Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються згідно рішення Старосинявського районного суду від 16 березня 2009 року з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог вказує, що на підставі рішення Старосинявського районного суду від 16 березня 2009 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 200 грн. щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. Однак, враховуючи те, що матеріальне становище відповідача покращилось, він на даний час працює, однак додаткової грошової допомоги, окрім 200 грн. аліментів на утримання доньки не надає, донька проживає разом з матір?ю, часто хворіє, потребує постійних витрат на лікування, відвідує гуртки, тому на підставі ст. 192 СК України просить суд збільшити розмір присуджених з відповідача аліментів на її користь на утримання дочки в розмірі з 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з часу подання заяви до суду. Також просила витребувати довідку з місця роботи відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила суд збільшити розмір присуджених з відповідача аліментів на її користь на утримання дочки в розмірі з 1/3 частини заробітку (доходів). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив відносно задоволення позову, мотивуючи тим, що на даний час він хворіє і потребує лікування тому він не в змозі сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі 1/3 частки заробітку. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив відносно задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість, а також пояснив, що не заперечує щодо збільшення аліментів, однак лише у твердій грошовій сумі в розмірі 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Старосинявського районного суду від 16 березня 2009 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 200 грн. щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, починаючи з 19.01.2009 року. Так, згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №143цс13 при розгляді позовів про зміну розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, позивач [PERSON], звертаючись до суду із заявленими вимогами посилається на те, що визначений рішенням суду розмір аліментів на утримання доньки [PERSON], 2003 року народження, у розмірі 200 грн. щомісячно є недостатнім для утримання дитини, а матеріальне становище відповідача покращилось, він на даний час працює, однак допомоги, окрім аліментів в сумі 200 грн. не надає. Як встановлено судом та вбачається із рішення Старосинявського районного суду від 16 березня 2009 року, на час прийняття рішення про стягнення аліментів відповідач не мав постійного місця роботи та розмір аліментів був визначений у твердій грошовій сумі 200 грн. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 12 серпня 2015 року працює на посаді маляра в квартирно-експлуатаційному відділі м. Хмельницький Західного територіального КЕУ МОУ, отримує щомісячний дохід, загальна сума доходу за три місяці з 01.09.2015 року по 30.11.2015 року 7069,56 грн. Таким чином, враховуючи зміст ст.192 СК України, зміна матеріального стану платника аліментів [PERSON] внаслідок його працевлаштування в КЕВ м. Хмельницький може бути підставою для вимоги позивача про збільшення розміру аліментів, визначених рішенням суду на утримання дочки [PERSON]. Згідно довідки Старосинявської ЦРЛ №841 від 23.10.2015 року [PERSON], 2003 року народження, знаходиться на «Д» в дитячій консультації з приводу хронічного тонзиліту і не однократно лікується амбулаторно з приводу даного захворювання. Як слідує із епікризу № 5350, відповідач [PERSON], 1976 року народження, АТО, знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділі ХОГІВВВ з 24.11.2015 року по 04.12.2015 року з діагнозом: наслідки повторних черепно-мозкових травм з наявністю двобічної пірамідно-рефлекторної недостатності, легких когнітивних розладів,цефалічного синдрому, депресивно-тривожного розладу з інсомнією, проведене обстеження та лікування. Також судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] інших утриманців, окрім неповнолітньої доньки [PERSON] не має. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням наведених обставин, враховуючи зміну матеріального стану платника аліментів [PERSON], який працевлаштований та отримує щомісячний дохід, його стан здоров'я, відсутність інших утриманців, стан здоров'я дочки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, слід збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання дочки [PERSON], визначивши їх розмір в 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, вимоги позивача про стягнення аліментів у збільшеному розмірі з часу подання заяви до суду не підлягають задоволенню, оскільки при зміні розміру аліментів згідно ст. 192 СК України у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, що роз'яснено відповідно до вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3. В силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід також стягнути понесені судові витрати - судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 365 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial