Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що [INFO] вона народила дитину - [PERSON]. Реєстрація народження дитини проведена відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області за актовим записом №10, де запис про батька здійснювався на підставі ч.1 ст.135 СК України. Також вказала, що відповідач є батьком [PERSON], оскільки на момент зачаття дитини вони з [PERSON] мали стосунки та проживали разом, однак останній не визнає себе батьком дитини, дочка знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, в зв'язку з чим вона і змушена була звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, надавши суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, вказавши, що позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав чи інтересів інших осіб. Як вбачається з наданої позовної заяви, позивач [PERSON] з лютого 2012 року почала підтримувати фактичні шлюбні відносини з [PERSON] [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON]. Оскільки, на час зачаття та народження дитини [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], то в Книзі реєстрації народжень відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області за актовим записом №10 батьком дитини був записаний [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] У відповідності до ч.1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено цим Кодексом, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи №20-1 від 12.03.2014 року встановлено, що [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком [PERSON], [INFO], народженою [PERSON], з імовірністю підтвердження 99,99999%. На підставі ст.57 ЦПК України висновок експерта є одним з найважливіших джерел доказів, тобто фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області від 30.05.2013 року за №2200, [PERSON] проживає в м.Глобине разом зі своєю дочкою [PERSON]. Як вбачається з наданої позовної заяви, позивачем вказано, що відповідач на даний час офіційно працює, отримує заробітну плату та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Позивач не працює, оскільки знаходить у відпустці по догляду за дитиною. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини правомірними, та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст.191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 79 ЦПК України передбачено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. На підставі п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи віднесені витрати на правову допомогу. Позивачем надано ордер про надання правової допомоги, витяг з угоди №18 від 04.09.2013 року, а також в підтвердження надано квитанцію №18 від 04.09.2013 року про сплату коштів у сумі 500 грн. за надання правової допомоги адвокатом [PERSON], які і підлягають стягненню з відповідача. Разом з цим, у відповідності до п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати за проведення судової експертизи, що підтверджені квитанцією №72 від 28.02.2014 року, у розмірі 7 614,00 грн. Крім того, позивачем при подачі позову до суду за позовні вимоги про визнання батьківства та про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини сплачено судовий збір у розмірі 114 грн.70 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Та, за ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з [PERSON] в дохід держави стягується 229 грн. 40 коп., згідно ставки встановленої п.п.1 п.1 ч.2 статті 4 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини правомірними, та такими, що підлягають задоволенню. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання.

Outcome: approved