Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути аліменти з відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви та до досягнення повноліття дитиною. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на поданий відзив в якому зазначив, що він не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , але лише в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), який передбачено законодавством України та є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що в позивача і відповідача є спільна неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.9) та копією довідки з місця реєстрації (а.с. 10). Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено, а судом не встановлено доказів, підтверджуючих, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина саме в розмірі 1/ 3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. Позивачем не надано доказів підтверджуючих майновий стан відповідача, розмір його доходів, не заявлялося нею до суду відповідних клопотань. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що в суді знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] як батько не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, тож суд у відповідності зі ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України стягує з нього аліменти. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, а також те, що він в свою чергу не відмовляється від сплати на утримання сина щомісячно мінімально визначеного законом розміру аліментів, суд позовні вимоги задовольняє частково та стягує з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір, поскільки позивач згідно законодавства звільнена від його сплати.

Outcome: partial