Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги, просить визнати незаконним розпорядження Переяслав-Хмельницької районної адміністрації Київської області №1078 від 06 жовтня 2009 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки (паю) № 40, розміром 0,888 га, що розташована на території Стовп`язької сільської ради; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3223387200:06:003:0072, площею 0,8883 га. Посилається на те, що їй на праві приватної власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Позивач звернувся до Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі для присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, але отримав рішення про відмову на земельну ділянку площею 0,8883 га в звязку з тим, що в межах її земельної ділянки знаходиться інша земельна ділянка кадастровий номер 3223387200:06:003:0073, право на яку належить [PERSON]. В звязку з цим вона не має можливості оформити кадастровий номер та в повній мірі користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, що належить їй на праві приватної власності. Відповідач [PERSON] звернулася із зустрічним позовом та просить визнати недійсним розпорядження №752 від 20 листопада 2002 року Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації про затвердження проекту виділення земельних часток (паїв) на місцевості в межах території Стовп`язької сільської ради та про передачу у приватну власність земельних ділянок [PERSON] в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, переданих у колективну власність колишньому КСП АФ «Маяк» та визнати недійсним державний акт Р1 №212096 на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON], який був зареєстрований 15 липня 2003 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №18. Посилається на те, що відповідно до розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації №1073 від 06 жовтня 2009 року їй належить право на земельну частку (пай) загальною площею 2,3550 га під номером 40. Вважає, що [PERSON] безпідставно було виділено земельну ділянку №40, оскільки вона не приймала участі у жеребкуванні, коли зазначена ділянка виділялась. Отже, вказане розпорядження №752 від 20 листопада 2002 року Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації та державний акт серії РІ №212096 від 15 липня 2003 року є недійсним, так як виданий з порушенням порядку виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) та порушують права [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, заперечила проти задоволення зустрічного позову. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Посилаються на те, що державний акт позивачу на земельну ділянку за номером 40 був виданий без рішення загальних зборів власників земельних часток (паїв) та до виготовлення схеми поділу земель колективної власності КСП Агрофірма «Маяк» на земельні частки (паї). Зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Представник відповідача Переяслав-Хмельницької РДА [PERSON] первісний позов визнала. Вважає, що зустрічний позов задоволенню не підлягає. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення Укрпошти про вручення поштового відправлення. Свідок [PERSON], що працювала землевпорядником в Стовпязкій сільській раді, показала суду, що позивач [PERSON] та інші особи, загалом 22 чоловіки, були першими, хто кому виділялися земельні ділянки внаслідок розпаювання земель КСП. Схема поділу земель, на підставі яких таке розпаювання проходило, була виготовлена Інститутом землеустрою у 2002 році. Позивачу [PERSON] виділено дві земельні ділянки. Однак при виготовлені Схеми Інститутом було допущено помилку в нумерації ділянок. Свідок [PERSON] (сільський голова с. Стовпяги) в судовому засіданні пояснив, що в грудні 1999 року, при реформуванні сільського господарства, було проведено розпаювання землі. На загальних зборах, шляхом жеребкування, були виділені земельні ділянки, по дві ділянки кожному, оскільки різний ґрунт, а відповідно урожайність. Для тих, хто хотів самостійно обробляти землю виділили окреме поле. Замовили проект розпаювання землі і виготовили його централізовано, а ті пайовики, які бажали обробляти землю самостійно, виготовляли проекти самостійно. В звязку з цим виявили накладення земельних ділянок позивача та відповідача. Судом встановлено наступне. Розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації №752 від 20 листопада 2002 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» затверджено проект виділення земельних ділянок (паїв) на місцевості в межах території Стовп`язької сільської ради, передано у приватну власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, переданих у колективну власність колишньому КСП АФ «Маяк», громадянам відповідно до списку. Згідно витягу зі списку громадян, яким передаються у приватну власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) на території Стовпязької сільської ради [PERSON] передані дві земельні ділянки №18/40 загальною площею 2,339 га. 15 липня 2003 року на імя [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,339 га (складається з двох ділянок площею 1,451 га та 0,888 га) серії Р1 №212096. 16 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,8883 га, яка розташована на території Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. 27 грудня 2016 року Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, розглянувши зазначену заяву було винесене рішення № РВ-3200460012016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, знаходяться інші земельні ділянки, тобто виявлено накладення земельних ділянок. З листа Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області вбачається, що земельні ділянки які накладаються на ділянки позивача, відповідно до розпорядження Переяслав-Хмельницької РДА №1078 від 06 жовтня 2009 року належать [PERSON]. Відповідно до списку громадян-власників земельних часток (паїв) по Стовп`язькій сільській раді, який є додатком до рішення №3 загальних зборів від 14.03.2003, за [PERSON] були закріплені земельні ділянки під номером 40, які відповідно до викопіювання зі схеми поділу земель колективної власності АФ «Маяк» відповідали двом земельним ділянкам площею 1,47 га та площею 0,89 га. Розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації №1078 від 06 жовтня 2009 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки громадянам власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) в межах Стовпязької сільської ради» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки громадянам-власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) в межах Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Передано громадянам власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) колишнього КСП «Маяк» у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 225,1932 га, розташовані в межах Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно зі списком, що додається. Згідно з витягом зі списку громадян, яким передаються у власність земельні ділянки розташовані в межах Стовпязької сільської ради [PERSON] передана земельна ділянка загальною площею 2,3550 га. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,89 га [PERSON] не отримувала. В письмових поясненнях третьої особи, які надійшли до суду 02 травня 2018 року, зокрема зазначено, що з метою здійснення розподілу земель колективної власності на земельні частки, на виконання рішення загальних зборів членів КСП від 24.12.1999 про розпаювання землі між членами КСП, сільською радою було замовлено Київському відділенню інституту землеустрою виготовлення Схеми поділу земель. При виготовленні технічної документації з метою отримання приватної власності на земельні частки (паї), за якою [PERSON] звернулася однією з перших серед членів КСП, проектною організацією було помилково пораховано земельні ділянки з іншого боку поля, ніж вони були пораховані при виготовленні Схеми поділу земель у 2000 році Київським інститутом землеустрою. Допустимих доказів правонаступництва Дівичківською сільською радою прав Стовпязької сільської ради та припинення діяльності Стовпязької сільської ради як юридичної особи в суді не здобуто. Із зазначених пояснень вбачається, що загальні збори про розпаювання землі між членами КСП відбулися 24.12.1999 та вже у 2002 році була виготовлена Схема поділу земель. В судовому засіданні оглянуто оригінал технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) в межах Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, яка виготовлена в 2002 році Інститутом землеустрою на замовлення Стовп`язької сільської ради. В пояснювальній записці, яка міститься на арк. 5 технічної документації, зазначено, що даною документацією передбачено видати 22 державні акти на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв), згідно зі списком, який додається. Інформаційною базою для складення технічної документації, серед іншого, була схема поділу земель колективної власності на земельні частки (паї). Також, в записці зазначено, що місце розташування поворотних точок меж ділянок на місцевості встановлено в присутності представника Стовпязької сільської ради. Технічне завдання на розробку технічної документації зі складення державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) на території Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області підписане також сільським головою [PERSON] Також, за підписом сільського голови в документації містяться два клопотання, адресовані Директору Київського відділення інституту землеустрою УААН [PERSON] та начальнику відділу земельних ресурсів Переяслав-Хмельницького району [PERSON], в яких сільський голова просить розробити технічну документацію зі складанням державних актів на право приватної власності на землю громадянам власникам земельних часток (паїв) згідно з додатком і подати на погодження сільській раді. До даних клопотань долучений список громадян власників сертифікатів на право на земельну частку (пай), яким надаються в натурі земельні ділянки згідно з номерами на схемі поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) від 19.10.2001 підтверджені сільським головою та районним відділом земельних ресурсів, де відносно прізвища позивача [PERSON] в графі «№ ділянки на схемі поділу земель колективної власності» міститься цифра 18. При чому сама графа розділена на два стовпчика, один з яких має номер 18, інший пустий. Наступний стовпчик під назвою «площа земельної ділянки згідно з схемою поділу, га» містить цифрове значення 40. При цьому всі учасники справи визнають ту обставину, що [PERSON], як і іншим особам, було виділено дві земельні ділянки і площею аж ніяк не 40 га. Списки громадян підписані сільським головою [PERSON] На викопіюванні зі схеми поділу земель колективної власності КСП Агрофірма «Маяк» на земельні частки (паї) умовним знаком рожевого кольору позначені земельні частки (паї), що надаються, зокрема земельні ділянки під номерами з 1 по 22, земельні ділянки під номерами з 32 по 45 та з 51 по 58. Таким чином, вбачається переривання порядкової цілісності нумерації ділянок на 5 номерів, що вказує на усвідомлене визначення номерів ділянок для 22 осіб згідно з доданим списком, а також на те, що на дату складення списків схема розпаювання земель колективної власності уже була виготовлена. На зазначеному викопіюванні зі схеми поділу земель колективної власності КСП агрофірми «Маяк» на земельні частки (паї) міститься підпис сільського голови [PERSON] 14 серпня 2002 року Стовпязька сільська рада своїм висновком №78 погодила розроблену Київським відділенням інституту землеустрою технічну документацію по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю власникам сертифікатів в межах Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Інститутом землеустрою виготовлено збірний кадастровий план земельних ділянок переданих у приватну власність громадянам-власникам сертифікатів, умовні позначки з номерами земельних ділянок що виділяються, співпадають з умовними позначками на схемі поділу земель яка була надана сільською радою. Тобто, інститутом землеустрою ніяких змін до схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) наданої сільською радою не вносилось та нумерація не змінювалась. Кадастровий план земельних ділянок, виділених позивачеві [PERSON] містить вказівку на номери земельних ділянок (№ 18, 40) та опис меж. Відповідно до акту про передачу на зберігання межових знаків, за підписом голови сільської ради [PERSON], власникам земельних ділянок, які отримали свою земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) в межах Стовп`язької сільської ради, [PERSON] було передано 8 межових знаків на земельні ділянки №18/40. В судовому засіданні на запитання суду сільський голова [PERSON] підтвердив, що підписи на вищезазначених документах дійсно його. Таким чином, твердження свідка [PERSON] про те, що помилка була допущена вже після розпаювання при виготовленні проектної документації на замовлення самих позивачів, спростовується матеріалами технічної документації. З матеріалів технічної документації вбачається, що схема поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) була виготовлена до звернення сільської ради до Інституту землеустрою з клопотанням про виготовлення технічної документації. Отже, на день проведення чергових загальних зборів 14 березня 2003 року, позивач [PERSON] вже отримала у власність земельні ділянки, тому не брала і не мала права брати участь у жеребкуванні, про що зазначається у вказаному протоколі. Крім того, з протоколу загальних зборів від 14 березня 2003 року вбачається, що саме того дня було затверджено порядок виділення двох земельних ділянок під одним номером відповідно до схеми розпаювання, що складається з двох частин, сама схема поділу земель на цих зборах не затверджувалась. До цього часу та на час винесення розпорядження Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» №752 від 20 листопада 2002 року жодним нормативно-правовим актом не було заборони виділення двох земельних ділянок під різними номерами. За результатами загальних зборів жителів с. Стовп`яги винесено рішення №3 від 14 березня 2003 року про визначення в натурі земельних часток (паїв), яким вирішено провести жеребкування для визначення належності ділянок кожному власнику паю та закріпити за прізвищем пайовиків номери земельних ділянок відповідно до списку. Відповідно до зазначеного списку земельні ділянки під №40 закріплені за [PERSON]. Зазначене рішення та список затверджені підписом сільського голови [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. За змістом ч.1,2 ст.328 УК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно з п. а ч.3 ст.122 ЗК України (в редакції 2002 року) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У статті 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті . Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.16 Перехідних положень ЗК України (в редакції 2002 року) громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» №586-ХІУ від 09.04.1999 місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст.154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження. Частиною 1 статті 155 ЗК України разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У своїй постанові від 22 травня 2013 року у справі №6-33цс13 у подібних правовідносинах Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до абзац 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з абзац 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення права власності на нерухоме майно або інших речових прав. При цьому відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним її на праві власності. Відповідно до п.п.9, 10 Розділу VII «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. 08 серпня 1995 видано Указ Президента України №720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям. \~ \~ \~ \~У відповідності до зазначеного Указу Президента та постанови Кабінету Міністрів України від 12 лютого 1996 р. № 187 «Про стан реформування земельних відносин» були розроблені Методичні рекомендації щодо порядку передачі власникам земельної частки (паю) в натурі із площі сільськогосподарських угідь колективної власності та затверджені наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 04.06.1996 №47/172/48. Відповідно до п.п.3.1 Методичних рекомендацій громадянин, який має сертифікат на право на земельну частку (пай) і бажає одержати свою земельну частку (пай) в натурі, подає підприємству заяву за формою, наведеною в додатку №1. Згідно з п.п.3.2. Рекомендацій місцеположення в натурі земельної ділянки, що надається згідно з схемою, погоджується виконавчим органом управління підприємства в місячний строк з часу подання заяви співвласника про вихід із складу цього підприємства. Рішення виконавчого органу управління підприємства є підставою для виконання робіт щодо передачі земельної частки (паю) в натурі. У випадках, коли Схема не розроблена, місцеположення земельної частки (паю), що передається, погоджується відповідним рішенням чергових загальних зборів (зборів уповноважених) підприємства, але не пізніше трьох місяців з часу подання заяви про вихід із складу цього підприємства. У випадках вимоги про негайне виділення земельної ділянки в натурі, надання її здійснюється протягом поточного сільськогосподарського року не більше ніж за 12 місяців. Відповідне рішення загальних зборів (зборів уповноважених) за формою, наведеною в додатку № 2, є підставою для виконання робіт щодо передачі земельної частки (паю) в натурі. Підпунктом 3.3. Рекомендацій визначено, що передача земельної частки (паю) в натурі провадиться згідно зі Схемою та проектом організації території земельних ділянок першочергової передачі. Згідно з п. п. 3.8. Рекомендацій після визначення меж в натурі складається акт передачі земельної ділянки із земель колективної власності у власність громадянину за формою, наведеною в додатку № 4. Відповідно до п.п.3.9. Рекомендацій технічна документація щодо передачі земельної частки (паю) в натурі оформляється в трьох примірниках в обсязі відповідно переліку, що наведений в додатку № 5. Перший примірник видається власнику земельної ділянки, другий з журналом геодезичних вимірювань - зберігається в районному (міському) відділі земельних ресурсів, третій - залишається у землевпорядній або іншій організації, що виконує ці роботи. Вказана технічна документація є підставою для прийняття рішення місцевою радою про видачу державного акта на право приватної власності на землю, з визначенням цільового призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної (міської) державної адміністрації (виконавчого комітету міської [PERSON]). Стаття 14 Конституції України закріплює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Як передбачено ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до [PERSON] Європи про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зазначені норми Конституції України та Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини закріплюють основні права осіб на власність, зокрема на землю. Ці положення передбачають заборону на позбавлення права власності інакше як в інтересах суспільства та виключно на підставі закону. Також, конституційні приписи передбачають можливість примусового відчуження обєктів права приватної власності за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. У рішенні по справі «Христов проти України» (Заява № 24465/04) (п.46) Європейський суд з прав людини наголосив на необхідності підтримання справедливої рівноваги між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар». Разом з тим, не вбачається у спірних правовідносинах будь-якого суспільного інтересу як підстави для позбавлення позивача [PERSON] права власності. Отже, позивач [PERSON] у відповідності до рішення загальних зборів членів КСП від 1999 року, розробленої за клопотанням сільської ради та погодженої нею Схеми поділу земель та виготовленої на підставі Схеми поділу технічної документації, яка також погоджувалася та візувалася головою сільської ради, на підставі розпорядження голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації отримала у приватну власність дві земельні ділянки із земель колективної власності колишнього КСП АФ «Маяк», що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю. Сільська рада була обізнана щодо номерів земельних ділянок, які були виділені [PERSON] Будь-яких порушень, недобросовісності в діях [PERSON] чи подання нею неправдивих документів для можливості отримання спірної земельної ділянки не встановлено. [PERSON] з 2002 року безперешкодно та відкрито користується спірною земельною ділянкою. Винесення оскаржуваного [PERSON] розпорядження та реєстрація за відповідачем [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку відбулося вже після отримання [PERSON] правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Допущення помилки іншою особою ( не позивачем) в нумерації земельних ділянок, за умови погодження такої нумерації зі сторони сільської ради, затвердження технічної документації з такою нумерацією, виготовлення кадастрового плану земельних ділянок з такою нумерацією із зазначенням опису меж земельної ділянки та суміжних землекористувачів чи землевласників, передача межових знаків на земельні ділянки з такими номерами, вільне відкрите користування позивачем такими земельними ділянками з 2002 року, не може слугувати підставою для позбавлення [PERSON] права власності на ці земельні ділянки. Разом з тим, такі обставини дають підстави вважати, що розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації №1078 від 06 жовтня 2009 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки (паю) розміром 0,8883 га, ділянка №40, що розташована на території Стовп`язької сільської ради та реєстрація права власності за [PERSON] порушує вже наявне право власності на земельну ділянку [PERSON] З врахуванням вищевикладеного, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі та про відмову у задоволенні зустрічного позову [PERSON] Позивач [PERSON] від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена на підставі п.10 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому, відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.81, 122, 125, 126, 154, 155 ЗК України, ст.ст.15, 32, 107, 109, 118, 122, 212, 213, 216 ЦК України,

Outcome: approved