Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який під час судового розгляду було уточнено, в якому вона просить визнати за нею право власності на 7/25 частки домоволодіння, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чапаєва, буд.143-а, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 08 січня 2008 року, посилаючись на те, що після смерті її матері відкрилася спадщина на 7/25 частки домоволодіння, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чапаєва, буд.143-а. Після проведення перерахунку часток співвласників домоволодіння її матір за своє життя не зареєструвала належну їй частку в державних органах реєстрації права власності. За таких обставин вона, будучи єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], не має можливості у позасудовому порядку прийняти спадщину. В означеному будинку позивач мешкає з 2000 року. Інших спадкоємців за законом, заповітом та які б мали право на обовязкову частку спадщини, немає. У звязку з викладеним, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач, будучи належним чином повідомленим судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача у судовому засіданні уточнений позов підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник позивача у судовому засіданні не заперечував щодо такого вирішення справи. Третя особа, будучи належним чином повідомленою судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до вимог ст.169 Цивільного процесуального кодексу України неявка сторін та третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, представника відповідача та третьої особи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії І-ЖС, №100187, виданого 09 січня 2008 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] померла 08 січня 2008 року (а.с.6). З свідоцтва про народження [PERSON], витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.67-70). З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданої Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області на запит суду, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.12.2012 року, та інформації, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» на запит суду, вбачається, що на день смерті [PERSON] після перерахунку часток згідно розпорядження голови Комунарської районної адміністрації №662р від 12.04.2005 року належало 7/25 частки домоволодіння, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чапаєва, буд.143-а, первинним правовстановлюючим документом є свідоцтво про право спадкування за законом від 18.12.1952 року по реєстру №27258 (а.с.47-53, 8, 65-66). Згідно відповіді з Шостої державної нотаріальної контори на запит суду спадкова справа після померлої 08 січня 2008 року [PERSON] не заводилась (а.с.60). З довідки голови квартального комітету та письмових пояснень третьої особи по справі, яка є співвласником спірного домоволодіння, вбачається, що [PERSON] мешкала разом із матірю [PERSON] та вела з нею спільне господарство з 2000 року по день її смерті. Після її смерті продовжує мещкати у будинку, доглядає за ним, робить поточу ремонтні роботи, несе витрати, повязані з утриманням житлового будинку та прилеглої земельної ділянки у цілому (а.с.10, 55). На підставі ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ст.1223 Цивільного кодексу України вбачається, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкоємці за законом. Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч.3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в процесі розгляду справи встановлено, що 08 січня 2008 року померла [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить 7/25 частки домоволодіння, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чапаєва, буд.143-а. Належність спадкового майна спадкодавцеві підтверджується дослідженими судом письмовими доказами. Позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON], адже інші особи у належний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулися. Отже, позивач прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визнати право власності за [PERSON] на 7/25 частки домоволодіння, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чапаєва, буд.143-а, в порядку спадкування за законом після померлої 08 січня 2008 року її матері [PERSON] Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. У позовній заяві та під час розгляду справи позивач не просив суд стягувати з відповідача сплачений нею при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved