Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Мукачівська місцева прокуратура про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. 17 січня 2018 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду залучено по справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що її донька [PERSON] 17 січня 2009 року, уклала шлюб з [PERSON], а оскільки донька була студенткою, то вони разом з чоловіком проживали на квартирі в м.Ужгород. 03 серпня 2009 року у них народилася донька [PERSON], а щоб у доньки не переривалося навчання і не брала академвідпустку, вона ([PERSON]Г.) взяла на себе всі турботи по вихованню онучки [PERSON] з 3-х тижневого віку і до цього часу. Через 03 (три) роки, подружжя розпалося, дитина залишилась при матері, а батько дитини сплачував аліменти в сумі 500 грн. на місяць. Згодом вони примирилися, знову почали жити разом і 12 липня 2015 року у них народилася друга донька - [PERSON]. 06 травня 2016 року, її донька [PERSON] вийшла на прогулянку з молодшою онучкою [PERSON], але додому не повернулася. Увечері, о 22:10 год. вона змушена була звернутися у поліцію про розшук доньки та її дитини. Разом з поліцією через 3 години вони знайшли її о 02 годині ночі у дачному будиночку за адресою: м.Мукачево, вул.Великогірна, буд.№52. Там, проживає раніше невідомий їй громадянин [PERSON], зі своїм сином. [PERSON] дуже негативно впливав на її доньку. Вона стала негативно поводитися, що виразилося в криках на дітей з використанням грубих і нецензурних слів. Зранку і до самої ночі вона кудись ходила і залишала дітей без нагляду, телефон відключала. У свою чергу, вона ([PERSON]Г.) щоб допомогти доньці з заробітками дала їй 2000 грн. для відкриття робочої візи для роботи за кордоном, але [PERSON] забрав ці гроші собі на чохли для автомобіля іще змусив її здати золотий ланцюжок у ломбард для своїх потреб. Відповідач [PERSON] взагалі перестала піклуватись про своїх малолітніх дітей, оскільки під час проживання доньки разом з нею вона продовжувала матеріально забезпечувати онуків всім необхідним (одягом, взуттям, харчуванням, лікуванням, тощо). Так, проживаючи разом з нею, донька могла залишити дітей без догляду, піти не відомо куди, відключити мобільний телефон і не відповідати на її дзвінки. Щоб забрати своїх онуків з тих жахливих умов, того місця, куди донька зі своїм співмешканцем перейшли тоді проживати, вона зверталась у відділ поліції, але представника поліції не пустили до помешкання. Не дивлячись, на всі попередження з боку Служби у справах дітей виконавчого комітету Мукачівської міської ради, відповідач нехтує своїми обов'язками, як матері, виїхала до Польщі ніби-то на заробітки, але грошей на утримання дітей не надсилає. Крім того, була змушена погасити кредитні борги своєї доньки. Також, вона не переоформила банківські картки Ощадбанку, на які поступають гроші по догляду за дитиною до 3-х років та аліменти від колишнього чоловіка. У результаті вона не має можливості користуватись коштами, -2- які поступають на картку для утримання дітей, а Ощадбанк відмовляється переоформити картку на неї. Таким чином, така поведінка батьків свідчить про те, що вони свідомо ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дітей. Таким чином просить відібрати від [PERSON] малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], призначити її опікуном над дітьми та визначити місце проживання дітей разом з нею. Позивач - [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав письмові пояснення, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомила. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Представник третьої особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Представники третіх осіб - служба у справах дітей виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Мукачівська місцева прокуратура, в судове засідання не зявились. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом належними доказами встановлено, що 17.01.2009 року між [PERSON] та [PERSON] - зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 17 січня 2009 року (а.с. 12). Від даного шлюбу у подружжя народились діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ФМ № 144513 від 11.08.2009 року та серії І-ФМ № 331900 від 08.08.2015 року (а.с. 9-10). Згідно до довідки, виданої Мукачівським МБТІ та ЕО від 10.05.2016 року за № 1413, будинок по вул.І.Зріні, 55 в м.Мукачево належить [PERSON] на праві особистої власності (а.с. 13). З акту обстеження матеріально-побутових умов від 18.05.2016 року, вбачається, що [PERSON] проживає в Мукачево, вул.І.Зріні, буд.55. Будинок знаходиться в хорошому стані (а.с. 15). 23.07.2012 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн., що стверджується рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23.07.2012 року ( а.с. 35). Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 01.03.2017 року, позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в сумі 558 грн. ( а.с. 36). Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплати КП Водоканал м. Ужгорода, відносно [PERSON], на користь [PERSON] за період з 01.12.2012 року по 31.07.2017 року вбачається, що останній своєчасно сплачує аліменти. ( а.с. 37-38). Згідно статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності частини 2 статті 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачіської міської ради від 14.02.2018 року №118/01-36, останній вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Щодо батька дітей [PERSON], то орган опіки та піклування Мукачівської міської ради не має достатньої інформації щодо доцільності позбавлення його батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. -3- З статті 9 Конвенції про права дитини ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року вбачається, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 20 Конвенції про права дитини ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року - дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Так, держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема, за необхідності, направлення до відповідних установ по догляду за дітьми. У статті 4 Закону України Про охорону дитинства встановлено, що до системи заходів щодо охорони дитинства в Україні входить забезпечення належних умов для охорони здоров'я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності. Відповідно до статті 11 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків, а частиною 1 статті 12 цього Закону встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Частиною 1 статті 14 Закону України Про охорону дитинства встановлено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Також слід звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини по справі Савіни проти України (Заява N 39948/06), Страсбург, 18 грудня 2008 року відповідно до якого ... якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу Хазе проти Німеччини (Haase v. Germany), N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. ... У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів (див. згадані вище рішення у справах К. і Т., п. 166; Кутцнера, п. 67, та Мозера, п. 70) і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. Закон України «Про охорону дитинства» у ст. 11 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 14 Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно з ст. 9 Конвенції, Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути -4- необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно ч. 6. ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають з бабусею, мати дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не займається вихованням та матеріальним утриманням, не проявляє батьківської уваги та турботи, то суд приходить до висновку, що необхідно відібрати дітей без позбавлення батьківських прав від [PERSON]. Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON].

Outcome: approved