Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради про встановлення факту належності 1/12 частини домоволодіння на праві власності спадкодавцю та визнання права власності в порядку спадкування за законом. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 11 листопада 1988 року, який помер [INFO] року. Заповіт за свого життя останній не залишив. Після його смерті залишилось спадкове майно - 1/12 частина домоволодіння [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем першої черги, оскільки на момент смерті чоловіка проживала у вказаному домоволодінні, а також в установлений законом строк звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. [PERSON], [PERSON], [PERSON] також звернулись до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, зазначивши, що 12 квітня 1952 року [PERSON] була надана земельна ділянка за адресою [ADDRESS], на якому він та його дружина [PERSON] побудували жилий будинок жиле площею 28,71 кв.м, загальною площею 36,80 кв.м. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді жилого будинку (А-1) жилою площе 28,71 кв.м, загальною площею 36,80 кв. м., право власності на який рішенням народного суду Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська від 8 вересня 1955 року було визнано: на 1/2 частину домоволодіння - за дружиною [PERSON]; на 1/12 частину - за дружиною [PERSON] в порядку спадкування; на 1/12 частину - за [PERSON] (дочкою [PERSON] від першого шлюбу) в порядку спадкування за законом; на 1/12 частину - за [PERSON] (сином [PERSON] від першого шлюбу) в порядку спадкування за законом; на 1/12 частину - за [PERSON] (сином [PERSON] і [PERSON]) в порядку спадкування за законом; на 1/12 частину - за [PERSON] (сином [PERSON] і [PERSON] в порядку спадкування за законом); на 1/12 частину - за [PERSON] (син [PERSON] від першого шлюбу, який знаходився у [PERSON] на утриманні) в порядку спадкування за законом. [PERSON] - є чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] ніколи в цьому домоволодінні не проживали. [PERSON] помер [INFO] року, у нього залишалася спадкоємиця - жінка [PERSON] [PERSON] помер [INFO] року, у нього залишилася спадкоємиця - дочка [PERSON]. [PERSON] усе життя проживав разом з матір'ю, тому вони з ним разом, а потім він самостійно, після смерті [PERSON] за період з 1955 по 1991 рік побудували к дому прибудови та господарчі будівлі, а саме: прибудова А2-1, А3-1. Прибудова А3-1 до будинку та гараж Д (1987 рік побудови). Рішенням виконкому Амур- Нижньодніпровської райради м. Дніпропетровська від 13 листопада 1987 року № 713/13 ця прибудова та гараж узаконені за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Сарай Б було оформлено за померлою [PERSON] та [PERSON], сарай Е, сарай З над И, гараж И ( 1988 рік побудови) - за [PERSON] У зв'язку з тим ,що ці прибудови були здійснені, змінилися частки у праві власності на домоволодіння. 29.02.2000 року Дніпропетровським МБТІ було складено Акт ідеальних часток, згідно якого частки розподілилися за фактичним користуванням таким чином: за [PERSON] - 50/100 часток, за [PERSON] - 36/100 часток, за [PERSON] - 8100 часток, за [PERSON] -1/100 частка, за [PERSON] - 1/100 частка, за [PERSON] - 4/100 частки домовлодління. Але затвердити через суд цей Акт ідеальних часток не було можливості, тому, що к тому часу вже не було [PERSON], яка померла [INFO] року. При житті 1 листопада 1990 року вона склала заповіт, згідно якого усе належне їй майно вона заповіла [PERSON] У зв'язку з тим, що [PERSON] проживав разом з [PERSON], був зареєстрований у [ADDRESS], він фактично вступив в управління спадковим майном, прийняв спадщину. Однак в оформленні спадщини нотаріус йому відмовив у зв'язку з тим,що змінилися ідеальні частки у домоволодінні. [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті спадкоємцями першої черги по закону є дружина та діти. У зв'язку з цим просили суд визнати за ними право власності на 8/12 частини будинку А-1 (кв.1) по [ADDRESS]: приміщення 2-4, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, приміщення 1-1, площею 13,0 кв.м. у прибудові А2-1, 2/3 частини прибудови А3-1, площею 8,8 кв.м., приміщенні 1-7, 1-6, 2/3 гаражу Д, сарай Б, сарай Е, гараж И, сарай З над И, навіс К, літній душ Ж, вбиральня В, огорожі, змощення. Позивачі за об'єднаними позовами свої позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Проти задоволення позовів один одного не заперечували. Представник територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечувала, оскільки відсутній спір. [PERSON] проти позову не заперечувала. Представник Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та винесення рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 1955 року право власності на домоволодіння [ADDRESS] визнано за наступними власниками: 7/12 частина - за [PERSON], 1/12 частина - за [PERSON], , 1/12 частина - за [PERSON], 1/12 частина - за [PERSON], 1/12 частина - за [PERSON], 1/12 частина - за [PERSON]. Згідно довідки КП ДМБТІ від 13.11.2013 року № 13192 право власності вказаних осіб зареєстровано в установленому порядку. [PERSON] помер [INFO] року, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/12 частини домоволодіння [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка. [PERSON] фактично прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном, так як проживала та проживає у даному домоволодінні, що відповідає нормам ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року. Однак не може прийняти спадщину у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки іншим порядком, крім судового, неможливо захистити спадкові права позивача, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на 1/12 частину домоволодіння [ADDRESS] є законними та обгрунтованими. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки встановлювати факт належності майна спадкодавцю є зайвим, так як його право власності підтверджене відповідними правовстановлюючими документами. Також, судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], якій на праві власності належало 7/12 частити домоволодіння [ADDRESS]. За свого життя вона склала заповіт від 01 листопада 1990 року, відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON], який проживав з померлою та фактично вступив в управління майном, а тому відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається таким, що прийняв спадщину. Дані обставини підтверджені домовою книгою. Отже, [PERSON] після смерті [PERSON] стало належати 8/12 ( 1/12 - його частина та 7/12 - успадкована частина) частин домоволодіння. У 1987 році [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була здійснена прибудова А3-1 до будинку та гараж Д, які рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської райради м. Дніпропетровська від 13 листопада 1987 року № 713/13 були узаконені за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської райради м. Дніпропетровська від 25 квітня 2000 року № 121/16 було оформлено право власності на сарай Б, 1983 року побудови, за [PERSON] та [PERSON] Тим же рішенням було оформлено право власності на сарай Е, сарай З над И, гараж Ж за [PERSON]. Відповідно до ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників,якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. [PERSON] помер [INFO] року. Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті є [PERSON] - його дружина, [PERSON], [PERSON] - його діти, які проживали з померлим та фактично вступили в управління майном, а тому відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважаються такими, що прийняли спадщину. Дані обставини підтверджені домовою книгою. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч.1 ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Отже, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] за кожним право власності на 2/9 частин (8/12:3=2/9) будинку [ADDRESS], в які також входять споруди та добудови, особисто побудовані спадкодавцем. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки поділ домоволодіння в натурі між всіма співвласниками не проводився, а лише в добровільному порядку сторонами визначений порядок користування спільною частковою власністю Судові витрати сторін взаємозаліковуються, оскільки їх вимоги задоволені частково.

Outcome: partial