Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 21.02.2017 року, в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 04.06.2011 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №172; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гезь». В обґрунтування предявлених вимог вказала, що в період перебування сторін в шлюбі 31.07.2011 року у них народилась донька [PERSON], яка на даний час проживає з нею. У звязку з різними поглядами на сімейне життя, майбутнє, відсутність взаєморозуміння, виникнення сварок сімейне життя між ними не склалось. Тривалий час вони з відповідачем проживають окремо, за її переконанням сенсу підтримувати стосунки вона не вбачає. Вважаючи, що примирення між подружжям неможливе, [PERSON] просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, згідно заяви просила справу розглянути за її відсутності, предявлені вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно заяви просив справу розглянути за його відсутності, предявлені вимоги визнав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи позицію сторін та визнання відповідачем позову, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.06.2011 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №172, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 195787 від 04.06.2011 року (а.с.8). Від шлюбних стосунків сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.9). Як вказувала позивач, що визнано відповідачем, дитина проживає з нею, спір про визначення її місця проживання відсутній. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.2 ст.112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №195787 від 04.06.2011 року (а.с.8) слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Доброжан» на «Гезь», яке після розірвання шлюбу просить залишити без змін. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: шлюб, зареєстрований між сторонами 04.06.2011 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №172 розірвати, та після розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище «Гезь», яке вона змінила під час державної реєстрації шлюбу.

Outcome: approved