Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 277950 гривень 00 копійок. В обґрунтування позову позивач зазначила, що: В жовтні 2013 року до неї звернулася [PERSON] з проханням позичити гроші в сумі 255 000 гривень 00 копійок. Вона погодилася, тому 25.10.2013 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір позики грошових коштів в сумі 255 000 гривень 00 копійок, який посвідчено державним нотаріусом Верхньорогачицької державної нотаріальної контори Херсонської області. Згідно умов вказаного договору позики відповідач зобов'язана повернути позивачеві вищевказану суму в строк до 25.11.2013 року. До цього часу відповідач не виконала умови договору і не повернула борг. Крім того, позивач вважає, що у відповідності до ст. 625 ЦК України за порушення виконання грошового зобов'язання відповідач зобов'язана сплатити 3% від простроченої суми за три роки. А саме: 255000 грн. х 3% = 22950 гривень 00 копійок. Отже, загальна сума боргу відповідача складає 277950 гривень 00 копійок. Тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь кошти в сумі 277950 гривень . Крім того, стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 2779 гривень 50 копійок. Позивач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала заявлений позов та пояснила, що до цього часу [PERSON] умови договору позики не виконала, тому вона просила суд стягнути з [PERSON] на її користь борг за договором позики в сумі 255000 гривень 00 копійок та 22950 гривень 00 копійок 3% від простроченої суми за три роки, а також сплачений нею судовий збір в сумі 2779 гривень 50 копійок. 19.12.2016 року по даній цивільній справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 05.01.2017 року. 05.01.2017 року відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки ( а.с.14). Розгляд справи відкладено на 24.01.2017 року. 05.01.2017 року [PERSON] було направлено повідомлення про відкладення розгляду даної справи на 24.01.2017 року до 10.00 години та листа з роз'ясненням вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України ( а.с. 18 ). 24.01.2017 року відповідач [PERSON] повторно не з'явилася в судове засідання, про причини своєї неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи повідомлена належним чином ( а.с. 23). Клопотання про відкладення справи від [PERSON] до суду не надходило, тому, суд вважає за необхідне судовий розгляд провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (постановляє заочне рішення). Проти ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечує. Відповідно до вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України - у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що існують всі підстави для задоволення позову [PERSON], оскільки вони повністю доказані в судовому засіданні, а саме: Згідно вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи 25.10.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики ( а.с.а.с. 4,5). Відповідно до п. 1 Договору позики, Позикодавець [PERSON] передає позичальникові [PERSON] позику в сумі 255000 гривень, а позичальник зобов'язується повернути зазначену суму позики 25.11.2013 року ( а.с.4). Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача зобов'язання за договором позики відповідачем не виконані, гроші, отримані в борг, позивачеві не повернуті. Станом на момент звернення позивача до суду заборгованість відповідача становить 255000 гривень. Доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог, як передбачено статтями 10, 60 ЦПК України, відповідач суду не надав, як і не надав доказів того, що ним не було одержано грошових коштів від позивача. Оскільки відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором позики, належних і допустимих доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надав, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 255000 гривень. Крім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже з врахуванням вказаного суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 22950 гривень 00 копійок - 3% від простроченої суми боргу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно квитанції від 24.11.2016 року ( а.с.1) позивачем сплачений судовий збір в сумі 2779 гривень 50 копійок. З врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне сплачений позивачем судовий збір в сумі 2779 гривень 50 копійок стягнути з відповідача.

Outcome: approved