Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), 3-тя особа: Перша Одеська державна нотаріальна контора про зняття арешту з квартири. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , зазначена квартира належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 10.09.2019 року приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Новіковою І.Ю. за реєстром № 681 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 10.09.2019 року за реєстраційним номером 1911037012248. 28 жовтня 1999 року Приморським районним судом м. Одеси вживалися заходи забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] , приватної юридичної фірми «Атлант» про стягнення завдатку у справі № 2-216/2000, а саме накладено арешт на майно [PERSON] , в тому числі на належне їй на праві власності квартири за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Зазначену цивільну справу знищено за строками зберігання, встановленими законом. З матеріалів вказаної судової справи вилучено для постійного зберігання в архіві суду оригінали процесуальних документів, ухвалених судом по зазначеній справі та постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду, ухваленого по справі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.09.2000 року затверджена мирова угода, укладена між [PERSON] та [PERSON] , провадження по справі припинено. Ухвалами судді Приморського районного суду м. Одеси Турецької І.О. від 18 травня 2001 року та 12 червня року - скасовано арешти з квартири [ADDRESS] та з квартири [ADDRESS] . 13.06.2001 року державним виконавцем УЮ Приморського району м. Одеси закінчено виконавче провадження по примусовому виконанню ухвали Приморського районного суду м. Одеси, постановленої по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , приватної юридичної фірми «Атлант» про стягнення завдатку - у зв`язку із погашенням боргу в повному обсязі. [PERSON] , яка є власником двох квартир в м. Одеса є повною тезкою позивача, про це вона довідалась коли звернулася за вчиненням правочину до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Новікової І.Ю. Від нотаріуса позивач також дізналася, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформація з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) виявлено арешт нерухомого майна власником якого є [PERSON] , дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків та прописка якої невідомі (причина відсутності коду: архівний запис). Реєстраційний номер обтяження 7221013; зареєстровано 20.05.2008 року реєстратором Перша одеська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: невизначене майно, все майно; заявник Перша одеська державна нотаріальна контора; додаткові дані: архівний запис (перенесено з Феміди ) реєстр № 1038-99 від 02.11.1999 року. Згідно листа Приморського районного суду міста Одеси від 03.03.2020 року вбачається, що документи які знаходяться в архіві суду «….не містять інформацію, за допомогою якої можливо здійснити ідентифікацію та верифікацію особи [PERSON] , відносно майна якої Приморським районним судом м. Одеси вживалися заходи забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] , приватної юридичної фірми «Атлант» про стягнення завдатку у справі № 2-216/2000». Також в листі роз`яснено, що для вирішення питання зняття арешту з майна, власником якого є позивач, має право на звернення до суду у визначеному законом порядку з відповідним позовом. Таким чином на даний час на належне позивачу майно безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю. Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач та 3-тя особа у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило, тому суд на підставі глави 11 ЦПК України ухвалює заочне рішення за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 10.09.2019 року приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Новіковою І.Ю. за реєстром № 681 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 10.09.2019 року за реєстраційним номером 1911037012248, належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до копії відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що на все майно [PERSON] , ухвалою 28.10.1999 року Приморським районним судом м. Одеси накладено арешт. Реєстраційний номер обтяження 7221013, зареєстровано 20.05.2008 року. (а.с.7). Згідно відповіді Приморського районного суду міста Одеси, щодо ідентифікації особи, [PERSON] , на майно якої був накладений арешт ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Турецької І.О. від 28.10.1999 року, в якості забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] , приватної юридичної фірми «Атлант» про стягнення завдатка, повідомляється наступне, цивільна справа № 2-216/2000 за позовом [PERSON] до [PERSON] , приватної юридичної фірми «Атлант» про стягнення завдатка, знищена за строками зберігання, встановленими законом. Перевіркою встановлено, що зазначені документи не містять інформацію, за допомогою якою можливо здійснити ідентифікацію та верифікацію особи [PERSON] , відносно майна якої Приморським районним судом м. Одеси вжилися заходи забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] , приватної юридичної фірми «Атлант» про стягнення завдатку у справі 2-216/2000. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.09.2000 року затверджена мирова угода, укладена між [PERSON] та [PERSON] , провадження по справі припинено. Також 13.06.2001 року державним виконавцем УЮ Приморського району м. Одеси закінчено виконавче провадження по примусовому виконанню ухвали Приморського районного суду м. Одеси, поставленої по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватної юридичної фірми «Атлант» про стягнення завдатку - у зв`язку із погашенням боргу в повному обсязі. Згідно ст. 41 Конституції України та ч. І ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон №475/97-ВР). визначено, що кожна фізична або юридична особа має право всолодити своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побутувати житло, придбати його у власність або взяти його в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майне розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Враховуючи що, [PERSON] , [INFO] , майже все своє життя прожила в Синельниківському районі Дніпропетровської області (зареєстрована з 1998 року в смт. Іларіонове), ніколи не володіла ніяким нерухомим майном в м. Одеса. Арешт накладено на майно тезки позивача, так як власником нерухомого майна [PERSON] стала лише 10.09.2019 року і тільки на квартиру розташовану в Синельниківському районі Дніпропетровської області, тому після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved