Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що є матір`ю неповнолітньої [PERSON] [INFO] , з батьком якої, [PERSON] не перебувала у шлюбі. За спільною заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] . Вона, позивач працює в благодійній організації «Київський благодійний фонд «Здорова нація» як волонтер, заробітної плати не отримує, для створення належних умов проживання та виховання дочки коштів не вистачає. Дитина постійно потребує нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на навчання, але для всього цього необхідно мати значні кошти, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, вона сама не здатна в повній мірі цього забезпечити. З вересня 2014 року вона не проживає з відповідачем, не ведуть спільного господарства. Відповідач відносин не підтримує з нею, позивачкою та дитиною, то вона не має достовірних відомостей про те, де працює відповідач. Позивач [PERSON] просить: - стягувати з відповідача на утримання доньки [PERSON] [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000.00 гривень. Згідно ухвали суду від 06.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] , отримавши 21.04.2020 року копію позовної заяви з додатками, ухвалу суду від 06.03.2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800300064600, відзив не надав. Згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19) строки визначені законом та судом продовжуються на строк дії такого карантину. Ні позивачем [PERSON] ні відповідачем [PERSON] не надано заяв про продовження процесуальних строків. Судом були створені учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, наданням строку для подачі відзиву. Кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України. \~ \~ \~ \~Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Axen v.Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 ст.6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Між сторонами виникли правовідносини, які регламентуються вимогами ст.180 СК України, якою передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Статтею 182\~СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2\~ст.182\~СК України\~передбачено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] , виданого 21.01.2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського управління юстиції, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки №25 від 15.01.2020 року, виданої Гавронщинською сільською радою Макарівського району Київської області, [PERSON] з донькою [PERSON] з 27.06.2014 року проживають в [ADDRESS] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, належними, допустимими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач-батько повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено.

Outcome: approved