Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: доньку Марину, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 04.04.2016 року їхній з відповідачем шлюб розірвано. Діти не перебувають на утриманні відповідача з 01.05.2016 року. Вона одна не може забезпечити належний матеріальний рівень дітей. Відповідач інших утриманців не має, він працездатний, його стан здоровя дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дітей. Враховуючи викладене, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки Марини, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000,00 гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 08.06.2017 року і до повноліття дітей. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач позов не визнав, посилаючись, що в нього немає коштів, щоб сплачувати аліменти у такому розмірі. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази в справі в їх сукупності, вважає наступне. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей: доньку Марину, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач належної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до положень ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому діючим законодавством. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і, згідно з положеннями ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У разі відсутності такої домовленості, чинне законодавство передбачає право того з батьків, з ким проживає дитина, звернутися до суду для зобовязання батька чи матері, які проживають окремо, надати другій стороні утримання на підставах і в порядку, що встановлені законом. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі. Суд вважає, що відповідач [PERSON] повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, оскільки, згідно зі свідоцтвами про народження, які додані до матеріалів справи, являється їх батьком. Проте, врахувавши, згідно зі ст. 182 СК України, всі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, зокрема: прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, рівність обовязків батьків щодо утримання дітей, прийшов до висновку, що аліменти, які просить стягнути позивач з відповідача у сумі 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно, є завищеними, не відповідають принципам розумності та справедливості, та вважає, що їх необхідно зменшити до 550 гривень на кожну дитину щомісячно, тому, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі ст. 367 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, пропорційно до задоволених позовних вимог, стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 176 гривень 00 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved