Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], який обґрунтувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з автомобіля ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак [NUMBER] та частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все належне йому майно їй. Окрім неї, спадкоємцем який має право на обов'язкову частку в спадщині батька є мати [PERSON] Вона прийняла спадщину після смерті батька, однак нотаріус своєю постановою відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нею не були надані оригінали правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця. У зв'язку з чим, уточнивши позовні вимоги просить суд визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру №2 у житловому будинку [ADDRESS], становила 1/3, визнати за нею право спільної часткової власності на 5/18 частин нерухомого майна - квартири №2 у житловому будинку [ADDRESS], загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., що розміщена на 1(першому) поверсі 1 (одно) поверхового будинку і складається з: приміщення 1 - коридору площею 3,0 кв.м., приміщення 2 - кухні площею 7,6 кв.м., приміщення 3 - житлової кімнати площею 7,1 кв.м., приміщення 4 - житлової кімнати площею 6,0 кв.м., приміщення 5 - коридору площею 5,2 кв.м., приміщення 6 - коридору площею 4,2 кв.м., приміщення 7 - житлової кімнати площею 7,1 кв.м., приміщення 8 - житлової кімнати площею 15,0 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька - [PERSON], померлого [INFO], визнати за нею право приватної власності на 5/6 частин автомобіля марки ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак [NUMBER], № двигуна [NUMBER], № шасі [NUMBER], № кузова [NUMBER], VIN код [NUMBER], колір - червоний, в порядку його спадкування за заповітом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. В свою чергу відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, яку обґрунтувала тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яку вона фактично прийняла. Її донька [PERSON] безпідставно вважає, що все майно належить тільки їй на підставі заповіту. 04.01.2000 року ними була приватизована квартира [ADDRESS]. Також, під час шлюбу за спільні кошти ними був придбаний автомобіль ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак [NUMBER]., який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. На день смерті спадкодавця вона була непрацездатною особою, оскільки має другу групу інвалідності, а тому має право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. У разі, якби спадкування відбулося за законом, спадкоємцями першої черги за законом, крім неї, також були б дві дочки ([PERSON] та відповідачка - [PERSON]). Спадкове майно померлого складається з 1/3 частини вищезазначеної спірної квартири та з ? частини спірного автомобіля. Виходячи з викладеного,уточнивши позовні вимоги просила суд визначити частки її, [PERSON], померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становили та становлять по 1/3 частині, визначити частки померлого [PERSON] та її в праві спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак [NUMBER], № двигуна [NUMBER], № шасі [NUMBER], № кузова [NUMBER], VIN код [NUMBER], колір - червоний становили та становлять по ? частині, визнати за нею право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], який помер [INFO], у розмірі 1/6 частини всього спадкового майна, а саме: 1/18 квартири [ADDRESS], загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м. та 1/12 автомобіля марки ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак [NUMBER], № двигуна [NUMBER], № шасі [NUMBER], № кузова [NUMBER], VIN код [NUMBER], визнати за нею право власності на 7/18 частин квартири №2 у житловому будинку [ADDRESS], загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., що розміщена на 1(першому) поверсі 1 (одно) поверхового будинку і складається з: приміщення 1 - коридору площею 3,0 кв.м., приміщення 2 - кухні площею 7,6 кв.м., приміщення 3 - житлової кімнати площею 7,1 кв.м., приміщення 4 - житлової кімнати площею 6,0 кв.м., приміщення 5 - коридору площею 5,2 кв.м., приміщення 6 - коридору площею 4,2 кв.м., приміщення 7 - житлової кімнати площею 7,1 кв.м., приміщення 8 - житлової кімнати площею 15,0 кв.м., визнати за нею право власності на 7/12 частин автомобіля ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак [NUMBER], № двигуна [NUMBER], № шасі [NUMBER], № кузова [NUMBER], VIN код [NUMBER]. Позивач-відповідач за зустрічним позовом та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Зустрічний позов визнали частково, заперечували в частині того, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя. Представник відповідача-позивача за зустрічним позовом уточнені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Позов [PERSON] визнав частково, був не згодний з визнання за нею права власності на 5/6 частин спірного автомобіля. Представник Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, заперечень проти позову не мав. Представник регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. 04.10.1997 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб (а.с.69). [PERSON] та [PERSON] є батьками двох дітей - [PERSON] та [PERSON] (а.с.73,100). На підставі свідоцтва про право власності від 04.01.2000 року, виданого ВАТ «Дніпропетровський завод МЖБК» згідно з розпорядженням №1-І/2000, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації «ДОР» в реєстровій книзі №426п за №327-310 - [PERSON], [PERSON], [PERSON], у спільну часткову власність була передана квартира [ADDRESS] (а.с.13). За час перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] - 18.06.2003 року, був придбаний автомобіль ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак [NUMBER], № двигуна [NUMBER], № шасі [NUMBER], № кузова [NUMBER], VIN код [NUMBER], який [PERSON] оформив на своє ім'я (а.с.12) 03.12.2013 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-2253, яким заповів все належне йому майно [PERSON] (а.с.68). [INFO] [PERSON] помер (а.с.11). 14.06.2016 року постановою державного нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та автомобіля марки ВАЗ 21011, після смерті [PERSON], оскільки у спадкоємця відсутні на руках документи, що посвідчують право власності померлого на вищевказане майно (а.с.74). Розглядаючи позови, пов'язані з спільною частковою власністю громадян, суди повинні виходити з того, що згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Оскільки квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності, а не на праві спільної сумісної власності, то і частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] у праві на квартиру є рівними (по 1/3 частині), а тому підстав для додаткового визначення часток не має, оскільки правовий статус часток квартири був визначений при її приватизації в свідоцтві про право власності на житло і додатково оформлювати це судовим рішенням, немає підстав. Тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог, як первісного так і зустрічного позову про визначення часток в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Що стосується спірного автомобіля, то суд дійшов наступного. Відповідно ст. 22 КЗпШС УРСР (діючого законодавства станом 18 червня 2003 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. За такого, автомобіль ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак [NUMBER] був спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та їх частки у цьому майні є рівними, оскільки підстав за яких можливо було б відступити від рівності часток судом не встановлено. Доводи позивача-відповідача [PERSON], що спірний автомобіль був придбаний на особисті кошти її батька [PERSON], а тому був тільки його особистою власністю, суд до уваги не приймає, оскільки положення діючого законодавства на час придбання вказаного автомобіля передбачало, що майно нажите подружжям за час шлюбу є їх спільною сумісною власністю, незалежно від грошового вкладу кожного з подружжя в його надбання. Разом з тим, оскільки право власності на спірний автомобіль було оформлено лише на одного з подружжя, то суд вважає, необхідним визначити, що частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак [NUMBER] становить ? . Однак, не має підстав для задоволення вимоги зустрічного позову про визначення частки померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на вищезазначений автомобіль, оскільки для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця та відповідно до ст. 25 ЦК у момент смерті припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Виходячи з викладеного, спадковим майном після смерті [PERSON] є 1/3 частина квартири [ADDRESS] та ? частина автомобіля ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак [NUMBER]. За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позовом про визнання права власності є позадоговірний позов власника майна про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав також закріплено у ст. 3 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] та [PERSON], як рідні діти спадкодавця та [PERSON], як дружина спадкодавця, належать до першої черги спадкоємців за законом після смерті їх батька та чоловіка - [PERSON] Відповідно до ч.ч.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] та [PERSON], прийняли спадщину після [PERSON], бо постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою комунального підприємства (а.с.77). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Спадкування обов'язкової частки в спадщині здійснюється на підставах встановлених законом, шляхом прийняття спадщини в порядку, передбаченому статтями 1268,1269 ЦК України. Виходячи з того, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] та на момент його смерті була непрацездатною вдовою спадкодавця, то відповідно до ст. 1241 ЦК України набула право власності на обов'язкову частку у спадковому майні, яка становить 1/18 частину квартири [ADDRESS] та 1/12 частину автомобіля ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак [NUMBER], що урахуванням належної їй ? частини автомобіля всього становить 7/12 частин автомобіля. Підстав для визнання за [PERSON] прав власності на вищезазначену квартиру, окрім набутої спадкової частки ще і належну їй 1/3 частку квартири, а всього на 7/18 частин квартири, суд не вбачає, оскільки у останньої є належний правовстановлюючий документ, який підтверджує її право власності на належну їй 1/3 частину квартири та окрім того її право власності на цю частину ніким не оспорюється. Також, зважаючи, на наявний між сторонами спір стосовно спадкового майна [PERSON] та те, що у позивача [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на належне спадкодавцю майно, то право власності останньої на 5/18 частин квартири [ADDRESS] та 5/12 частин автомобіля ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний знак [NUMBER] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], підлягає визнанню в судовому порядку. Таким чином, виходячи з викладеного, як первісний так і зустрічний позов підлягають частковому задоволенню. Окрім того, відповідач та позивач за зустрічним позовом, як інвалід другої групи відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в усіх судових інстанціях. Тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України з держави на користь позивача та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] підлягають поверненню понесені нею відповідно до пропорційно задоволених позовних вимог судові витрати в розмірі 1162,50 грн. та стягненню з неї ж на користь держави за вимогами зустрічного позову судові витрати в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial