Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач\~ [PERSON]\~ звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 17.06.1986 року виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №16. Посилається на те, що 17.06.1986 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. У вказаному шлюбі у них народилося троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час повнолітні. Позивач посилається на те, що їх спільне проживання та шлюбні відносини стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок між ними. Відповідач неодноразово застосовував щодо неї фізичне насильство. Наслідком цього є те, що вони не підтримують будь-яких відносин, незважаючи на те, що проживають за однією адресою. Через такі відносини між ними, вона втратила до відповідача почуття поваги та любові і не бажає з ним більше перебувати у шлюбі. З вказаних підстав вважає, що їх шлюб розпався та просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувала вищенаведеним та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності від нього також не надходило, а тому справу, зі згоди позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши доводи позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.06.1986 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-МИ №380521 від 17.06.1986 року (а.с. 5). Перебуваючи у шлюбі у сторін народилося троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], 28.04.1986 р. н. та [PERSON], 14.07.1990 р. н., які на даний час повнолітні, що видно із копій свідоцтва про їх народження (а.с. 7-9). Причиною розпаду сімї є те, що спільне проживання та шлюбні відносини стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок між ними. На даний час сторони будь-яких відносин не підтримують. Позивач втратила до відповідача почуття поваги та любові і не бажає з ним більше перебувати у шлюбі. Враховуючи відсутність між сторонами будь-яких відносин, відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного та

Outcome: approved