Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до суду із заявою та просить встановити факт, що її мама [PERSON], [INFO], за національністю була німкою по лінії рідної матері [PERSON], шляхом внесення змін в актовий запис про народження [PERSON] №17 від 24.02.1979 року, складений Дулібською сільською радою народних депутатів виконавчого комітету Стрийського району Львівської області, а саме у графі «національність матері» змінити з «українка» на «німка». В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 12 листопада 1977 року її батьки [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблений актовий запис № 80. Після укладення шлюбу її мама змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON]. Від вказаного шлюбу 09.02.1979 року народилася заявник [PERSON]. У її свідоцтві про народження в графі батьки записані [PERSON] за національністю українець та [PERSON] за національністю українка. Мама заявниці [PERSON] походить від родини німців, у її свідоцтві про народження в графі батьки записано [PERSON] за національністю - українець та [PERSON] за національністю - німка. Окрім цього, у мами заявника є рідний брат - [PERSON], який на даний чаї виїхав на постійне місце проживання до Німеччини і у його свідоцтві про народження в графі батьки записані [PERSON] за національністю - українець та [PERSON] за аціональністю - німка. Згідно копії паспорта громадянина України серії VI- ФМ № 582006, виданого на ім'я [PERSON] національність останнього зазначено - німець. Заявник [PERSON] народилася і виховувалася в сімї етнічних німців, її мама [PERSON] та бабуся [PERSON] за національністю є німками. На даний час заявник бажає відновити та підтвердити дійсну національність, що необхідна їй для відновлення та збереження етнічного походженні її роду, дозволить частіше відвідувати її родичів у Німеччині, а також можливості користуватися пільгами, які гарантуються особам німецького походження. У зв'язку з вищенаведеним заявник [PERSON] зверталася до Стрийського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області з заявою про внесення змін до актового запису про її народження № 17 від 24.02.1979 року, а саме про внесення змін у графу національність матері з «українка» на «німка», але їй було відмовлено з тих підстав, що в актових записах про її народження № 17 від 24.02.1979 року національність її матері зазначено «українка» та про шлюб батьків № 80 від 12.11.1977 року національність нареченої зазначено «українка». А тому вона змушена звернутись з даною заявою до суду та просить її задоволити. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю, пославшись на обставини викладені в заяві та просить заяву задоволити. Представник заінтересованої особи Стрийського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином про час та місце розгляду справи був повідомлений. Заслухавши пояснення заявника, оглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини у справі, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні», громадяни України які належать до національних меншин мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. З висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану від 18.10.2016р., № 890/02.1.06-114 Стрийського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області вбачається, що [PERSON] відмовлено у внесенні змін в актовий запис про народження №17 від 24.02.1979 року складеного виконкомом Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, а саме виправити національність матері з українка на німка, у звязку з відсутністю підстав для внесення змін. З свідоцтва про народження серії ЯШ № 475352 виданого 20.03.1951 року вбачається, що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON], національність «українець» та [PERSON] національність «німка». З свідоцтва про шлюб серії І-ФМ № 311506 виданого 12.11.1977 року вбачається, що 12.11.1977 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . З свідоцтва про народження серії ІІ-СГ №361042 виданого 24.02.1979 року вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] національність «українець» та [PERSON] національність «українка». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявниця є її двоюрідною сестрою по лінії матері. Баба та мама заявниці були по національності німки. Вони знали, що їхнє коріння німецьке та спілкувалися на німецькій мові. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявниця являється її племінницею, мама заявниці родом із Закарпаття і мала німецьке коріння. Бабуся заявниці із мамою розмовляли німецькою мовою. Прізвище бабусі булло Вебер. Судом встановлено, що в актовому записі про народження заявника містяться записи про національність її батьків, зокрема те, що мама та батько заявниці за національністю були українцями. Відповідно до абз. 4 п. 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» від 07.07.1995 року № 12\~питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень, тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Посилання заявника на те, що вона хоче відновити національність своєї мами є безпідставним, оскільки встановлення факту національності не тягне для заявника правових наслідків, що підтверджується також, зокрема, і відсутністю у заяві вказівки на конкретне наслідкове значення. На підставі\~Указу Президента України № 70/99 від 27.01.1999 року\~втратив чинність\~Указ Президента від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності» і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи. В заяві не зазначено та до неї не надано заявником доказів, які б підтверджували, що встановлення факту національності мами породжує для заявника правові наслідки, які передбачені іноземним законодавством. Суд враховує, що в\~ст. 24 Конституції України\~закріплено рівність громадян та відсутність будь-яких привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Таким чином, на території України факт належності особи до будь-якої національності не тягне за собою юридичних наслідків. Згідно\~ст. 11 Конституції України\~держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Відповідно до ст. 300 України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські обєднання. Як визначено ст. 15 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські обєднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати звязки з особами своєї національності та їх громадськими обєднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій. Суд вважає, що в даному випадку право на індивідуальність, передбачене ст. 300 ЦК України не порушене, оскільки не зазначення в документах мами заявника національності «німка» не перешкоджає заявнику дотримуватися німецьких звичаїв, традицій, культури та виявляти почуття національного самоусвідомлення. Тобто, належність особи до певної національності залежить від її вільного волевиявлення і для реалізації особою своїх прав у цій сфері не потребує встановлення цього факту судовим рішенням, а не зазначення в документах мами заявника національності німка не перешкоджає заявниці відновлювати та зберігати етнічні походженні її роду, частіше відвідувати її родичів у Німеччині, а також можливість користуватися пільгами, які гарантуються особам німецького походження. Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви за безпідставністю заявлених вимог.

Outcome: dismissed