Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів. Вказала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені. Від спільного проживання із відповідачем має сина [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний відповідач. Рішенням Ямпільського районного суду від 17.04.2008 року з відповідача на її користь на утримання сина стягнуто аліменти у розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків щомісячно. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 06.04.2010 року змінено розмір стягуваних аліментів з відповідача на її користь на утримання сина та стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 110 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач посилається на те, що сума стягнутих аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини. Відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, їздить на заробітки. Вважаючи права дитини порушеними, позивач просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень щомісячно з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву вх.№3753 від 21.06.2017, в якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву вх.№3752 від 21.06.2017, в якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги визнає частково, а саме згідний сплачувати аліменти в розмірі 450 гривень. В іншій частині позовних вимог заперечує проти їх задоволення. Надав суду консультативне заключення Вінницького ОКВЕД від 30.05.2016 та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про відсутність доходів. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із свідоцтва про народження, серія 1-АМ №211946, виданого 19.01.2004 року встановлено, що 09.01.2004 народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 06.04.2010 та копії виконавчого листа від 21.04.2010 встановлено, що аліменти за рішенням суду від 17.04.2008 року змінено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 110 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Із копії довідки виконавчого комітету Ямпільської міської ради Вінницької області вих.№1167 від 02.03.2017 встановлено, що [PERSON] проживає із матірю [PERSON] і перебуває на її утриманні. Із копії консультативного заключення, виданого Вінницьким обласним клінічним високоспеціалізованим ендокринологічним диспансером 20.05.2016, встановлено, що [PERSON] хворіє та йому протипоказані умови праці з високою температурою повітря та прямими сонячними променями та фізичні навантаження. Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів встановлено, що стосовно [PERSON] в період з квітня місяця 2011 року по січень місяць 2017 включно відсутні відомості про доходи. Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини, що полягають у обовязку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно зі ст.51 ч.2 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дитини. Відповідно до ст.192 ч.1 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх сукупності, суд вважає частково доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, виходячи із наступного. Як встановлено із досліджених доказів із часу постановлення судового рішення про стягнення із відповідача аліментів змінився матеріальний стан позивача як одержувача аліментів, збільшився вік дитини, у звязку із чим збільшилися й витрати на її утримання, зросли ціни на одяг, продукти харчування та інші товари, необхідні дитині. Збільшення витрат на дитину погіршують майновий стан позивача, на утриманні якої перебуває дитина. Сплачену щомісячно відповідачем суму аліментів в розмірі 110 (сто десять) гривень, суд вважає такою, що не може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, розвиток та виховання дитини. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, суду не надано доказів про наявність інших утриманців відповідача. Суд враховує стан здоровя відповідача, якому протипоказані умови праці з високою температурою повітря та прямими сонячними променями та фізичні навантаження, але він не є інвалідом і може працювати на роботах, які не шкодитимуть його здоровю. Відсутність відомостей в Державному реєстрі про доходи відповідача, не дає підстав вважати, що у відповідача відсутні інші джерела доходів. Відповідач працездатний, а тому суд вважає, що він може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині у більшому розмірі. З урахуванням наведеного та реалізації якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд має підстави збільшити розмір аліментів та визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень, щомісячно, до повноліття дитини. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги у цій частині обґрунтованими і має підстави для їх задоволення. В задоволенні іншої частини позову суд має підстави відмовити як таких, що заявлені необгрунтовано. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ч.2 ст.51 Конституції України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного Кодексу України.

Outcome: partial