Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], та [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свою позовну вимогу мотивує тим, що 18.06.2010 року укладено договір купівлі-продажу, згідно якого вона купила у відповідача [PERSON] частину житлового будинку розташованого за адресою вул. Руслана Мазунова, 10, м. Шепетівка, Хмельницької області, та стала співвласницею вказаного будинку. Крім того, право спільної часткової власності позивачки на будинок стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим КП «Шепетівське буро технічної інвентаризації» від 29.06.2010 року за реєстраційним номером 26542362. У належній позивачці частині вказаного будинку залишився зареєстрованим його колишній власник [PERSON], та його син [PERSON] З дня продажу і по даний відповідачі у будинку не проживають, комунальними послугами не користуються, хоча і зареєстровані за даною адресою. Не дивлячись на те, що відповідачі проживають в іншому місці, на пропозицію позивачки знятися з реєстрації, зробити цього не бажають. Через наявність реєстрації відповідачів в житловому приміщенні, позивачка, не має змоги оформити соціальну допомогу і субсидію на сплату комунальних послуг. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не знімаються з реєстрації із частини житлового будинку належного позивачці, а їх реєстрація за вказаною адресою створює позивачці перешкоди в користуванні нерухомим майном, тому вона просять суд визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням будинком розташованим за адресою вул. Руслана Мазунова, 10, м. Шепетівка, Хмельницької області. Позивачка [PERSON], та її представник адвокат [PERSON], у суді позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили відповідачів визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися за місцем реєстрації та місцем фактичного проживання. На адресу суду повернулися поштові відправлення про виклик в судове засідання з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Згідно акту про неможливість вручення судової повістки про виклик до суду на 10.11.2017 року, відповідачі за місцем реєстрації по вул. Р.Мазунова, 10, м. Шепетівка Хмельницької області та за місцем фактичного проживання [INFO] - відсутні, що відповідно до ч.5\~ст.74 ЦПК України\~вважається належним врученням судового виклику. Відповідно до\~ст.224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки представник позивача не заперечує проти такого розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 18.06.2010 року позивачка є співвласником житлового будинку розташованого за адресою вул. Руслана Мазунова, 10, м. Шепетівка, Хмельницької області, що стверджується копією договору купівлі-продажу від 18.06.2010 року серії ВМХ за №356756 зареєстрованого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу у реєстрі за №1545, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.06.2010 року за №26542362, копією технічного паспорту на будинок. Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 14.08.2017 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради, вказано, що у вищевказаному будинку зареєстровано [PERSON] та [PERSON], але останні фактично там не проживають. Згідно акта комісії в складі мешканців житлового будинку від 14.08.2017 року, встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 2010 року по теперішній час фактично не проживають у вказаному будинку та комунальними послугами не користується. Допитані в судовому засідання свідки [PERSON], та [PERSON], підтвердили факт не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] в житлового будинку розташованому за адресою вул. Руслана Мазунова, 10, м. Шепетівка, Хмельницької області, а також вказали, що відповідачі не проживають у даному будинку з 2010 року. Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Ст.391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому ст.13 ч.1 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. З аналізу наведених доказів слідує, що відповідачі фактично не проживають в спірному жилому приміщенні з 2010 року з власної волі. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку в зазначеному жилому приміщенні. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачі на даний час не проживають в зазначеному приміщенні строком понад рік, тому позов про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved