Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 12.07.2013 р. вона уклала шлюб із відповідачем. Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] Вважає, що шлюбні відносини між ними припинились, з причин того, що в них різні погляди на сім'ю та обов'язки подружжя, відсутнє взаємопрозуміння та повага один до одного. На підставі чого в сім'ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Позивач вважає, що немає подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки та неможливо зберегти сім'ю. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу відновити їй дівоче прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просить: розглянути справу у її відсутність; позовну заяву підтримує; проти ухвалення заочного рішення не заперечує; просить не надавати термін на примирення (а.с. 19). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився. Під час виклику у судове засідання на 22.08.2017 р. отримав позовну заяву та був належним чином повідомлений про місце дату час та місце судового розгляду, про що свідчить розписка в матеріалах справи (а.с. 17). Подальші повідомлення про виклик до суду відповідача, зокрема на 10.10.2017 р., повертались з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 24-25, 34-35, 37-38). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. Відповідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду», суди застосовують при розгляді справ Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду, як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989р. у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] умисно не з'являється у судове засідання, не повідомляє про причини неявки, не цікавиться ходом розгляду справи (хоча про існування якої йому відомо), у зв'язку з чим, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення.

Outcome: approved