Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.04.2014 між нею та відповідачем був укладений шлюб. 19.01.2017 шлюб між ними розірвано. За час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою та перебуває на її утриманні. Відповідач жодним чином не турбується про матеріальне становище дитини та не бере участь у її вихованні, тобто ухиляється від покладеного на нього ст. 180 Сімейного кодексу України батьківського обов`язку щодо утримання дітей та не бажає добровільно надавати кошти для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дітей. 25.02.2021 за вх. № ЕП-1169/21-Вх від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.01.2021 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не прибула, подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності. Уточнений позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1500 грн., оскільки він на даний час не працює та не має стабільного доходу. Згідно зі ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши думку відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.05.2014, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, яка проживає з позивачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182\~СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Статтею 184\~СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Разом з тим, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати неповнолітню дитину. Окрім того, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. ст.\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 9\~ст. 7 СК України\~визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, те що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Враховуючи викладене, беручи до уваги матеріальний стан сторін, потреби дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Згідно із положенням ч. 6 ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved