Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Єнакієвської міської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку сірії ЯЕ № 697180 від 27 грудня 2007 року на ім'я [PERSON]. Обгрунтовуючи свої вимоги, пояснила, що вон є власником земельної ділянки площею 0,0394 га, що [ADDRESS] на підставі державного акту серії ЯГ № 367445 від 11 жовтня 2006 року. Власником суміжної ділянки - [ADDRESS] є [PERSON]. При приватизації земельної ділянки [PERSON] Єнакієвською міською радою було передано і частину належної їй земельної ділянки, що порушує її право власності на земельну ділянку. Тому просить скасувати державний акт на вказаний держаний акт. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлене. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Представник третьої особи - Відділу Держземагенства пояснив, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Третя особа по справі [PERSON] та її представник заперечувли проти задоволення вимог позивача. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем лише за наявності для того законних підстав. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив слідуючи фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 24 грудня 2007 року року [PERSON] отримала Державний акт серії ЯЕ № 697180 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0860 га [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Єнакієвської міської ради № 5/20-26 від 21.07.2007 року (а.с. 15). Відповідно до статті 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується держаними актами. Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку міститься в статті 140 ЗК України, та у данному випадку він є вичерпним, оскільки цією статтею встановлено перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку для випадків, коли право власності набуто в установленому законом порядку. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Рішення Єнакієвської міської ради про надання [PERSON] земельної ділянки в постійне користування є правовою підставою для набуття останньою відповідного права на постійне користування землею та видачі їй державного акту, що посвідчує таке право. Таким чином, державний акт відповідача, є лише результатом реалізації прийнятого рішення про передання земельної ділянки у постійне користування, і задоволення позовних вимог про визнання недійсним лише державного акту без визнання недійсним й вказаного рішення виконкому є незаконним, оскільки правові підстави виготовлення та видачі державного акту є чинним, ніким не скасовані. Позивач оскаржує державний акт на право постійного користування земельної ділянки серії ЯЕ № 697180 від 24.12.2007 року. Зазначений акт є наслідком реалізації рішення Єнакієвської міської ради № 5/20-26 від 21.11.2007 року. Але позивачем не заявлено вимогу про скасування рішення органу самоврядування на підставі якого була виділена земельна ділянка у власність. Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов'язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права. Способами захисту цивільних прав та інтересів, згідно зі ст. 16 цього Кодексу, може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб. Таким чином, вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Крім того суд не вбачає підстав для відмови позивачу в поновленні строку на зверення із зазначеним позовом.

Outcome: dismissed