Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 липня 2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАЦС Рокитнівського району Рівненської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. З часом відносини в шлюбі почали погіршуватися, перестали розуміти один одного, почали виникати непорозуміння, причиною непорозумінь були різні характери та погляди на життя. На даний час не цікавляться життям один одним, не мають спільного бюджету, відсутні спільні інтереси. У вересні 2017 року вже зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, однак, маючи намір зберегти сім`ю, помирились з відповідачем. Однак така спроба зберегти сім`ю була марною, останнім часом з метою запобігти сваркам, намагаються уникати один одного, майже не спілкуються. Свідками конфліктів стають діти. Вважає, що сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею, стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Під час судового засідання позивач позовні вимоги підтримала та доповнила, що з травня 2019 року з відповідачем не спілкуються, проживають окремо. Зберігати шлюб не бажає, тому просить позов задовольнити, шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу прізвище не змінювати, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився по невідомій причині, про дату, час та місце слухання справи була повідомлений належним чином, не повідомив про причину неявки та не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони 12 липня 2005 року зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис №29 (а.с. 8). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом з`ясовано, що на протязі спільного життя між сторонами виникали непорозуміння. Позивач зберігати сім`ю не бажає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому враховуючи пояснення сторони, прізвище позивачу суд залишає « [PERSON] ».

Outcome: approved