Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Органі опіки та піклування м. Черкаси про встановлення порядку користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах з 25.11.2002р. до 12.05.2009р. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Придніпровського райсуду м. Черкаси від 18.06.2010р. квартира [ADDRESS] визнана об»єктом спільної сумісної власності подружжя - сторін по даній справі. Спірна квартира складається з 3х кімнат, площею, 20, 6 кв.м., 13,3кв.м., 11,6кв.м. відповідно, а також мається кухня, ванна кімната, коридор, дві лоджії. В квартирі зареєстровані: позивач, її дочка [PERSON], а відповідач зареєстрований за іншою адресою : [ADDRESS], де йому належить на праві власності ? частина квартири. При цьому, відповідач бажає проживати у спірній квартирі самостійно, на ґрунті чого постійно з ним виникають сварки і добровільно встановити порядок користування нею, вони не можуть. В зв»язку з тим, що з нею проживає неповнолітні дочка, позивач вважає, що має право на користування двома кімнатами: кімнатою №3, площею 20,6кв.м. та кімнатою №4, площею 13.3 кв.м., т.ч. вони знаходяться поруч, а відповідачу необхідно виділити кімнату №6, площею 11,6кв.м з прилеглою лоджією, площею 2,6кв.м; інші підсобні приміщення: кухня, лоджія, ванна кімната, коридор необхідно залишити в спільному користуванні. Вважає, що такий порядок користування житлом є найбільш зручним для сторін стосовно умов розташування кімнат у спірній квартирі. Таким чином, просить суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши позивачеві кімнату №3,площею 20,6 кв.м., кімнату №4, площею 13,3кв.м.; виділити відповідачеві кімнату №6, площею 11,6 кв.м. з прилеглою до неї лоджією, площею 2,6 кв.м.; підсобні приміщення: кухню, ванну кімнату, лоджію, коридор просить залишити в спільному користуванні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Надала до суду заяву про повне підтримання заявлених вимог та письмові пояснення по суті справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився і не доставлявся (утримується в Київському слідчому ізоляторі), будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Відповідно до розписки позовну заяву з додатками він отримав 14.04.2014р. і надав заяву про те, що заперечує проти заявлених позовних вимог. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування м. Черкаси за довіреністю Дворкова А.В. надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.06.2011р., який розірвано 12.05.2009р. відповідно до даних свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. Від шлюбі сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір»ю - позивачем по даній справі. За рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 18.06.2010р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27.10.2010р., квартира [ADDRESS] визнано об»єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Крім того, дана квартира між сторонами розподілена порівну. За даними технічного паспорту, виданого КП «ЧООБТІ» вказана квартира складається з 3х кімнат: №3 - площею, 20, 6 кв.м., №4 - 13,3кв.м., №6 - 11,6кв.м. відповідно, а також мається кухня, ванна кімната, коридор, дві лоджії, площею 2,6 кв.м. кожна. В квартирі зареєстровані: позивач [PERSON] та її дочка [PERSON], що підтверджується даними довідки ДП РЕУ №8 від 31.01.2014р. Крім того, позивачем доведено факт оплати ним комунальних послуг за вказаною адресою, що підтверджується письмовими доказами, а саме: даними довідки Д ПРЕУ №8 від 01.08.14р.; даними довідки ТЕЦ від 04.08.14р. та квитанціями; даними чеків за оплату водопостачання та водовідведення. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як зазначено у статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ст. 358 ч.ч.1,2 ЦК). В судовому засіданні встановлено, що житлова площа спірної квартири складає 45,5кв.м. Фактично, як зазначалось, квартира належить сторонам в рівних частках, тобто по 1/2 кожному. Позивач з неповнолітньою дитиною зареєстровані в даній квартирі, і мають наміри та необхідність проживати в ній, але між [PERSON] та [PERSON] існує спір щодо порядку користування квартирою. Крім того, на кожного з них приходиться по 22,75кв.м. житлової площі. Таким чином, з»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, враховуючи інтереси власників спірного майна та інтереси неповнолітньої дитини сторін, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, а саме: встановити порядок користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], виділивши в користування [PERSON] кімнату №4, площею 13.3кв.м. та кімнату №6, площею 11,6кв.м. з лоджією до неї, площею 2,6 кв.м.; виділити в користування [PERSON] кімнату №3, площею 20,6 кв.м., а ванну кімнату, площею 4,5кв.м., коридор, площею 18,9кв.м. та кухню, площею 11,8 кв.м. з лоджією до неї, площею 2,6 кв.м. залишити в загальному користуванні; в іншій частині позову слід відмовити. Суд вважає, що задовольняючи таким чином позовні вимоги, - не будуть порушені права всіх співвласників даного нерухомого майна. При вирішенні даного спору, порядок користування квартирою за цим варіантом є справедливим і таким, що максимально забезпечить права і інтереси позивача з неповнолітньою дитиною та відповідача у користуванні приміщеннями квартири. На підставі викладеного та,

Outcome: partial