Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, відсотків та судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 25.10.2011р. між нею та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] взяв у неї в борг 5000 доларів США зі сплатою 5% в місяць, та зобов`язувався повернути вказані кошти до 25.10.2014р. Факт передачі грошових коштів підтверджується договором позики від 25.10.2012 року та розпискою від 25.10.2012 року, яку власноручно підписав відповідач [PERSON] Після спливу строку повернення позики відповідач, на пропозицію про добровільну сплату боргу, борг не повертає. В зв`язку з цим вона, позивач, змушена звернутися до суду. Просить позов задовольнити. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, давши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданому до суду позові. Просили стягнути з відповідача основну суму боргу в розмірі 79750 грн., відсотків в розмірі 155512,50 грн. та суму судового збору в розмірі 2474,44 грн., що був сплачений позивачкою при подачі позову до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, її представника, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та його слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позивальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей. Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У відповідності до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Крім цього ч. 2 цієї ж статті передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з долученого до матеріалів справи договору позики від 25 жовтня 2011 року відповідач [PERSON] позичив у позивачки [PERSON] гроші в сумі 5000 доларів США, зі сплатою 5 відсотків місячних за користування позики та зобов`язувався повернути вказані кошти до 25.11.2011р. Дана обставина також підтверджується долученою до матеріалів справи роспискою від 25.10.2011 року. Крім цього з вищевказаної розписки від 25.10.2011 року встановлено, що після спливу строку повернення позики 25.11.2011року, сторони продовжили строк договору на один рік до 25.10.2012р. В подальшому строк повернення коштів було продовжено до 25.10.2013 року та до 25.10.2014 року. Після спливу строку повернення позики, а саме 25.10.2014 року, позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути борг, однак відповідач [PERSON] суми боргу не повернув. Станом на день ухвалення рішення відповідач не повернув позивачу суму коштів, чим прострочив виконання свого грошового зобов'язання. Таким чином, зважаючи на неповернення відповідачем позивачеві суми позики, суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] суму боргу в розмірі 79750 грн., відсотків в розмірі 155512,50 грн. та суму судового збору в розмірі 2474,44 грн., що був сплачений позивачкою при подачі позову до суду.

Outcome: approved