Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у сумі 3000,00 грн. щомісячно починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO]. з нею - [PERSON] по [ADDRESS]. В обгрунтування заявлених вимог зазначала, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, як батько, не надає постійної та належної матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов'язаний її надавати. За відсутності можливістю на сьогоднішній день самостійно здійснювати утримання дитини, просить вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Крім того вказує, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільне господарство не ведуть та фактично проживають окремо. Оскільки в добровільному порядку сторонам не вдалось досягти згоди щодо визначення місця проживання дитини, відтак виникла також необхідність у визначенні місця проживання дитини судом. У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з часу вступу рішення в законну силу. Пояснила, що до вересня 2015 року проживала та дитиною по [ADDRESS] у відповідача. Через сварки які виникали між ними, з вересня 2015 року вона разом з дитиною переїхала жити до квартири своїх батьків, що по [ADDRESS]. На даний час по рішенню суду від 30.09.2016 року, шлюб між нею та відповідачем розірвано. Дитині п'ять років, вона здорова, відвідує садок №78 у м.Львові, вартість за який становить 1000 грн. в місяць. Доглядати дитину їй допомагають батьки. Дитячий садочок який відвідує дитина, розташований поблизу місця їх проживання, що є зручним для дитини. Вважає, що за її місцем проживання створені всі умови для нормального проживання та виховання дитини, тому просить залишити дитину проживати з нею по [ADDRESS]. На даний час вона працює в торговій мережі магазинів «Ватсонс», де за повну ставку, отримуватиме 4000 грн. заробітної плати Як їй відомо, відповідач офіційно не працевлаштований, проте заробляє ремонтними роботами, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, інших утриманців не має. Просила позов з уточненими вимогами задоволити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що готовий сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісяця, хоча не працює, має вищу освіту за спеціальністю психолога, з якою йому важко знайти високооплачувану роботу. На даний час підробляє виконуючи ремонтні роботи, а його щомісячний дохід є мінливим та нестабільним. Він оплачує відвідування дитиною дитячого садка в сумі 1000 грн. Інших утриманців не має, хворіє на вроджену ваду серця. Вважає, що між ним та позивачем не виникало спору щодо місця проживання дитини, однак на вимогу позивача, відповідач погодився в інтересах дитини визначити її постійне місце проживання з матір'ю по [ADDRESS]. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації ЛМР в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, проти задоволення вимог не заперечив, додатково зазначивши, що до них сторони з приводу доцільності визначення місця проживання неповнолітньої дитини з одним із батьків не звертались, свого висновку вони не надавали за відсутності між сторонами спору. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, у межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, та інших осіб, які беруть участь у справі. сторони які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень - ст.10 ЦПК України. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд встановив, що сторони по справі з 28.05.2011р. перебували в шлюбі зареєстрованому Сихівським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.05.2011р. (актовий запис № 107). У шлюбі в них народилась донька [PERSON], [INFO]. Відповідач являється батьком [PERSON] згідно свідоцтва про народження виданого Сихівським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції серії [NUMBER] від 17.11.20111р. (актовий запис № 5408). В судовому засідання з'ясовано, що шлюб між сторонами, згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 30.09.2016 року розірвано. Неповнолітня [PERSON], [INFO]., проживає із своєю матір'ю [PERSON] по [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки, виданої ЛКП «Житловик-С» №1660 від 06.07.2016 року та фактично перебуває на утриманні матері. Декларацією прав дитини від 1959р. закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов'язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Враховуючи відсутність домовленості сторін щодо виконання відповідачем обов'язку по утриманню дітей, а також фактичних доказів виконання останнім такого обов'язку, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на утримання доньки сторін до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини та потреби на її утримання, стан здоров'я дитини, матеріальне становище дитини, яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, матеріальне становище платника аліментів, стан його здоров'я (страждає на вроджену ваду серця), те, що відповідач офіційно не працює, отримує мінливий та нерегулярний дохід від виконання будівельно-ремонтних робіт, пори це оплачує відвідування дитиною дитячого садочку в сумі 1000 грн., відсутність інших утриманців, а також інші обставини які мають істотне значення для справи, а саме, що відповідач в судовому засіданні визнав свій обов'язок утримувати дитину, погодився сплачувати аліменти на її утримання в сумі 2000 грн., в свою чергу позивачка працює, її заробіток складає 4000 грн., має задовільний стан здоров'я, отримує додаткову допомогу батьків з якими проживає. Таким чином, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази на підтвердження позовних вимог та на їх спростування, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для громадян (дитини відповідного віку), який встановлений станом на час розгляду справи, матеріальне становище відповідача, який не працює, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд приймає до уваги та задовольняє вимогу позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини з моменту вступу рішення в законну силу, щомісяця до часу повноліття дитини. Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка має можливість забезпечити неповнолітній донці [PERSON], [INFO], умови для проживання, виховання та розвитку. Відповідач в судовому засіданні погодився визначити постійним місцем проживання дитини з її матір'ю [PERSON] по [ADDRESS]. З огляду на наведене, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що неповнолітню [PERSON], [INFO], слід залишити проживати з позивачкою [PERSON], а відтак позов в цій частині підлягає до задоволення. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

Outcome: partial