Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання кредитного договору №910.72147 від 12.08.2010р. недійсним. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, 12 серпня 201 року між Публічним акціонерним товариством «Плюс Банк», яке змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) був укладений кредитний договір № 910.72147. На момент укладання кредитного договору вона перебувала у цивільному шлюбі, а тому постійно проживала у місті Харкові. Всі істотні умови кредитного договору обговорювала з регіональним представником ПАТ «Ідея Банк», після чого нею був підписаний кредитний договір саме у м. Харкові. Регіональний представник ПАТ «Ідея Банк» пообіцяла, що усі належні [PERSON] оригінали документів, в тому числі оригінал кредитного договору, графік погашення кредиту, вона отримає поштою протягом двох тижнів на фактичну адресу свого проживання після підписання договору та проставлення печатки зі сторони банку. Лише 12 грудня 2011 року на адресу реєстрації [PERSON] (м. Івано-Франківськ) було надіслано примірники кредитних документів. Весь цей час позивач сплачувала платежі на погашення кредиту. Але, проаналізувавши текст кредитного договору, розглянувши детально зроблений підпис від імені [PERSON], вона дійшла висновку, що підпис на договорі їй не належить, а зроблений іншою особою. До того ж, договір містить умови, що суттєво відрізняються від тих, що були погоджені. Так, зокрема, було змінено суму кредитування та термін кредитування. Оскільки, вона не підписувала кредитний договір, то вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні вищенаведеним та просив визнати кредитний договір №910.72147 від 12.08.2010р. недійсним. Представник відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, подав заперечення проти позову, відповідно до яких позов не визнають у повному обсязі, вважають позовні вимоги про визнання недійсним кредитного договору №910.72147 від 12.08.2010р. необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, тому просять суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю, а справу, призначену до розгляду, розглядати без участі представника. Враховуючи думку представника позивача, який не заперечує щодо розгляду справи у відсутності відповідача, який був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, в судові засідання неодноразово не з'являвся та просив розглядати справу без участі представника, суд вважає за можливе проведення розгляду справи в загальному порядку. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. 12 серпня 2010 року між ПАТ «Плюс Банк», який згодом перейменовано на ПАТ «Ідея Банк», в особі уповноваженого представника Маляр Дарії Валеріївни та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) був підписаний кредитний договір №910.72147. Відповідно до п. 1 кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит у сумі 53389,91 грн. на строк 84 місяців (а.с. 6-7). У позовній заяві позивач вказує, що кредитний договір №910.72147 від 12.08.2010р. не підписувала, підпис на даному договорі від імені [PERSON] не є справжнім, виконаний іншою особою. Ухвалою суду від 17 лютого 2014 року у справі було призначено судову-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання ким ([PERSON] чи іншою особою) виконаний підпис від імені [PERSON] на оригіналі кредитного договору №910.72147 від 12.08.2010р.(а.с. 70). Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №5865 від 03.06.2014р. підпис від імені [PERSON] в кредитному договорі №910.72147 від 12.08.2010р., на зворотній стороні аркуша, в графі «Підписи Сторін:», в рядку «Позичальник [PERSON]:» виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с.127-135). Таким чином, встановлено, що позивач свій підпис на кредитному договорі №910.72147 від 12.08.2010р. не проставляла. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання згідно із ст. ст. 11, 509 ЦК України виникають, зокрема, з договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ст. 7 ГК України, ст. 4 ЦК України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] кредитний договір №910.72147 не підписувала, підпис на даному договорі від імені [PERSON] виконаний іншою особою. Таким чином, суд дійшов до висновку, що кредитний договір №910.72147 від 12 серпня 2010 року не відповідає вимогам закону, а саме, не містить підпису особи, яка в ньому зазначена як сторона, не відповідає дійсній внутрішній волі учасника правочину, а отже є недійсним. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо згоди позивача з усіма умовами кредитного договору та його визнання, що підтверджується сплатою щомісячних платежів, оскільки сплата коштів за договором не позбавляє позивача права звернутися до суду з позовом про захист свого права, способом якого є визнання правочину недійсним. Таким чином, позовні вимоги позивача заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та не суперечать матеріалам справи, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати по справі визначаються судом, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved