Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], 3-х років. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі, її колишній співмешканець, [PERSON] Донька зараз проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Звернення до суду викликане тим, що відповідач [PERSON] покинув її разом з дитиною та з того часу не допомагає матеріально ні дитині, ні їй. Донька увесь цей час проживає разом з нею, вона сама повністю забезпечує її утримання та виховання, бо її батько нею не цікавиться та не допомагає ніяким чином. Оскільки відповідач грошей на утримання дитини не надає, вона була вимушена звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання їх доньки. Судовий наказ вже було винесено, але він на даний момент ще не вступив у законну силу. Оскільки вона зараз не працює, бо доглядає малолітню дитину, будь-які додаткові кошти їй дуже потрібні для забезпечення нормального існування її та дитини, вона хоче також стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, до досягнення донькою 3-х років. В судовому засіданні позивач [PERSON], вимоги викладені у позові підтримала повністю, посилаючись на обставини позову. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні вказав, що не визнає позовні вимоги заявлені позивачкою [PERSON], до суду надав відзив на позовну заяву, у якій вказав, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вони не є та ніколи не були подружжям. Проживати разом вони лише намагалися. На початку літа 2017 року позивачка [PERSON] подала заяву про розлучення зі своїм колишнім чоловіком, яке відбулось у вересні 2017 року. В липні 2017 року вони стали проживати у його батьків в Павлівці, при цьому спільного господарства не вели, бо жили за рахунок батьків. В березні 2018 року почали проживати в с. Бойове, а в квітні у них народилася дочка [PERSON]. В липні 2018 року вони припинили спроби спільного проживання, оскільки так і не змогли знайти порозуміння один з одним. Крім того, він не може утримувати дружину, так як його дохід йому цього не дозволяє. Разом з тим, йому потрібно сплачувати аліменти на утримання дитини. Згідно вищезазначеного та копії довідки про доходи від 23.11.2018 року №348, він не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивача [PERSON] Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали разом. За час спільного проживання у них народилася дитина, дочка [PERSON], [INFO], що підтверджуєтьсякопією свідоцтва про народження серія І-КГ №256958, від 26.04.2018 року. Згідно копії свідоцтва про народження дитини, відповідач записаний батьком дитини. Згідно копії Довідки Виконкому Щорсівської сільської ради Генічеського району, Херсонської області №828, від 17.10.2018 року, разом з позивачкою [PERSON] проживає дочка [PERSON], [INFO]. У відповідності до ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач офіційно працевлаштований, інших утриманців немає. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що відповідач є особою працездатного віку, протипоказань за станом здоров'я не має, інших аліментних зобов'язань не несе, на обліку у центрі зайнятості не перебував, на час звернення до суду мав постійне місце роботи, відтак є фінансово - спроможним, а тому в змозі утримувати матеріально як дитину так і дружину. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, дослідивши доводи позивача викладені у позові, відзив на позовну заяву відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача має бути стягнуто аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі встановленому Законом. Згідност. 430 ч.1 п.1 ЦПК Українизазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved