Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває із відповідачем у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. В даний час позивач не працює, оскільки здійснює догляд за донькою [PERSON] до досягнення нею трирічного віку. Відповідач, який є працездатний, здоровий, хронічними захворюваннями не страждає, непрацездатних та інших неповнолітніх дітей на утриманні немає, однак жодної матеріальної допомоги на утримання дітей і сім'ї не надає, у зв'язку з чим вона і діти перебувають у скрутному становищі, а тому просить визначити розмір аліментів на утримання дітей твердій грошовій сумі по 1500 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 22.03.2018 відкрито провадження у даній цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження. До початку судового розгляду справи позивач подала заяву про збільшення позовних вимог і просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання щомісячно, в твердій грошовій сумі 1000 грн., починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років. В судовому позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові, доповнивши при цьому, що з листопада 2017 року відповідач проживає від сім'ї окремо, інколи надає незначну допомогу сину, з його слів їй відомо, що він працює неофіційно водієм на фурі, проживає з іншою жінкою в Тернополі у квартирі, вартість якої оплачує він. Шлюб на даний час між ними не розірваний, діти перебувають повністю на її утриманні, вона здійснює догляд за дочкою, якій виповнилося 10 місяців і грошових коштів, які отримає в якості допомоги від держави не вистачає для забезпечення належних умов для життя та розвитку дітей. Представник відповідач позовні вимоги визнав частково та пояснив, що відповідач погодився сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину, зазначивши при цьому, що відповідач офіційно не працює і не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини. Відповідач хворіє, однак є придатним до праці і не має можливості надавати допомогу на утримання дружини. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що зареєстрований шлюб 05 серпня 2010 року у Кобильській сільській раді Збаразького району Тернопільської області, актовий запис № 02. Від цього шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як вбачається із довідки, виданої Кобильською сільської ради Збаразького району Тернопільської області від 26.02.2018 року №60 неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] проживають з матір`ю в житловому будинку, що належить бабусі матері [PERSON], що по [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. Відповідач - батько дітей, який є здоровим та працездатним, проживає від сім'ї окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей та дружини, яка перебуває у відпустці до досягнення дитиною трирічного віку, не надає, хоча працює неофіційно та отримує доходи, інших утриманців крім дітей не має. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як слідує із змісту ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Проаналізувавши докази по даній справі, суд вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати своїх дітей та з урахуванням тих обставин, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, тому з нього необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років в твердій грошовій сумі 1000 грн. підлягають до задоволення повністю, з огляду на те, що відповідач - батько дітей, є здоровим та працездатним, на відміну від дружини, яка перебуває у відпустці до досягнення дитиною до досягнення нею трирічного віку, має можливість працювати, інших утриманців крім дітей не має, проживає від сім'ї окремо, та не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та дружини, внаслідок чого вони перебувають у скрутному матеріальному становищі. За наведених обставин та враховуючи те, як зазначила представник відповідача, що [PERSON] працює неофіційно суд прийшов до переконання, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, з якою проживає дитина, віком до трьох років. Розмір визначених аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає індексації відповідно до ст. 184 СК України. Аліменти на дітей присуджені за даним рішенням суду необхідно стягувати з відповідача на користь позивача від дня пред'явлення позову, тобто з 12.03.2018 року, та досягнення дітьми повноліття, а на дружину, починаючи з часу набрання рішенням законної сили та до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років. Як зазначено в ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.2 статті 76 та статті 78 ЦПК України передбачено, що позивач [PERSON] та її представник, для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу мають надати суду допустимі та належні докази понесення цих витрат, однак такі докази на зазначену в позовній заяві суму судових витрат суду ними не надано. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial