Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 07 серпня 2020 року, в якій просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 13 лютого 2010 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управлінню юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №39. Від шлюбу [INFO] у них народилась донька [PERSON] . На даний момент позивач разом з донькою зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в утриманні дитини участі не приймає, матеріальну допомогу на її утримання не надає. Інші аліментні зобов`язання у нього відсутні. За даних обставин, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження. В подальшому представник позивача [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, зазначивши, що просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовільнити. В подальшому в судове засідання не з`явились, надавши суду заяву, в якій зазначили повторно щодо підтримання в повному обсязі заявлених уточнених позовних вимог, та вказали, що просять суд розглядати справу за їх відсутності. Відповідач про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, однак не з`явився, надавши суду заяву, в якій заперечував щодо наданих позивачем доводів щодо визначення розміру аліментів, а саме Ѕ частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, вважав їх безпідставними та необґрунтованими. Відповідач вказує, що він добровільно без рішення суду перераховує грошові кошти у розмірі 2500 грн., на картковий банківський рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк», який ним було відкрито на початку листопада 2018 року. Відповідачем зазначено, вимоги позивача щодо стягнення аліментів на її користь не відповідають інтересам дитини, оскільки позивач по декілька місяців взагалі не проживає з дитиною та не утримує її, у зв`язку з виїздами на роботу за кордон. Відповідач також стверджує, що перебуває у скрутному матеріально становищі, у зв`язку з відсутністю постійного джерела доходу. Крім того, він вказує що має на утримані матір, яка наразі не працює, та також має на утриманні малолітню дитину - брата відповідача, відповідно вони також потребують матеріальної допомоги відповідача. В подальшому відповідач надав суду заяву в якій просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, при прийняті рішення просив врахувати обставини викладені ним у відзиві. При цьому суд наголошує, що від відповідача не надходило жодного відзиву до суду, а лише надана заява, в якій зазначені заперечення щодо заявлених позивачем позовних вимог. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, надання відповідачем заяви, в якій він заперечує з приводу позовних вимог, поданої до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих ними заяв. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13 лютого 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управлінню юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №39. (а.с.4). Від шлюбних стосунків у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 07 вересня 2010 року (а.с.5). Як вказувала позивач, що також підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання №01.06.-13/5/756 від 23 березня 2020 року (а.с.6), та довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 01.16.- 13/6/1471 від 31 липня 2020 року (а.с.7), [PERSON] та малолітня [PERSON] зареєстровані та проживають разом за адресою: [ADDRESS] з 13 вересня 2010 року. Відповідач [PERSON] з ними не проживає. Фактично відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] між сторонами в позасудовому порядку не досягнуто. Відповідач вказує, що надає добровільно аліменти на утримання доньки з періодичним перерахуванням на картковий рахунок грошових сум у розмірі по 2500 грн., однак позивач зазначає, що відповідач не приймає участі в утриманні доньки, а отже вказані обставини визначають дійсність між сторонами спору та доцільність визначення розміру аліментів на утримання дитини за судовим рішення, що забезпечить захист її прав та інтересів. Обставини на які посилається відповідач, щодо перерахування грошових сум на картковий банківський рахунок ПАТ КБ «Приватбанк», суд оцінює критично, оскільки з виписки не є зрозумілим в кого саме перебуває банківська картка, та хто саме здійснює зняття грошових коштів, адже відповідно до зазначеної виписки вона належить [PERSON] . Суд наголошує, що факт добровільного надання відповідачем матеріальної допомоги дітям не звільняє батьків від обов`язку по сплаті аліментів, однак, безумовно, враховується судом при визначенні їх розміру. Суд зазначає, що відповідачем не надано суду достатніх доказів важкого матеріального становища, та підтвердження того факту, що в нього відсутнє постійне джерело доходу та на його утриманні перебуває непрацездатна матір. Вказані ним обставини не звільняють його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, з урахуванням викладеного та того, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших аліментних зобов`язань не має, у зв`язку з чим має можливість щомісячно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини, тому з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини та положень ст.182 СК України суд приходить до висновку про необхідність задоволення уточнених позовних вимог із стягуванням з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 07 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved