Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.03.2005 року помер її чоловік [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в м. Ківерці по вул. Ціолковського, 53, Волинської області. Вищезгаданий будинок був збудований нею та спадкодавцем [PERSON] під час перебування у шлюбі, а тому належав обом на праві спільної сумісної власності. Їхня донька [PERSON], яка є відповідачем у справі від прийняття спадщини, після смерті відмовилась. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в м. Ківерці по вул. Ціолковського, 53, Волинської області в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] та на 1/2 їх частину, як на частку в спільному майні пожружжя. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити без її участі /а.с.24/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про визнання заявленого позову та проведення розгляду справи без її участі /а.с.23/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №000345, виданого відділом РАЦС Ківерцівського РУЮ Волинської області від 14.03.2005 року, [PERSON] помер 12.03.2005 року /а.с.6/. Як вбачається з акту Луцького міжміського бюро технічної інвентаризації від 27.12.1959 року [PERSON] відведено в натурі земельну ділянку в м. Ківерці по вул. Ціолковського, 20, Волинської області та рішенням виконавчого комітету Ківерцівської міської ради від 11.12.1959 року №206, яким [PERSON] дозволено будівництво індивідуального житлового будинку в м. Ківерці по вул. Ціолковського,20, Волинської області. Крім того, договором про надання у безстрокове користування від 15 березня 1960 року на підставі вищезазначеного рішення [PERSON] передано у безстрокове користування земельну ділянку яка розміщена в м. Ківерці по вул. Ціолковського,20, Волинської області/а.с.8-10/. Згідно довідки Ківерцівської міської ради від 22.03.2016 року № П-132 житловий будинок померлого [PERSON] фактично знаходиться в м. Ківерці по вул. Ціолковського, 53, Волинської області /а.с.12/. Родинні відносини спадкодавця [PERSON] з позивачем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження серії ЯФ № 528863 від 06.11.1955 року, актовий запис - № 19/а.с.7/. Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, і як передбачає ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином майно, що рахується за померлим [PERSON] набуте під час шлюбу з [PERSON], тому належить їм на праві спільної сумісної власності, і відповідно розмір частки позивача у ньому складає 1/2, а інша 1/2 частина майна підлягає спадкуванню. Згідно повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори № 733/01-16 від 22.04.2016 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 43688082 від 22.04.2016 року, після смерті [PERSON], який помер 12.03.2005 року, було заведено спадкову справу №406/2007 рік. 04.07.2007 року із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася дружина спадкодавця [PERSON] за № 632. Інші спадкоємці до Ківерцівської державної нотаріальної контори не зверталися /а.с. 27-28/. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, протягом шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Разом з тим, постановою нотаріуса Ківерцівської державної нотаріальної контори від 12.03.2016 року № 404/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в м. Ківерці по вул. Ціолковського, 53, Волинської області в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] та право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в м. Ківерці по вул. Ціолковського, 53, Волинської області, як на частку спільної сумісної власності у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця /а.с. 11/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Від так, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 328, 368, 392, 1222, 1261, 1267-1270 ЦК України,

Outcome: approved