Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення, обґрунтовуючи його наступними підставами. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, розміщений за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування серії ВAР № 687622 від 01 грудня 2003 року. В серпні 2005 року між позивачем та [PERSON] відбулась усна домовленість щодо можливого продажу їй вищевказаного житлового будинку. Після чого позивачем їй був наданий дозвіл на користування житловим будинком та були передані ключі від домоволодіння. Пізніше позивачеві стало відомо, що в належному їй житловому будинку, стали проживати [PERSON] та її внучка [PERSON], які були зареєстровані за вказаною адресою без згоди на це позивача. В даний час вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами позивач має бажання продати. Відповідачі відмовляються укласти договір купівлі-продажу даного житлового будинку. Відповідачі у належному позивачу житловому будинку не проживають, про що свідчать акти, затверджені в. о. старости с. Гриціївка. Однак в будинку залишились належні відповідачам речі. Крім того, вони до цього часу продовжують бути зареєстрованими за вказаною вище адресою. Незважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають в належному позивачу житловому будинку, вони відмовляються в добровільному порядку знятись з реєстрації та забрати своє майно, чим порушують права та законні інтереси позивача, як власника житлового будинку, створюють перешкоди в користуванні та розпорядженні її власністю. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] проживають в спірному житлі без відповідних правових підстав, не є членами родини власника та не мають права на користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS], у зв'язку із чим, підлягають виселенню з нього. Просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розміщеним за адресою: [ADDRESS], та виселити з нього [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, проте подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити з участю її представника. У судовому засіданні представник позивача, адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пославшись на підстави, викладені у позовній заяві. Пояснила, що в серпні 2005 року між [PERSON] та [PERSON] відбулась усна домовленість щодо можливого продажу їй вищевказаного житлового будинку, після чого позивачем [PERSON] був наданий дозвіл на користування житловим будинком та були передані ключі від домоволодіння. Після цього в житловий будинок [ADDRESS] вселились [PERSON] та її внучка [PERSON] та без згоди позивача зареєструвались за вказаною адресою. В даний час відповідачі вказаним будинком не користуються, проживають в іншому місці, проте там залишились їх речі та вони продовжують бути зареєстрованими за вказаною адресою. Позивач має бажання продати вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Наявність реєстрації відповідачів та їх майно, що залишилось в будинку, порушують права та законні інтереси позивача, як власника житлового будинку, створюють перешкоди в користуванні та розпорядженні її власністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але в заяві до суду просить прийняти рішення в справі за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні, після початку розгляду справи по суті, позовні вимоги визнала та пояснила, що вона не проживає в спірному будинку з червня 2017 року. На даний час має сім'ю в с. Основа Талалаївського району Чернігівської області, де і проживає. [PERSON] з жовтня 2017 року також не проживає в спірному будинку, а проживає в іншої внуки в с. Березівка Талалаївського району Чернігівської області. Навесні 2018 року [PERSON], з виготовленими документами, зверталась до неї з пропозицією оформлення договору купівлі-продажу будинку, проте на той час вона не мала можливості їздити укладати договір, так як у березні 2018 року народила дитину. На даний час вона та її бабуся [PERSON] прийняли рішення, що оформляти договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS], що належить [PERSON], не будуть. [PERSON] хоче, щоб [PERSON] повернула їй кошти, внесені за будинок, та його газифікацю. Після того, як [PERSON] поверне ці кошти, вони виселяться добровільно. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що в будинку [ADDRESS] проживали [PERSON] та [PERSON] з дитиною, проводили до будинку газ. З 2017 року у вказаному будинку ніхто не проживає. На початку серпня 2018 року він в складі комісії виходив на місцезнаходження будинку для складення акта про не проживання [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з 2009 року працювала секретарем Гриціївської сільської ради. За письмовою заявою [PERSON] на початку серпня 2018 року в складі комісії вона виходила до будинку [ADDRESS] для складення акта про не проживання [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою. Двері будинку були замкнені, на подвір'ї все заросло. Їй відомо, що [PERSON] проживає в с. Березівка, а [PERSON] в іншому населеному пункті Талалаївського району. Заслухавши представника позивача, адвоката [PERSON], відповідача [PERSON], свідків, враховуючи думки позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], викладені у заявах до суду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в суді, згідно дублікату договору дарування житлового будинку серії ННА № 996446 від 01 грудня 2003 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Чернігівської області. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване за [PERSON], про що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2664080 від 26.01.2004 року та довідки КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради за № 609 від 30.03.2018 року. Згідно довідки Срібнянської селищної ради № 07-24/888 від 25.06.2018 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Згідно актів обстеження, складених комісією Срібнянської селищної ради в серпні 2018 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в будинку по [ADDRESS] який належить [PERSON], не проживають. [PERSON] та [PERSON], малолітні діти [PERSON], за адресою місця реєстрації їх матері, [ADDRESS] не зареєстровані, про що вбачається з довідок Срібнянської селищної ради №№07/24/1550, 07/24/1551 від 19.10.2018 року. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За правилами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Ст. 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном . Положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї. Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата відповідачем права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені Житловим Кодексом підстави для позбавлення права на житло. При цьому, вирішення питання про наявність правових підстав для виселення особи із житлового будинку залежить, зокрема, від вирішення питання про правомірність набуття права користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, від ставлення до своїх обов'язків по утриманню житла, а також відношення до прав та свобод інших співмешканців. Враховуючи положення наведених правових норм та обставини справи, суд вважає, що [PERSON] згідно усної домовленості щодо можливого продажу їй житлового будинку по [ADDRESS] Чернігівської області в 2005 році, отримала дозвіл на користування вказаним житловим будинком, отримавши від нього ключі, як потенційний покупець. [PERSON] вселилася до вказаного будинку без дозволу власника будинку [PERSON] З 2017 року відповідачі [PERSON], [PERSON] в будинку не проживають, оформляти договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна не бажають, проте залишаються зареєстрованими в будинку. Наведене дає підстави дійти висновку про відсутність у відповідачів права на житло та наявність підстав для захисту порушеного права власності позивача на будинок на підставі ст. 391 ЦК України.

Outcome: approved