Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: 1) припинити дію трудового договору, укладеного між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 21.04.2011, який був зареєстрований Донецьким міським центром зайнятості 21.04.2011 за № 05011102490/2, з 01.05.2015, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін); 2) зобов`язати Приморську районну філію Запорізького обласного центру зайнятості зняти з реєстрації вказаний трудовий договір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.04.2011 між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. В зв`язку з подіями, які відбулися на території східної України в 2014 році вона була вимушена терміново виїхати разом з сім`єю з постійного місця проживання з м . Перевальська Луганської області до м. Приморська Запорізької області . На даний час вона має статус внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до запису в трудовому договорі він був розірваний сторонами та її було звільнено за п. 1 ст. 36 КЗпП України, але відсутній запис про дату звільнення. Крім того, в трудовому договорі наявний запис про його зняття з реєстрації 01.05.2015, але відсутній запис про те, яким саме центром зайнятості та посадовою особою він був знятий з реєстрації. В зв`язку з тим, що за даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості наявний діючий трудовий договір, вона отримала відмову в Приморській районній філії Запорізького обласного центру зайнятості про постановку на облік та надання статусу безробітної. Після вимушеного виїзду з постійного місця проживання вона неодноразово намагалась вирішити з відповідачем в телефонному режимі питання завершення процедури припинення між ними трудових відносин та зняття з реєстрації трудового договору, але отримувала відмови по причині того, що відповідач не має бажання виїжджати за межі м. Донецьк. В судове засідання сторони не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.16); представник відповідача Приморської районної філії Запорізького обласного центру зайнятості проти позовних вимог не заперечує (а.с.17). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, його виклик було розміщено за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://pm.zp.court.gov.ua/sud0822 (а.с.14). За таких обставин суд розглядає справу без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Трудовий договір № 57 укладений 21.04.2011 між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , який використовує найману працю був зареєстрований Донецьким міським центром зайнятості 21.04.2011 за № 05011102490/2. Згідно п. 17 даний трудовий договір розірваний сторонами на підставі звільнення працівника за ст.36 п.1 КЗпП України (згода сторін), та його знято з реєстрації 01.05.2015 (а.с.5). У зв`язку з проведенням АТО і віднесенням м. Перевальськ Луганської області, де проживала позивач, до тимчасово окупованої території, вона у 2014 році вимушено покинула своє місце проживання, з того часу проживає за адресою: [ADDRESS] , взята на облік внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 19.11.2018 № 286/2320000286, виданою УСЗН Приморської РДА (а.с.8). 20.03.2019 позивач [PERSON] звернулась з заявою доПриморської районної філії Запорізького обласного центру зайнятості щодо повідомлення причини відмови у наданні статусу безробітної (а.с.9). 21.03.2019 отримала письмове повідомлення, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи немає заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. На даний час між нею та ФОП [PERSON] трудовий договір не знятий з реєстрації у Донецькому міському центрі зайнятості, тому вона не може отримати статусу безробітного (а.с.10). Відповідно до ст. 24 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін. В силу ст.24-1 КЗпП України у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості. Відповідно до п. 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 року № 260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Пунктом 9 вказаного Порядку визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Фізична особа робить запис про підстави припинення трудового договору з посиланням на відповідні статті КЗпП України в третьому примірнику трудового договору, який після реєстрації зберігається в центрі зайнятості, і найманий працівник засвідчує своїм підписом припинення в третьому примірнику. На підставі цього відповідальна особа центру зайнятості знімає трудовий договір з реєстрації, про що робиться запис у книзі реєстрації трудових договорів та запис на трьох примірниках трудового договору про зняття з реєстрації трудового договору. Таким чином, запис на примірниках трудового договору про його зняття з реєстрації робиться на підставі здійсненого фізичною особою - підприємцем запису про підстави припинення такого договору. Із змісту ст. 21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством. Відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Згідно з ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 вказаного Закону визначає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано виключно законами України. Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, оскільки місце перебування ФОП [PERSON] є тимчасово окупованою територією, тому, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право. А тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved