Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона 23 серпня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі ДРАЦС по місту Золотоноші РС Золотоніського МРУЮ у Черкаській області за актовим записом № 145. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони не проживають разом із вересня 2018 року. Сімейне життя сторін не склалося в зв`язку з різними поглядами на життя. За цих обставин позивач дійшла висновку, що шлюб існує формально, тому його необхідно розірвати. У судове засідання позивач не прибула, скерувала до суду телефонограму про розгляд справи без її участі, де наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.08.2014 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23.08.2014р. у відділі ДРАЦС по місту Золотоноші Золотоніського МРУЮ у Черкаській області за актовим записом № 145, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). У частині 2 ст. 112 СК України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 768,40 грн.

Outcome: approved