Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні та виселення з квартири. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44,1 кв. м. відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1772851 від 21.10.2003р. Право власності на зазначену квартиру виникло на підставі Договору купівлі-продажу квартири Р №5223 від 26.07.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Факт права власності позивача на квартиру за адресою: [ADDRESS] є доведеним рішенням Апеляційного суду Львівської області від 03.05.2012р. Відповідачі здійснюють перешкоди у користуванні вищезазначеною квартирою. Просить виселити відповідачів з квартири за адресою: [ADDRESS] та зняти з реєстрації. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення викладені у позовній заяві, просить задоволити позов і повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечив, зазначив, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.04.2009 р., було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 26.07.2003р. між [PERSON] та [PERSON]. Рішення набрало законної сили. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. У силу положень ст. ст.21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 369 ЦК всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної сумісної власності. Виходячи з цих положень, правовий режим спільної сумісної власності визначається з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження сумісною власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК). Право на судовий захист та його спосіб передбачено ст.16 ЦК України і, зокрема, ст. 391 цього ж кодексу, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 44,1 кв.м. від 26.07.2003р., що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] , зареєстрований в реєстрі №5223. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ЛОДК БТІ та ЕО від 21.10.2003р. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 03.05.2012р. по справі за апеляційною скаргою [PERSON], правонаступниками якого є [PERSON], [PERSON], [PERSON]., на рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.04.2009 по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод, стягнення моральної шкоди, зобов'язання до вчинення дій, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.04.2009 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 26.07.2006 року між [PERSON] та [PERSON]., стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 10 000 грн. моральної шкоди, зобов'язання Пустомитівського РЕМу Львівської області не чинити [PERSON] перешкод в оформленні договору щодо підключення електричної енергії до житлового будинку [ADDRESS], скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовими рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляду інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Положеннями статті 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною першою ст.109 ЖК Української РСР визначено, що виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно ст.ст. 317, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов про виселення відповідача у примусовому порядку без надання іншого житла підлягає задоволенню, оскільки після набрання законної сили рішенням Апеляційного суду Львівської області від 03.05.2012 р. право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] припинено, вони повинні добровільно виселитись із спірної квартири. Відповідно до довідки ЛКП «Навколо базару» від 20.10.2014 №2360 в квартирі за адресою: [ADDRESS] реєстровано [PERSON] з 22.08.2002р. Таким чином, сукупність вищенаведених встановлених обставин справи доведена позивачем частково, що, в свою чергу, дає суду підстави визнати позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Outcome: dismissed