Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПП «Міські квіти», в якому просить суд визнати за нею право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою №195 в будинку №20 по вулиці Жоліо Кюрі в місті Одесі, житловою площею 17,5 кв.м. Обґрунтовує свої вимоги тим, що у жовтні 1985 року позивачка [PERSON] була прийнята на роботу до Одеського сільського будівельного комбінату як молодий спеціаліст. На підставі спільного рішення адміністрації підприємства і профкому позивачка [PERSON] була вселена в кімнату №195 гуртожитку за адресою: вулиця Жоліо Кюрі, будинок №20 у місті Одесі, проте з 13 грудня 1985 року була постійно зареєстрована тільки за адресою гуртожитку без вказівки конкретної кімнати. Починаючи з жовтня 1985 року по теперішній час позивачка [PERSON] постійно проживає та користується вищезазначеною кімнатою, яка є її єдиним постійним місцем проживання, що підтверджується довідкою про склад сімї та реєстрацію № 8 від 25.01.2018 року. Тобто займає згадане приміщення більше тридцяті років. Позивачка [PERSON] вказує про те, що спільне рішення адміністрації підприємства і профкому на підставі якого вона була вселена до гуртожитку не збереглося. Державне підприємство ЖЕД «Украгропромбуд», якому належав гуртожиток, у 2008 році передав даний гуртожиток до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, тому отримати дублікат цього рішення є неможливим, тому позивачка вимушена звернутися до суду з цим позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, представник відповідача звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. У звязку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України.\~\~ Судом встановлено, про те, що відповідно до трудової книжки серії АТ-ІІ №2254747 від 01.07.1978 року, 08.10.1985 року [PERSON] прийнята на роботу до Одеського сільського будівельного комбінату на посаду юрисконсульта (а.с.9); Відповідно до письмової довідки ПП «Міські квіти» №8 від 25.01.2018 року, [PERSON] зареєстрована та проживає в кімнаті №195 гуртожитку за адресою: вулиця Жоліо Кюрі, будинок №20 у місті Одесі з 13.12.1985 року (а.с.10); Відповідно до копії паспорту серії КК №432549, який виданий 16.02.2000 року Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, [PERSON] зареєстрована з 13.12.1985 року за адресою: м.Одеса, вулиця Жоліо-Кюрі, б.20 (а.с.7-8); Судом встановлено про те, що позивачка [PERSON] безперешкодно проживає в кімнаті №195 , гуртожитку за адресою: вулиця Жоліо Кюрі, будинок №20 у місті Одесі з 13.12.1985 року, оплачуючи за житло та комунальні послуги, однак не була зареєстрована за місцем проживання саме з зазначенням кімнати. Згідно рішення Одеської міської ради №3437-V від 09.10.2008 року гуртожиток та інженерні мережі за адресою: м.Одеса, вул.Жоліо Кюрі, 20 були передані з державної до комунальної власності територіальної громади міста Одеси, а рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 06.03.2009 року передано на баланс управління приватного підприємства Міські квіти (а.с.14); Договір між позивачкою [PERSON] та новим власником ПП «Міські квіти» не укладався, однак по цей час у неї приймаються кошти за проживання й комунальні послуги. Згідно ст.814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця. Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Частина 1 ст.63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У відповідності зі ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 14 листопада 2001 року по справі № 1-31/2001, положення підпункту 1 пункту 4 Положення про паспортну службу органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Ураїни від 10 жовтня 1994 року № 700, щодо прописки (виписки), згідно з яким паспортна служба органів внутрішніх справ застосовує як загальне правило дозвільний порядок вибору особою місця проживання, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), тому відсутність прописки не може бути підставою для відмови у визнанні права на користування. Згідно розяснення Пленуму Верховного Суду України, в п.15 Постанови від 01 листопада 1996 року №9 Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя зазначено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням або ж для відмови їй у цьому. Таким чином суд прийшов до висновку, що позивачка у справі з 13.12.1985 року постійно проживає в зазначеній кімнаті, підтримує її в належному технічному стані та несе усі витрати, повязані з оплатою комунальних послуг, що визнано представником відповідача, тому має право користування вказаним житловим приміщенням. При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved