Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON], у якому зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.06.1995 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З жовтня 2013 року шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство ними не ведеться, не зважаючи на той факт, що вони мешкали разом до квітня 2015 року. З початку квітня сторони мешкають окремо. Під час спільного проживання між ними постійно виникали сварки, через неприязні відносини, протиріччя характерів. Через сварки, докори та образи між ними зникли повага, порозуміння, лишилися почуття образи, розчарування. Вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За домовленістю між ними діти будуть мешкати з позивачем. Спори майнового характеру на теперішній час відсутні. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище «Короваєва» та стягнути з відповідача на її користь сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 243,60 грн. Сторони до судового засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі у попередньому судовому засіданні, позивач на позовних вимогах наполягала, відповідач позовні вимоги визнав. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не зявилися до суду. Відповідно до частини четвертої статті 130 Цивільно-процесуального кодексу України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення рішення. Згідно з частиною першою статті 61 Цивільно-процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 24 червня 1995 року Димитровським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 179 (а.с. 12). Під час перебування у шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьком яких у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 13, 14, 15). Згідно з довідками квартальної [PERSON] № 164/4, наданими станом на 06.07.2015 року, [PERSON] мешкає разом з дітьми за адресою: м.Димитров Донецької області вул.Журби, 7/1, [PERSON], не мешкає за даною адресою протягом останніх трьох місяців (а.с. 11, 16). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сiмейного кодексу України, шлюб припиняється внаслiдок його розiрвання. Вiдповiдно до частини другої статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їхнiх дiтей, що має iстотне значення. Відповідач у своїй заяві, адресованій суду, позов визнав у повному обсязі, а саме: погодився на розірвання шлюбу (а.с. 21). Таким чином, оцiнивши зiбранi по справi докази, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слiд розiрвати, так як сторони створити мiцної сімї за час спiльного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подружнi стосунки припинилися, подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б їхнiм інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що позивачу необхідно залишити прізвище «Короваєва», оскільки вона просила про це в своїй заяві. Крім того, відповідно до вимог частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, з вiдповiдача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved