Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Любешівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов мотивує тим, що з лютого по серпень 2017 року вона була заручена з відповідачем по справі та проживала разом з ним у фактичних шлюбних відносинах за його місцем проживання - в [ADDRESS] . У серпні 2017 року вони з відповідачем посварилися і вона будучи на другому місяці вагітності, вимушена була повернутися проживати до своїх батьків. [PERSON] знав про її вагітність, тому вона ще певний час очікувала, що вони помиряться, однак цього не сталося. [INFO] у її народилась донька - [PERSON] . Запис про батька у свідоцтві про її народження було здійснено на підставі ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері. Після народження їхньої з відповідачем дитини, [PERSON] двічі допомагав їй матеріально на утримання дитини. Зокрема, коли доньці було 7 місяців, відповідач передав 1500 гривень, а на 9 місяці - 2000 гривень. В подальшому [PERSON] відмовився допомагати в утриманні їхньої спільної дитини та жодним чином не дбає про матеріальне забезпечення їхньої доньки та не приймає участі у вихованні дитини. Вказує на те, що їхня спільна з відповідачем донька проживає разом із позивачем та перебуває на повному її утриманні. Після декретної відпустки [PERSON] постійної роботи не має, час від часу влаштовується на тимчасові заробітки, а тому їй одній дуже важко самостійно утримувати дитину. Однак, відповідач офіційно працює в СВК, де отримує заробітну плату та має можливість утримувати свою неповнолітню доньку, дані про незадовільний стан здоров`я відсутні, а також відсутні інші утриманці, крім того, обов`язок утримувати дитину рівною мірою покладається як на матір так і на батька, а тому вважає, що з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання його неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2021 і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням наведеного просить суд, визнати [PERSON] батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Любешівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини та стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2021 і до досягнення дитиною повноліття та судові витрати у справі. Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 26.11.2021 відкрито загальне позовне провадження у даній справі (а.с.11). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві. А тому просила суд, позовні вимоги задольнити повністю. Відповідач у судовому засіданні та в заяві поданій до суду 20.12.2021 батьківство дитини [PERSON] , [INFO] визнав. Щодо вимоги про стягнення аліментів, пояснив суду, що не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.16). Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Любешівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу(а.с.15). Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами покази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , в графі відомості про батька записано - [PERSON] , в графі відомості про матір записано [PERSON] (а.с.5). Відомості про батька дитини до актового запису № 78 від 11.03.2018, зробленого Любешівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, внесенні за правилами ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 06.04.2018 (а.с.6). Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Законодавцем визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Мета визнання батьківства полягає у підтвердженні (констатації) вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Встановлення батьківства розглядається також як засіб захисту прав дитини, тобто захід, спрямований на відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав дитини. Така сутність цього юридичного факту обумовлюється тим, що визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. ЄСПЛ прагне в питанні встановлення батьківства врахувати не тільки інтереси біологічного батька, але й перш за все, інтереси самої дитини. Тому, суд, як орган державної влади, здійснюючи правосуддя поряд з вирішенням конкретних правових спорів, реалізує державну політику в тому числі в сфері охорони дитинства. Держава через свої судові органи сприяє підтвердженню юридичного зв`язку між дитиною та іншими особами не стільки заради підтвердження власне біологічного походження, скільки прагнучи створити для дітей, народжених поза шлюбом, можливість виховання у повній сім`ї. Суд приймає до уваги те, що встановлення батьківства породжує низку юридичних наслідків, серед яких виникнення взаємних прав та обов`язків дитини і батьків. Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved