Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме [ADDRESS] (далі по тексту спірна квартира). Обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що відповідач, яка є її невісткою, яка перебувала у шлюбі з її сином. За зазначеною адресою зареєстрована, але не проживає з лютого 2013 року, квартирою не цікавиться, не несе витрати по її утриманню. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Як вбачається з акту, складеного працівниками ЖЕК-314, вручити судову повістку відповідачу неможливо через відсутність останньої за місцем проживання. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечувала позивач. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], які зазначили, що після смерті [PERSON], а саме з травня 2013 року відповідач не проживає у спірній квартирі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірна квартира належить на праві власності [PERSON] (позивач), [PERSON] (третя особа) та їх дітям доньці [PERSON] та сину [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 11.06.2007 № 5807. (а.с.25) Згодом син [PERSON] одружився та 15.04.2008 у квартирі була зареєстрована його дружина [PERSON], яка є відповідачем по справі, а в подальшому і діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [INFO] [PERSON] помер, а мати дітей [PERSON], позбавлена батьківських прав на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04.10.2013. Позивач [PERSON] є опікуном над малолітніми дітьми, які на теперішній час зареєстровані у спірній квартирі. Відповідач в спірній квартирі не проживає. Факт непроживання останньої на спірній житловій площі підтверджується довідкою та актами, складеними працівниками ЖЕК -314, відповідно до яких відповідач не проживає в спірній квартирі. (а.с.11-12) Згідно з довідкою від 17.09.2014, наданою КП «Дирекція», відповідач з будь - якими заявами чи скаргами в ЖЕК - 314 не зверталася. Як вбачається з мотивувальної частини рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04.10.2013 (а.с.14-17), згідно з довідкою слідчого СВ ТВМ -2 Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві Самохвал Д.В. від 10.09.2013 [PERSON] за місцем реєстрації та проживання не проживає та не з»являється, зв'язок з останньою відсутній, місце знаходження останньої невідоме, про причину відсутності не повідомила нікого. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк. Відповідач не зверталася до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі. Вище викладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживала у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин понад рік. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірна квартира є власністю позивача. Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад рік з поважних причин. Вона виїхала із спірної квартири добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивача та інших осіб відповідачу не чинилося. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач не проживаючи в спірній квартирі, але залишаючись зареєстрованим в ній, перешкоджає позивачу в користуванні власністю, оскільки в неї виникають ускладнення з розпорядженням майном. Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved