Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь: компенсацію частини виплаченого кредиту за кредитним договором №ДО13/11-04/007/04 від 18.10.2004 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» у розмірі 32949 грн. 62 коп.; судові витрати у розмірі 329 грн. 50 коп.; витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп. В обґрунтування позову навела наступне. Вона, [PERSON] та відповідач [PERSON], 9 липня 2004 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Від першого шлюбу позивачка має дочку [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю з відповідачем проживали до 20 квітня 2007 року. 19 березня 2008 року їхній шлюб був розірваний за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу. Під час перебування у шлюбі з відповідачем придбали квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2004 року, посвідченому приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] Покупцем в договорі значився відповідач та на його ім'я було зареєстроване право власності на квартиру в КП Криворізьке БТІ. Для придбання квартири 18 жовтня 2004 року був оформлений кредитний договір № ДО 13/11-04/007/04 в Акціонерному поштово-пенсійному банку «Аваль» на ім'я відповідача по справі. Також був оформлений договір іпотеки № 013/08-02/1221. Зазначена квартира у відповідності до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2011 року належить їм з відповідачем на праві спільної сумісної власності подружжя, кожному по 1/2 частині. Загальна вартість квартири на момент її придбання складала 37800 грн. 00 коп., що на час укладання договору купівлі-продажу складало 7000 доларів США, частину з яких, суму у розмірі 10800 грн. 00 коп., що еквівалентно 2000 доларів США, було сплачено при підписанні договору, а решту грошей 27000 грн. 00 коп., що еквівалентно 5000 доларів США, було сплачено в день підписання договору при отриманні кредиту. На оформлення квартири разом з відповідачем витратили 300 доларів США. При цьому, її батьки в борг надали їм з відповідачем 2300 доларів США, а 5000 доларів США було отримано в кредит, як уже було зазначено вище. Загальна сума кредиту з урахуванням відсотків, яку потрібно було повернути відповідно до укладеного кредитного договору, складала 7476,30 доларів США (тіло кредиту - 5000,00 доларів США та відсотки - 2476,30 доларів США). З часу оформлення кредитного договору вона з відповідачем почали повертати кредитору кредитні кошти, шляхом оплати щомісячних платежів. За час їхнього спільного проживання з відповідачем, з моменту придбання квартири і до квітня 2007 року, тобто за період з жовтня 2004 року по квітень 2007 року, кредит сплачували за рахунок спільних коштів. Починаючи з квітня 2007 року й по час повного погашення кредиту, вона позивачка, кредит сплачувала сама, оскільки відповідач по справі категорично відмовився сплачувати за кредитом, мотивуючи це тим, що йому потрібно сплачувати борг за придбаний ним ще до розірвання шлюбу житловий будинок № 167 по вул. Алма-атинській в м. Кривому Розі, про який вона навіть і не знала. Оскільки їхній шлюб був розірваний в березні 2008 року, вважає, що саме з цього моменту повинен починатися розрахунок сплати за кредитним договором, половину суми за яким їй зобов'язаний повернути відповідач. Отже, з березня 2008 року й по березень 2011 року (момент повного погашення кредиту), кредит за квартиру сплачувався тільки нею - позивачкою особисто. Так, за рахунок її коштів було сплачено кредитних коштів на загальну суму 3075,71 доларів США. Те, що саме нею сплачувалося за кредитом, підтверджується: відповідними квитанціями про сплату за період з березня 2008 року по березень 2015 року включно; довідкою банку щодо того, що саме вона сплачувала кредит; заява щодо повного погашення боргу за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідна правова норма наведена і в ч. 3 ст. 368 ЦК України: «Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом». Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, вважає, що за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. Якщо ж дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, та що вже є визначеним за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2011 року. Відповідно до положень ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Тобто, дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно набутого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Важає, що у результаті придбання подружжям квартири у кредит, боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина. Зазначеним вище рішенням суду було проведено поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, та вказано, що їхні з відповідачем частки в квартирі є рівними. Оскільки при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї, тому потрібно поділити їх також між подружжям порівну. Вважає, що оскільки нею було сплачено за кредитом 3075,71 доларів США, що за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ на 27.08.2015 року, становить 65899 грн. 25 коп., то відповідно з відповідача потрібно стягнути на її користь половину зазначених коштів у розмірі 32949 грн. 62 коп. Оскільки відповідач не вважає за потрібне повертати їй кошти по кредиту, які були сплачені нею за кредитом, вимушена звернутися до суду з цією заявою. Згідно із ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно із ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до зазначених правових норм просить суд стягнути з відповідача витрати, пов'язані із сплатою судового збору, та витрати на правову допомогу, оскільки була вимушена звернутися за такою допомогою та укласти договір з адвокатом. Відповідно до акту виконаних робіт нею були сплачені адвокату грошові кошти у розмірі 3000 грн. 00 коп. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала повністю та підтвердила зміст позову. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяви не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивачки, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: розрахунок (а.с.6), свідоцтво про одруження (а.с.10), виписка з рішення (а.с.11), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.12), свідоцтва про народження (а.с.13, 14), договір (а.с.15), витяг (а.с.16, 17), технічний паспорт (а.с.18), рішення (а.с.19), ухвала (а.с.20-21), довідки (а.с.23,24), заява (а.с.25), квитанції (а.с.26,27,28,29,30,31,32,33,34,35,36,37,38,39,40,41,42, 43,44), кредитний договір (а.с.62-63), додаток № 1(а.с.64-65). Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні: свідоцтво про одруження (а.с.10), виписку з рішення (а.с.11), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.12), належними доказами, так як ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про перебування сторін у шлюбі. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні: договір (а.с.15), витяг (а.с.16, 17), технічний паспорт (а.с.18), рішення (а.с.19), ухвалу (а.с.20-21), належними доказами, так як ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про придбання квартири [ADDRESS] у період перебування сторін у шлюбі та належності квартири кожній зі сторін на праві спільної часткової власності. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні: кредитний договір (а.с.62-63), Додаток № 1(а.с.64-65), довідки (а.с.23,24), заяву (а.с.25), квитанції (а.с.26,27,28,29,30,31,32,33,34,35,36,37,38,39,40,41,42,43,44), розрахунок (а.с.6), належними доказами, так як ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про наявність у сторін обовязку щодо сплати кредиту та виконання цього обовязку. Суд, відповідно до ст. 59 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом. Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо, досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних, взаємоповязаних між собою у сукупності доказів, встановлені наступні факти та обставини. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 09 липня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 19 березня 2008 року їхній шлюб був розірваний за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу. Під час перебування у шлюбі сторони придбали квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] З метою придбання житла, 18 жовтня 2004 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (кредитором) та [PERSON] (позичальником) був оформлений кредитний договір № ДО13/11-04/007/04, згідно якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 5000,00 доларів США на 84 місяці з 18 жовтня 2004 року по 17 жовтня 2011 року, зі сплатою 14% річних за користування кредитом, на споживчі цілі. Загальна сума, що належало сплатити за кредитом, складала 7476,30 доларів США (5000,00доларів США сума кредиту + 2474,30 доларів США сума відсотків). Позивачка після розірвання шлюбу з відповідачем, а саме за період з березня 2008 року по березень 2011 року особисто сплатила на виконання зобовязань за кредитним договором 3075,71 доларів США, таким чином виконала умови договору, шляхом повного погашення кредиту. Взаємини між сторонами регулюються нормами ЦК України та СК України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Суд вважає, що в результаті придбання сторонами, як подружжям, квартири у кредит, боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як позивачка, так і відповідач. У судовому засіданні встановлено, що кожному зі сторін, на праві власності належить по ? частині квартири [ADDRESS], придбаної ними за рахунок коштів, отриманих шляхом укладання 18 жовтня 2004 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] кредитного договору № ДО13/11-04/007/04. Оскільки сторонам на виконання укладеного кредитного договору належало сплатити кредитору 7476,30 доларів США, частина з яких була сплачена сторонами за спільні кошти, як подружжя, а інша частина в розмірі 3075,71 доларів США сплачена позивачкою особисто, після розірвання шлюбу, суд приходить до переконання, що з відповідача належить стягнути на її користь половину сплачених нею коштів у розмірі 1537, 855 доларів США, що еквівалентно 34986 грн. 20 коп. відповідно офіційного до курсу НБУ станом на день винесення рішення 12.11.2015 року 22,75. Таким чином, суд вважає, що позивачка обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 15,16 ЦК України звернулася до суду з позовом до відповідача за захистом свого порушеного права. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, належить стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 329 грн. 50 коп. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В судовому засіданні позивачкою та її представником надані відомості про час, який витратив представник на надання правової допомоги, а тому суд вважає, що витрати, зазначені у квитанції (а.с.48) в сумі 3000 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved