Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстрований 06.03.1983 р. Успенською селищною радою Лугутінського району Луганської області, актовий запис № 26. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося і причиною розірвання шлюбу є те, що мають різні погляди на життя, добробут в родині. В родині були конфлікти і відповідач до неї застосовував насильство, а саме в червні 2015 р, а також міг вилити на неї каву або чай, морально придушував її, весь час насміхався над нею, внаслідок чого вона нервувала, а потім їй доводилося лікуватися. На даний момент вони не ведуть спільного господарства, шлюбно - сімейні стосунки не підтримують і подальше спільне проживання з відповідачем вважає неможливим, збереження шлюбу недоречним. Стосунки, які склалися між нею та відповідачем перешкоджають їх подальшому спільному проживанню, тому примирення неможливо. Подальша наявність юридичного факту реєстрації шлюбу суперечить її інтересам і тому просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він згоден на розірвання шлюбу, якщо дружина подарує квартиру сину. В родині були конфлікти, насильство було тільки один раз, але дружина дуже емоційна і не адекватно реагує на його зауваження, нервує, а потім лікується. Вона вважає, що після розірвання шлюбу, їй буде краще, хоча вони продовжують жити разом. Дружина пропонує жити цивільним шлюбом. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.03.1983 р. в Успенській селищній раді Лугутінського району Луганської області, актовий запис № 26. Від шлюбу сторони не мають неповнолітній дітей. Як встановлено у судовому засіданні причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на життя. Позивач втратила до відповідача почуття поваги та кохання та не має наміру в подальшому проживати з ним однією сім'єю. На сьогоднішній час не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Судом надавався строк на примирення, але позивач наполягає на розірванні шлюбу. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе і тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище і наполягає щоб їй було залишено шлюбне прізвище після розірвання шлюбу, тому післяшлюбне прізвище позивача визначити як - «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved