Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в будинку, але фактично не проживають у ньому з грудня 2006 року і по теперішній час, їх місце проживання позивачеві невідомо, вони не спілкуються. Реєстрація відповідачів в належному позивачеві будинку створює їй суттєві незаконні перешкоди у здійсненні права власності. \~ \~ \~ \~Позивач просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ До початку судового засідання від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися по невідомій суду причині, відзиву не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.02.2010 за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою голови квартального комітету №2 від 25.04.2019 [PERSON] , 1984 р.н. та [PERSON] , 1998 р.н.. зареєстровані в будинку [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживають з 2006 року. У відповідності до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. \~\~\~ Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~ст..7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідачі тривалий час не проживають за місцем реєстрації (більше одного року) без поважної причини. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved