Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частки зазначеної квартири. Вимоги мотивовані тим, що позивач знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 вересня 1999 року, на теперішній час звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Під час шлюбу за сумісні кошти подружжя було придбано квартиру [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2004 року право власності було зареєстровано за відповідачкою. Відповідач у добровільному порядку не відмовляється визнати за позивачкою право власності на ? частку квартири [ADDRESS], але до нотаріус звертатися з відповідною заявою не хоче. Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, просить задовольнити позов. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає установленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 24 вересня 1999 року (а.с. 10). Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Феодосійського міського суду від 09 грудня 2013 року (а.с. 25). 13 листопада 2004 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], засвідчений приватним нотаріусом Феодосійського міського нотаріального округу, АР Крим, [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 6812 (а.с. 13, 28). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно вимог ст.ст. 69, 70, 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуюче визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку про те, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін, частки сторін у спірної квартирі є рівними, а тому позовні вимоги про визнання спірної квартири спільної сумісною власністю подружжя, про визнання за сторонами права власності на ? частку спірної квартири відповідно за кожним підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат необхідно провести відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Судовому засіданні 10.02.2014 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення, повний текст рішення виконано 14.02.2014 року.

Outcome: approved