Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, який було встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2011 року, а саме, просить стягнути: за період з 01.06.2017 по 30.11.2017 - з 370 грн. до 1777 грн.; за період з 01.12.2017 по 31.12.2017 - з 370 грн. до 1860 грн.; з 01.01.2018 по 30.06.2018 - з 370 грн. до 1860 грн.; з 01.07.2018 по 30.11.2018 - з 370 грн. до 1944 грн.; з 01.12.2018 по 31.12.2018 - з 370 грн. до 2027 грн.; з 01.01.2019 по 30.06.2019 - з 370 грн. до 2027 грн.; з 01.07.2019 по 30.11.2019 - з 370 грн. до 2118 грн.; з 01.12.2019 по 31.12.2019 - з 370 грн. до 2218 грн.; з 01.01.2020 по 30.06.2020 - з 370 грн. до 2218 грн.; з 01.07.2020 по 30.11.2020 - з 370 грн. до 2318; з 01.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття - в розмірі 2395 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування вимог позивач вказує на наступне. 19 лютого 2009 року сторони зареєстрували шлюб, який було розірвано 10 грудня 2010 року. На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 370 гривень, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16 грудня 2010 року. [PERSON] з моменту присудження аліментів на утримання сина [PERSON] , аліменти не сплачував та на виклики до ДВС Тернопільського міського управління юстиції не з`являвся. На момент звернення з даним позовом заборгованість відповідача по аліментах становить 43079 грн. Призначений розмір аліментів недостатній для утримання та гармонійного розвитку дитини та є меншим ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. З врахуванням наведеного просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою судді від 18 травня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Семененко Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 19 лютого 2009 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №159 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, який було розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2010 року. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 23 жовтня 2009 року, актовий запис №2542. 09 березня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 370 гривень, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16 грудня 2010 року. [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2016 року. Як вбачається з довідки Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 05 березня 2020 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-822, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 18.03.2020 року становить 43079,00 грн. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм Сімейного кодексу України, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. ст.182, 183 та ст. 184 ). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум на дітей встановлено у наступних розмірах: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд вважає, що після рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2011 року, у зв`язку із тим, що з віком збільшилися потреби неповнолітньої дитини, та враховуючи інфляційні процеси в державі, а також майновий стан дитини, яка перебуває на утриманні матері, встановлений розмір аліментів є недостатнім, тому підлягає збільшенню. При вирішенні справи суд враховує майновий стан відповідача, а саме те, що відповідач є працездатним, відомості про незадовільний стан його здоров`я чи наявність на його утриманні непрацездатних осіб, відсутні. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 2200 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з врахуванням індексації, починаючи з дня набранням рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог, виходячи з того, що стаття 192 СК України не містить норми щодо зміни розміру аліментів за минулий час. Поряд з цим суд звертає увагу на те, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 р. № 14-580цс19). Таким чином, в разі збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів відповідно до закону, перерахунок розміру аліментів здійснюється державним виконавцем. При цьому, відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували відсутність у нього можливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, а необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі позивачем не доведено. Менший розмір аліментів є недостатнім для належного виховання та утримання неповнолітньої дитини. Окрім того, враховуючи те, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial