Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить визначити місце проживання її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з нею за адресою: [ADDRESS]. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що з 2015 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] року у них народилася донька [PERSON], яка проживає з нею в [ADDRESS]. Відповідач участі в вихованні доньки не приймає, оскільки вони проживають окремо. Донька не досягла навіть трирічного віку, тому місце проживання дитини слід визначити з нею, оскільки дитина потребує материнської уваги та належного догляду. Крім того, вона матеріально забезпечена, має житло та позитивно характеризується за місцем поживання. Відповідач останнім часом погрожує їй відібрати дитину, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 19 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30 жовтня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Представник позивача адвокат Клименко Микита Сергійович в судове засідання не з»явився, надав суду клопотання про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи служби у справах дітей Шевченківського районна в місті Києві Державної адміністрації в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про слухання справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своє неявки суду не повідомив. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв'язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Крім того, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи неповнолітня [PERSON] з 28 вересня 2016 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] також зареєстрована за вищевказаною адресою. Таким чином, дитина фактично проживає з матір»ю та позивачем у справі. Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня [PERSON] народилася [INFO] року, тому не досягла десятирічного віку. У відповідності до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Згоди про місце проживання дитини між сторонами не досягнуто, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зістаттею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. За місцем проживання позивач [PERSON] характеризується позитивно. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації доцільно визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з її матір»ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], з урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання дитини з матір'ю, ту обставину, що дитина не досягла трирічного віку та потребує значеної материнської уваги, забезпечення сталості її соціальних зв'язків з матір'ю, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір'ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, суд дійшов висновку про визначення місця проживання [PERSON], разом з матір'ю [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 704, 80 грн.

Outcome: approved