Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] знаходилась у фактичних шлюбних відносинах без укладання шлюбу з січня 2016 року. Від даних стосунків вона народила сина [PERSON] , [INFO] . З батьком дитини вона проживає окремо, син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На теперішній час позивач з сином зареєстровані та проживають разом з батьками позивача у їхньому будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач з сином має намір проживати у належному їй будинку. Через те, що дитина неповнолітня, судом не було визначене місце проживання дитини разом із матір`ю, позивач не має змоги зняти сина з реєстраційного обліку в будинку її батьків та зареєструвати його у належному їй на праві власності домоволодінні, через що її батьки не можуть оформити житлову субсидію. На підставі чого [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 18). Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив у якому вказав, що не заперечує проти того щоб їх спільний син проживав разом з позивачкою, просить розглядати справу у його відсутність (а.с. 20). У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: У відповідності до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах від яких мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно довідки про склад сім`ї № 492 від 19.08.2021 р., виданою виконавчим комітетом Старобільської міської ради Луганської області, позивач з сином зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved