Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з відповідачем 23 вересня 2011 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Слов*яносербського районного управління юстиції в Луганській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 23 вересня 2011 року зроблено відповідний актовий запис № 71 та видано свідоцтво про одруження [NUMBER]. Від шлюбу дітей не мають. Шлюб був зареєстрований у виправній колонії. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з мотивів викладених у позові. Пояснила, що заходи для примирення неможливі. Вважає, що шлюб був помилкою, яку необхідно виправити шляхом розірвання шлюбу. Шлюб між нами існує формально оскільки відповідач [PERSON] знаходиться у виправній колонії, де відбуває покарання, саме з цих причин не є можливим розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Не заперечує проти винесення заочного рішення, про що надала письмову заяву. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою ВК-60 с. Лозовське Слов*яносербського району в Луганській області. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, між сторонами 23 вересня 2011 року укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Слов*яносербського районного управління юстиції в Луганській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 23 вересня 2011 року зроблено відповідний актовий запис № 71 та видано свідоцтво про одруження [NUMBER]. Від шлюбу дітей не мають. Згідно довідки № 33/3022 від 26.09.2011 виданою начальником Слов*яносербської виправної колонії УДДУПВП в Луганській області (№60) полковником внутрішньої служби В.А. Поліщук вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], засуджений 11 травня 2010 року Артемівським м/с в Донецької області за ст. 187 ч.4, 257, 396, ч.1, 70 ч.1 Кримінального Кодексу України до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок строку: 22.11.2008 року. Кінець строку: 22.11.2016 року. Прибув до Слов*яносербської ВК №60 29.07.2010 року, де і відбуває покарання по теперішній час. Частиною 2 статті 106 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. У відповідності з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сумісне життя і збереження сім'ї сторонни вважають неможливим, та таким що суперечать їх інтересам. Позивач у позовній заяві вказує на те, що спору відносно поділу майна немає. Отже, аналізуючи всі обставини справи, судом встановлено, що дана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. А також враховуючи наявність стійкого волевиявлення сторін, яке спрямоване на припинення сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved