Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи позов тим, що подружнє життя не склалося через часті сварки та непорозуміння, що призвело до припинення шлюбних відносин. В зв'язку з цим в подальшому не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем. У попереднє судове засідання позивачка - [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. [PERSON] надала до суду заяву від 25.02.2014 року, в якій просить провести розгляд справи без її участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує повністю, просить шлюб розірвати, а після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с.27). У попереднє судове засідання відповідач - [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. [PERSON] надав до суду заяву від 19.02.2014 року, в якій просить провести розгляд справи без його участі, зазначивши що пред'явлений до нього позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки шлюбні відносини з позивачкою припинили ще у 2007 році. (а.с. 25). Ч. 4 ст. 130 ЦПК України передбачає ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи (а.с. 1-26), приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 жовтня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у Артемівській селищній раді Чутівського району Полтавської області, про що зроблено відповідний запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 28.10. 2000 року (а.с. 3). Від цього шлюбу, сторони мають спільних дітей: донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 серпня 2001 року, виданого Артемівською селищною радою Чутівського району Полтавської області, та зроблено відповідний актовий запис № 24 в книзі реєстрації народжень(а.с.7) та сина - [PERSON] , [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 березня 2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області, та зроблено відповідний актовий запис № 3 в книзі реєстрації народжень(а.с.6) Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони фактично не підтримують подружніх відносин протягом останніх шести років, у них виникають постійні непорозуміння, сварки, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки - [PERSON], відповідача - [PERSON] та інтересам їх спільних малолітніх дітей. Задовольняючи позовні вимоги позивачки - [PERSON] до відповідача - [PERSON], про розірвання шлюбу, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивачки слід стягти судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved