Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 27 серпня 2013 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 534. Позовні вимоги мотивовані тим, що між нею та відповідачем 27 серпня 2013 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 534. Вона з відповідачем не має спільних дітей. Тривалий час між нею та відповідачем відсутні шлюбні відносини, вони не ведуть спільне господарство. Проживають окремо. Просить розірвати шлюб та строк для примирення не надавати, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». У судових засіданнях позивач [PERSON] участі не брала, в позові вказала про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с. 3). Відповідач [PERSON] також до суду не прибув, надав заяву про визнання позову, де вказав про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони 27 серпня 2013 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 534 та видано Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 10). Від шлюбних відносин сторони не мають дітей. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають примиритися. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу просить відновити їй прізвище - « [PERSON] » і така вимога підлягає задоволенню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати та відновити прізвище позивачу - « [PERSON] ». Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення, сім`я розпалася остаточно, спільне господарство подружжям не ведеться, спільних дітей вони не мають, суд вважає за необхідне ухвалити рішення відповідно до ст. 112 СК України, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнити. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved