Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в послідуючому уточнила. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй та відповідачу на праві спільної часткової власності по Ѕ частці належить квартира за адресою: [ADDRESS] . В період з вересня 2018 року по липень 2019 рік вона здійснювала комунальні платежі щодо оплати послуг з централізованого опалення на користь КПТМ «Криворіжтеплоережа» та послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій на користь ТОВ «Комбінат благоустрою». Загальна сума платежів за комунальні послуги з централізованого опалення зазначеної квартири за період з листопад 2018 року по липень 2019 року включно, відповідно до акту звірки та квитанцій про сплату складає 3776,50 грн. Загальна сума платежів з оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за період з вересня 2018 року по серпень 2019 рік складає 418,95 грн. Крім того, 09.12.2019 року АТ «Криворіжгаз», на виконання вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», встановив газовий лічильник. Всі дії, пов`язані з заміною газового обладнання здійснювались за рахунок власника квартира, у загальному розмірі 1407,20 грн. Сторони зареєстровані в спірній квартирі, але фактично в квартирі мешкає тільки позивач. Вона змушена сплачувати плату за комунальні послуги за квартиру за себе та за відповідача, через те, що він відмовляється утримувати житло та сплачувати за комунальні послуги. Нею сплачено 5602,65 грн., частка відповідача у квартирі становить 1/2 , тому борг відповідача складає 2801,32 грн. Ухвалою суду від 15 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та у відсутність адвоката Євтушенко А.І., позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] та [PERSON] отримали у спадщину по Ѕ частці квартири за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 18, 19). За вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 21,35). Згідно з розрахунком наданим позивачем відповідач повинен відшкодувати позивачу частину витрат відповідно до його Ѕ частки у квартирі за житлово- комунальні послуги у розмірі 2801,33 грн. ( за комунальні послуги з централізованого опалення за період з листопада 2018 року по липень 2019 рік, 1 407,10 грн. - вартість заміни газового обладнання) ( а.с. 22-23, а.с. 24, а.с. 25, 26-28, а.с. 60,61). Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно до ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.. Відповідно до ст. 322 ЦК України , власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги (регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за утримання житла у розмірі 2801,33 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача, та те що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягають стягнення на користь держави, у відшкодування витрат по сплаті судового збору в загальній сумі 768,40 грн. судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved