Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, який було уточнено (а.с. 113). Свої вимоги мотивує тим, що з 14.11.2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З початку лютого 2016 року вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. За час перебування у шлюбі придбано автомобіль Kia Сeed 2007 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] за договором фінансового лізингу, укладеного 10.11.2014 р. з відповідачем та ТОВ «Автокредит плюс». За період з 10.11.2014 р. по 30.05.2016 р. за вказаний автомобіль сплачено грошові кошти на загальну суму 51980 грн. Враховуючи, що автомобіль є річчю неподільною та не може бути виділений в натурі жодному з подружжя, згодна отримати грошову компенсацію вартості майна у розмірі половини сплаченої грошової суми за договором № SU00A!0000624225 від 10.11.2014 р., укладеним між лізингодавцем ТОВ «Автокредит плюс» та [PERSON] у період з 10.11.2014 р. по 30.05.2016 р. за автомобіль Kia Сeed 2007 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], що складає 25990 грн. Стягнути витрати, повязані з розглядом справи. Позивач [PERSON] до суду не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 105). Представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги за наведених підстав підтримав і просив задовольнити. Просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу понесені позивачем у розмірі 7700 грн. (а.с. 51 - 52). 20.10.2017 р. відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання повторно не прибули, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково. Суду відповідач зазначив, що дійсно під час шлюбу за договором фінансового лізингу № SU00A!0000624225 від 10.11.2014 р. та Додатку № 2 до нього вартість автомобіля становить 127000 грн., щомісячний загальний платіж 2880 грн. При оформлення договору фінансового лізингу ним було сплачено аванс в сумі 29828 грн. 21 коп. Ці кошти він отримав у борг від свого брата [PERSON], які до цього часу не повернув. 30.11.2015 р. він з [PERSON] припинив всі подружні стосунки, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Відшкодовану частину вартості автомобіля слід стягувати з грудня 2014 року по листопад 2015 року, що становить 12 платежів, тобто 12321 грн. 70 коп., ? частина становить 6160 грн. 85 коп. У користуванні [PERSON] знаходяться речі, придбані під час шлюбу значно більшою вартістю ніж здійсненні платежі. Представник третьої особи ТОВ «Автокредит плюс» у судове засідання не прибув, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 14.11.2009 року перебували у шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.05.2016 р. розірвано (а.с. 6, 74). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.05.2016 р. встановлено, що сторони з 30.11.2015 р. проживають окремо, не підтримують подружні стосунки, з лютого 2016 року - спільного бюджету не ведуть, що свідчить про фактичне припинення шлюбу між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до Заяви про приєднання до публічного договору № SU00A!0000624225 від 10.11.2014 р. [PERSON] дав згоду до приєднання до Публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах визначеного публічним договором про надання фінансового лізингу з ТОВ «Автокредит плюс». Предметом лізингу є автомобіль згідно Специфікації викладеної в Додатку № 1 строк лізингу 60 місяців, період сплати з 10 по 15 число кожного місяця. Згідно Додатку до Договору фінансового лізингу щомісячний платіж становить 2880 грн. (а.с. 40 - 42). Відповідно до Додатку № 1 до Договору фінансового лізингу від 10.11.2014 р. Специфікація та акт приймання-передачі предметом договору є автомобіль Kia Сeed, 1,6 LХ, 2007 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 127000 грн. Відповідно до Графіку сплати лізингових платежів (Додаток 2), який є невідємною частиною цього договору дата останнього платежу 22.11.2019 р. Власником автомобіля є ТОВ «Автокредит плюс», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХХ 456171 (а.с. 18, 40). Стаття 57 СК України дає визначення майна, яке належить до особистої приватної власності кожного з подружжя. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Згідно розписки, наданої [PERSON], останній надав відповідачу [PERSON] кошти у розмірі 35000 грн. на сплату авансу за кредитним договором на придбання автомобіля (а.с. 120). Свідок [PERSON] суду пояснив, що брат з дружиною вирішили придбати автомобіль. У листопаді 2014 р. він надав брату [PERSON] на його прохання кошти у борг для сплати авансу за автомобіль Кіа у розмірі 35000 грн., згодом брат написав розписку. Батьки відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] допитані як свідки, суду пояснили, що їх син [PERSON] та невістка [PERSON] хотіли придбати автомобіль, проте власних коштів у них не було, тому вирішили придбати у кредит. Син неодноразово придбавав речі у кредит, оскільки на той час була велика інфляція. Близько 30 тисяч гривень позичив [PERSON] їх інший син [PERSON] Таким чином вказані свідки підтвердили, що [PERSON] уклав з [PERSON] договір позики, за яким отримав кошти у розмірі 35000 грн. на сплату авансу за договором про надання фінансового лізингу, за яким у користування отримав автомобіль Kia Сeed, 1,6 LХ, 2007 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], тобто уклав договір в інтересах сім'ї, використовував транспортний засіб в інтересах сімї. Факт придбання у користування автомобіля Kia Сeed, 1,6 LХ, 2007 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] у період шлюбу і те, що вказаний автомобіль є спільним майном подружжя визнав відповідач. Останній лише заперечував щодо суми сплаченої у період шлюбу у відшкодування частини вартості предмета лізингу автомобіля Kia Сeed, 1,6 LХ, 2007 року випуску. У період з 10.11.2014 р. по 30.05.2016 р. за автомобіль Kia Сeed, 1,6 LХ, 2007 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] ТОВ «Автокредит плюс» по договору про надання фінансового лізингу № SU00A!0000624225 від 10.11.2014 сплачено 51980 грн. (а.с. 104). Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Доводи відповідача про те, що спільними коштами за автомобіль сплачували по 15.11.2015 р. на увагу не заслуговують, оскільки рішенням суду встановлено, що сторони мали спільний бюджет до лютого 2016 р. Відповідач та його представник не надали жодних доказів на підтвердження суми сплаченої у відшкодування частини вартості предмета лізингу автомобіля Kia Сeed, 1,6 LХ, 2007 року випуску (відповідних платіжних документів), розрахунок наведений у запереченнях проти позову ґрунтується на Додатку 2 до договору фінансового лізингу, разом з тим, сума сплачених коштів за договором 51980 грн. є вочевидь більшою, ніж сума яка підлягала сплаті за графіком за період шлюбу з 10.11.2014 р. по 30.05.2016 р. У пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином судовим розглядом встановлено, що автомобіль Kia Сeed, 1,6 LХ, 2007 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] не може бути виділено в натурі жодному з сторін, позивач згодна отримати компенсацію вартості майна половини сплаченої суми за договором № SU00A!0000624225 від 10.11.2014 р., укладеного в інтересах сімї, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація за частку в спільному сумісному майні подружжя у розмірі 25990 грн. -вартість половини від 51980 грн., сплачених у період шлюбу у відшкодування вартості автомобіля Kia Сeed з номерним знаком АА 4361 ОК, рік випуску 2007, дата реєстрації 27.09.2014 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемоги, 32, ТОВ «Автокредит плюс». Позивачем сплачено судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 1361,20 грн., при цьому із вказаної суми 551 грн. 20 коп. становить судовий збір за вимогою про розірвання шлюбу, яка була виділена в окреме провадження. Тобто за вимогу про поділ майна подружжя позивачем сплачено 809 грн. 80 коп. (1361,20 грн. 551 грн. 20 коп.) Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., заяви про повернення зайво сплаченої суми судового збору у розмірі 258,60 грн. позивачем та її представником не подано. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу надану позивачу. Так, 21.01.2016 р. між адвокатом [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги, оплата гонорару у розмірі 7700 грн. підтверджується квитанціями (а.с. 53, 54). [PERSON] брав участь у судових засіданнях (6 годин 40 хвилин), знайомився з матеріалами справи, надавав правову допомогу з складання позову, клопотань, запитів, тому витрати на правову допомогу з урахуванням положень ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» виходячи 40 відсотків мінімальної заробітної плати у 2016 р. з 01.05.2016 р. по 30.11.2016 р. 1450 грн., з 01.12.2016 р. по 31.12.2016 р. 1600 грн., з 01.01.2017 р. виходячи з 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1600 грн., становлять 5500 грн. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5500 грн. витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката.\~

Outcome: approved