Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання недійсним і скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 31 березня 1994 року про безоплатну передачу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартири [ADDRESS] та Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради від 31 березня 1994 року на цю квартиру. Позов мотивований тим, що на час приватизації зазначеної квартири, позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбу з [PERSON], проте про приватизацію житла дізналися лише у 2014 році. Під час приватизації житла вона була відсутня за місцем реєстрації, оскільки тривалий час здійснювала догляд за своєю матір'ю, приватизація квартири проводилася без її згоди, що створило перешкоди в здійсненні нею права на отримання безоплатно іншого житла за її вибором. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов визнали. Пояснили, що дійсно позивача не було під час приватизації квартири, а всі необхідні документи готував, підписував та подавав відповідач [PERSON], який не повідомив позивачку про це. Представник виконавчого комітету Вінницької міської ради при розгляді справи покладався на думку суду. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вінницької міської Ради народних депутатів від 31 березня 1994 року № 234 «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниці» було оформлено право приватної (спільної) власності [PERSON], в т.ч. дружина та два сина, на квартиру [ADDRESS], загальною площею 76,4 кв.м.(п.1.385 рішення). На підставі цього рішення виконавчим комітетом Вінницької міської Ради народних депутатів було видано Свідоцтво на право власності на житло від 31.03.1994 року щодо права власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Позивач [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 21.10.1973 року Золочівським Райбюро ЗАГС Львівської області, актовий запис № 122 (а.с 6). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Як зазначає сама позивачка та не заперечують відповідачі, на час, коли здійснювалася приватизація квартири вона передувала у с. Золочів Львівської області, оскільки там проживає її мати, а тому була відсутня на момент подачі документів [PERSON] на приватизацію квартири і не давала згоди на її приватизацію. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Отже, суд приходить до висновку, що оспорюваний правочин щодо приватизації житла має дефект волі. Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Таким чином, під час проведення приватизації спірного житла не були враховані усі обставини, які мали значення, зокрема, бажання чи небажання [PERSON], яка на той момент знаходилася в іншому населеному пункті, брати участь у приватизації та використати своє право на безоплатну приватизацію саме цього, а не будь-якого іншого житла у майбутньому, а тому існують підстави для задоволення позовних вимог з метою захисту прав позивача. Враховуючи, що судом задоволений позов щодо визнання недійним та скасування рішення виконавчого комітету, як наслідок підлягає скасуванню і свідоцтво про право власності. При цьому, суд враховує, що у разі визнання оспорюваного рішення та свідоцтва недійсними (скасування) лише в частині, яка стосується саме позивача, рішення суду не може бути виконаним, оскільки відсутній механізм такого виконання. Суд також звертає увагу, що квартира не обтяжена ніяким зобов'язанням, а задоволенням позову права відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON] - як власників житла не будуть порушені, вони зможуть повторно використати своє право на приватизацію житла, приватизувавши його навіть у більших частках, що також виключає порушення їх прав. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved