Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації за 1/2 частку. В позові вказує, що 03 листопада 2007 року зареєстрований шлюб між нею та [PERSON]Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 09.12.2013 року шлюб між ними був розірваний. Під час шлюбу нею спільно з відповідачем було придбане рухоме та нерухоме майно та на сьогоднішній день ними не досягнуто згоди щодо порядку його розподілу. Відповідач категорично відмовляється від добровільного поділу майна. Так, 22.02.2011 року ними був придбаний автомобіль марки «Фолькцваген Т4», 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та зареєстрованого УДАІ УМВС України в Чернівецькій області та відповідачем 09.10.2013 року без її згоди та відома, зазначений транспортний засіб було знято з обліку для реєстрації в межах України та відчужено відповідачем на ім'я [PERSON]. 03.12.2013 року вказаний автомобіль зареєстрований за батьком відповідача. Згідно із звітом про оцінку колісного транспортного засобу - автомобіля «Фолькцваген Т4», державний номерний знак [NUMBER] від 12 квітня 2014 року складає 10 038 доларів США, що за курсом НБУ складає 116 500 грн. З 22 квітня 2009 року вони перебували на квартирному обліку для отримання житла за місцем проживання при виконкомі Садгірської районної в м. Чернівці ради. Рішенням Чернівецької міської ради 29.04.2010 року відповідачу [PERSON] надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки та містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок на будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці площею 0,0500 га, яка була передана йому у власність за рахунок земель запасу міста по [ADDRESS] , цим же рішенням, земельній ділянці була присвоєна поштова адреса [ADDRESS]. Пізніше рішенням Чернівецької міської ради було збільшено площу земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] до 0,1000 га. На вказаній земельній ділянці ними спільно у вересні 2010 року було розпочато будівництво житлового будинку. За час шлюбу ними було збудовано фундамент та зведено перший поверх. Вважає, що об»єкт незавершеного будівництва є предметом поділу майна подружжя. Просить суд визнати, що об»єкт незавершеного будівництва, який розташований по [ADDRESS] у вигляді збудованого фундаменту та зведеного першого поверху будинку є спільним майном подружжя. Стягнути з [PERSON] 1/2 вартості будівельних матеріалів, обладнання, які використані при будівництві житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] Стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати та витрати пов»язані з наданням правової допомоги. В судовому засіданні представник [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 вартості матеріалів, виробів та конструкцій затрачених на будівництво об»єкту та 1/2 вартості будівельних робіт з будівництва об»єкту нерухомості, який розташований за адресою м. Чернівці, [ADDRESS] в сумі 40 924 грн. Також просила суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та витрати, пов»язані із наданням правової допомоги в сумі 5 705 грн. та 2 630 грн. витрат пов»язаних із проведення експертизи. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги позивача визнали частково та згідні сплатити позивачу половину суми за будівельні матеріали та конструкції, що стосується вартості робіт позов не визнали та відповідач пояснив, що він разом з батьком будували перший поверх будинку та забивали фундамент. Також відповідач не визнав суму судових витрат. Просили суд винести рішення, яким відмовити в частині задоволення цих позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 03 листопада 2007 року зареєстрований шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], який був розірваний 09.12.2013 року, що підтверджується рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці. (а.с.46) З копії рішення Чернівецької міської ради від 29.04.2010 року №1310 вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці по [ADDRESS]. Цим же рішенням було змінено поштову адресу [ADDRESS] (а.с.11-15) З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 208/2 від 26 січня 2015 року вбачається, що вартість матеріалів, виробів і конструкцій, затрачених на будівництво об'єкту нерухомості, розташованого в [ADDRESS] станом на час проведення експертизи становить 67 791 грн. Вартість будівельних робіт з будівництва об'єкту нерухомості, розташованого в [ADDRESS] становить 14 057 грн. (а.с.66-72) Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 71 СК України, присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою. Судом встановлено, що вказане вище незавершене будівництво, яке розташоване по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки побудоване під час шлюбу. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши сторін по справі, суд вважає, що слід стягнути з відповідача [PERSON] 1/2 частини вартості матеріалів, виробів і конструкцій, затрачених на будівництво об»єкту нерухомості за адресою [ADDRESS] в сумі 33 896 грн. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень. Також суд вважає, що в частині стягнення 1/2 вартості будівельних робіт з будівництва об»єкту нерухомості слід відмовити, у зв»язку з тим, що позивач не надав належних доказів того, що сторонами були понесені певні витрати на роботи по будівництву вказаного об»єкту, натомість відповідач в судовому засіданні надав покази, з яких вбачається, що він разом зі своїм батьком проводили будівельні роботи по будівництву цього об»єкту, а тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ» сторона на користь, якої ухвалене судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, вона не повинна перевищувати суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. З матеріалів справи вбачається, що адвокат [PERSON], яка надавала позивачу правову допомогу, брала участь у розгляді справ у 2-х судових засіданнях, загальна тривалість, яких склала 30 хв., а тому розмір компенсації витрат на правову допомогу в суді складає 274 грн. з розрахунку того, що одна година роботи адвоката коштує 548 грн. Що стосується іншої суми витрат в цій частині слід відмовити, оскільки відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що відсутність документально підтверджених витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, а з матеріалів справи видно, що адвокатом [PERSON] не надано суду розрахунку витрат на правову допомогу, натомість надано прибутковий касовий ордер на загальну суму. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволений позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 338 грн. Також суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати пов»язані з проведенням експертизи в сумі 2 630 грн. На підставі викладеного

Outcome: partial