Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Департамент реєстраційних послуг ЗМР про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований її син, [PERSON] , який не є співвласником квартири та фактично в ній не проживає з 29.12.2016 року, особистих речей відповідача не виявлено, спальних речей та інших ознак, що вказують на фактичне проживання за цією адресою також не має. Відповідач витрат на утримання будинку не несе, комунальні послуги не сплачує, знятися з реєстрації добровільно не бажає. Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі позбавляє останню можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом прийняття рішення про визнання [PERSON] таким, що позбавлений права користування квартири [ADDRESS] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2020 року провадження по справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за наявними доказами, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв не надав. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надав, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О., [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з договором дарування 1/2 частки квартири від 15.08.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Боднар Н.В., [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 01-71/3471 місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 31.05.2006 року по теперішній час. Згідно з актом комісії ОСББ «Провулок Тихий» про непроживання та відсутність особистих речей від 30.07.2020 року, [PERSON] на цей час і більше ніж останні 3 роки в квартирі [ADDRESS] фактично не проживає, особистих речей не виявлено, спальних місць (спальних речей) та інших ознак, що вказують на фактичне проживання [PERSON] ( [INFO] ) за цією адресою також не має. В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , які кожен окремо зазначили, що [PERSON] більше трьох років мешкає за адресою: [ADDRESS] одна, інші особи або їх речі в квартирі відсутні. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З`ясувавши всебічно, повно та об`єктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність, допустимість та достовірність, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. При цьому, суд вважає, що відповідач обґрунтованого заперечення та відзиву на позов не подав, в судове засідання не з`явився і жодним чином позовні вимоги не спростував. Належних та допустимих доказів тому, що він не втратив інтерес до спірної квартири, бажає там мешкати, але з поважних причин не може цього зробити, суду не надав. Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved