Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно, посилаючись на те, що з 03 липня 2010 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 жовтня 2013 року розірваний. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач обіцяв їй надавати у добровільному порядку матеріальну допомогу у розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання дитини, проте обіцянки не дотримується. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, має нерегулярний дохід, проте повноцінно не надає матеріальної допомоги, не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, тому вона бажає отримувати аліменти у твердій грошовій сумі офіційно в примусовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 11 червня 2014 року (а.с.10), позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити, а відповідач їх визнав частково: не заперечуючи щодо стягнення аліментів з нього в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. 00 коп. на утримання сина щомісячно до його повноліття, оскільки його середній щомісячний дохід становить 3000 грн. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням часткового визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 жовтня 2013 року розірваний. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7, 8). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку сплачує їй щомісячно кошти в сумі 2000 грн. на утримання сина, при цьому, двічі на тиждень дитину забирає до себе, забезпечуючи в цей період часу його проживання, досуг тощо, що не спростовується позивачем. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дитини та про визначення розміру аліментів, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет та на утриманні якої знаходяться дитина, стан здоров»я дитини, її потреби, та відповідача, який погодився сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн., виходячи із його середньомісячного заробітку (доходу), те, що батько дитини приймає активну участь в його утриманні, сплачуючи кошти, що не спростовується позивачем. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Позивач просить суд призначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає такі вимоги частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню, та з урахуванням принципу співмірності, задоволення потреб дитини, участі батьків дитини в його утриманні, підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн. 00 коп., оскільки судом встановлено, що відповідач не має постійного заробітку/доходу, наразі працює, середньомісячний його заробіток/дохід складає 3000 грн., те, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному розмірі, що є достататніми й можливими, як для стягувача, так й отримувача аліментів, й те, що вказана частка не перевищуватиме 50% заробітної плати платника аліментів. Відповідно до п.п.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Суд вважає, що визначена частка аліментів є прийнятною як для стягувача, так й платника аліментів. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів, відповідно до частин 1, 2 статті 184 СК України, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 13 червня 2014 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1). Проте, оскільки відповідачем щомісячно, включаючи за липень 2014 року вже сплачена сума аліментів в розмірі 2000 грн., за погодженням сторін відрахування має бути призначено з наступного місцяця - 01 серпня 2014 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною вимогою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial