Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] та прохала ухвалити рішення яким стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1\\3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] до виповнення повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що 11.11.2006 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавської області /актовий запис №1117/. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між ними припинились з липня 2017 року. Сімя розпалася, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Діти проживають з позивачкою. Відповідач ухиляється від покладених на нього обов*язків утримувати дітей. В судове засідання позивач не з*явилась, направила клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримала, прохала суд задовольнити позов. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову не заперечує, позов визнає. Судом повно та всебічно зясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду. Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Подружжя [PERSON] зареєстрували шлюб 11.11.2006 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавської області /актовий запис №1117/. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сімя розпалася та існує формально. Сторони проживають окремо. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 р., держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної \~та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках \~законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є \~предметом їх основного піклування. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони \~державними чи приватними установами, що займаються \~питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється \~як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності \~до ст.ст. 180,185 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину \~до виповнення їй 18 років. Між позивачем \~та відповідачем по справі ускладнилися відносини. В добровільному порядку відповідач не надає \~достатньої допомоги дитині, не допомагає \~матеріально. Підстав для звільнення відповідача \~ [PERSON] \~від обовязку утримувати дітей, судом не встановлено. Договору між батьками про сплату аліментів на дітей \~не досягнуто, тому він підлягає вирішенню в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров*я та матеріальний стан відповідача [PERSON] стан здоров*я \~та матеріальне становище \~дітей. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька, причому обов»язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов»язків щодо дитини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов»язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов»язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред*явлення позову. \~\~\~\~ У разі наявності додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) позивач вправі звернутися до суду з відповідним позовом, який не пов'язаний зі сплатою аліментів (ст. 185 СК України). Вимоги позивача\~[PERSON] обґрунтовані та доведені в судовому \~засіданні доказами, тому підлягають задоволенню, виходячи з того, що відповідач працює та отримує заробітну плату, а тому з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1\\3 частини \~з усіх видів \~заробітку \~щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає обов*язковому негайному виконанню по справам про аліменти в межах суми платежу за один місяць. \~ Відповідно до положень ст.ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved