Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на навчання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала із відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Під час спільного проживання у них народилася донька [PERSON] З 2013 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, з моменту припинення таких відносин відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, остання перебуває на утриманні позивача. Також зазначає, що згідно рішення суду на утримання доньки [PERSON] з відповідача стягувалися аліменти, проте, 14.10.2018 року вона досягла повноліття. На даний час [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання на бюджетній основі в Дніпропетровському Національному університеті, стипендії не отримує. Позивач не спроможна самостійно забезпечити доньку усім необхідним для її навчання, сааме тому просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно до закінчення навчання донькою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься її заява (а.с. 52), згідно якої вона просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити, протии заочного розгляду справи не заперчувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, однак до суду повернувся поштовий конверт із відміткою «адресат за зазначеною адресою не проживає». З відповіді на запит (а.с. 15) видно, що відповідач [PERSON], зареєстрований в [INFO], куди і направлялася судова повістка. Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та участі сторін в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. За вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], в інтересах якої поданий вказаний позов, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-КИ №093619 від 20.12.2000 року (а.с. 7). Остання перебуває на утриманні позивача, відповідач з сімєю не живе. Згідно довідки №87-225-961 від 22.10.2018 року, [PERSON], 14.1.2000 є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету української й іноземної філології та мистецтвознавства. Навчається на бюджетній основі за спеціальністю середня освіта (українська мова та література) (а.с. 11). Згідно частини 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом не\~здобуто доказів,\~що відповідач\~не матиме\~змоги надавати\~доньці [PERSON]\~матеріальну допомогу\~та сплачувати\~аліменти,\~в зв'язку\~із її\~навчанням,\~у визначеному\~судом розмірі,\~а отже\~позовні вимоги\~слід задовольнити.\~ Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в розмірі 704,80 грн., а позов задоволено повністю, то суд вважає, що з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 180 182, 191, 198 200 СК України,

Outcome: approved