Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Оксанинської сільської ради Уманського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В позовній заяві зазначено, що [INFO] померла [PERSON] про що 15.04.2006 складено відповідний актовий запис № 10, виконавчим комітетом Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Позивач вказує, що після смерті її матері відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . 08 липня 2004 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений Оксанинською сільською радою Уманського району Черкаської області за реєстровим номером 108, за яким все належне майно [PERSON] , де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право вона заповіла позивачу - [PERSON] .. У позові позивач вказує, що інших спадкоємців немає. Крім того, позивач у позові зазначає, що у встановлений законом термін та порядок, вона звернулася до Уманської районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок, після смерті [PERSON] їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, про що нотаріус 17.07.2020 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Позивач вказує на те, що все інше майно, що належало покійній та на що були оригінали правовстановлюючих документів нею без жодних проблем було переоформлено через нотаріальну контору, а саме земельну ділянку (пай). За таких обставин, позивач вимушена звернутися з позовом до суду, адже вона не може набути права власності на майно в порядку спадкування. Позивач в позові просить суд: визнати за[PERSON] , іпн. [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] , що належить її покійній матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] , будучи повідомлена належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги вона підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача Оксанинської сільської ради Уманського району, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Однак на адресу суду від сільської ради надійшла заява, в якій вони просять провести розгляд справи у відсутність представника сільської ради, рішення суду оскаржувати не будуть. Згідно з положеннями п.4 ст. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 15.04.2006 виконавчим комітетом Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області. За життя [PERSON] склала заповіт, що був посвідчений 08.07.2004 секретарем виконавчого комітету Оксанинської сільської ради - Поліщук Л.М., яким все належне майно [PERSON] , де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося на день смерті вона заповіла [PERSON] 23 січня 2007 року рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області встановлено факт про те, що [PERSON] , [INFO] є рідною дочкою [PERSON] . 16.07.2007 державним нотаріусом Уманської міської нотаріальної контори, на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та вказано, що спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельних ділянок, площею 14,7716 га, наданих для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Оксанинської сільської ради Уманського району, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЧР № 029608, що виданий Уманською райдержадміністрацією 19.03.2004. 21.07.2020 сільським головою Оксанинської сільської ради видано довідку № 295, в якій вказано, що житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та рахується за нею в по господарській книзі № 7 за 2016-2020р.р., номер об`єкта по господарського обліку 0196-5. У обліковій картці об`єкта погосподарського обліку за 2016-2020 роки, містяться відомості про те, що домогосподарство, яке розташоване у [ADDRESS] числиться за [PERSON] 15.07.2020 ТзОВ «Експерт Робота» було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . 17.07.2020 державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , який залишився після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини спадкоємцями встановлено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.3.1. Роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно п.23 постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину, (в тому числі їй було видано державним нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку). Однак, у зв`язку з тим, що за життя мати позивача належним чином не оформила правовстановлюючих документів на вказаний будинок, вона на даний час позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою 17.07.2020 державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Оксанинської сільської ради Уманського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування- підлягають задоволенню.

Outcome: approved