надає жодної допомоги для утримання сина, в зв'язку з чим просить стягувати з відповідача аліменти на її користь для утримання сина в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходів) до досягненя дитиною повноліття, а також стягнути із відповідача на її користь сплачений нею судовий збір у сумі 704,80 грн. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд\~\~також\~\~приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.05.2014 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 092299 від 11.05.2014 року (а.с.5). Від спільного проживання у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає біля позивача тазнаходиться на її утриманні Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між сторонами. Внаслідок чого з серпня місяця 2018 року сторони разом не проживають, не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Статтею 180\~СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що\~\~в шлюбі у сторін 10.02.2016 року народився син - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.8). Дитина проживає біля матері та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає, добровільної угоди про сплату аліментів між сторонами не укладено, є фізично здоровою особою, інших дітей у нього не має, утриманців він також не має, стягнення за виконавчими документами відсутні. За таких обставин, суд, врахувавши вимоги статті 182 СК України, вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, з нього на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення по справі: стан здоров'я та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка , дружини, батьків , дочки , сина та інші обставини , що мають істотне значення. У відповідності до ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються\~\~позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. За таких обставин, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів в розмірі 704,80 грн., то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір саме в такому розмірі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача,тому з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved