Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], з вимогою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з 14.11.2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею, і спору про місце мешкання дитини не має. Сім'я з відповідачем розпалась, оскільки за декілька років спільного проживання виявились суттєві розбіжності в характерах, протиріччя в поглядах на життя, в вирішенні сімейних питань, через що між нами стали часто виникати конфлікти, які призвели до повної втрати взаєморозуміння та почуттів любові між ними. Крім того відповідач [PERSON] понад 3 роки мешкає окремо від сім'ї. Таким чином фактично шлюб між [PERSON] та [PERSON] було перервано через те, що подружжя припинили спільне проживання та ведення господарства, подружні стосунки також припинені, спільного бюджету не мають, мешкають за різними адресами. На виконання вимог ЦПК України, 24.04.2018 року судом був направлений запит до відповідного органу реєстрації місця проживання фізичних осіб, для перевірки зареєстрованого місця проживання/перебування відповідача [PERSON] Відповідь на запит судом отримана 24.05.2018 року, яка дає відомості, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], справа підсудна Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, тому ухвалою від 25.05.2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. 20.06.2018 до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява від позивача, [PERSON], у якій вона підтримує позов у повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутністю. 05.07.2018 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява від відповідача [PERSON], у якій позов визнає в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутність. 27.07.2018 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява від [PERSON] про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить фамілію «[PERSON]» змінити на «[PERSON]». Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6), [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14 листопада 2003 року, свідоцтво видане відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 11.11.2003 року, актовий запис № 995. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 13.02.2007 року (а.с.7). Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, проживають окремо три роки. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереженя шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи те, що позов визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони припинили шлюбні відносини, дітей віком до одного року не мають, примирятися не бажають, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 206 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved