Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якій прохала: винести рішення про розірвання шлюбу, укладеного у Центральному відділі РАЦС Полтавського МУЮ, актовий запис №1399 від 30.09.2009. Після розірвання шлюбу прізвище залишити « [PERSON] ». В обґрунтування позову зазначила, що 30.09.2009 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Центральному відділі РАЦС Полтавського МУЮ, актовий запис №1399. Впродовж останніх років сторони не проживають разом, шлюбні відносини припинені, мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Можливості зберегти сім`ю не має. Спільне господарство не ведеться. Спільних дітей немає. Спільного майна не має (а.с.1-3). 31 серпня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження в справі №№554/7978/2020, 2/554/2264/2020. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу до розгляду по суті на 09.00 годин 29 вересня 2020 року (а.с.10). Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, надавши суду клопотання про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов визнає. Прохає проводити судове засідання без здійснення повної відео та аудіо технічної фіксації судового процесу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 30.09.2009 перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №1399, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстроване та видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 30 вересня 2009 року (а.с.8) Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що слідує зі змісту ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти позову, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як слідує із матеріалів справи, сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу, через що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 840 грн. 80 коп. (а.с.4) Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 420 грн.40 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 420 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved