Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого вказала, що 31.10.2017 року державним виконавцем Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області її було повідомлено про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2017року за виконавчим написом приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості за кредитним договором від 30.09.2013року в сумі 136397,64 грн, з яких тіло кредиту становить 13632,55грн., відсотки за користування кредитом - 112443,77 грн, пеня та комісія - 3350 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (відсоток від суми заборгованості) - 6471,32 грн. Зазначаючи на недотриманні нотаріусом вимог законодавства, що регулює порядок вчинення виконавчого напису, внаслідок чого було порушено її права, позивачка просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON], діючий на підставі нотаріально посвідченої довіреності, вимоги позивачки підтримав повністю, обґрунтовуючи їх викладеними в позові обставинами, і просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» та треті особи Швець Р.О. і представник ВДВС, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, до судового засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. З огляду на те, що відповідач до судового засідання не з'явився двічі і клопотань щодо розгляду справи суду не надав, суд зі згоди представника позивача судовий розгляд здійснює у заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено, що 30.09.2013року року між Публічним акціонерним Товариством «Комерційний Банк «Приватбанк» і позивачкою [PERSON] укладено кредитний договір (без номера), за яким відповідачці надано кредит 13000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою річних в розмірі 30,00 % на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.4-5,6,7). З письмового розрахунку Банку слідує, що боржник порушила виконання взятих на себе зобов'язань за договором, що підтверджується письмовим розрахунком заборгованості, останній платіж за яким в сумі 100грн. здійснено нею 25.07.2014року (а.с.68-69). Станом на 01.05.2017 року заборгованість за договором склала 136397,64 грн, з яких тіло кредиту становить 13632,55грн., відсотки за користування кредитом - 112443,77 грн, пеня та комісія - 3350 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (відсоток від суми заборгованості) - 6471 грн 32 коп. Відповідно до положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі Порядок) встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. За змістом п. п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, цей Перелік документів не передбачає. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 липня 2017 року в справі за № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. 12.07.2017року з метою задоволення вимоги ПАТ Комерційний Банк «Приватбанк» вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON],[INFO], на користь ПАТ Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 30.09.2013 року на суму 136397,64 грн, з яких: 13632,55 грн - заборгованість за кредитом, 112443,77 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3350 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 6471,32 грн - штраф (процентна складова). При цьому, згідно заяви банку та представленого нотаріусу розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитним договором виникла за період з 30.09.2013року по 30.04.2017 року, тобто поза межами трирічного строку, на що нотаріус при вчиненні виконавчого напису уваги не звернув. Крім цього, до заборгованості увійшла пеня за порушення строків зобов'язання, нарахована за період з 01.06.2014 року по 30.04.2017 року в сумі 3350 грн, та штрафи: фіксована частина в розмірі 500 грн і штраф процентна складова в розмірі 6471,32 грн. Разом з цим, відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно матеріалів справи, [PERSON] зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7,111). Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м.Мирноград (Димитров) Донецької області відноситься до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Таким чином, нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у зоні, де проводилася антитерористична операція, свідчить про те, що стягнута за виконавчим написом нотаріуса сума заборгованості не є безспірною. До того ж, як свідчить виконавчий напис, він вчинений нотаріусом у порушення Порядку вчинення нотаріусами нотаріальний дій до спливу тридцяти днів з моменту надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, а доказів отримання позивачем зазначеної вимоги нотаріусу представлено не було (а.с. 65,70-71). Зазначені обставини, крім порушення нотаріусом правової процедури вчинення виконавчого напису, свідчать ще й про те, що заборгованість позивача перед боржником на час вчинення виконавчого напису не була безспірною, що є підставами для скасування виконавчого напису. Вирішуючи питання розподілу судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду в розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved