Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги Великоолександрівського району Херсонської області про поновлення на роботі посилаючись на те, що вона відповідно до наказу № 1 від 02.01.2014р. була прийнята на посаду 0,5 ставки лікаря терапевта Великоолександрівської амбулаторії як зовнішнього сумісника та 07.10.2015р. звільнена з займаної посади за власним бажанням але звільнення проведено з порушенням закону. Вона дійсно 07.10.2015р. на прохання головного лікаря комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги Великоолександрівського району Херсонської області подала заяву про звільнення за власним бажанням, бо керівник повідомила, що на її місце є молодий сімейний лікар, якого вона має намір прийняти з наступного дня. Але в цей же день, 07.10.2015р. вона відкликала свою заяву про звільнення, подавши відповідну заяву у відділ кадрів, однак їй пояснили, що подавати таку заяву запізно, бо вже видано наказ про її звільнення. З цим наказом під підпис була ознайомлена лише 27.10.15р. Звільнення вважає незаконним, поскільки після написання заяви не минуло передбачені ст.38 КЗпПУ 2 тижні і в цей період вона має право відкликати свою заяву про звільнення, що вона і зробила. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги і пояснила, що вона з 1991 року працює на посаді фізіотерапевта в Великоолександрівській центральній районній лікарні та 12 років працювала дільничним терапевтом в районній поліклініці по сумісництву. У зв»язку з реорганізацією вона з січня 2014 року працює по сумісництву в комунальному закладі Центр первинної медико-санітарної допомоги Великоолександрівського району Херсонської області. В період її відпустки та навчання на курсах підвищення кваліфікації в серпні-вересні 2015р. в її кабінеті працював новий сімейний лікар з яким її познайомили і пояснили, що він буде працювати в Чкаловській амбулаторії. Після виходу на роботу на посаду сумісника, 07.10.15р. об 11 год. 30 хв. її попросили зайти до головного лікаря, яка їй повідомила, що з наступного дня на її робоче місце приймуть нового лікаря, бо Чкаловська сільська рада, на території якої він повинен працювати в амбулаторії, не надає йому житла. Керівник сказала їй зайти у відділ кадрів написати заяву на звільнення. В гарячці вона у відділі кадрів під диктовку написала заяву про звільнення за власним бажанням. Після цього вона не більше як через годину написала та принесла до відділу кадрів заяву про відкликання поданої заяви про звільнення, бо вирішила, що немає ніякої вагомої підстави для її звільнення з посади сумісника. Але у відділі кадрів їй сказали, що вже видано наказ про її звільнення з яким вона ознайомилась під розпис, коли звернулась за отриманням документів для звернення до суду 27.10.15р. Вважає звільнення незаконним, бо написала заяву під тиском, писала під диктовку, відкликала заяву про звільнення в передбачений законом строк. Представник відповідача позов не визнав, надав письмові заперечення, пояснив, що [PERSON] прийшла до відділу кадрів близько 10 години і пояснила, що була у головного лікаря комунального закладу центр первинної медико-санітарної допомоги Великоолександрівського району Херсонської області і хоче написати заяву за власним бажанням. Вона їй продиктувала текст, зателефонувала до [PERSON]В, щоб уточнити дату звільнення і та їй підтвердила, що звільнення провести з 7 жовтня про що [PERSON] зазначила у заяві та залишила її у відділі кадрів. Вона з заявою підійшла до головного лікаря, яка поставила резолюцію і було видано наказ про звільнення [PERSON] Пізніше прийшла [PERSON] і принесла заяву про відкликання поданої заяви про звільнення, яку залишила. Вона з цією заявою підійшла до [PERSON], яка поставила резолюцію «до відома» бо вже був наказ про звільнення та вказала час отримання цієї заяви 13 год. 15 хв., після закінчення робочого часу, бо [PERSON] працювала з 8 години до 11 години 15 хвилин за графіком. Звільнення проведено у відповідності до вимог ст.38 КЗпПУ поскільки в заяві зазначено дату звільнення, причину звільнення за власним бажанням вказувати не обов»язково, заява про відкликання була подана після винесення наказу про звільнення, [PERSON] наступного дня на роботу не вийшла, не вимагала скасування наказу про звільнення. За працівником закріплено право на розірвання трудового договору з обов»язковим попередженням, а не правом працівника двотижневого відпрацювання. Крім того, поновити [PERSON] на посаді неможливо, бо вона не має для цього відповідної освіти відсутня спеціалізація за фахом «Терапія» (інтернатура, курси спеціалізації), відсутній сертифікат лікаря-спеціаліста за фахом «Терапія», що є обов»язковою вимогою при прийнятті на роботу. Цей факт було з»ясовано вже після її звільнення. Твердження позивачки, що на її місце мали намір прийняти молодого сімейного лікаря [PERSON] не відповідає дійсності бо він прийнятий на роботу до Чкаловської сільської лікарської амбулаторії оскільки отримав туди призначення після навчання і керівник має намір його там і залишити після вирішення питання з надання йому житла. Дійсно, у зв»язку з виробничою необхідністю згідно наказу [PERSON] на період відпусток лікарів [PERSON] та [PERSON] вів прийом у Великоолександрівській амбулаторії. Поскільки на 07 жовтня 2015р. вони вийшли з відпусток то з 08 жовтня 2015р. видано наказ на заміщення ним лікаря-терапевта [PERSON] на період її відпустки. В цей період головний лікар намагається вирішити питання надання житла молодому лікарю в с.Чкалово та звертається за роз»ясненнями що робити далі з працевлаштуванням [PERSON] Прийняти його на роботу до [PERSON] амбулаторії можливо лише після узгодження питання з Міністерством охорони здоров»я. Вислухавши позивачку та представника відповідача, свідка, дослідивши подані матеріали суд приймає до уваги слідуюче. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працювала в комунальному закладі Центр первинної медико-санітарної допомоги Великоолександрівського району Херсонської області на посаді дільничного лікаря-терапевта Великоолександрівської амбулаторії ЗПСМ як зовнішній сумісник, про що свідчать пояснення сторін, подані копії документів тарифікаційний список, графік роботи. 07 жовтня 2015р. [PERSON] подала на ім»я головного лікаря [PERSON] заяву в якій просила звільнити її з займаної посади з 07.10.2015р. за власним бажанням, що підтверджує копія заяви. В цей же день було видано наказ № 27 від 07.10.2015р. про звільнення [PERSON] з посади з 07.10.2015р. за власним бажанням, ст.38 КЗпПУ, як зовнішнього сумісника. Стаття 38 КЗпПУ передбачає право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні у разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання та інші поважні причини), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. В поданій [PERSON] заяві зазначено строк звільнення, але не вказано причину звільнення, яка б давала можливість, згідно ст.38 КЗпПУ, звільнити працівника в строк, який він просить. Тобто, скоротити передбачений законом двотижневий термін попередження. Якщо працівник у своїй заяві не вказав причин, що свідчить про неможливість продовження роботи, звільнення не може відбутися раніше настання двотижневого строку, наданого працівникові для письмового попередження власника або уповноваженого ним органу. Таке положення зумовлено тим, що після закінчення зазначеного терміну працівник може залишитися на роботі й не вимагати розірвання трудового договору. Працівник також має право відкликати заяву про звільнення до настання двотижневого строку. В даному випадку [PERSON] в той же день подала заяву про відкликання своєї заяви про звільнення. Їй пояснили, що вже видано наказ, але його копія чи виписка [PERSON] не видавались бо, як пояснила представник відповідача [PERSON], вона не просила. При огляді книги наказів відповідача встановлено, що після тексту наказу внизу мається підпис без дати [PERSON], яка пояснила, що з наказом її ознайомили, коли вона звернулася у відділ кадрів за документами, необхідними для звернення до суду 27.10.2015р. Представник відповідача, яка працює інспектором з кадрової роботи, не змогла пояснити, коли [PERSON] ознайомили з наказом про звільнення. Суд також вважає, що заява про звільнення була написана позивачкою під тиском і не є її волевиявленням. Представник відповідача [PERSON] пояснила суду, що до написання [PERSON] заяви про звільнення вона з нею не спілкувалася, заяву їй принесли з відділу кадрів і вона поставила резолюцію про видачу наказу. На даний час 0,5 ставки лікаря терапевта є вакантною. Позивачка пояснила, що була викликана до головного лікаря, яка повідомила, що з наступного дня на її місце виходить працювати новий лікар, якому не дають житла в с.Чкалово і щоб вона зайшла у відділ кадрів та написала заяву за власним бажанням. Представник Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги Великоолександрівського району Херсонської області [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що у відділ кадрів прийшла [PERSON], пояснила, що була у головного лікаря і попросила написати заяву за власним бажанням. Текст заяви вона їй продиктувала, щоб уточнити дату звільнення, зателефонувала головному лікарю, яка підтвердила, що [PERSON] слід звільнити з 07.10.2015р., що і вказали в заяві. З наступного дня в кабінеті, де працювала [PERSON], прийом хворих проводив новий лікар, якого тимчасово, у зв»язку з виробничою необхідністю згідно наказу прийняли до Великоолександрівської амбулаторії. В своїх судових рішеннях Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ справа № 6-6656св15, Верховний Суд України справи № 6-16551св08; № 6-14270св08; 6-120цс12 висловили правову позицію щодо безумовного права працівника на відкликання поданої ним заяви про звільнення за власним бажанням протягом двотижневого строку, встановленого ст.38 КЗпПУ, вимога щодо дотримання даного строку є обов»язковою. За змістом статті 38 КЗпПУ працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. Відповідно до ст.360 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд не може враховувати пояснення про неможливість поновлення на роботі через відсутність у позивачки відповідної кваліфікації поскільки перевіряє законність звільнення за ст.38 КЗпПУ, а для звільнення з вказаних підстав передбачено інший порядок розірвання трудового договору. Тому, в силу викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved