Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на період її навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання. Мотивуючи позов, вказує, що відповідач [PERSON] є її батьком, а третя особа [PERSON] матірю. Шлюб між батьками позивача розірвано. В теперішній час позивач навчається на 2 курсі Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, із денною формою навчання на основі бюджету. Строк навчання - по 30.06.2018 року. До досягнення позивачем повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання на користь її матері - [PERSON] Позивач вказує, що вона не отримує стипендію. Навчання вимагає значних матеріальних витрат. Вона перебуває на утриманні матері - [PERSON], яка на теперішній час не працює. Відповідач працює машиністом цементного млина цеху помолу на АТ «Євроцемент - Україна» («Балцем»), стабільно отримує заробітну плату, стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться, інших дітей, крім позивача, відповідач не має. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на її утримання, тому вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на період навчання. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача. Третя особа до суду не зявилася, подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не зявився неодноразово (08.12.2015 року та 18.12.2015 року). Його виклик проводився у відповідності зі ст.74 Цивільного процесуального кодексу України. Заперечень проти позову не надходило, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідач є батьком позивача - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). [PERSON] навчається на 2 курсі Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, із денною формою навчання на основі бюджету. Строк навчання - по 30.06.2018 року, що вбачається з довідки за вих. №34/305 від 10.09.2015 року, виданої Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом (а.с.7). Позивач проживає з матірю [PERSON], що підтверджується довідкою від 17.09.2015 року, виданою виконавчим комітетом Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області (а.с.8-10, 12). [PERSON] не працевлаштована, що підтверджується копією її трудової книжки (а.с.13). Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів необхідно також враховувати матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інше. Відповідно до пункту 20 зазначеної постанови обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обовязок по утриманню повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. З позовної заяви вбачається, що він працює на АТ «Євроцемент - Україна» («Балцем»), має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, не має зобовязань по аліментах на утримання інших дітей. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у частковому вигляді з усіх видів його доходу, починаючи з дня предявлення позову з 17.11.2015 року і до закінчення навчання - по 30.06.2018 року. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. Судовий збір справляється за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст.182, 183, 198-200 СК України,

Outcome: approved