Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею та відповідачем - [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], в рівних частках - по ? частки за кожним, встановити порядок користування приміщеннями квартири та виділити їй - [PERSON] та її малолітньому сину [PERSON] у володіння та користування ізольовані кімнати 4-3 та 4-5 житловою площею 17.05 м.кв, та 7,0 м.кв., а відповідачеві [PERSON] ізольовану кімнату, 4-4 житловою площею 12,5 м.кв., кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню та допоміжні приміщення залишити у спільному користуванні співвласників, зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод у здійсненні права користування та розпорядження виділеними їй та їх сину кімнатами та допоміжними приміщеннями, зобов'язати Ширяївський РС ГУ ДМС України в Одеській області здійснити реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS], стягнути на її користь понесені нею судові витрати, посилаючись на те, що в 2004 році вона та відповідач уклали шлюб та проживали разом до 2008 року. Від шлюб у них народився син [PERSON], [INFO]. 01.12.2008 року шлюб було розірвано. В період шлюбу та спільного життя ними було придбано за спільні кошти родини наступне майно: - квартира [ADDRESS] за договором купівлі продажу ВВЕ № 918892 М від 4 вересня 2004 року, зареєстрованого за № 1796, завіреним приватним нотаріусом Ширяївського нотаріального округу.Квартира була придбана за їх спільні кошти, але так як усіма справами займався чоловік, квартира була оформлена на його ім'я.На сьогоднішній день їй за сімейними обставинами необхідно виписатися разом із їх сином з житлового будинку який належить її батькам та прописатися в квартиру [ADDRESS] та є спільною сумісною власністю її та [PERSON], але це не може зробити тому, що дана квартира була оформлена тільки на ім'я відповідача і потребує його згоди, а він не надає згоди на реєстрацію в квартирі її та сина і тому це завдає постійні незручності. У зв'язку з тим, що відповідач відмовляється добровільно переоформити частину квартири на неї, і не хоче прописувати її та сина і нависла загроза продажу квартири, що тим самим позбавить їх неповнолітнього сина житла. Також, зазначила, що 19.09.2013 року вона зареєструвала шлюб та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], про що надала докази. До судового засідання, яке відбулося 17.12.2014 року, позивач надала пислмове клопотання справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В попередньому судовому засідання, яке відбулося 17.09.2014 року відповідач та його представник надали заперечення на позовну заяву, в якій зазначили, що доводи позивача не відповідають дійсності, так як квартира придбана ним особисто, на його власні кошти до укладення шлюбу, та підтверджується поясненнями свідка, який був присутній при передачі коштів продавцю. Наміру продавати квартиру у нього не має, так як він має намір квартиру залишити сину - [PERSON] До судових засідань, призначених на 17.10.2014 року, 17.11.2014 року, та 17.12.2014 року відповідач [PERSON] не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Представник третьої особи - Ширяївського РС ГУ ДМС України в Одеській області до судового засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] ([PERSON]) підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. А посилання відповідача на те, що квартира придбана на його власні кошти та до реєстрації шлюбу, спростовується витребуваним з Одеського державного нотаріального архіву копії договору купівлі продажу ВВЕ/918892 від 04.09.2004 року, з якого вбачається, що [PERSON] давала письмову згоду на купівлю її чоловіком [PERSON] квартири. З копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу вбачається, що шлюб сторонами був зареєстрований 31 липня 2004 року. Згідно ст. 61 СК Україна об'єктом права спільної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком майна, виключеного з цивільного обороту. Згідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Виходячи з положень ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 50 Житлового кодексу - при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Згідно ч. 3 ст. 70 СК України - за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно ч. 1 ст. 71 СК України - майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Outcome: approved