Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням . Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , який за даною адресою не проживає з жовтня 2015 року. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює перешкоди позивачу в розпорядженні нею. Крім того, позивач вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідача. На підставі вищевикладеного, позивач просить в суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд звертає увагу, що за вимогами ст. 391 ЦК України право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном має саме власник майна. Натомість на підтвердження права власності на квартиру [ADDRESS] позивачем надана копія свідоцтва про смерть [PERSON] , копія заповіту, згідно з яким [PERSON] заповідає все належне їй майно [PERSON] , та копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 31 березня 2016 року. Крім того, матеріали справи містять копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08 квітня 2010 року, згідно з яким квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , а також копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 травня 2010 року, відповідно до якого Ѕ частка вказаної квартири належить [PERSON] . Вказані документи жодним чином не підтверджують право власності позивача на квартиру [ADDRESS] . Суд наголошує, що за вимогами, визначеними ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, звертаючись до суду із вимогою про визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою, позивач не надав правовстановлюючі документи, які підтверджують його право власності на вказану квартиру. Враховуючи в вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed