Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 30.08.2002 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актці в громадянського стану м.Рівне, про що зроблено актовий запис за №1093 в свідоцтві про одруження серії [NUMBER] . В даному шлюбі у сторін народилися діти: донька [PERSON] [INFO] ; донька [PERSON] [INFO] ; донька [PERSON] [INFO] ; донька [PERSON] [INFO] . Позивач стверджує, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через різні погляди на життя. Близько року не проживають разом як сім`я, не ведуть спільного господарства, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Також зазначає, що неодноразово просила чоловіка змінити відношення до неї та дітей, проте на дані прохання чоловік не реагував. З огляду на наведені обставини, просить суд розірвати шлюб між ними. До Рівненського районного суду Рівненської області 22.06.2020 надійшла заява відповідача [PERSON] про надання терміну на примирення до шести місяців. 06.07.2020 позивач подала до Рівненського районного суду Рівненської області заяву, в якій просила розглядати заяву відповідача [PERSON] про надання терміну на примирення без її участі та заперечила проти надання строку для примирення. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 27.07.2020 у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про надання терміну на примирення до шести місяців у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - відмовлено. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій позов визнає та просить справу слухати у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30.08.2002 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актці в громадянського стану м.Рівне, про що зроблено актовий запис за №1093 в свідоцтві про одруження серії [NUMBER] . В даному шлюбі у сторін народилися діти: донька [PERSON] [INFO] ; донька [PERSON] [INFO] ; донька [PERSON] [INFO] ; донька [PERSON] [INFO] . Позивачем зазначається, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через різні погляди на життя, а тому збереження шлюбу є неможливе. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. У відповідності до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюб їх існує формально, збереження сім`ї неможливе, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, примирення між сторонами неможливе, їхня сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки сплаченого судового збору.

Outcome: approved