Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 20000,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку- [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, проживають окремо, неповнолітня дочка мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час вона самостійно несе усі витрати на утримання дитини: їх розвиток як фізичний так і духовний, а також для пізнавального процесу та навчання, зокрема заняття дочки з гуртку англійської мови, які становлять 480 грн. на місяць, а також значні витрати на лікування дитини, яка має ряд хронічних захворювань, знаходиться на диспансерному обліку, на підтвердження чого долучила до матеріалів справи відповідні письмові докази. Зазначила, що з відповідачем не досягнуто згоди про спосіб його участі в утриманні дитини, а її коштів не вистачає для відповідного утримання та розвитку дитини. Зазначила, що відповідач має можливість матеріально утримувати дитину, оскільки працює за трудовим договором в Російській Федерації в Іркутській нафтовій компанії бурильником 7 розряду, а його щомісячна заробітна плата складає 69632 грн. в місяць. В судових засіданнях позивач, а в подальшому її представник вимоги позову підтримували у повному обсязі, просили задовольнити з наведених в позовній заяві підстав. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав частково пояснив, що на даний час не працює більше в Російській Федерації, як фізична особа-підприємець не зареєстрований, жодних видів допомоги не отримує. Крім того, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина від першого шлюбу, якій також надає матеріальну допомогу, про що свідчить розписка. Звернув увагу суду на те, що на даний час він більше не працює в Російській Федерації, потребує лікування , однак постійно, як батько, брав безпосередню участь у вихованні та утриманні дочки, оплачує перебування дитини у навчальному закладі, гурток англійської мови, а працюючи на роботі, давав позивачу кошти на придбання продуктів харчування, одягу та інших потреб сім`ї, про що подав записи, які долучено до відзиву на позовну заяву. Бажає і надалі брати участь у вихованні і утриманні дитини та спроможний на даний час сплачувати аліменти на її утримання в твердому грошовому розмірі по 2000грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 29.09.2012р. сторони по справі зареєстрували між собою шлюб в якому народилася дочка- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьками в свідоцтві про народження дитини записані: [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 5). З листопада 2018р. подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, неповнолітня дочка проживає з матір`ю. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20.05.2019р. суд звернувся із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду за місцем знаходження ТОВ «ІНК Сервіс» (ООО «ИНК Сервис», 664007, г. Иркутск, Иркутская обл., Россия, проспект Большой Литейный, 4 ) щодо витребування інформації про працевлаштування та розмір виплаченої заробітної плати [PERSON] ( [INFO] , індивідуальний податковий номер [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , патент Федеральної міграційної служби №38 [NUMBER]) за період з 01.01.2018 року по день отримання судового доручення. А також звергнувся із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду за місцем знаходження Федеральної податкової служби (Федеральной налоговой службы, 127381, г.Москва, ул. Неглинная, 23) щодо витребування інформації про доходи [PERSON] ( [INFO] , індивідуальний податковий номер [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , патент Федеральної міграційної служби №38 [NUMBER]) за період з 01.01.2018 року по день отримання судового доручення. На виконання вказаних доручень 13.01.2020р. до Івано-Франківського міського суду надійшли документи складені Головним управлінням Міністерства юстиції Російської Федерації в Новосибірській області ( а.с. 112-119) з яких вбачається, що [PERSON] дійсно працював ТОВ «ІНК Сервіс» (ООО «ИНК Сервис», 664007, г. Иркутск, Иркутская обл., Россия, проспект Большой Литейный, 4 ) бурильником експлуатаційного і розвідувального буріння скважин на нафту в період з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., та з 13.07.2018р. по 12.07.2019р. із зазначенням даних про нарахування за вказаний період заробітної плати. А також наявні документи з Федеральної податкової служби із зазначенням даних про доходи відповідача які були надані в податковий орган роботодавцем ТОВ «ІНК Сервіс» та зазначено, що звітній період за 2018р. не вичерпаний. Представником позивача долучено до матеріалів справи письмові докази, які стосуються нерухомого майна відповідача, а саме: інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.10.2017р.; договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому від 14.08.2014р.; довідка про здійснення повного розрахунку згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створено у майбутньому від 03.03.2015р. (а.с. 126-138). Сторона відповідача в свою чергу долучила до матеріалів справи копію трудової книжки [PERSON] в якій є запис про звільнення його з роботи ( а.с. 149-151), копію виписки із медичної карти стаціонарног хворого [PERSON] в якій зазначно діагноз захворювань та рекомендації щодо подальшого лікування ( а.с. 159), копію квитанції про перерахунок аліментів [PERSON] за період з лютого по липень 2020р. ( а.с. 198-199); копію інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.06.2019р., ( а.с. 105-207); копію договору позики ( а.с. 209-211). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. На момент ухвалення судом рішення дочці [PERSON] , [INFO] виповнилось 7 років, є дитиною шкільного віку, а отже потребує від позивача значних зусиль та матеріальних витрат на її утримання з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляцію тощо, забезпечення належного рівня життя дитині, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального, соціального розвитку та лікування, зокрема і придбання шкільного приладдя . Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить : з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою неповнолітньої дитини сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав дитини в даній справі. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - 05.03. 2019 року. А решті вимог позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial