Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`ю у наслідок вчинення кримінального правопорушення, у якому просила: - стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у сумі 2456,00 грн. та моральну шкоду у сумі 30000,00 грн., та всі судові витрати. Позивач у позові також просила витребувати в якості доказів матеріали кримінального провадження та звільнити її від сплати судового збору. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 22.01.2021 вироком суду відповідача визнано винуватою і призначено покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 680 грн. за те, що відповідач спричинила їй тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та у наслідок чого їй було завдано як матеріальну так і моральну шкоду. Зазначила, що після отримання тілесних ушкоджень, вона зверталась за медичною допомогою, оскільки відчувала головну біль та нудоту. За призначенням лікарів нею було пройдено ультразвукове дослідження органів черевної порожнини і заочеревинного простору, магнітно-резонансну томографію та медикаментозне лікування на що нею було витрачено кошти на загальну суму 2456,00 грн. Також зазначила, що оцінює нанесену їй моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, викликаних отриманими тілесними ушкодженнями, а також у тимчасовій втраті нормальних життєвих зв`язків внаслідок лікування, у розмірі 30000,00 грн., що підлягають до стягнення з відповідача, як з винної особи у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, у позові позивач зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які вона понесла, та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи: участь адвоката, як її представника у кримінальному провадженні на досудовому розслідуванні - 1600,00 грн.; участі адвоката, як її представника у двох судових засіданнях при розгляді кримінального провадження - 1600,00 грн.; виготовлення позову у сумі 1600,00 грн. Також зазначила, що на представництво інтересів у суді, вона очікує понести судові витрата у зв`язку з розглядом справи у сумі 3200,00 грн. (за участь представника адвоката в одному підготовчому судовому засіданні та в одному судовому засіданні), а в подальшому за одне судове засідання участі адвоката, який надає правову допомогу, у судовому засіданні та під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням у сумі 1000,00 грн. Детальний опис наданої професійної правничої допомоги, із зазначенням фактичних витрат і робіт зобов`язалась надати суду на стадії закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами. Ухвалою від 23.03.2021 зазначену вище позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, зазначеною ухвалою було констатовано, що позивача за звернення до суду із даним позовом звільнено від сплати судового збору на підставі п. 2, п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судових збір» і додаткового звільнення від сплати судового збору на підставі відповідного судового рішення у даному випадку не потребується. А також, за клопотанням позивача у Долинського районного суду Кіровоградської області витребувано матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2020 за № 12020125150000090, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, зареєстрований у суді 23.04.2021 за вх. № 2214/21, в якому остання просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Своє заперечення проти вимог позивача відповідач, обґрунтовувала тим, що надані позивачем докази на обґрунтування завданої матеріальної шкоди у вигляді медичної документації є неналежними та недопустимими, оскільки за замістом є припущенням. Вказала на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між ушкодженнями, про які заявлено у позові, витрати на лікування яких просить відшкодувати позивач, та вчиненим [PERSON] правопорушенням, а тому, на її думку, відсутні передбачені законом підстави для відшкодування, означених позивачем матеріальних витрат. Також зазначила, що вимога про стягнення моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, викликаних отриманими тілесними ушкодженнями, а також у тимчасовій втраті нормальних життєвих зв`язків внаслідок лікування, є також не обґрунтованою, оскільки доказів, які б підтверджували наявність та ступінь таких моральних страждань, позивачем взагалі не надано. Щодо витрат позивача на правову допомогу зазначила, що вони понесені у межах кримінального провадження, а тому відшкодуванню у межах цивільної справи не підлягають. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позов обґрунтовуючи свою позицію аналогічно викладеному у ньому, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі. Позивач додатково повідомила, що відповідач спричинила їй тілесні ушкодження на очах у мешканців шести житлових будинків, що образило її та принизило, а тому, відносно відповідача зазначила, що її треба покарати, а щодо стягнення матеріальної шкоди пояснила, що бажає компенсації від відповідача коштів, які вона витратила. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, обґрунтовуючи свою позицію аналогічно викладеному у відзиві на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог просили відмовити. Заслухавши у судовому засіданні позивача та її представника, відповідача та її представника, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи заперечення проти позовних вимог з боку відповідача, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке. З урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. Вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 22.01.2021 (справа № 388/1152/20, провадження № 1-кп/388/132/2021), ухваленим за наслідками розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2020 за № 12020125150000090, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України встановлено, що 29.08.2020 близько 20 год. 20 хв. [PERSON] знаходилася на дитячому майданчику навпроти багатоповерхового будинку [ADDRESS] , де також перебувала [PERSON] . Між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої [PERSON] , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямоване, розуміючи значення своїх дій та настання протиправних наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, підійшовши до [PERSON] , схопила її за праву руку та піднявши на ноги, почала завдавати кулаками правої та лівої рук удари по голові [PERSON] . Остання в момент нанесення ударів з метою захисту закривала голову своїми руками та рюкзаком. В подальшому [PERSON] діючі умисно підбігла до [PERSON] та схопивши руками за стегна обох ніг повалила останню на землю. В результаті таких дій, [PERSON] спричинила [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді: садна на основі 2-го пальця правої кисті по тильній поверхні, садна на основі 5-го пальця правої кисті по тильній поверхні, синця правого стегна по задній поверхні в середній третині, синця лівого стегна по задній поверхні в середній третині, синця правого стегна по передній поверхні в нижній третині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Зазначеними вироком [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 грн. Відповідно до розпорядження про виконання судового рішення, що набрало законної сили вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 22.01.2021 набрав законної сили 22.02.2021 (а.к.п. 74). Положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу, про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи, що дії відповідача по заподіянню тілесних ушкоджень позивачу були встановлені вироком суду, який набрав законної сили, то відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України ці обставини про правові наслідки дій [PERSON] не підлягають доказуванню оскільки є обов`язковими для суду. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди спричиненої здоров`ю позивача у наслідок кримінального правопорушення, судом відзначається таке. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, шкода, завдана фізичній особі, зокрема, витрати, які пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з висновком експерта № 145 від 31.08.2020, який міститься у матеріалах кримінального провадження, при судово-медичному обстеженні у [PERSON] були виявлені наступні тілесні ушкодження: садна на основі 2-го пальця правої кисті по тильній поверхні, садна на основі 5-го пальця правої кисті по тильній поверхні, синця правого стегна по задній поверхні в середній третині, синця лівого стегна по задній поверхні в середній третині, синця правого стегна по передній поверхні в нижній третині. Згідно правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, наказ № 6 від 17.01.1995, пункту № 2.3.5 вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути в термін, що зазначений в обставинах випадку. Вказані тілесні ушкодження мають загальні ознаки дії тупого предмета (предметів) (а.к.п. 19). Поряд з цим, позивачем, у якості доказів на підтвердження спричинення ушкодження здоров`я, лікуванням та на підтвердження, пов`язаних з цим витрат надано: - аркуш із письмовим зазначенням від 21.12.2020 без номеру озаглавлене «Терапевт», де зазначено: «скарги на нудоту, гол. біль на протязі 4-х місяців. Зі слів хворої скарги з`явились після травми. Об-но: t 36,6, свідомість ясна, шкіряні покрови фізіологічного кольору...»; - УЗ - дослідження органів черевної порожнини і за очеревинного простору від 21.12.2020, проведене КНП «Долинська центральна районна лікарня Долинської районної ради» за результатами проведення якого зроблено висновок: «УЗ ознаки Незначних ушкоджень…». Також зазначено, що клієнт попереджений, що заключення УЗД-обстеження не є клінічним діагнозом. До результату зазначеного дослідження надано квитанцію від 21.12.2020 про оплату медичних послуг на суму 158,88 грн. (оплата - 155,76 грн., комісія 3,12 грн.); - консультативний висновок лікаря-невролога КДЦ «Nevrolog» (м. Кривий Ріг) від 22.12.2020 щодо [PERSON] із зазначенням діагнозу (рос. мовою): «ПВП перенесенной ЧМТ - ушиб мягких тканей головы 28.08.2020, анамнестически, астеновегетативный синдром, ликворо-венозная дистензия. АД 90/60. Рекомендации: веносмил, когнум 250, анантавити»; - консультативний висновок спеціаліста (невролог Ткаченко О.С. КНП «КОЛ КОР») від 23.12.2020, у якому у графі 7 «Висновок спеціаліста (встановлений діагноз)» міститься запис «Астено-вегетативний синдром. Для уточнення діагнозу необхідно надати первинну документацію (травма?) 29.08.2020 та надати результати МРТ головного мозку»; - магнітно-резонансна томографія [PERSON] (№ карти 44308) від 23.12.2020, за результатами якого зроблено висновок: «Вогнищевих та об`ємних змін головного мозку не виявлено. МР-ознаки двостороннього гаймориту, фаза набухання», а також міститься примітка: «Увага! Даний висновок не є діагнозом. Обов`язково передайте його Вашому лікарю!». До зазначеного висновку надано маршрутний лист та квитанцію про оплату МРТ головного мозку на суму 1150,00 грн. Окрім зазначених документів, позивачем також надано: чеки на підтвердження придбання медичних препаратів відповідно до призначення за консультативним висновком лікаря-невролога КДЦ «Nevrolog» (м. Кривий Ріг) від 22.12.2020 на загальну суму 766,95 грн.; інший препарат (антистрес Нутримед) - 164,67 грн.; чеки на оплату квитків міжміського сполучення на суму 159,50 грн.; чек про сплату послуг ТОВ «Нова пошта» - 56,00 грн. Враховуючі вищевказані документи судом відзначається, що позивачем не доведено шляхом надання суду належних та достатніх доказів наявності безпосереднього причинного зв`язку між її скаргами на стан свого здоров`я, з приводу чого вона зверталась до медичних установ у період 21-23.12.2020, несла витрати по отриманню медичних послуг, придбання медичних препаратів тощо, та тілесними ушкодженнями, які позивач отримала 29.08.2020 у наслідок винних дій відповідача по спричиненню їй легких тілесних ушкоджень, що свідчить про необґрунтованість заявленої позовної вимоги у частині стягнення матеріальної шкоди, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення такої вимоги. Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення моральної шкоди спричиненої здоров`ю позивача у наслідок кримінального правопорушення, судом відзначається таке. Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Встановленими вироком суду від 22.01.2021 неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] було завдано легкі тілесні ушкодження, що свідчить про перенесення останньою фізичного болю та страждань, що безумовно негативно позначилося на їх психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань. Отже, внаслідок винних дій [PERSON] [PERSON] було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат, зокрема, враховує рівень фізичного болю та страждань, яких зазнала позивач у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких зазнала позивач у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи. З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку, що пропорційною компенсацією моральних страждань позивача є відшкодування їй відповідачем спричиненої моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн., на підставі чого позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у межах зазначеної суми, - і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та свобод фізичної особи. Щодо питання розподілу судових витрат судом відзначається таке. Позивачем на підтвердження понесених витрат по оплаті професійної правничої допомоги надано наступні докази: - договір на представництво та надання правової допомоги від 07.09.2020, укладений між [PERSON] та адвокатом Гончаренком В.О.; - розрахунок вартості правової допомоги від 21.04.2021, за яким адвокатом клієнту надана наступна правова допомога: участь адвоката по захисту прав клієнта на стадії (дізнання) досудового розслідування у кримінальному проваджені № 2020125150000090 від 30.08.2020 - вартість послуги складає 1600,00 грн.; участь у підготовчому та у судовому засіданні адвоката у кримінальному проваджені № 2020125150000090 від 30.08.2020 - вартість послуги складає 1600,00 грн.; виготовлення позову про стягнення шкоди завданої ушкодженням здоров`я - вартість послуги складає 1600,00 грн.; - акт надання правової допомоги від 21.04.2021, який містить підтвердження отримання зазначених у розрахунку послуг за вказаною у ньому ціною; - розрахункова книжка та розрахункова квитанція від 21.04.2021 на підтвердження фактичного розрахунку. Поряд з цим, щодо правової допомоги, наданої у межах кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2020 за № 12020125150000090, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, судом відзначається таке. Відповідно до положень ст. 118 КПК України процесуальні витрати, зокрема, складаються із витрат на правову допомогу. Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Таким чином, питання витрат на правову допомогу, понесених потерпілим у кримінальному провадженні, вирішується судом у межах кримінального провадження у якому такі витрати було понесено, у разі їх документального підтвердження, відповідно до кримінального процесуального законодавства. При цьому, питання витрат на професійну правничу допомогу, понесених сторонами у межах цивільної справи розглядається у межах такої цивільної справи відповідно до положень цивільного процесуального законодавства. Так, відповідно до положень ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Порядок розподілу судових витрат між сторонами врегульовано, зокрема, ст. 141 ЦПК України. Згідно з умовами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, крім інших, питання розподілу між сторонами судових витрат. У зв`язку з викладеним, судом відзначається помилковість позиції відповідача при посиланні, при запереченні проти задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 462/6473/16-ц, оскільки висновок зазначений у ній стосується того, що процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого, а у даній справі позивачем порушено питання про стягнення витрат на правову допомогу, надану у кримінальному провадженні, шляхом їх стягнення у межах вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі. Отже, судом відзначається, що питання про понесення [PERSON] витрат на правову допомогу, надану у межах кримінального провадження (участь адвоката на стадії (дізнання) досудового розслідування, у підготовчому та у судовому засіданні у кримінальному проваджені) не може бути розглянуто у межах стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі. Підсумовуючи, суд констатує, що документально підтвердженими витратами на професійну правничу допомогу у даній цивільній справі є лише витрати позивача по оплаті послуг адвоката по виготовленню позовної заяви у розмірі 1600,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи ціну позову - 32456,00 грн. та часткове задоволення позову, - суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 147,89 грн. (1600 х 3000 / 32456). Питання розподілу судових витрат у частині витрат по сплаті судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи ціну позову - 32456,00 грн., звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 2, п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судових збір» та часткове задоволення позову, - суд дійшов висновку, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 83,93 грн. (908 х 3000 / 32456).

Outcome: partial