Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, на обґрунтування якої зазначила, що 31.03.2019 року о 16.45 год., [PERSON] , керуючи автомобілем DAEWOO LANOS, державний номерний знак [NUMBER] на 17 км +850 метрів автошляху М-28 Одеса-Южне, при перестроюванні не надав переваги у русі автомобілю Мазда, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку водій [PERSON] мав намір перестроился, в результаті чого сталося зіткнення автомобілів, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. За фактом зазначеного ДТП, 04 липня 2019 року о 11.05 год. СРПП Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області складено адміністративний протокол БД № 269927 за ст. 124 КУпАП. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.11.2019 року по справі № 504/2501/19 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Одеського апеляційного суду від 20.12.2019 року постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.11.2019 року - залишено без змін. Листом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (Страхувальника [PERSON] ) від 21 січня 2020 року повідомлено про виплату страхового відшкодування в розмірі 15 633,64 грн. Також повідомлено, що сума страхового відшкодування зменшена на розмір франшизи 2000 грн., що передбачений п. 5 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 29.02.2020 року на адресу Відповідача рекомендованим листом відправлено Досудову вимогу, щодо виплату франшизи у розмірі 2000 грн, та відшкодування шкоди в розмірі 7140 грн., однак на момент подачі позовної заяви до суду відповідь не отримано. Окрім того, позивач зазначає, що діями Відповідача їй нанесено моральну шкоду, що виразилася в душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відносно неї, що відобразилось також на її фізичному стані здоров`я та моральному стані, зокрема, призвело до нервової напруги, порушення сну, витратах щодо відновлення свого спокійного стану тощо. Нанесену моральну шкоду (витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань) позивач оцінює в 7 140,00 гривень. Просить стягнути\~з [PERSON] франшизу у розмірі 2 000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 7140 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 19.01.2021 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення копії ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Позивач звернулась до суду із заявою в якій просить розгляд справи провести без її участі, за наявними в справі матеріалами. Позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні, при цьому не заперечує проти заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання 15.02.2021 не з`явився, надіслав заяву в якій просив відкласти розгляд цивільної справи, оскільки він бажає скористатися своїм правом на подачу відзиву, у зв`язку з чим також просив продовжити строк для подання відзиву. В судове засідання 24.02.2021 відповідач не з`явився вдруге, відзив не надав, поза часом призначення розгляду справи надіслав заяву, в якій знову просив відкласти розгляд справи та продовжити строк подання відзиву, оскільки його представник здійснює збирання доказів шляхом подання адвокатських запитів. Відповідно до ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Статтею 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому суд звертає увагу, що за заявою відповідача від 12.02.2021 розгляд справи було відкладено на 24.02.2021 і відповідач мав достатньо часу для подачі відзиву, однак цього не зробив. Крім того, відповідач у своїй заяві вказує, що отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі 02.02.2021, однак в слідуючій заяві не наводить жодної поважної причини, яка заважала йому скористатись правом подачі відзиву з 02.02.2021 до 24.02.21. Збирання доказів представником позивача, на думку суду, не є поважною причиною для повторного відкладення розгляду справи та продовження строку подання відзиву і може свідчити лише про намагання затягнути розгляд справи. Належне повідомлення відповідача про дату та час судового засідання підтверджується його ж заявами про відкладення розгляду справи. Відповідно до\~ст.223\~ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною\~Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю поважних причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.11.2019 року по справі № 504/2501/19 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Одеського апеляційного суду від 20.12.2019 року постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.11.2019 року - залишено без змін. 29.02.2020 року на адресу відповідача позивачем рекомендованим листом відправлено Досудову вимогу, щодо виплату франшизи у розмірі 2000 грн, та відшкодування шкоди в розмірі 7140 грн., однак на момент подачі позовної заяви до суду відповідь не отримано. Згідно з положеннями\~статті 11 ЦК України\~заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності. Відповідно до ч. 1\~ст. 990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч.1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1, 2\~ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом -\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно договору № 216005-2307-6635051 в ПрАТ «Євроінс Україна», яким було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 15633,64. При цьому розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 2000 грн., що передбачений п.5 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.8) . Таким чином страховиком було зменшено суму страхування на суму франшизи відповідно до\~ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд погоджується з обґрунтуванням позову щодо того, що позивач має право на відшкодування суми франшизи у розмірі 2000 грн., обумовлену полісом. Згідно\~ст.9 Закону України «Про страхування»\~визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. Суд ураховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц про те, що відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для\~повного відшкодування\~завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У відповідності до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~відповідач доказів щодо сплати позивачу франшизи у розмірі 2000 гривень під час розгляду справи не надав. Таким чином, сума франшизи в розмірі 2000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд виходив з такого. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спавах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року\~передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст.\~12\~та\~81 ЦПК України. Позивач просить стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 7140 грн. посилаючись на те, що діями Відповідача їй нанесено моральну шкоду, що виразилася в душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відносно неї, що відобразилось також на її фізичному стані здоров`я та моральному стані зокрема, призвело до нервової напруги, порушення сну, витратах щодо відновлення свого спокійного стану тощо. Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності людини. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною та достатньою аби компенсувати людські страждання, тому її розмір може мати суто умовний вираз. Враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, на користь позивача в розмірі по 2000 грн. Згідно ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України\~визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 368 грн. 27 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial