Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] . Обгрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що з 22 червня 1995 року по даний час перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них народилося двоє дітей: [INFO] син [PERSON] та [INFO] донька [PERSON]. Подружнє життя в них з відповідачем не склалося. Основною причиною, яка призвела до розпаду сім'ї: небажання чоловіка працювати та забезпечувати сім'ю матеріально, зловживання алкогольними напоями, погане ставлення до неї, яке виразилося в нанесенні побоїв, приниженні, образах. Чоловік неодноразово, нікого не повідомивши на декілька днів йшов з дому, вимкнувши телефон, а через деякий час повертався, нічого не пояснюючи про причини своєї відсутності. Бували випадки, що вони розшукували чоловіка навіть з залученням працівників міліції. На даний час ні вона, ні діти не знають де знаходиться відповідач, який не відповідає на їх телефонні дзвінки. А тому настоює на розірванні шлюбу так як переконана що їх сім'я розпалася і не може бути збережена. В судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому доповнила, що в період спільного проживання в них постійно були сварки, конфлікти, чоловік не хотів працювати, зловживав спиртними напоями, зраджував їй в подружній вірності, наносив побої, принижував і ображав її в присутності дітей. Бували непоодинокі випадки, коли він, нікого не повідомивши, йшов з дому, а через деякий час повертався не пояснюючи де був і чим займався. Останній раз, в травні цього року, в черговий раз пішов з дому і з того часу їй нічого невідомо де він знаходиться і чим займається. В червні 2015 року телефоном спілкувався з сином, після того телефон взагалі не відповідає і ніякого зв'язку з ним ні в неї, ні в дітей немає. Настоює на розірванні шлюбу, так як переконана, що сім'я їх давно і остаточно розпалася і не може бути збережена. Відповідач [PERSON], який про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті « Свобода» №85 ( 3023 ) за 04 листопада 2015 року, повторно не з'явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, жодної заяви не подав. Враховуючи думку позивача, яка настоює на вирішенні справи, суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 22 червня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міськвиконкому, 22 червня 1995 року [PERSON] та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище - « [PERSON] » зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: [INFO] донька [PERSON] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 25 червня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, яка на даний час неповнолітня, та [INFO] син [PERSON], який досяг повноліття. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, в період спільного проживання часто виникали непорозуміння, конфлікти, що й призвело до розпаду сім 'ї. Більше шести місяців сторони разом не проживають. Позивач настоює на розірванні шлюбу. Відповідач, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, жодної заяви не подав, що свідчить про відсутність бажання зберегти дану сім'ю. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved