Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтувала тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 731072 від 06.02.2006, виданого Виконавчим комітетом Саксаганської районної ради. Окрім позивача, в квартирі зареєстрований її чоловік, який є відповідачем по справі. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 27.10.2015 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 120. З липня 2007 року шлюбні відносини між подружжям припинилися і відповідач пішов з дому. З того часу і по сьогоднішній день відповідач не мешкає у вищевказаній квартирі, його речі відсутні, фактичне місце мешкання не відоме. Позивач змушена сплачувати комунальні платежі, які нараховуються також і на відповідача та якими він не користується і не сплачує. Відповідач є зареєстрованим в цій квартирі, чим чинить перешкоди позивачу у здійсненні свого законного права як власника квартири на вільне користування, володіння та розпорядження. В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтриманням позову в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про виклик. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 27.10.2015, що підтверджується копіює свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 120 (а.с. 10). Позивач по справі є власником квартири [ADDRESS] на підставі на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 731072 від 06.02.2006, виданого Виконавчим комітетом Саксаганської районної ради (а.с. 6). Згідно довідки ЖБК «Планета» № 57 від 08.12.2015 у вказаній квартирі зареєстровані позивач [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Однак, на сьогоднішній день відповідач за вказаною адресою не проживає, його речей в квартирі немає. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується Актом про не проживання мешканців будинку № 2 по вул. Тинка, в м. Кривому Розі від 18.11.205, засвідченого печаткою ЖБК «Планета», відповідно до якого відповідач з липня 2007 в квартирі не мешкає (а.с. 7). Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно постанови №9 від 01.11.1996 Пленуму Верховного Суду України наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача (власника) приміщення. З наведеного вище вбачається, що відповідач перешкоджає позивачу вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своєю власністю. Суд приходить до висновку, що доводи позивача обґрунтовані і є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач тривалий час, а саме більше 1 року у спірній квартирі не поживає та фактом реєстрації чинить перешкоди позивачу в здійсненні її права власності на вищевказану квартиру. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Згідно викладеного, ст. ст. 319 ЦК України та

Outcome: approved