Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту батьківства, в обґрунтування якого вказала, що з початку 2003 року між нею та [PERSON] склалися фактичні шлюбні відносини, від того часу вони почали проживати однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. [INFO] вона народила сина - [PERSON], батьком якого є [PERSON] У зв'язку з тим, що вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], і він не подавав до відділу РАЦС відповідну заяву, прізвище дитини було записано за її прізвищем, а батько дитини записаний з її слів відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Крім того, через скрутне матеріальне становищем та, не бажаючи втрачати соціальну допомогу як одинокій матері, вона разом з [PERSON] вирішили не подавати до відділу РАЦС заяву про батьківство останнього у відношенні сина до досягнення ним трирічного віку. [PERSON] визнавав себе батьком дитини, він проживав разом з ним, матеріально його утримував, гуляв з ним, при сторонніх називав його синочком. [INFO] [PERSON] від запалення легень раптово та скоротечно помер. Окрім [PERSON] у [PERSON] є повнолітній син - відповідач [PERSON] та неповнолітній син [PERSON], опікуном якого є вона на підставі рішення виконкому Димитровської міської ради від 20.10.2010 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку. Окрім того, при встановленні батьківства [PERSON] у відношенні сина [PERSON], у останнього виникає право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника. У вересні 2010 року вона зверталася до суду з відповідною заявою про встановлення факту батьківства. Однак, ухвалою Димитровського міського суду від 21.09.2010 року її заява була залишена без розгляду і їй було роз'яснено її право на звернення до суду не в окремому провадженні, а на загальних підставах через спір про право на спадщину. Тому, позивач просить суд встановити факт батьківства [PERSON], померлого [INFO], у відношенні дитини [PERSON], [INFO]. Під час розгляду справи позивач збільшила обсяг своїх позовних вимог, звернувшись до суду з додатковою вимогою про внесення змін до актового запису про народження [PERSON], [INFO], щодо відомостей про батька дитини, замінивши [PERSON] на [PERSON], та щодо прізвища дитини, замінивши прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час і місце розглядлу справи сповіщений через оголошення у пресі. Представники третіх осіб: органу опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради та відділу державної реєстрації актів цивільної стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, поклавшись на розсуд суду. Заслухавши позивача, його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтву про народження [INFO] народився [PERSON], батьками якого у свідоцтві зазначено позивача [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 25.02.2015 року та з актового запису № 397 від 02.11.2007 року про народження [PERSON], складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, вбачається, що відомості про батька дитини - [PERSON] записані зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.53, 54-55). [INFO] помер [PERSON] у віці 56 років, про що свідчить свідоцтво про його смерть (а.с. 5). Відповідно до рішення виконкому Димитровської міської ради від 20.10.2010 року № 574 позивача [PERSON] призначено опікуном малолітнього племінника, [PERSON], [INFO], оскільки дитина залишилася без батьківського піклування (а.с.7). З тексту вказаного рішення вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується відповідним записом у паспорті на ім'я позивача. Фактично [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Малолітній підопічний протягом довгого часу знаходився на вихованні у родині позивача, вважає її рідною матір'ю. У судовому засіданні позивач пояснила, що вона опікує [PERSON] з народження, біологічними батьками якого є померлий [PERSON] та її рідна сестра [PERSON], яка з 2010 року відбуває покарання в місцях позбавлення волі, до цього [PERSON] також була засуджена до реального строку. Її сестра та померлий [PERSON] перебували у шлюбі, у якому мають одного сина [PERSON]. 19.12.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Згідно акту від 12.11.2014 року, складеному головою квартального комітету № 8 за участю сусідів - мешканців [ADDRESS], померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS], з 1982 року по день смерті [INFO]. З 2003 року він проживав однією сім'єю з [PERSON], [INFO], яка мешкає за зазначеною адресою по теперішній час (а.с.8). У судовому засіданні позивач пояснила, що будинок [ADDRESS] належить померлому [PERSON], за вказаною адресою зареєстрований тільки малолітній [PERSON]. Свідок [PERSON], [INFO], мешканка будинку [ADDRESS], суду пояснила, що померлого [PERSON] вона знала з дитинства. До [PERSON] в нього була дружина [PERSON], яка раніше проживала в будинку, де зараз мешкає позивач, а саме: [ADDRESS]. [PERSON] весь час відбуває покарання. У [PERSON] і [PERSON] є сумісний син [PERSON], якого позивач стала доглядати, коли [PERSON] посадили. Через це [PERSON] стала жити у вказаному будинку разом із [PERSON], поводила себе як господиня. Померлий і позивач жили як подружжя. У [PERSON] є свої діти - чотири дівчинки, до яких [PERSON] ставився, як до своїх дітей. Вони були як одна сім'я. Згодом [PERSON] народила від [PERSON] сина [PERSON]. Вона вважає батьком дитини [PERSON], через те, що хлопчик дуже схожий на батька, під час вагітності [PERSON] та [PERSON] жили разом. [PERSON] був дуже радий народженню дитини. [PERSON] народився вже після того, як його батьки прожили разом років чотири. [PERSON] називав дитину своїм сином, гуляв з ним. Помер [PERSON] раптово, коли дитина була ще зовсім мала. Свідок [PERSON], [INFO], мешканка будинку [ADDRESS], суду пояснила, що вона добре знала [PERSON], з яким проживла по сусідству. Її провулок розташований поряд з [ADDRESS], де зараз проживає позивач з дітьми. У [PERSON] була дружина [PERSON], яка знаходиться в місцях позбавлення волі, і з якою у них є сумісний син [PERSON]. Проте хлопик називає мамою позивача, яка з дитинства його доглядає і яка є його тіткою. Позивач виховувала [PERSON] разом с [PERSON], з яким проживала років десять як чоловік і жінка та тримала сумісне господарство. Під час сумісного проживання з [PERSON] позивач завагітніла та народила сина [PERSON]. [PERSON] був радий народженню сина, займався з ним, називав чвоїм синочком, дитина дуже схожа обличчям на свого батька. У неї ніколи не було сумнівів, що [PERSON] є батьком [PERSON]. Відповідач [PERSON] - це самий старший син [PERSON] від першого шлюбу. Шлюб зі [PERSON] був другим. [PERSON] помер раптово. Свідок [PERSON], [INFO], мешканець будинку [ADDRESS], суду пояснила, що [PERSON] він знає з дитинства, [PERSON] мешкав у будинку [ADDRESS], де зараз проживає з дітьми позивач. Раніше [PERSON] мешкав за вказаною адресою з дружиною [PERSON], яка зараз відбуває покарання, у них є син [PERSON]. Після того, як [PERSON] посадили, [PERSON] стал проживати з позивачем як чоловік і жінка, стосунки в них були добрі, вони вели сумісне господарство. Приблизно через чотири роки сумісного проживання, [PERSON] народила сина [PERSON], батьком якого є [PERSON] Коли народився [PERSON], пів селища святкувало цю подію. [PERSON] казав, що в нього народився син, вважав [PERSON] сином, [PERSON] називав того папою. Він часто спілкувався з [PERSON], який ніколи не висловлював сумнівів, що це не його дитина. [PERSON] дуже схожий на [PERSON] Відповідач [PERSON] - старший син [PERSON] від першої жінки, де зараз той перебуває, йому невідомо. Відповідно до інформації приватного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу Богатова С.Г. від 17.02.2015 року на піставі заяви відповідача [PERSON] про прийняття спадщини 13.12.2010 року була заведена спадкова справа № 175/2010 до майна померлого [INFO] [PERSON] 07.04.2011 року на підставі заяви [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину грошового рахунку. Спадкоємцем, що має право на ? частину померлого [PERSON] є його неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися, що також встановлено з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.33, 34-35). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснила, що не має можливості провести судово-генетичну експертизу спірного батьківства, так як у медичному закладі відсутній біологічний матеріал померлого. Відповідно до листа Димитровської центральної міської лікарні від 07.04.2015 року у патологоанатомічному відділенні лікарні біологічного матеріала [PERSON], померлого [INFO], не має. Згідно за ст.130 ч.1 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Проаналізувавши надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що [PERSON] під час запліднення, вагітності, після народження сина [PERSON] і до смерті [PERSON] проживала з останнім однією сім'єю. [PERSON] за життя визнавав себе батьком дитини, проживав разом з нею, займався її вихованням та утриманням, при сторонніх називав сином. Встановлення факту батьківства необхідно позивачці для отримання державної допомоги у зв'язку із втратою годувальника. На підставі ст.ст.130 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved