Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просить суд, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та стягувати з відповідача на користь [PERSON] на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 13 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подав, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Мазанович Н.П. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки - [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є двоюрідною сестрою позивача [PERSON] Відповідача [PERSON] останній раз бачила років п`ятнадцять назад, де він зараз не знає. Дитина [PERSON] називає батьком іншого чоловіка, з яким проживає позивач. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] , представника третьої особи Мазанович Н.П . , допитавши свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що стверджується короткою випискою з книги реєстрації актів про народження Міської ради м. Монтебеллуа, Провінції Тревізо Італійської Республіки від 19 червня 2009 року. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2005 року було розірвано. Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] № 08-625 від 15 квітня 2019 року, неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] м. Монтебеллуа Італійської Республіки. З дружиною та дитиною [PERSON] жодних стосунків не підтримував. Донька перебуває на утриманні мами. Неповнолітня [PERSON] вважає батьком нинішнього чоловіка мами, який з 2005 року виявляє батькьківське піклування та виховує її як доньку. Дитина не знає де знаходиться її тато, не пам`ятає його і не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до роз`яснень в п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляє належної турботи та любові до дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її здоров`ям та матеріально не забезпечує. Оскільки, позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки буде відповідати інтересам дитини, суд дійшов до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON] як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, має постійне місце проживання. З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задоволити, стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 13 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів відповідає вимогам законодавства з врахуванням обов`язку та можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до ст. 430 ЦПК України. Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 704,80 грн. судового збору та стягнути з відповідача в дохід держави 704,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved