Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 18 жовтня 2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народилася донька - [PERSON], [INFO]. Проте, спільне подружнє життя не склалося через сімейні сварки, розбіжності та непорозуміння, які призвели до того, що можливості зберегти сім'ю немає, почуття поваги, довіри та кохання один до одного втратили, шлюбні відносини не підтримують з червня 2018 року, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет, спору про спільне майно між ними немає. Спору про розподіл спільного майна немає. Ухвалою суду від 05.03.2019 року відкрито провадження в справі (а.с.11-12). У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, зазначивши, що з червня 2018 року шлюбні відносини з відповідачем не підтримують, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, спору про спільне майно між ними немає, почуття любові один до одного втратили. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1621, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], прізвище подружжя після державної реєстрації шлюбу - [PERSON]. Від шлюбу народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 16.06.2007 року та зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.6-7). Причиною розпаду сім'ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося через сімейні сварки, розбіжності та непорозуміння, які призвели до того, що можливості зберегти сім'ю немає, почуття поваги, довіри та кохання один до одного втратили, шлюбні відносини не підтримують з червня 2018 року, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет, спору про спільне майно між ними немає. Спору про розподіл спільного майна немає. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини не підтримують, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя на збереження сім'ї неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved