Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: встановити факт батьківства [PERSON], [INFO], уродженця м.Львова відносно неї - його дочки [PERSON], [INFO]., уродженки м.Льовова; визнати за нею - [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за померлим [INFO] року [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] року помер її батько та чоловік відповідача - [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно - 1/2 частина квартири [ADDRESS]. З заявами про прийняття спадщини до Шостої Львівської державної нотаріальної контори звернулися вона - донька померлого, відповідач [PERSON] - дружина померлого, а також її сестра та відповідно донька померлого - [PERSON]. Однак, 06 жовтня 2014 року вона отримала від Шостої Львівської державної нотаріальної контори повідомлення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на період її народження її батьки не перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, а підставою для запису відомостей про батька була вказівка її матері. Вона зверталася до Сихівського районного суду м.Львова із заявою про встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження, однак таку заяву ухвалою суду від 30 грудня 2013 року було залишено без розгляду, оскільки факт батьківства заперечувався [PERSON] та мав місце спір про право. Зазначає, що з грудня 1985 року її матір - [PERSON] після оформлення розлучення з батьком - [PERSON] проживали спільно ще 17 років однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] року народилася вона та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Її народження матір зареєструвала у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану та її ім'я та по батькові у Книзі реєстрації народжень записано за вказівкою матері. За життя [PERSON] визнавав себе її батьком, купляв їй подарунки, водив до садку, школи, водив до першого причастя, святкував із нею останній дзвоник. До 2000 року вона, матір - [PERSON], батько - [PERSON] та сестра - [PERSON] проживали однією сім'єю. Потім, батько почав проживати окремо. У 2009 році матір приводила свої персональні документи до відповідності із даними її свідоцтва про народження, де її ім'я значилось як [PERSON], а у паспорті та її свідоцтві про народження як [PERSON]. У зв'язку з наведеним 26 березня 2009 року вона отримала нове свідоцтво про народження серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], де її батьками зазначено - [PERSON] та [PERSON]. Після одруження вона змінила прізвище на [PERSON]. В січні 2013 року її батько - [PERSON] помер. Вона звернулась до Шостої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила їй в оформленні свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона народилася поза шлюбом, а запис про батька у книзі реєстрації народжень був вчинений за вказівкою матері. Окрім цього, у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказану квартиру. Зазначає, що на даний час вона вже є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 30 вересня 2010 року, яке вступило в законну силу. У зв'язку з наведеним, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та письмових поясненнях, просить позов задовольнити. В судове засідання призначене на 20 листопада 2015 року не з'явився, подав суду письмову заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа Шоста Львівська державна нотаріальна контора явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, подала суду письмову заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт батьківства померлого [PERSON], відносно позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС. Позивач [PERSON] народилася [INFO] року в м.Львові, її батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON], що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00012884693 від 15.10.2013р. (а.с.6-7). Згідно ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що на момент народження позивача, її матір - [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі, шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, а тому запис про батька позивача у Книзі реєстрації народжень здійснено за вказівкою матері (а.с.6-7). Як вбачається з пояснень представника позивача та показань допитаних в судовому засіданні свідків, незважаючи на те, що батьки позивача не перебували у зареєстрованому шлюбі, вони до 2000 року проживали однією сім'єю з позивачем та її сестрою [PERSON], вели спільний побут та господарство, [PERSON] визнавав себе батьком позивача, водив в садок, школу, купляв подарунки. 11 листопада 2007 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.15). [INFO] року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому на праві приватної власності 1/2 частину квартири [ADDRESS], однак позивач позбавлена можливості прийняти таку, у зв'язку з тим, що запис про її батька у Книзі реєстрації народжень здійснено за вказівкою матері (а.с.5) та у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. Частиною 2 та 3 ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України передбачено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Те, що [PERSON] являється рідним батьком позивача [PERSON] стверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме: заповітом складеним на ім'я внучки - позивача [PERSON] ([PERSON].) її дідусем [PERSON] (а.с.12), рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 30 вересня 2010 року, з якого вбачається, що судом встановлено, [PERSON] є дочкою відповідача [PERSON] (а.с.8-9), показаннями допитаних судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], фотографіями представленими позивачем (а.с.32-34). Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що слід встановити факт батьківства [PERSON] відносно позивача - його дочки [PERSON], [INFO]., оскільки у відповідності до встановлених документів [PERSON] був рідним батьком позивача [PERSON]. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Після смерті [INFO] року [PERSON] - батька позивача, відкрилась спадщина на майно, а саме 1/2 частину [ADDRESS]. Як встановлено судом, заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не складав, а спадкоємцями першої за законом є сторони по справі - дружина [PERSON] та дочка - позивач [PERSON], а також її сестра [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] звернулася до Шостої Львівської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, як вбачається з повідомлення завідувача Шостої Львівської державної нотаріальної контори від 06 жовтня 2014 року, а також пояснень позивача, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS], у зв'язку з тим, що відомості про батька в її свідоцтві про народження записані за вказівкою матері та у зв'язку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищенаведене,а також те, що спірна квартира за вимогами ст.1218 ЦК України війшла до складу спадщини, неможливість оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування в права власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з наведеним, з відповідача слід стягнути на користь позивача 524,80грн. судового збору. На підставі ст.ст.53, 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст.ст.16, 182, 355, 356, 386, 1216, 1218, 1223, 1261, 1267, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved