Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог вказала, шо 11.07.2015 року уклала шлюб з відповідачем, про що зроблено запис про одруження за № 495 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною їхнього розлучення являється те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами, шлюб існує формально, спільного господарства не ведуть, а тому сумісне проживання не можливе. Тому [PERSON] звернулася із вказаною позовною заявою до суду та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, при цьому подала заяву про слухання справи у її відсутності. Заявлений позов підтримує повністю та просить його задовольнити і залишити прізвище «Черниш». У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився по невідомих суду причинах, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Оскільки учасники справи в судове засідання не зявилися, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 11.07.2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 495, відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ОЛ № 087066 (а.с. 4). З копії свідоцтва про народження серії І-СР № 231566 від 02.08.2016 року, виданого виконавчим комітетом Червонокутської сільської ради Жашківського району Черкаської області, вбачається, що позивач та відповідач мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що передбачено ч. 1 ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки, взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, термін на примирення бажаного результату не надав. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом ураховано, що відповідачем визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, з відповідача, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 - 115 СК України та

Outcome: approved