Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом право власності на спадкове нерухоме майно - житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS] , з такими технічними характеристиками: будинок житловий, 1972 року забудови, загальною площею - 58,80 кв.м., жилою площею - 30,20 кв.м., допоміжною площею - 28,60 кв.м., а також господарські будівлі і споруди, а саме: погріб, сарай-літню кухню, убиральню, сарай, колодязь, ворота з хвірткою та огорожу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла спадкодавець - [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в с. Мисайлівка Богуславського району Київської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , земельних ділянок, що розташовані на території Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області та відповідних грошових коштів, що розміщенні на вкладах в державному Ощадному банку України. У зв`язку з тим, що за життя спадкодавця - [PERSON] нею було складено заповідальне розпорядження (заповіт від 04 жовтня 2016 року за реєстровим №385, який не був змінений та не скасований на момент смерті спадкодавця), то спадкоємцем на конкретно спадкове майно померлого спадкодавця за заповітом (на земельну ділянку, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії Р1 №2166709 від 17 березня 2003 року)померлого спадкодавця за заповітом та за законом першої черги, згідно зі ст.1261 ЦК України на момент відкриття спадщини та на даний час є: дочка спадкодавця - [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців у спадкодавця - [PERSON] , на момент її смерті не було та не має на даний час, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 11.03.2020 року, а також матеріалами спадкової справи за №277/2019. Належність спадкодавцю житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , підтверджується довідкою за №170/02-21, виданою 16.03.2020 року виконавчим комітетом Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області. Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю [PERSON] , 1/2 частина якого належала їй як члену подружжя і іншу 1/2 частину якого вона прийняла в порядку спадкування після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , однак не оформила своїх спадкових прав. Позивач зазначає, що він прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , шляхом подання заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини до державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області, що також підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 11.03.2020 року, а також матеріалами спадкової справи за №277/2019. Однак, державний нотаріус Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове нерухоме майно, а саме: на житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS] у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок. Оскільки позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку встановити за собою право власності на спадкове нерухоме майно, то він звернувся із даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та без участі позивача, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - Мисайлівська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] у відповідності до ст. 1223 ч. 1 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та копією заповіту, посвідченого 04 жовтня 2016 року секретарем виконкому Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області, реєстровий номер 277/2019. Згідно положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки після відкриття спадщини протягом шести місяців подав заяву про прийняття спадщини до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 11.03.2020 року, а також матеріалами спадкової справи за №277/2019. Інших спадкоємців у спадкодавця - [PERSON] , на момент її смерті не було та не має на даний час, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 11.03.2020 року, а також матеріалами спадкової справи за №277/2019. Постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області Полковнікової Т.А. від 11.03.2020 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS] , який належав спадкодавцю - [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю [PERSON] з дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Той факт, що спадкодавець [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , підтверджується довідкою за №172, виданою 16.03.2020 року виконавчим комітетом Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області. За даними технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що у господарстві спадкодавця [PERSON] є житловий будинок 1972 року забудови, загальною площею - 58,80 кв.м., жилою площею - 30,20 кв.м., допоміжною площею - 28,60 кв.м., а також господарські будівлі і споруди, а саме: погріб, сарай-літню кухню, убиральню, сарай, колодязь, ворота з хвірткою та огорожу. Належність спадкодавцю - [PERSON] , житлового будинку (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS] , підтверджується довідкою за №172, виданою 16.03.2020 року виконавчим комітетом Мисайлівської сільської Ради Богуславського району Київської області, з якої вбачається те, що спадкодавець - [PERSON] за життя фактично була власником житлового будинку (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Відповідно до висновку спеціаліста з технічного нагляду на будівництвом будівель і споруд Зозулі О.В. за № 4 від 13.03.2020 року будинок (з відповідними господарськими будівлями і спорудами) по [ADDRESS] побудований без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Вказаний будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком СПД [PERSON] № 17 від 12.03.2020 року. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця [PERSON] під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 гривень 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved