Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною трьох років, тобто до 2021 року. В обґрунтування позову вказувала, що під час шлюбу з відповідачем у них народилась спільна дитина, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Оскільки вона не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, жодних доходів, крім соціальних виплат по догляду за дитиною не має, потребує матеріальної допомоги у вигляді аліментів на її утримання. Відповідачем [PERSON] надано відзив на позов, в якому він зазначив, що заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та вважає їх необґрунтованими. Зазначив, що позивач зазначила не вірне місце його роботи та матеріальне становище, оскільки працює він в ТОВ «ЮТРІ» та відповідно до рішень суду має сплачувати аліменти на утримання двох дітей: в розмірі 1/3 частини його заробітку на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та в розмірі 1/3 частини його заробітку на утримання сина [PERSON] , [INFO] , а отже він має сплачувати аліменти в загальному розмірі 2/3 частини від його заробітку, при цьому його нарахована заробітна плата за період з квітня 2020 року по вересень 2020 року була максимальна в вересні 2020 року та склала 5050,00 грн., з якої на утримання доньки було стягнуто 1354,95 грн., після чого з отриманого доходу залишилося 3695,05 грн. Також, оскільки позивач не пред`являла до примусового виконання рішення суду щодо стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , відповідач в добровільному порядку щомісяця сплачував аліменти на утримання сина на користь позивача в розмірі 2010,05 грн. та сплачував за дитячий садок, який відвідував син. При таких обставинах на власне утримання відповідачу залишається 1684,55 грн.(5050,00-1354,95-2010,05). Зазначив, що оскільки син відвідує дитячий садок, позивач має змогу працевлаштуватись. Оскільки відповідач є внутрішньо переміщеною особою з Донецької області м.Жданівка, що є населеним пунктом де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, він не може користуватись житлом на вищезазначеній території та вимушений винаймати житло в м.Харкові, що потребує додаткових витрат. З вищенаведеного вбачається, що він не має можливості надавати допомогу на утримання дружини. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилалася на викладені в ньому обставини. Зазначила, що хоча син відвідує дитячий садочок, вона не може знайти роботу, у зв`язку з дією карантину, та, крім того, на теперішній час син проходить період адаптації в садочку, та потребує її уваги в разі виникнення несприятливої обстановки в садочку у зв`язку з карантином. Її дохід на теперішній час складається з соціальних виплат на сумісного сина сторін, та аліментів на утримання старшої доньки від іншого шлюбу. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, та просив відмовити в його задоволенні. Посилався на обставини викладені в відзиві. В судовому засіданні, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі докази, встановлено наступне. Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який на теперішній час проживає з матір`ю. Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право вона має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 26.08.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , 2011 року народження, в розмірі 1/3 частини його заробітку. Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22.05.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , 2018 року народження, в розмірі 1/3 частини його заробітку. З наданої відповідачем довідки про доходи № 416 від 09.10.2020 року, вбачається, що він працює економістом в ТОВ ««ЮТРІ», його середня нарахована заробітна плата за період з квітня 2020 року по вересень 2020 року була 4183,12 грн., максимальний розмір заробітної плати в вересні 2020 року склав 5050,00 грн., при цьому розмір сплачених аліментів в вересні на старшу доньку склав 1354,95 грн. Оскільки виконавчий лист за рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22.05.2019 року не перебував на виконанні у виконавчій службі, та не був наданий за місцем роботи, відповідач по справі добровільно проводив щомісячні перекази грошових коштів в розмірі 2000,00 грн. в рахунок аліментів позивачу та сплачував за дитячий садочок, що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні. Таким чином, приблизний дохід відповідача за місяць, з урахуванням стягнень на двох дітей, відповідно до наявних рішень суду, складає 5050,00 1355 1355 = 2340 грн. та сплата аліментів в розмірі 2000,00 грн. на утримання дружини поставить його в скрутне матеріальне становище. Проте, судом встановлено, та не заперечується сторонами, що [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому вона має право на утримання від чоловіка - відповідача по справі. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідач є молодою працездатною особою, має постійний дохід, суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання до досягнення їх сумісною дитиною трьохрічного віку у розмірі 500,00 грн. Також, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial