Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування майном, в якому зазначила, що їй та відповідачу на праві приватної власності належить по 1/2 частини квартири [ADDRESS]. З метою визначення порядку користування належною їй власністю, сплати комунальної плати кожним співвласником, за відсутності можливості добровільно вирішити ці питання, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом і визначити порядок користування вказаною квартирою, виділивши їй в користування кімнату площею 12,5 кв. м, в користування відповідачу кімнату площею 13,6 кв.м, залишивши в спільному користуванні кімнату площею 18,1 кв.м, ванну кімнату, туалет, кухню, коридор. Крім того, просила розділити особові рахунки для сплати комунальних послуг, оскільки протягом тривалого періоду часу у сторін виникають непорозуміння з цього питання. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, уточнила, що такий порядок користування квартирою склався після розділу майна за рішенням суду, в кімнаті відповідача знаходиться лоджія, а також в квартирі наявна вбудована шафа, яка також знаходиться у їх спільному користуванні. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи ТОВ «УЮТ-2011» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши позивача, третю особу, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що спірна квартира, яка знаходиться за адресою: м. Кривий ріг вул. Електрозаводська, 11/45, належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності кожному з них по 1/2 частині (а.с. 15, 17-19). Відповідно до технічного паспорту на спірну квартиру загальна площа квартири становить 61,9 кв.м., житлова площа\~44,2 кв.м., та складається з трьох житлових кімнат площею 12,5 кв.м., 18,1 кв.м., 13,6 кв.м., а також з таких приміщень: коридор, туалет, ванна кімната, кухня, вбудована шафа, балкон, лоджія (а.с. 16). Як визначено\~ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. \~317, ст.\~319, ст.\~321 ЦК України\~власник володіє,\~користується, розпоряджається\~своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів\~\~їх\~\~сімей\~\~і\~\~мають\~\~право\~розпоряджатися\~цією власністю\~\~на\~\~свій\~розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2\~ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. П. 14\~Постанови Пленуму Верховному суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 розяснено судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або\~\~які\~\~можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено\~порядок користування\~приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. На підставі викладеного суд вважає, що вимоги позивача в частині визначення порядку користування квартирою законні та правомірні, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про зобовязання комунальних служб м. Кривого Рогу відкрити окремі фінансово-особові рахунки для сплати комунальної плати, суд вважає їх не підлягаючими задоволенню, в звязку з відсутністю конкретизації кола осіб, яких позивач вважає за необхідне зобовязати вчинити дії, а також з тим, що саме вирішення в судовому порядку питання про порядок користування квартирою надасть змогу врегулювати спір про оплату комунальних послуг співвласниками.

Outcome: partial