Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в літку 2013 року, відповідачка [PERSON], у її магазині проходила стажування на посаду продавця і в цей час у магазині була виявлена недостача товарно матеріальних цінностей на суму 31500 грн. В розмові з [PERSON], [PERSON], визнала, що брала без дозволу товари та грошові кошти з каси для власних потреб і зобовязалась повернути борг. Однак борг не було повернуто. 20 листопада 2014 року [PERSON], було надано розписку, яку було оформлено у відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України. У відповідності до розписки, відповідачка [PERSON], зобовязалась повернути грошові кошти, які взяла в борг в магазині «Фея», в сумі 31500 грн. зі строком повернення до 30 грудня 2014 року. Позивач вказує на те, що [PERSON], в обумовлений термін борг не повернула, а також остання ухиляється від сплати боргу. Просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 31500 грн. та сплачений судовий збір по справі в сумі 551 грн. 20 коп. Позивачка [PERSON], у судове засідання зявилася, заявлений позов з підстав викладених у заяві підтримала у повному обсязі. Відповідачка [PERSON], у судове засідання зявилася, заявлений позов визнала частково. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частина 2 ст. 1047 ЦК допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між сторонами виникли правові відносини, які випливають з договору позики. Сторони при укладанні договору позики дотримались письмової форми договору відповідно до вимог частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, згідно якої на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Як вбачається з матеріалів справи 20.11.2014 року між позивачем (позикодавцем) та відповідачем (позичальником) було укладено договір позики у формі розписки. Відповідно до умов договору, [PERSON], зобовязалась повернути грошові кошти, які взяла в борг в магазині «Фея», в сумі 31500 грн. зі строком повернення до 30 грудня 2014 року, про що останньою власноручно написано розписку, та не заперечувалось в судовому засданні. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Крім того, суд враховує, що саме позивачем була надана суду боргова розписка, що свідчить про продовження існування боргових зобов'язань між позивачем та відповідачем. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, відповідач [PERSON], взяті на себе зобов'язання не виконала та не повернула кошти позивачу у встановлений строк. На вимоги повернення коштів відповідачка не реагує. Оцінюючи докази в їх сукупності та відповідно до наведених вимог Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що представлена позивачем розписка відповідачки як позичальника, є достовірним доказом в підтвердження вимог позивача про стягнення з відповідачки отриманих нею в борг коштів у сумі 31500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд знаходить за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. по сплаті судового збору.

Outcome: approved