Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.12.2017 та повторно 20.03.2018 відбулось залиття квартири [ADDRESS], що належить позивачу на праві власності, згідно свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 09.11.1993. Залиття відбулось з квартири відповідача - [ADDRESS]. Внаслідок залиття в квартирі позивача виявлено наступні пошкоджено: в приміщенні коридору сліди залиття на стінах до 4 кв.м.; в приміщенні санвузла сліди залиття до 2 кв.м. на стелі; в приміщенні житлової кімнати сліди залиття до 0,5 кв.м. на стелі. Заподіяну шкоду позивач оцінює у розмірі 3620,00 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не бажає відшкодувати завдану шкоду, позивач просила суд стягнути з відповідача 3620,00 грн. майнової шкоди, 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась у душевних стражданнях позивача внаслідок залиття квартири, витрати за складання кошторису у розмірі 308,30 грн., витрати за послуги банку у розмірі 15,00 грн. та 10,00 грн. а також витрати на виготовлення копій документів для суду у розмірі 61,50 коп. Ухвалою суду від 06.08.2018 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем проживання (перебування) вказаним в позовній заяві, проте 17.11.2018 поштова кореспонденція повернулася на адресу суду без вручення за закінченням встановленого строку зберігання. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються. Судом встановлено, що 29.12.2017 та повторно 20.03.2018 відбулось залиття квартири [ADDRESS], що належить позивачу на праві власності, згідно свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 09.11.1993 з квартири відповідача - [ADDRESS] Відповідно до Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 29.05.2018, затвердженого начальником ЖЕД «Печерська брама» [PERSON] залиття квартири позивача відбулося з вище розташованої квартири [ADDRESS], внаслідок залиття загальнобудинкових стояків у квартирах №34 та №38, доступу до яких працівникам ЖЕД надано не було. Згідно доводів позивача, відповідач свою вину не визнає в добровільному порядку завдані збитки відшкодовувати не бажає. Відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонту квартири [ADDRESS], після залиття з вище розташованої квартири №38, затвердженого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» складає 3620,00 грн. Крім того, відповідно до рахунку-фактури від 20.06.2018, позивачем за надані послуги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» щодо надання кошторисного розрахунку сплачено 308,30 грн. Враховуючи відсутність інших доказів, як б підтверджували вказані обставини, суд при вирішенні справи бере до уваги дані вказаного акту про залиття щодо причин залиття та пошкоджень. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тому, з урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода відповідно до зведеного кошторисного розрахунку у розмірі 3620,00 грн. та 308,30 грн. за надані послуги із складання такого кошторису. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру у розмірі 2000,00 грн. Разом з тим, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивача, що потягнуло завдання позивачу моральних страждань, наявний причинний зв'язок між моральною шкодою і протиправним діянням відповідача та виною відповідача в її заподіянні, а тому з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 500,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, інші вимоги позовної заяви задоволенню не підлягають, оскільки суду не надано належних доказів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial