Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона є дочкою [PERSON], який помер [INFO]. Він проживав з її матір'ю - [PERSON]. Після його смерті в управління спадковим майном вступила [PERSON], тобто прийняла спадщину в силу ст.549 ЦК УРСР. [INFO]. померла [PERSON] Після смерті матері вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй стало відомо, що спадщину [PERSON] прийняла і оформила її рідна сестра, відповідач по справі - [PERSON] Відповідачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.12.2004 р. Дане свідоцтво видане на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 2,78 га., розташованої на території Кліщинської сільської ради. Згодом нею був виготовлений державний акт. Вона вважає, що свідоцтво про право на спадщину є незаконним, оскільки у ньому зазначено, що [PERSON] помер [INFO], а насправді він помер [INFO]. Також відповідач звернулася до нотаріуса аж у 2004 році, тобто з пропуском шестимісячного строку для подачі відповідної заяви. Позивач [PERSON] просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.12.2004 р., видане на ім'я [PERSON] та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №714839 виданий на ім'я [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, про що написала заяву. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є дочками [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.01.2014 р. (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,78 га., розташована на території Кліщинської сільської ради, та належала померлому згідно державного акту серії ЧР від 24.02.2000 р. (а.с.42). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина- [PERSON] та його дочка- [PERSON], оскільки вступили в управлінням спадковим майном, що підтверджується довідками Кліщинської сільської ради (а.с.8, 44). [INFO]. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.08.2013 р. (а.с.5). Після її смерті позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй стало відомо, що спадщину [PERSON] прийняла і оформила її рідна сестра, відповідач по справі - [PERSON] Відповідачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.12.2004 р., в якому зазначено, що [PERSON] помер [INFO], що не відповідає дійсності (а.с.9, 47). Дане свідоцтво видане на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 2,78 га., розташованої на території Кліщинської сільської ради. Згодом, на підставі даного свідоцтва, нею був виготовлений державний акт серії ЯА №714839 (а.с.10). Згідно довідки відділу Держземагенства у Чорнобаївському районі Черкаської області №87 від 20.01.2014 р. нормативно-грошова оцінка вказаної земельної ділянки складає 86 322 грн. 15 коп. (а.с.11). Оскільки спадщина відкрилась до 1 січня 2004року, суд при вирішенні спору керується нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963року. Згідно статті 548 ЦК УРСР якщо спадкоємець виявив згоду прийняти спадщину, вона визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР для того, щоб прийняти спадщину, спадкоємець повинен подати заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини щодо її прийняття або фактично вступити в управління чи володіння спадковим майном. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчинені протягом шести місяці з дня відкриття спадщини. Статтею 561 ЦК УРСР передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом по закінченню шести місяців після відкриття спадщини. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом та вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки відповідно до ст.549 ЦК УРСР фактично вступили в управління та володіння спадковим майном після померлого [PERSON] Таким чином, кожен із спадкоємців мав право на половину спадкового майна, а свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку видано лише на ім'я відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Таким чином, у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.12.2004 р. на ім'я [PERSON] порушуються права позивача [PERSON] на її частку у спадщині матері [PERSON], а тому позовні вимоги про визнання недійсним вказаного свідоцтва та, виготовленого на його підставі, державного акта підлягають задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved