Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про вселення та зобов,язання не чинити перешкод у користуванні часткою в житловому будинку. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Маховкою Ю.І. 03.10.1990 року, позивач володіє 43/100 часткою житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту від 10.04.2009 року даний будинок складається з двох квартир загальною площею 137.3 кв. м., в тому числі квартира №1 площею 91.7 кв. м., з яких коридор 3.8 кв. м., вітальня 9.3 кв. м., житлова 10.6 кв. м., житлова 22.9 кв. м., коридор 8.1 кв. м., кухня 14.8 кв.м., ванна кімната 3.0 кв. м., санвузол 0.9 кв. м., коридор 0.6 кв.м., коридор 17.7 кв.м., та квартира №2 площею 45.6 кв.м., з яких коридор 5.9 кв.м., житлова 11.1 кв. м., житлова 16.7 кв. м., веранда 11.9 кв.м. Будинок має два окремі входи. Відповідач [PERSON] являється співвласником даного будинку. Він замінив замки на вхідних дверях квартири №2, що належить позивачу та чинить перешкоди у користуванні майном. Відповідач добровільно не бажає допускати позивача до його власності в спірному будинку. Позивач неодноразово зверталася до нього з проханням не чинити перешкод у користуванні частиною власності. Враховуючи право позивача на 43/100 частки власності [PERSON] вважає, що відповідач [PERSON] незаконно не допускає її до свого майна. [PERSON] просить суд вселити її в житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], Київської області та зобов,язати відповідача [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні житловим будинком за адресою: [ADDRESS], Київської області. [PERSON] також просить суд стягнути із відповідача [PERSON] на її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. за розгляд справи в суді. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявила, що дії і висловлювання представника відповідача [PERSON] вона вважає недобросовісними і не об,єктивними, так як її брат [PERSON] нині покійного діда не доглядав, бив його, прибігав з рушницею, висловлював погрози. [PERSON] бив і її, як сестру, щоб вона не ходила до будинку по [ADDRESS] і не надавала допомогу діду. Вона на законних підставах має свою частину власності у спірному будинку, а [PERSON] чинить їй перешкоди і не допускає до будинку, тому просить суд задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], пояснив суду, що його доверителька [PERSON] має свідоцтво про право власності на 43/100 частки житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS], Київської області, і до якого тривалий час не може потрапити, так як її брат [PERSON] чинить їй перешкоди в користуванні власністю. Між сторонами немає домовленості чи рішення суду про порядок користування даним житловим приміщенням. [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача як в усній формі, так і в письмовій та зі свідками приходила до домоволодіння по [ADDRESS] щоб потрапити до частини у власності на дане житло. З даного приводу складалися відповідні акти за участю депутата Баришівської селищної ради, направлялись заяви в різні установи, але [PERSON] в тому числі і в присутності свого представника [PERSON] не допускає до будинку позивача. [PERSON] наполягає на задоволенні позовних вимог про вселення [PERSON] до спірного будинку та не чинити їй перешкоди в користуванні власністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти заявленого позову та пояснив суду, що його доверитель [PERSON] позов також не визнає. Позивачка [PERSON] проживала в цьому будинку до 1968 року поки не одружилась. [PERSON] вказує на те, що поки не буде вирішене питання розподілу житлового будинку в натурі, [PERSON] не може бути вселена до спірного будинку. Окрім того зазначив що ніяких перешкод в користуванні будинком позивачкою він не бачить і в той же час не заперечує ту обставину, що при намаганні позивачки потрапити до будинку, він при цьому був присутній. Відповідач [PERSON] до суду на розгляд справи не з,явився на жодне судове засідання. Свідок по справі [PERSON] пояснив суду, що знає [PERSON], який запросив його 01.02.2016 року засвідчити намагання потрапити позивача [PERSON] до частини належного на праві власності житлового будинку по [ADDRESS]. Там знаходився депутат Баришівської селищної ради [PERSON], дільничий інспектор [PERSON]. адвокат [PERSON] та чоловік позивача [PERSON] На подвір,я зайшов [PERSON], а із подвір,я на вулицю вийшов [PERSON] та запитав у присутніх, чи є у них рішення суду про вселення [PERSON] і сказав їм - допобачення. На подвір,я домоволодіння також заходив дільничий інспектор [PERSON]., говорив з [PERSON] Потім обидва вийшли на вулицю, де [PERSON] сказав всім, що вини можуть бути вільні. Свідок [PERSON] пояснив суду, що знає [PERSON] на протязі 10 років, який заросив його 01.02.2016 року бути присутнім вна той час чи допустить [PERSON] позивача [PERSON] до її частини домоволодіння по [ADDRESS]. Присутніми при цьому були: депутат Баришівської селищної ради [PERSON], дільничий інспектор [PERSON]. Всі вони підійшли до помешкання. На територію дворища позвали лише депутата [PERSON] і дільничого [PERSON]. З території домоволодіння до фіртки вийшов адвокат [PERSON] та запитав: хто ви такі і чого прийшли?. [PERSON] відповів, що [PERSON] їх запросив. [PERSON] сказав, що він є офіційним представником власника та сказав всім допобачення і закрив фіртку. [PERSON] на подвір,я так і не зайшла. Свідок [PERSON] пояснив суду, що 20.02.2016 року його попросив [PERSON] бути присутнім при намірах позивача потрапити до будинку по [ADDRESS]. Також були присутні:депутат Баришівської селищної ради [PERSON], дільничий інспектор [PERSON]., гр-н [PERSON] та батьки [PERSON] Запитали у [PERSON] чи допустить він до домоволодіння, але [PERSON] та адвокат [PERSON] сказали покинути домоволодіння. [PERSON] з батьками хотіли зайти до будинку, але їх не пустили. Були складені акти про не допуск до приміщення будинку позивача. [PERSON] на фотоапарат знімав обставини не допуску до будинку. В поточному році два тижні до цього [PERSON] вже не допускав навіть на подвір,я позивача і сказав, що викличе поліцію. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він з представником позивача [PERSON] перебуває в дружніх відносинах. 02.03.2015 року його запросив [PERSON], де він, [PERSON], депутат селищної ради [PERSON] зібралися біля воріт будинку по [ADDRESS]. Вийшов [PERSON]. [PERSON] попросив дозволу потрапити до будинку, але [PERSON] в свою чергу мотивував якимось рішенням суду і не допустив їх до будинку. У [PERSON] були два різни акти. Один про те, що допустять до будинку, а другий, що не допустять до будинку. 20.02.2016 року о 13 годині 30 хв. [PERSON] зі своєю матір,ю та батьком в присутності [PERSON] знову намагались потрапити до домоволодіння. Однак [PERSON] почав кричати, що ламають ворота і обидва рази ніхто не міг зайти на подвір,я. [PERSON] все це знімав на мобільний телефон. В обох актах свідок ставив свій підпис. Свідок [PERSON] пояснив суду, що в Баришівській селищній раді, як депутат отримав 27.01.2016 року доручення за ініціативою представника позивача [PERSON] вийти до домоволодіння по [ADDRESS]. [PERSON] показував йому копію свідоцтва про право власності [PERSON] на частину спірного будинку. 01.02.2016 року [PERSON] не змогла потрапити до свого домоволодіння, де він, як депутат і всі інші люди, які прийшли з [PERSON] стояли за межами домоволодіння по [ADDRESS]. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він як дільничий офіцер поліції тричі був присутній для підтримання громадського порядку за адресою: [ADDRESS]. І всі рази до свого домоволодіння не могла протопити [PERSON]. Двічі на стороні [PERSON] там був присутній адвокат [PERSON], який пояснював [PERSON] причину, по якій вони не можуть пройти до будинку. 02.02.2016 року позивачка [PERSON] також не могла потрапити до будинку, так як [PERSON] її не пускав. [PERSON] вважає своєю помилкою те, що прийняв участь у підписанні акта про не допуск [PERSON] до будинку. Свідок [PERSON], який працює техніком в Баришівському БТІ пояснив суду, що по [ADDRESS] в БТІ немає ніякого рішення щодо земельної ділянки. Є рішення Баришівської селищної ради щодо самовільного будівництва. Рішення про переобладнання житлового будинку з одноквартирного у двох квартирний в БТІ також немає. Частки у власності на спірний будинок оформлялись згідно заповіту. В листопаді 2005 року до БТІ з заявою зверталась [PERSON] 10.04.2009 року проводилась інвентаризація і останні зміни по домоволодінню вносились техніком БТІ [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 43/100 житлового будинку [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 03 жовтня 1990 року, складений державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] належить спадкоємцю - його дочці [PERSON]. 07 жовтня 2015 року Вищий спеціалізований суд України своєю ухвалою скасував попереднє рішення Баришівського районного суду Київської області від 29.04.2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 червня 2015 року в частині відмови у вселенні та зобов,язанні не чинити перешкод у користуванні часткою у житловому будинку [PERSON] з адресою: будинок [ADDRESS] Так, із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зверталась до відповідача [PERSON] 22.05.2014 року про надання їй допуску до її частини домоволодіння вжитловому будинку [ADDRESS]. В ході перевірки Інспекції ДАБК у Київській області від 30.04.2014 року вбачається, що [PERSON] самовільно без оформлення відповідних документів на право виконання будівельних робіт, здійснив реконструкцію житлового будинку [ADDRESS], де добудував прибудову та баню і на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення та надано припис на усунення виявлених порушень. Щодо позивача [PERSON] то вона тричі зверталась з заявами до Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області по факту умисного знищення майна. Із відповіді Баришівського РВ вбачається, що відповідач по справі [PERSON] не допускав працівників міліції для проведення огляду подвір,я по [ADDRESS] з посиланням на те, що він являється одноосібним власником. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт недопуску позивача [PERSON] до - житлового будинку [ADDRESS] в якому вона має 43/100 власності. Встановлені судом обставини також підтверджуються : -ксерокопією паспорта позивача [PERSON], серія [NUMBER] від 16.12.1997 року ( т.3 а.с.154); -ксерокопією паспорта [PERSON], серія [NUMBER] від 17.06.1999 року; ( т.1 а.с.46); -ксерокопією свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 03 жовтня 1990 року, складений державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON], де 43/100 спадкового майна житлового будинку [ADDRESS] належить спадкоємцю - його дочці [PERSON] (т.2 а.с.67); -ксерокопією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], де зазначені два власники: [PERSON] - 57/100 власноста та [PERSON] - 43/100 власності (т.2 а.с.68-70, т.3 а.с.9-12); -листами-зверненнями [PERSON] до [PERSON] від 12.03.2014 року, від 31.03.2014 року, від 22.05.2014 року не чинити перешкод в користуванні власністю (т.2, а.с.72,74, 76); -актом не допуску до житлового приміщення від 02.09.2015 року, актом не допуску до житлового приміщення від 20.02.2016 року (т.2 а.с.89,175); -дорученням Баришівського селищного голови Вареніченка О.П. депутату селищної ради [PERSON] прийняти участь в підтвердженні факту допуску (не допуску) в володіння власністю за адресою: [ADDRESS] (т.2 а.с.206) (т.2 а.с.206); -рішенням Баришівської селищної ради №40.9 від 04.06.2015 року про впорядкування адреси житлового будинку гр. [PERSON] та [PERSON] та впорядкування нумерації земельної ділянки; -ксерокопіями заяв [PERSON] до Баришівського РВ від 20.11.2015 року, до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській обл. від 03.12.2015 року щодо неправомірних дій [PERSON] та отриманими відповідями на заяви;(т.2, а.с. 80,86,87,107108-111); -ксерокопією рішення Баришівського районного суду Київської області від 05.07.2016 року у справі №355/496/16-ц, провадження №2/355/295/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Баришівського нотаріального округу Київської області Джура С.В., голова Баришівської селищної ради Вареніченко О.П. про визнання договорів дарування недійсними (т.3, а.с.46-49); -ксерокопією ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 18 листопада 2015 року про скасування попереднього рішення Баришівського районного суду Київської області від 29.04.2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 червня 2015 року в частині відмови у вселенні та зобов,язанні не чинити перешкод у користуванні часткою у житловому будинку [PERSON] з адресою: будинок [ADDRESS], Київської області (т.3 а.с.25-27); -іншими матеріалами справи. Суд вважає, що [PERSON] належить на законних підставах 43/100 житлового будинку по [ADDRESS], Київської області, а відповідач у справі чинить їй перешкоди у користуванні її власністю. Окрім того [PERSON] вдається до маніпуляцій з житлом, про що свідчать числельні рішення судів в тому числі і відчуження спірного житла з тим, щоб якимось чином усунути позивача [PERSON] від належної їй на законних підставах частки житлового будинку [ADDRESS] Київської області. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Конституції України Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Частина 3 ст. 47 Конституції України вказує на те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Щодо [PERSON] то він власником всього спірного будинку не являвся і не являється. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати для власного проживання, проживання членів своєї сім,ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 150 ЖК України вказує на те, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати дарувати, заповідати здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди. Стаття 155 ЖК України передбачає, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків установлених законодавством. Таким чином, враховуючи всі обставини справи суд вважає, що заявлений позов є обгрунтованим і за таких обставин підлягає до задоволення.

Outcome: approved