Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються на її користь з [PERSON] та спосіб їх визначення та стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної матері [PERSON] у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 01 листопада 2015 року. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2012 року з [PERSON] на її користь стягнуті аліменти у розмірі 1/12 частини заробітку щомісячно. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2014 року розмір аліментів було зменшено з 1/12 частини від заробітку до 1/20 частини від заробітку. Зазначене рішення суду відповідач систематично не виконує та відмовляється сплачувати аліменти. Зазначає, що вона є особою похилого віку, пенсіонером, пережила клінічну смерть та страждає на катаракту очей та цукровий діабет, крім того, у неї діагностовано щитовидну кісту та необхідне обстеження в онкоцентрі, що потребує значних витрат. У зв'язку з тим, що позивач змушена постійно витрачати на лікування значні суми коштів, а її пенсії не вистачає, вона потребує матеріальної допомоги. Однак, враховуючи ту обставину, що відповідач, як донька позивача, не виконувала такий обов'язок, останній 10 вересня 2015 року була надана 2 група інвалідності, що свідчить про суттєве погіршення її здоров'я. Враховуючи ту обставину, що позивач змушена постійно та регулярно витрачати гроші на лікування, вважає, що розмір аліментів повинен бути встановлений у чітко визначеній твердій грошовій сумі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила про обставини, викладені в позовній заяві, а також зазначила, що отримує пенсію приблизно у розмірі 1300 гривень, з яких повністю сплачує вартість комунальних послуг, в тому числі за відповідача, інших дітей, крім відповідача, та близьких членів сім'ї вона не має, просить збільшити розмір аліментів, оскільки погіршився її стан здоров'я, у зв'язку з чим вона змушена витрачати великі кошти на придбання ліків, нести витрати у зв'язку з її перебуванням на стаціонарному лікуванні та проходження обстеження, крім того, у зв'язку з наявністю у неї захворювання цукрового діабету, позивач потребує посиленого харчування, відповідач має змогу сплачувати аліменти на її утримання, оскільки працює та отримує заробітну плату, однак остання ухиляється від виконання свого обов'язку, її вимоги щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі пов'язані з тим, щоб відповідач в подальшому не змогла змінювати їх розмір. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, в обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що працює оператором служби перевезень в Управлінні південної залізниці, її заробітна плата складає приблизно 2300 гривень, однак на даний час знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за хворою дитиною до досягнення нею 6 років, є одинокою матір'ю, у зв'язку з чим отримує соціальну допомогу у розмірі 1200 гривень щомісячно, але останні місяці така допомога не виплачувалась, крім того зазначила, що в квартирі, де проживає позивач розподілені особові рахунки, вартість комунальних послуг за своїм особовим рахунком відповідач сплачує у повному обсязі. Також відповідач надала письмові пояснення, в яких зазначала, що з дня набрання чинності рішенням про стягнення з неї аліментів на утримання непрацездатної матері і до теперішнього часу вона не працювала, оскільки знаходилася спочатку у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, потім - у відпустці по догляду за хворою дитиною до досягнення нею 6 років, є багатодітною матір'ю, оскільки має на утриманні трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], 2006 року та [PERSON], 2011 року народження. Діти є хворими, зокрема [PERSON] 30 серпня 2014 року отримав травму хребта, після чого у нього погіршився зір і йому потрібно постійно дотримуватися ортопедичного режиму та стаціонарного лікування, донька [PERSON] має хронічні кожні захворювання зору та також потребує постійного ретельного лікування. Вважає, що соціальна допомога, яку вона отримує як одинока мати і яка є єдиним її доходом, не може бути зарахована як дохід сім'ї і не розповсюджується на аліментні зобов'язання, оскільки носить цільовий характер - на утримання дітей. Крім того, виплата зазначеної допомоги з 01 січня 2016 року їй зупинена і на даний час відповідач знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Просила суд не приймати до уваги надані позивачем копії чеків на придбання ліків, оскільки з їх змісту не вбачається, що саме позивач їх придбавала. Крім того, просила суд звернути увагу на те, що позивач не надала жодного належного доказу її діагнозу та проходження стаціонарного лікування, а також жодного висновку спеціаліста, зазначає, що позивач регулярно отримує пільгові рецепти на цукрознижуючий препарат, у зв'язку з чим її доводи про купівлю ліків є безпідставними. Таким чином, посилання позивача на отримання другої групи інвалідності відповідач вважає недостатнім для зміни розміру аліментів, крім того, матеріальне становище сім'ї останньої та здоров'я дітей також погіршилися. За місцем реєстрації відповідач мешкати не має змоги, оскільки позивач постійно чинить їй перешкоди в цьому, у зв'язку з чим відповідач вимушена сплачувати комунальні витрати за місцем реєстрації, а також оплату гуртожитку, де мешкає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, оглянувши матеріали цивільної справи №635/5382/14ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, та не заперечується сторонами по справі, що позивач [PERSON] є матір'ю відповідача [PERSON], позивач є непрацездатною, отримує пенсією у розмірі приблизно 1300 гривень. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч.1 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2012 року, з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання як матері стягнуті аліменти у розмірі 1/12 частини заробітку щомісячно, починаючи з 09 лютого 2012 року. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2014 року розмір стягнених аліментів згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2012 року змінений та зменшений з 1/12 частини заробітку до 1/20 частини заробітку щомісячно. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 27 листопада 2016 року, рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2014 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року, рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 27 листопада 2014 року залишено без змін. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2014 року 22 грудня 2014 року був виданий виконавчий лист №635/5382/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання як матері аліментів у розмірі 1/20 частини заробітку щомісячно, який знаходиться на виконанні в Дзержинському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, що також підтверджується актом державного виконавця від 28 травня 2015 року. Оскільки главою 17 СК України, що правовідносини, які виникають з обов'язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків, не передбачено можливості та порядку зміни розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ст..10 СК України, застосовує аналогію закону та керується ст.192 СК України. Згідно ст..192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Як вбачається зі змісту рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2014 року, при визначенні розміру аліментів на позивача, суд виходив з того, що [PERSON] є особою, яка досягла пенсійного віку, ветераном праці та інвалідом ІІІ групи, страждає на цукровий діабет, катаракту обох очей, гіпертонічну хворобу, щитовидну кісту, у неї виявлений лейкоз крові, що потребує лікування та обстеження. Крім того, судом також був врахований матеріальний стан відповідача, яка є одинокою та багатодітною матір'ю, на її утриманні знаходиться троє дітей, вона перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації Харківської області та одержує допомогу на дітей як одинока мати, не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за хворою дитиною до досягнення нею 6 років, всі троє дітей потребують лікування. Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При зверненні до суду із даним позовом, позивач посилалася на погіршення її стану здоров'я, отримання ІІ групи інвалідності та значні витрати у зв'язку із зазначеними обставинами на лікування, на підтвердження зазначених обставин, нею надані пенсійне посвідчення серії [NUMBER] від 05 січня 2001 року, довідка до акту огляду медико-соціальною експертною установою серії [NUMBER] з яких вбачається, що 10 вересня 2015 року вона отримала ІІ групу інвалідності безстроково, а також фіскальні чеки та квитанції про придбання ліків, направлення на медичне обстеження та виписки з медичних карт [PERSON] Разом з тим, позивачем не надано суду доказів відповідності придбаних медичних препаратів за наданими суду фіскальними чеками та квитанціями призначеному лікарями лікуванню, а також неможливості покриття витрат на придбання ліків за рахунок стягнутих аліментів та її доходу у вигляді пенсії. Щодо доводів позивача про наявність у неї захворювання цукрового діабету, що потребує додаткових витрат на придбання ліків та посиленого харчування, суд зазначає наступне. Потреба хворих на діабет частково забезпечується державою за розробленою програмою, як і потреба в санаторно-курортному лікуванні. Позивачем не заперечувався факт отримання пільгових рецептів на цукрознижуючий препарат, але не не надано достатніх доказів на підтвердження ї доводів про недостатність такої державної допомоги на її лікування, а також не надано доказів щодо необхідності посиленого харчування та витрат на таке харчування. Доводи позивача про сплату нею комунальних послуг у повному обсязі, в тому числі за відповідача та її дітей, які є зареєстровані в [ADDRESS] є безпідставними, не підтвердженими доказами, а також спростовуються рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 березня 2009 року, яке залишене без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 08 липня 2009 року та яким змінені умови договору найму житлового приміщення зазначеної квартири та зобов'язано КП «Пісочинкомунсервіс» укласти окремий договір найму житла з [PERSON] на житлову кімнату площею 18,1 кв.м. з балконом, залишено коридор, вбиральню, ванну кімнату, кухню в спільному користуванні, а жилу кімнату 13,1 кв.м. - в користування [PERSON] Таким чином, суд погоджується з тим фактом, що позивач є непрацездатною, після постановлення рішення Харківським районним судом Харківської області від 07 жовтня 2014 року отримала ІІ групу інвалідності, що свідчить про погіршення стану здоров'я позивача та відповідно до вимог ст..192 СК України є безумовною підставою для збільшення розміру аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановленого зазначеним рішенням суду розміру аліментів 1/20 частини заробітку відповідача щомісячно, вважає можливим збільшити розмір аліментів до 1/18 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, підстав для збільшення розміру аліментів до 2000 гривень судом не встановлено. При визначенні розміру аліментів суд також враховує матеріальний стан відповідача та наявність на її утриманні трьох неповнолітніх дітей, які мають ряд захворювань та потребують лікування. Такий стан відповідача встановлений рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2014 року. Доводи відповідача в обґрунтування своїх заперечень про те, що з моменту постановлення рішення суду від 07 жовтня 2014 року змінився її матеріальний стан та стан здоров'я її неповнолітніх дітей, суд до уваги не приймає, оскільки зазначені нею обставини та надані на їх підтвердження докази були предметом розгляду під час постановлення зазначеного рішення, значного погіршення матеріального стану відповідача та стану здоров'я її дітей під час розгляду даної справи судом не встановлено. Надані відповідачем медичні документи стосовно стану здоров'я її дітей не містять даних щодо суттєвого погіршення такого стану, а лише підтверджують наявність ряду захворювань та продовження лікування. Інших обставин, які б свідчили про зміну матеріального стану відповідача, останньою не зазначено та не доведено. Суд відмовляє позивачу в задоволенні позову в частині зміни способу визначення аліментів та стягнення їх в твердій грошовій сумі, з тих підстав, що в ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, працює оператором диспетчерської служби Відділу перевезень західного району Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», на даний час знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за хворою дитиною до досягнення нею 6 років (до 12 червня 2016 року), що підтверджується наказом Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №ВТ/32 від 09 грудня 2015 року, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації та отримує допомогу як одинока мати на трьох дітей, що підтверджується довідкою УПСЗН ХРДА №2/241 від02 липня 2014 року. Доводи відповідача щодо припинення таких виплат з січня 2016 року суд вважає безпідставними, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача, що вона має ряд захворювань, які передбачають матеріальні витрати, однак позивачем не доведені обставини, що є необхідними для застосування ст. 202-205 СК України, що, між тим, не позбавляє останньої права звернутися з вимогами на підставі ст. 203 Сімейного Кодексу та надати докази додаткових витрат, яка передбачає участь повнолітніх дітей у додаткових витратах на батьків, викликаних обставинами виключно негативного характеру. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині зміни розміру аліментів із зазначеної позивачем дати - з 01 листопада 2015 року, оскільки Главою 17 СК України, яка регулює правовідносини, які виникають з обов'язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків, не передбачено можливості стягнення аліментів за попередній період. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Судовий збір суд стягує з відповідача в дохід держави у розмірі 1% від задоволених вимог за позовом, але не менше 551,20 гривень.

Outcome: partial