Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та про стягнення судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 22.06.2001 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м.Дніпропетровськ, актовий запис № 146. Від даного шлюбу спільних дітей у них немає. Позивач зазначає, що фактичні шлюбні стосунки між ними припинені, у кожного з них вже фактично створені інші сім'ї. Подальше сумісне життя і збереження цієї сім'ї є взагалі неможливими. Примирення між ними неможливе. Рішення про розлучення нею є обдуманим та виважено прийнятим. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.06.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м.Дніпропетровськ, актовий запис № 146 . Від даного шлюбу спільних дітей сторони не мають. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Окрім того, частиною 8 ст. 235 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, позивач наполягає на розірванні шлюбу та відповідач не надав суду відзив на позов. Статтею 115 СК України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги в частині стягнення судового збору з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення, а в частині стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи слід відмовити у задоволенні, оскільки вони нічим не підтверджені. На підставі викладеного та

Outcome: partial