Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 11 у будинку № 27 по б-ру Будівельників в м.Кам'янське Дніпропетровської області, та зняття з реєстраційного обліку. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.11.1994 року Виконавчим комітетом Дніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинеька було видано ордер на житлове приміщення № 358 на двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], [PERSON] та її чоловіку [PERSON]. 28.02.1996 року відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому було видане свідоцтво про право власності на житло. 23.06.2005 року було укладено угоду про визначення часток у спільній сумісній власності між нею, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а саме по 1/2 частині квартири, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрована в реєстрі за № 960. Того ж дня [PERSON] подарував їй свою частку майна, а саме 1/2 частку квартири [ADDRESS], даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 962. 03.10.2008 року, вона, [PERSON], зареєструвала в даній квартирі свою онуку [PERSON], [INFO], на час коли вона її зареєстровувала у своїй квартирі, вона була вже заміжня, та дана реєстрація була потрібна лише для того, щоб стати на облік у лікарні, в звязку з вагітністю. Після пологів в 2009 році [PERSON] почала проживати зі своїм чоловіком та жити окремо. В період з 2009 року по сьогоднішній день. [PERSON] фактично не проживають, хоча і зареєстрована за даною адресою, про що свідчить акт про не проживання без номеру від 23.01.2019 року затверджений директором КП КМР «УКОЖФ» та засвідчений сусідами. Фактичне їх місце проживання їй не відомо, оскільки вона переїхала, не повідомивши адреси, оскільки стосунки у них вкрай тяжкі та засобів звязку з нею вона також не має, але все одно вона залишилися зареєстрованою у даній квартирі. Пзивач особисто сплачує всі комунальні послуги, та дана обставина є для неї дуже затратною, оскільки лічильники на воду, газ в квартирі відсутні, а нараховується на всіх зареєстрованих осіб, послуги за користування газом, світлом, водою, вивіз сміття, та сплата квартплати, тепломережі є не малими. Спільне господарство вона з нею не веде з 2009 року. Добровільно зняти їх з реєстрації в неї не має змоги. На сьогоднішній день хоча вона і її онука, але в звязку з тим, що її син [PERSON], з нею не спілкується, не приймав участі в її вихованні, не надавав матеріальної допомоги на її утримання, [PERSON] з невідомих їй причин, не спілкується з нею, не підтримує родинних стосунків, хоча вона її бабуся. На даний час [PERSON], [PERSON]М, та [PERSON] зареєстровані у даній кваритирі, та фактично проживає в ній вона, [PERSON] та сплачувати за всіх за комунальні послуги вона не в змозі, бо отримує мінімальну пенсію, а ще має забезпечувати себе усім необхідним. В звязку з тим, що на даний час дуже велика вартість комунальних послуг, вона хоче продати дану квартиру та купити собі однокімнатну, для полегшення сплати комунальних послуг. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності не скористалася та не повідомила суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подавала. \~ \~ \~ \~Третя особа - Адміністрація Дніпровського району Кам'янської міської ради в судове засідання не з'явилися, письмово просили розглядати справу за відсутністю їх представника та ухвалити рішення на розсуд суду. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 19 квітня 2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.11.1994 року Виконавчим комітетом Дніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинеька було видано ордер на житлове приміщення № 358 на двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], [PERSON] та її чоловіку [PERSON]. (а.с.9) 28.02.1996 року відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому було видане свідоцтво про право власності на житло. (а.с.10) 23.06.2005 року було укладено угоду про визначення часток у спільній сумісній власності між нею, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а сааме по 1/2 частині квартири, посвідчена приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 960. (а.с.11) 23.06.2005 року [PERSON] подарував [PERSON] свою частку майна, а саме 1/2 частку квартири [ADDRESS], даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 962. (а.с.12) В квартирі за адресою:\~[ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON] (син), [PERSON] (онука), що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім'ї № 1/2421 від 22.01.2019 року (а.с.17). Згідно акту про непроживання від 23.01.2019 року, виданим КПКМР «УКОЖФ», [PERSON], [INFO], не проживає за адресою: [INFO], з 2009 року по теперішній час (а.с.16). Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст.150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд. Враховуючи те, що відповідач, як член сім'ї власника житла, не проживає у квартирі без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, суд вважає можливим визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved