Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 25.02.2020, в якій просила суд: визнати її, [PERSON] , добросовісним набувачем автомобіля марки Toyota RAV4, 2006 року випуску, чорного кольору, з об`ємом двигуна 1998 см?, кузов (шасі) № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , р/н [NUMBER] ; визнати за нею право власності на вказаний автомобіль. За результатами автоматизованого розподілу відповідно до протоколу 25.02.2020 матеріали позову передано в провадження судді Євтушенку О.І. Ухвалою суду від 01.06.2020 позовну заяву [PERSON] залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України. Копію ухвали суду представник позивача адвокат Морозов Є.Є. отримав 12.02.2020 та на її виконання 18.02.2020 позивачем подано уточнену позовну заяву із зміною предмету спору (а.с.59-64), в якій вона просила суд стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти в сумі 216\~194 грн. 14 коп. та судові витрати по справі. Пред`явлені вимоги позивач мотивувала наступним. 14.09.2018 [PERSON] придбала у [PERSON] за договором купівлі-продажу №1248/2018/1105354 автомобіль марки Toyota RAV4, 2006 року випуску, чорного кольору, з об`ємом двигуна 1998 см?, кузов (шасі) № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . За домовленістю сторін вартість автомобіля склала 216\~194 грн. 14 коп., про що зазначено в розділі 3 договору. Того ж дня право власності за зазначений транспортний засіб було зареєстроване за позивачем в ТСЦ №1248 з видачою номерного знаку [NUMBER] та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . З того моменту вона стала законним власником автомобіля, добросовісно набувши право власності на нього в порядку, встановленому законом, не маючи жодних підстав сумніватись в правомірності набуття права власності на автомобіль продавцем [PERSON] . Так, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, автомобіль марки Toyota RAV4, 2006 року випуску, чорного кольору, з об`ємом двигуна 1998 см?, кузов (шасі) № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , з 11.03.2017 до 03.01.2018 належав на праві власності [PERSON] та був придбаний нею в період перебування у шлюбі з [PERSON] , офіційно зареєстрованому 01.08.2014. При цьому, 03.01.2018 право власності на автомобіль було перереєстроване за [PERSON] в ТСЦ №2541 РСЦ МВС в Кіровоградській області на підставі договору комісії №6720/18/000541 від 03.01.2018, укладеного між ТОВ «АЛЕКСАВТО-КІРОВОГРАД» та [PERSON] , та договору купівлі-продажу №6720/18/000541, укладеного між ТОВ «АЛЕКСАВТО-КІРОВОГРАД» та [PERSON] . У подальшому, 26.01.2018 право власності на зазначений автомобіль було перереєстроване в ТСЦ №1248 РСЦ МВС в Дніпропетровській області за [PERSON] матір`ю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №7167/18/003008. Про проведені операції з перереєстрацією права власності на транспортний засіб [PERSON] знала, однак після розлучення з [PERSON] 07.05.2019 та погіршення стосунків між ними вона вирішила заявити до поліції про відсутність її згоди на переоформлення права власності на автомобіль за [PERSON] 15.05.2019 працівниками Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області в період з 14.20 години до 14.30 години було проведено огляд та вилучення у позивача [PERSON] автомобіля марки «Toyota RAV4», ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Лише тоді позивачеві стало відомо про наявність у провадженні СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019040230000146 від 23.01.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, заявник [PERSON] . Постановою слідчого від 04.11.2020 [PERSON] визнано потерпілою у кримінальному провадженні. У ході досудового розслідування кримінального провадження було проведено судово-почеркознавчу експертизу (висновок №29/1.1/1836 від 30.11.2018), за результатами якої встановлено: «Підпис, розташований в графі « [PERSON] (прізвище, ініціали, підпис)» договору комісії №6720/18/000541 від 03.01.2018, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис, розташований в графі: « [PERSON] (прізвище, ініціали, підпис)» акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №6720/18/000541 від 03.01.2018 виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис, розташований в графі: «Передав (відповідальна особа)» акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером №6720/18/000541 від 03.01.2018, виконаний не [PERSON] , а іншою особою». На підставі зазначеного висновку експертизи, заступником начальника СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області Гоптарєвим О.І. було направлено до РСЦ МВС в Кіровоградській області лист №48/8-1-1684 від 11.02.2019 з повідомленням про факт підроблення документів з вирішенням питання щодо можливості скасування операцій з перереєстрації прав власності на автомобіль марки «Toyota RAV4». Після скасування реєстраційних дій право власності на автомобіль марки Toyota RAV4, 2006 року випуску, чорного кольору, з об`ємом двигуна 1998 см?, кузов (шасі) № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] було поновлене за [PERSON] , яка залишається дійсним та фактичним власником спірного автомобіля. Саме у неї й знаходиться транспортний засіб відповідно до ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 13.08.2019 (справа №216/839/19, провадження №1-кс/216/2800/19). Враховуючи приписи\~ч.5\~ст.12\~ЦК України,\~ [PERSON] \~була добросовісним\~набувачем автомобіля\~марки «Toyota\~RAV4»,\~2006\~року випуску,\~чорного кольору,\~з об`ємом\~двигуна 1998\~см?,\~кузов (шасі)\~№ [NUMBER] ,\~двигун № [NUMBER] ,\~оскільки придбала\~його з\~додержанням норм\~законодавства України,\~сплатила всі\~податки та\~необхідні платежі,\~а на\~момент придбання\~нею 14.09.2018\~транспортного засобу\~були відсутні\~будь-які\~відомості про\~те,\~що [PERSON] \~не мала\~права відчужувати\~автомобіль.\~До того\~ж,\~жодні сумніви\~стосовно правомірності\~правочину у\~неї були\~відсутні,\~так як\~договір укладався\~в присутності\~уповноваженої особи\~ТСЦ №1248,\~яка й\~проводила перевірку\~щодо наявності\~або відсутності\~відомостей про\~розшук,\~арешт,\~заборону на\~зняття з\~обліку та/або\~перереєстрацію,\~відомостей про\~обмеження відчуження\~в Державному\~реєстрі обтяжень\~рухомого майна,\~відомостей про\~особу в\~Єдиному реєстрі\~ боржників.\~Таким чином,\~позивач не\~могла передбачити\~наявність ризику\~того,\~що право\~власності на\~рухоме майно\~буде припинено\~в рамках\~процедур органів\~державної влади. Враховуючи те, що РСЦ МВС в Кіровоградській області прийнято рішення щодо скасування реєстраційних операцій автомобіля «Toyota RAV4», тому договір купівлі-продажу №1248/2018/1105354 від 14.09.2018 є нікчемним та не потребує визнання недійсним в судовому порядку. Оскільки у разі повернення майна власникові від добросовісного набувача, яким є позивач, суд повинен вирішити питання про відшкодування добросовісному набувачеві понесених ним витрат на придбання майна шляхом їх стягнення зі сторони, яка отримала кошти за недійсним правочином, тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] грошові кошти у сумі 216\~194 грн. 14 коп. Ухвалою суду від 23.02.2021 позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Правом на участь в судовому засіданні позивач та її представник адвокат Морозов Є.Є. не скористались, подавши заяву про розгляд справи без їх участі. Пред`явлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечували. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи неодноразово повідомленою належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов у встановлений законом строк нею не подано. Так, Європейський Суд з прав людини у справі «Зубац проти Хорватії» (ZUBACv. CROATIA), рішення від 05.04.2018, наголосив на цінності та важливості дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, попереджатися свавілля, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися юридична визначеність та повага до суду. Суд зауважує, що\~право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Ураховуючи неодноразові відкладення судових засідань, у тому числі у зв`язку з неявками відповідача, яка до суду повторно не з`явилася, відзив на позов не подала, тому з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача та її представника проти заочного розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-1 [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, однак не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-2 [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності учасників справи з урахуванням їх належного повідомлення та поданих представником позивача і третьою особою-2 заяв. Клопотання про витребування доказів (а.с.34-35) представником позивача [PERSON] знято з розгляду у зв`язку з недоцільністю його вирішення. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Суд, дослідивши письмові докази по справі, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи позицію учасників справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.09.2018 у ТСЦ №1248 РСЦ МВС в Дніпропетровській області між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу за №1248/2018/1105354, предметом якого є автомобіль марки «Toyota RAV4», 2006 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , який належав продавцеві з 26.01.2018 на підставі свідоцтва серії [NUMBER] , виданого ТСЦ №1248 РСЦ МВС в Дніпропетровській області (а.с.14, 15). Право власності на автомобіль зареєстроване за [PERSON] 14.09.2018 з видачою свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та номерного знаку « [NUMBER] » (а.с.10, 21). Відповідно до п.1.2 розділу 1 договору, на момент укладення правочину продавець гарантував, що майно, яке є предметом продажу за договором, належить йому на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не є предметом спору у суді. У п.3.1 розділу 3 договору визначено, що за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 216\~194 грн. 14 коп. До набуття [PERSON] у власність спірного транспортного засобу марки «Toyota RAV4», 2006 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , перереєстрація права власності на автомобіль здійснювалась неодноразово. Так, 11.03.2017 автомобіль набула у власність [PERSON] (дійсне прізвище [PERSON] , свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 29.12.2020, а.с.122) на підставі договору, укладеного у СГ за №6546/17/000419 від 07.03.2017 (а.с.18). На момент придбання автомобіля [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , офіційно зареєстрованому 01.08.2014 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2019 у справі №214/5726/18 шлюб між ними розірвано (а.с.25-26). 03.01.2018 у ТСЦ\~№3541\~РСЦ МВС\~в Кіровоградській\~області право\~власності на\~автомобіль марки «Toyota\~RAV4»,\~2006\~року випуску,\~чорного кольору,\~номер кузова\~ [NUMBER] ,\~номер двигуна\~ [NUMBER] , було перереєстровано за [PERSON] на підставі поданої ним заяви за №133022743, договору комісії, укладеного у СГ за №6720/17/000541 від 03.01.2018 між ТОВ «АЛЕКСАВТО-КІРОВОГРАД» як комісіонером, та [PERSON] як комітентом, та договору купівлі-продажу за №6720/18/000541 від 03.01.2018, укладеного між ТОВ «АЛЕКСАВТО-КІРОВОГРАД» та [PERSON] як покупцем (а.с.12, 16, 19, 20, 67). 17.01.2018 автомобіль знято з обліку для реалізації за заявою [PERSON] (а.с.17). 26.01.2018\~у ТСЦ\~№1248\~РСЦ МВС\~в Дніпропетровській\~області право\~власності на\~автомобіль марки\~«Toyota\~RAV4»,\~2006\~року випуску,\~чорного кольору,\~номер кузова\~ [NUMBER] ,\~номер двигуна\~ [NUMBER] , було перереєстровано за [PERSON] матір`ю [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.10.1990 повторно, а.с.23). Підставою для проведення перереєстрації був договір купівлі-продажу №7167/18/03008, укладений в організації (СГ). Таким чином,\~проаналізувавши вказані\~реєстраційні дії,\~вчинені з\~транспортним засобом,\~їх хорологічну\~послідовність,\~встановлено,\~що початково\~власником автомобіля марки «Toyota RAV4», 2006 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , була [PERSON] (дійсне прізвище [PERSON] ), яка володіла транспортним засобом на праві спільної сумісної власності з чоловіком [PERSON] в силу дії презумпції спільно нажитого подружжям майна. Кінцевим власником автомобіля стала [PERSON] позивач по справі, яка набула автомобіль у власність добросовісно, у встановленому законом порядку. При цьому, право власності [PERSON] на зазначений автомобіль було визнано державою України, так як пройшло процедуру державної реєстрації (перереєстрації), встановлену Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою КМУ від 07.09.1998 за №1388. Натомість, 22.01.2019 [PERSON] (дійсне прізвище [PERSON] ) звернулася до Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про те, що 27.12.2017 у вечірній час [PERSON] , знаходячись біля кафе «Бада-Бум» на мкр-ні 5-й Зарічний в Покровському районі м. Кривого Рогу, заволодів належним їй паспортом громадянина України та на підставі підроблених документів, без її згоди, 03.01.2018 у РСЦ №3541 м. Кропивницький переоформив на своє ім`я належний їй автомобіль марки «Toyota RAV4», номер кузова [NUMBER] , чим заподіяв їй матеріальну шкоду у великих розмірах. Заяву [PERSON] органом досудового розслідування зареєстровано 23.01.2019 із внесенням відповідних відомостей до ЄРДР за №12019040230000146 з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.190, ч.4 ст.358 КК України (а.с.71). Постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 04.11.2020 [PERSON] визнано потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12019040230000146 від 23.01.2019 (а.с.96). У ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12018040230001552 від 16.08.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, було проведено експертизу, за результатами якої складено висновок судово-почеркознавчої експертизи №29/1.1/1836 від 30.11.2018: «Підпис, розташований в графі « [PERSON] (прізвище, ініціали, підпис)» договору комісії №6720/18/000541 від 03.01.2018, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис, розташований в графі: « [PERSON] (прізвище, ініціали, підпис)» акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №6720/18/000541 від 03.01.2018 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис, розташований в графі: «Передав (відповідальна особа)» акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером №6720/18/000541 від 03.01.2018, виконаний не [PERSON] , а іншою особою» (а.с.72-79). На підставі зазначеного висновку, заступником начальника начальником СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області Гоптарєвим О.І. було направлено до РСЦ МВС в Кіровоградській області лист за №48/8-1-1684 від 11.02.2019, яким повідомлено про факт підроблення документів та поставлено питання про можливість скасування операцій з перереєстрації автомобіля марки «Toyota RAV4», номер кузова [NUMBER] (а.с.80-81). Як слідує з висновку начальника РС МВС в Кіровоградській області від 19.02.2019 про матеріалам розгляду вказаного листа (а.с.82-84), факти щодо порушення суб`єктом господарювання ТОВ «АЛЕКС-АВТО КІРОВОГРАД» законодавства під час здійснення комісійної торгівлі автомобілем марки «Toyota RAV4», номер кузова [NUMBER] , знайшли своє підтвердження. Відповідно до вимог абз.3 п.40 розділу «Зняття з обліку транспортних засобів» Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою КМУ від 07.09.1998 за №1388 головному спеціалістові сервісного центру №3541 РСЦ МВС в Кіровоградській області надано вказівку провести скасування реєстраційних операцій автомобіля марки «Toyota RAV4», 2006 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , вчинених 14.09.2018, 26.01.2018, 17.01.2018, 03.01.2018; відомості про свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та р/н [NUMBER] , видані на автомобіль марки «Toyota RAV4», 2006 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , внесено до бази «Викрадений втрачений документ (номерний знак)». На виконання рішення начальника РС МВС в Кіровоградській області від 19.02.2019 за заявами головного спеціаліста сервісного центру №3541 РСЦ МВС в Кіровоградській області Данильченко О.С. за №232662704 від 10.04.2019, №232667561 від 12.04.2019, №232877719 від 12.04.2019 (а.с.85, 86, 87) скасовано операції з перереєстрації автомобіля марки «Toyota RAV4», номер кузова [NUMBER] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та повернуто до власності [PERSON] . 15.05.2019 слідчим СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області Кухтіним Б.С. проведено огляд автомобіля марки «Toyota RAV4», номер кузова [NUMBER] , р/н [NUMBER] , розташованого біля під`їзду №1 будинку [ADDRESS] , наданого для огляду [PERSON] . За результатами огляду складено протокол, автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу слідчим вилучені, залучені в якості речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12019040230000146 від 23.01.2019, відповідно до постанови від 15.05.2019 (а.с.88, 89). Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.08.2019 (справа №216/839/19, провадження №1-кс/216/2800/19) накладено арешт на автомобіль марки «Toyota RAV4», номер кузова [NUMBER] , р/н [NUMBER] , із забороною [PERSON] та уповноваженим нею особам користуватись та розпоряджатись вказаним автомобілем. Транспортний засіб передано для подальшого зберігання його власникові [PERSON] (а.с.90-92). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.06.2021 (справа №214/5799/20), яке набрало законної сили 19.07.2021, визнано недійсним договір купівлі-продажу № 6720/18/000541 від 03.01.2018 транспортного засобу автомобіля «TOYOTA RAV 4», номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1988 куб.см., чорного кольору, що укладений між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право власності на транспортний засіб автомобіль «TOYOTA RAV 4», номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , об`єм двигуна 1988 куб.см., чорного кольору. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, наразі власником автомобіля «Toyota RAV4», номер кузова [NUMBER] , є [PERSON] (дійсне прізвище [PERSON] ), та саме у неї знаходиться транспортний засіб (а.с.143-144). При цьому в аспекті встановлених обставин справи та підтверджених обсягом наявних доказів суд приходить до переконання, що позивач дійсно не могла передбачити наявність ризику того, що право власності на рухоме майно буде припинено в рамках процедур органів державної влади та майно вибуде з її добросовісного володіння. До того ж, враховуючи, що РСЦ МВС в Кіровоградській області було прийнято рішення щодо скасування реєстраційних операцій автомобіля марки «TOYOTA RAV 4», номер кузова [NUMBER] , договір купівлі-продажу №1248/2018/1105354 від 14.09.2018 є нікчемним та не потребує визнання недійсним в судовому порядку. На цьому також акцентував увагу Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області під час вирішення віндикаційного позову в рамках цивільно справи №214/5799/20, вказавши, що у випадках вчинення декількох правочинів щодо майна, яке вибуло з володіння власника, незаконність набуття майна останнім володільцем, як правило, обґрунтовується незаконністю передачі права на майно першим власником, тобто першого правочину у цьому ланцюгу. Якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то захист прав власника здійснюється шляхом визнання недійсним першого правочину (учасником якого була [PERSON] або від імені якої його укладено) та витребування майна у останнього набувача. Така позиція узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 12.02.2014 року (справа №6-165цс13). Необхідність оцінки чинності першого правочину (визнання його недійсним) для належного висновку про незаконність володіння майном останнім набувачем також випливає з презумпції правомірності набуття права власності за ч.2 ст.328 ЦК України, за якою право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Відповідно до п.7, абз.1 п.10 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Проаналізувавши наведені правові норми в їх сукупності, слід дійти висновку, що у разі повернення майна власникові від добросовісного набувача, суд повинен вирішити питання про відшкодування добросовісному набувачеві понесених ним витрат на придбання майна. Такі витрати має бути стягнено зі сторони, яка отримала кошти за недійсним правочином. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] обрано належний спосіб захисту її порушених прав шляхом застосування реституції, а саме стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 216\~194 грн. 14 коп., які визначають вартість спірного рухомого майна. З урахуванням всіх обставин, досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Вирішуючи питання\~про розподіл\~судових витрат,\~суд керується\~приписами ст.141\~ЦПК України,\~відповідно до\~якої судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує,\~зокрема,\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; чи\~є розмір\~таких витрат\~обґрунтованим та\~пропорційним до\~предмета спору\~з урахуванням\~ціни позову,\~значення справи\~для сторін тощо. Відповідно до ст.133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати\~на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Так, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2161,95 грн. згідно з квитанцією №5313491 від 20.02.2020 (а.с.6), який з огляду на задоволенні позовних вимог в повному обсязі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, до попереднього розрахунку позивачем включено витрати на правничу допомогу згідно договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 05.06.2020, укладеного між Адвокатським бюро «Євгенія Морозова» в особі керівника адвоката Морозова Є.Є., та [PERSON] , розмір яких становить 20\~000 грн. (а.с.97, 98-101, 102). Як слідує з ч.ч.2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~ст.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009. Так, у\~рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі\~ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»,\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Матеріали справи\~свідчать про\~те,\~що інтереси\~позивача [PERSON] \~у справі\~за вищевказаним\~позовом представляв\~адвокат Морозов\~Є.Є.\~на підставі\~договору про\~надання правової\~допомоги та\~ордеру.\~Позивач під час розгляду справи понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн., які сплатила на рахунок Адвокатського бюро «Євгенія Морозова», що підтверджується випискою по рахунку (а.с.97). Обсяг наданих послуг та виконаних робіт обумовлено в додатковій угоді до договору. При цьому, виходячи з обсягу наданих позивачем доказів, участі представником позивача у розгляді справи, подання клопотань, розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу є обґрунтованим та вони підлягають компенсації шляхом їх стягнення з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved