Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON], 1982р.н., на її користь додаткові витрати на дитину [PERSON], 12.09.2014р.н. за період з лютого 2017 року по серпень 2017 року включно, у розмірі 8075,84 грн., а також понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що з 2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась донька [PERSON], 12.09.2014р.н. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12.05.2017 шлюб між нею та відповідачем був розірваний. На підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 31.05.2017, з відповідача [PERSON] в її користь, стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], 12.09.2014р.н. у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 27.04.2017 і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання позивача в розмірі 1/5 частини із всіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з 27.04.2017 і до досягнення дитиною трирічного віку. Однак, на даний час такий розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини та забезпечення її потреби. Як наслідок, з лютого 2017р. по серпень 2017р. включно нею було понесені додаткові витрати на дитину у розмірі 16 151,69 грн. Так, у березні 2017 року з метою перевірки стану здоровя дитини і отримання довідки для прийому її до дитячого закладу дитина була скерована на проходження медичного огляд та здачі лабораторних аналіз. 31.03.2017 дитині проведено комплексне лабораторне обстеження, за результатами якого у дитини є всі ознаки лактозної непереносимості. В подальшому, лікуючим лікарем дитина була скерована на повторні лабораторні аналізи. 07.04.2017, 08.04.2017 та 10.04.2017 були проведені повторні лабораторні дослідження за результатами, яких у дитини було виявлено лактозна непереносимість та призначено спеціальне безлактозне харчування. На ці лабораторні дослідження позивачем було витрачено 3545 грн., а на безлактозне харчування 1333,50 грн., що підтверджується відповідними квитанціями про оплату. Крім того, 07.02.2017, 17.03.2017, 04.05.2017, 26.06.2017 та 28.07.2017 у дитячій поліклініці «Веселка» (м.Львів, [PERSON], 68) нею було придбано вакцини для дитини, отримано послуги по вакцинації та консультації у лікарів, у звязку з чим були понесені додаткові витрати у розмірі 4218,23 грн. з яких: 07.02.2017 сплачено 1160 грн. за вакцину Pentaxim (вакцина для профілактики дифтерії, кашлюка (ацелюлярна) правця та поліомієліту адсорбована, інактивована, рідка та вакцина для профілактики Інфекцій, спричинених Haemophilus influenzae типу b, кон'югована, суха. (Bacterial and viral vaccines, combined diphtheria-hemophilus influenzae b-acellular pertussis-poliomyelits-tetanus), послуги по вакцинації та консультація у лікаря; 17.03.2017 придбано вакцину Priorix™ - жива комбінована вакцина для профілактики кору, епідемічного паротиту та краснухи, яка є ліофілізованим комбінованим препаратом атенуйованих штамів вірусів кору (Schwarz measles), епідемічного паротиту (RIT 4385, який є похідним від штаму Jeryl Lynn) і краснухи Wistar RA 27/3). Окрім вакцини, також було понесені додаткові витрати на послуги медсестри по вакцинації та консультацію лікаря на загальну суму 505 грн.; 04.05.2017 було придбано вакцину Нехахіт (вакцина проти дифтерії, правця, кашлюку, гепатиту В, поліомієліту та інвазивних інфекцій, спричинених Haemophilus influenzae типу Ь (НіЬ).), оплачено послуги по вакцинації та консультації педіатра на загальну суму 1390 грн.; 26.06.2017 було придбано вакцину Енджерикс™-В (вакцина для профілактики вірусного гепатиту В, рекомбінантна) та оплачено послуги медсестри по вакцинації та консультацію у педіатра, який рекомендував придбати лосьйон Ексипіал М ліполосьон для тіла, у звязку з чим було додатково сплачено кошти на суму 723,23 грн.; 28.07.2017 повторно було зроблено вакцинацію дитини вакциною Енджерикс™-В, отримано консультацію у педіатра та послуги медсестри по вакцинації на загальну суму 440 грн. Окрім, того протягом всього періоду дитина потребувала різноманітних медичних препаратів для лікування простуди, нежиті, кашлю, висипки на тілі та лиці та інших захворювань, а також огляду у медичних спеціалістів. На усі інші медичні огляди та препарати було понесені додаткові витрати у розмірі 2837,67 грн., що підтверджується відповідними квитанціями про оплату. На здобуття дошкільної освіти дитини також було понесені додаткові витрати у розмірі 3752 грн., що підтверджується відповідними квитанціями про оплату. Для зміцнення здоровя дитини та профілактики простудних захворювань їздили з дитиною на відпочинок до м.Одеси у період з 20.08.2017 по 25.08.2017. На проїзд у поїзді № 026 Львів-Одеса; Одеса-Львів було витрачено 465,29 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу, що складають 2000 грн. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 27.09.2017 за даним позовом відкрито провадження. 24.01.2018 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого вказав, що не заперечує щодо сплати додаткових витрат на дитину та визнає як додаткові витрати, витрати повязані із лікуванням та необхідним для доньки безлактозним харчуванням, оскільки це є особливою обставиною. А саме кошти в сумі 2837,67 грн., які були витрачені на придбання медичних препаратів, 1333,50 грн., які були витрачені на придбання безлактозного харчування та 465 грн. витрачені для придбання квитка у м.Одеса, для оздоровлення доньки у літній період, тобто по суті визнає суму додаткових витрат на дитину у розмірі 4635,87 грн. Проте, витрати, про які відповідачка заявляє були нею понесені з березня 2017 року по 10 квітня 2017 року на лабораторне обстеження дитини, по факту були зроблені ними ще під перебування у шлюбі за надані ним кошти. Витрати за цей період не можуть бути предметом стягнення, оскільки 27.04.2017, відповідачка не заявляла вимогу ні про стягнення аліментів, ні про стягнення додаткових витрат на дитину. Щодо, витрат повязаних із придбанням вакцин та оплати по проведенню вакцинації та за консультацію лікарів, які становлять 4218,23 грн., то з ними не погоджується, оскільки позивач самостійно прийняла рішення про лікування дитини у приватному закладі «Веселка», хоча у Сихівському районі м.Львова наявна дитяча комунальна клініка № 4 по вул.Червоної Калини, 57, яка надавала послуги вакцинації безкоштовно. Коштів на лікування дитини в приватній клініці у нього немає. В свою чергу, позивач, приймаючи рішення про консультацію в приватній клініці «Веселка», не порадившись із ним, взяла на себе зобовязання по їх оплаті особисто, тому дані витрати не можуть бути поділені між ними порівну. Витрати заявлені позивачем у сумі 3752 грн., на здобуття дошкільної освіти, відповідно до наданих квитанцій є благодійними внесками та спонсорською допомогою, яка не є додатковою витратою на утримання дитини, а є добровільною сплатою, до того ж сплатити ці внески позивач вирішила самостійно, не порадившись із ним. Звертає увагу, що на даний час проживає разом із своєю матірю [PERSON], яка є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію, у звязку з чим змушений нести обовязок у допомозі престарілій матері. Крім того, з 11.09.2017 по 27.09.2017, з 05.10.2017 по 17.10.2017 та з 17.11.2017 по 27.11.2017 він перебував на лікуванні у різних лікувальних закладах з приводу розвитку у нього гіпертонічної хвороби та інших супутніх захворювань. На даний момент він не працює, оскільки наказом ГУНП у Львівській області від 10.11.2017 № 19/56 о/с був звільнений з Національної Поліції за станом здоровя. Попре це, старанно та вчасно сплачує аліменти призначені судом на утримання доньки, заборгованості по сплаті аліментів немає. Забираючи дитину на прогулянку постійно купує їй подарунки та солодощі. Таким чином, просить позов задоволити частково та визнати додатковими витратами на утримання дитини суму 4635,87 грн. 29.01.2018 від представника позивача [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог у відповідності до якої остання просить стягнути з відповідача понесені нею додаткові витрати за період з лютого 2017 року по грудень 2017 року включно, у розмірі 11714,03 грн. Дану заяву мотивує тим, що з лютого 2017 року по серпень 2017 року включно позивачем було понесені додаткові витрати на дитину у розмірі 16 151,69 гривень. У період з вересня 2017 року по грудень 2017 року включно позивачем було понесені додаткові витрати на дитину у розмірі 7276,37 грн. На навчання у дошкільному навчальному закладі з вересня по грудень 2017 рою. додаткові витрати становлять 722,92 грн. У жовтні та листопаді 2017 року дитина перехворіла вітрянкою та ларингітом, а на її лікування було понесені додаткові витрат у розмірі 2490,26 грн. та 1523,45 грн. відповідно. У грудні 2017 року дитина повторно захворіла ларингітом та періодично у дитини був кашель та нежить, на лікування дитини вона понесла додаткові витрати у розмірі 1739,74 грн. Цього ж місяця дитина з матірю відвідали Львівський державний цирк та на купівлю квитків було потрачено 400 грн. Окрім того, у листопаді дитині було придбано дитяче взуття модель БВ1701-1: 11 розміру на яке було понесені витрати у розмірі 400 грн. 27.02.2018 представником позивача [PERSON] подано заперечення на відзив, відповідно до змісту якого вважає, що відповідач зобовязаний нести усі додаткові витрати незалежно від того, чи він їх визнає чи ні, оскільки ці витрати були викликані особливими обставинами. Так, доводи відповідача про те, що додаткові витрати, які були понесені з березня 2017 року по 10 квітня 2017 року не можуть бути предметом стягнення, оскільки шлюб між сторонами не був розірваний, не заслуговують на увагу у звязку з тим, що відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу того, що він поніс за цей період додаткові витрати на дитину або надав позивачу такі кошти. Окрім того, ці доводи спростовуються тим, що позовна заява про розірвання шлюбу була подана 07.04.2017, що свідчить про те, що до 07.04.2017 позивач та відповідач вже спільний побут не вели та разом не проживали. А тому усі витрати, що були понесені до розірвання шлюбу підлягають стягненню у повному обсязі. Безпідставним є невизнання відповідачем додаткових витрат на придання вакцини для їхньої спільної дочки, оскільки законодавством України передбачено обовязок батьків піклуватися про здоровя дітей та робити їм профілактичні щеплення. Вибір матірю приватної клініки для вакцинації малолітньої було зумовлено тим, що у комунальній поліклініці №4 (м.Львів, [PERSON], 57) були відсутні вакцини. Доводи відповідача про те, що мати могла зробити вакцини у комунальній поліклініці є лише припущення відповідача, які не підтверджені жодним доказом. Окрім того ним не надано жодного підтвердження того, що вакцини, які були зроблені малолітній дитині були наявні у комунальній дитячій поліклініці на момент здійснення вакцини. Окремо вказує, що малолітній дитині [PERSON] повних три роки виповнювалося 12.09.2017, і саме з цього віку вона мала можливість відвідувати комунальні дошкільні заклади. У звязку з тим, що дитина була дуже активна, а комунальні дошкільні заклади на літній період були зачинені, дитина відвідувала приватний дошкільний заклад, де матірю на навчання у приватному дошкільному навчальному закладі було понесені додаткові витрати. Щодо спонсорської допомоги, яка були перераховані на рахунок відділу освіти Сихівського і Личаківського районів УОДГП ЛМР, як спонсорська допомога для дошкільного навчального закладу № 183 слід вказати, що ці кошти були витрачені на те, щоб дитина отримала можливість отримати освіту у дошкільному навчальному закладі № 183. Твердження відповідача про те, що звернення за медичною допомогою восени 2017 року та звільнення із роботи у листопаді 2017 року за станом здоровя суд має врахувати як істотні обставини при визначені суми стягнення додаткових витрати на дитину не заслуговують на увагу, оскільки за період з лютого 2017 року по серпень 2017 включно, відповідач мав можливість сплачувати додаткові витрати на дитину, оскільки мав стабільну високу заробітну плату, а фактичне визнання позовних вимог у повному обсязі, свідчить про те, що проблеми зі здоровям відповідача ніяк не вплинули на можливість сплати додаткових витрат на дитину. Доводи відповідача про те, що він здійснює утримання своєї матері пенсійного віку та не має можливості сплачувати додаткові витрати є голослівними та спростовується тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що мати потребує матеріальної допомоги. Окрім того у відповідача є дві рідні сестри, між яким повинен бути розподілений обовязок утримання матері, якщо будуть існувати обставини для такого утримання. Вважає, що при визначенні розміру додаткових витрат на дитину суд має врахувати стан здоровя дитини та майно, яке перебуває у власності відповідача, а саме: земельна ділянка площею 0,039 га, що знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Зимна Вода, вул.Чайковського, 12 та житловий будинок площею 225,8 кв.м співвласником якого є відповідач. 27.02.2018 від представника позивача [PERSON] надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог згідно з якою просить стягнути з відповідача понесені додаткові витрати за період з лютого 2017 року по грудень 2017 року включно у розмірі 8850,67 грн. У даній заяві вказує, що 11.01.2018 відповідач сплатив додаткові витрати на дитину у розмірі 530,99 грн. та 2332,37 грн. за період включно по грудень 2017 року. З урахуванням часткової сплати додаткових витрат на дитину у розмірі 530,99 грн. та 2332,37 грн., розмір позовних вимог зменшено на суму, що була відповідно сплачена відповідачем. 12.03.2018 представником відповідача [PERSON] було подано до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог від 26.01.2018, в якій зазначається про те, що із збільшених позовних вимог визнано усі додаткові витрати на дитину, окрім витрати на придбання взуття для дитини, оскільки це аліментні зобовязання, та відвідування дитиною Львівського державного цирку. Тобто додаткові витрати, що понесені на дитину у розмірі 6476,37 грн. із 7276,37 грн., а тому компенсації на їхню думку підлягає 3228,18 грн. (7276,37 грн. - 800 грн. = 6476,37 грн./2 = 3228,18 грн.). Крім того, відповідач стверджує, що постійно надавав кошти своїй доньці і дружині, вони разом ходили за покупками і кошти на лабораторне обстеження також давав, але квитанції залишились у позивача, оскільки саме вона ходила з донькою в лабораторію. Тоді позивачка жодних претензій не мала. А тому, дані позовні вимоги є безпідставними. Водночас, відповідач не заперечує, щодо додаткових витрат на дошкільну освіту дитини і готовий нести ці витрати. Однак, благодійні внески, які сплатила позивачка та спонсорська допомога не є обовязковими для сплати, а рішення про сплату добровільних внесків позивачка прийняла самостійно. Щомісячну оплату дитячого дошкільного закладу №183, в якому здобуває дошкільну освіту дитина відповідач визнає додатковою витратою та не заперечує щодо 50% оплати. Повторно звернуто увагу на ті обставини, що відповідач допомагає своїй матері пенсіонерці, проходив лікування від гіпертонічної хвороби та інших супутніх захворювань, а також те, що на даний час ніде не працює. Звертає увагу, що позивачем не було зроблено жодних кроків щодо мирного врегулювання конфлікту поза межами суду та з метою уникнення витрат на правову допомогу, тому дані витрати позивач має нести самостійно. Таким чином, відповідачем визнаються додаткові витрати на утримання дитини з 27 квітня 2017 року по серпень 2017 року в сумі 4635,87 грн., з вересня 2017 року по грудень 2017 року в сумі 6476,37 грн. Всього сума додаткових витрат на утримання дитини з квітня 2017 року по грудень 2017 року складає 11112,24 грн. Сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] 50% і складає 5 556,12 грн. Враховуючи сплачені кошти на додаткові витрати в сумі 2350 грн. (квитанція від 11.01.2018) та сумі 535 грн. (квитанція від 11.01.2018), разом 2885 грн., до сплати підлягає сума 2 671,12 грн., яку і просить задоволити при вирішенні даного спору. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги згідно останньої поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог від 27.02.2018, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, заперечення на відзив та заявам про збільшення і зменшення позовних вимог, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, надала пояснення, які відповідають змісту поданого відзиву на позов та заяві про збільшення позовних вимог, просить прийняти рішення про задоволення позову лише в частині стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 2671,12 грн., а в решті вимог відмовити. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 квітня 2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції за актовим записом № 435, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб серії І-СГ № 227398 виданим 26.04.2014р. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12.05.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 26.04.2014 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №435 - розірвано. Як вбачається із свідоцтв про народження серії І-СГ № 430814 виданого 17.09.2014р. зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], 12.09.2014р.н., а відтак, зобовязані утримувати її до досягнення нею повноліття. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обовязок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 31.05.2017 вирішено стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], 12.09.2014р.н. у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 27.04.2017 і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання позивача в розмірі 1/5 частини із всіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з 27.04.2017 і до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р. Відповідно до ч.1, 2 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися на перед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається з матеріалів справи, позивач за період з лютого 2017 року по грудень 2017 року включно, понесла витрати на утримання спільної дитини сторін [PERSON], 12.09.2014р.н. у загальному розмірі 23\~428,06 гривень. До цих витрат, зокрема, належать: 1) витрати понесені у березні 2017р. повязані із проходження дитиною медичного огляд та лабораторного обстеження на загальну суму 3545 грн. (а.с.14, 15, 16, 17, 18); 2) витрати повязані із купівлею безлактозного харчування 1333,50 грн., у звязку із виявленням у дитини лактозної непереносимості (а.с.22); 3) витрати повязані з вакцинацією дитини (послуги медсестри по вакцинації) та консультацією лікаря у дитячій поліклініці «Веселка» (м.Львів, [PERSON], 68), що мали місце 07.02.2017, 17.03.2017, 04.05.2017, 26.06.2017 та 28.07.2017 на загальну суму 4218,23 грн. (а.с.18, 19, 21); 4) витрати повязані з купівлею для дитини різноманітних медичних препаратів для лікування простуди, нежиті, кашлю, висипки на тілі та лиці та інших захворювань, а також огляду у медичних спеціалістів на загальну суму 2837,67 грн. (а.с.21); 5) витрати повязані із відвідуванням дошкільних навчальних закладів дитиною (приватного дошкільного закладу «Наші брати» при гімназії «Братів Ізраїлю» та ДНЗ №183) на загальну суму 3752 грн. (а.с.23, 24); 6) витрати на оздоровчий відпочинок до м.Одеси у період з 20.08.2017 по 25.08.2017, а саме на проїзд у поїзді № 026 Львів-Одеса; Одеса-Львів було в розмірі 465,29 грн. (а.с.25); 7) витрати на навчання у дошкільному навчальному закладі з вересня по грудень 2017 року в сумі 722,92 грн.; 8) витрати повязані з лікуванням дитини вітрянки та ларингіту (купівля медичних препаратів, консультації лікарів) на загальну суму 5\~753,45 грн. (а.с. 84, 85, 86, 87, 88); 9) похід у Львівський державний цирк та на купівля квитків на суму 400 грн.; 10) витрати на придбання дитячого взуття моделі БВ1701-1: 11 розміру у розмірі 400 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК). Відповідно п.3 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду. За вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас, відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. В процесі розгляду справи сторона відповідача не висловила жодних сумнівів щодо понесених позивачем витрат по утриманню спільної дитини, проте не погоджується з твердженням про те, що усі вказані позивачем витрат підлягають стягненню з відповідача як додаткові витрати на дитину. Так, відповідач відповідно до положень ч.2 ст.185 СК України погоджується, що повинен понести половину додаткових витрат, а саме 5 556,12 грн., з яких він вже частково сплатив позивачу в сумі 2350 грн. (квитанція від 11.01.2018) та в сумі 535 грн. (квитанція від 11.01.2018), разом на суму 2885 грн., та зобовязується доплатити залишок в розмірі 2 671,12 грн. Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на дитину суд враховує положення ч.ч.1, 2 ст.141 СК України, згідно яких мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. У пунктах 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Позивач особисто понесла додаткові витрати у звязку з проходженням дитиною медичного обстеження, лікуванням (купівлею медичних препаратів), вакцинацією, оздоровленням, спеціальним харчуванням, а також витрати повязані із відвідуванням дошкільних навчальних закладів дитиною на загальну суму 23\~428,06 грн., оскільки відповідач не брав участі у вказаних додаткових витратах на доньку, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. Водночас, суд не знаходить безспірних підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат повязаних із походом у Львівський державний цирк (400 грн.), купівлею дитячого взуття (400 грн.), а також сплатою благодійних та спонсорських внесків (3752 грн.). Вказані витрати, понесені позивачем самостійно, без жодного погодження з відповідачем, та такі у сенсі розуміння ст. 185 СК України, не є додатковими витратами, оскільки не зумовлені особливими обставинами, не повязані з розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо. Дані витрати є основними витратами по утриманню дитини, які повинні покриватися за рахунок доходу позивача та аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що за виключенням додаткових витрат повязаних із походом у цирк, купівлею дитячого взуття та сплатою благодійних та спонсорських внесків, а також з урахуванням перерахованих відповідачем частини коштів, з останнього в користь позивача підлягає стягненню половина понесених додаткових витрат на дитини, що складає 6\~574,67 грн. Також позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Так, з матеріалів справи вбачається, що за надану позивачці правову допомогу, на підставі додатку №1 до договору №11/09 про надання правової допомоги від 11.09.2017 [PERSON] було сплачено 2000 грн., що підтверджується квитанцією №52 від 13.09.2017. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, в звязку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави, відповідно до частини задоволених вимог, слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду. На підставі ст.ст.141, 180, 185 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за № 3 та

Outcome: approved