Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Черкаської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Зуєва Н.В. про визнання права власності на нерухоме майно, зняття арешту з майна, виключення запису про арешт майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2018 року [PERSON] оголошено померлим. Позивач по справі [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , шлюб був укладений 1 липня 1992 року. 01 лютого 1995 року вони придбали за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] . Згідно із рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.10.2011 року та ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси про виправлення описки від 15.12.2020 року (справа №2-3633/11 провадження № 2-во/712/49/20), [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Власником іншої 1/2 частки вказаної квартири є [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу 2-676 від 01.02.1995 року. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Окрім позивача інших спадкоємців немає. В межах шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . Того ж дня нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №63624309. При оформленні спадщини з`ясувалось, що ухвалою Придніпровського районного суду від 14.03.1995 року про накладення обтяження на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно №183957554 на ім`я попередньої власниці [PERSON] , хоча на час винесення ухвали про накладення арешту власником квартири був [PERSON] . Вказане обтяження є перешкодою для позивача в отриманні свідоцтва про право на спадщину. 17 вересня 2020 року постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Зуєвою Н. В. №120/02-3 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] . Підставою відмови стала наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження №5012718 у виді арешту, накладеного на квартиру [ADDRESS] , зареєстрованого 24.05.2007 року Першою Черкаською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси б/н від 14.03.2007 року. Намагаючись прийняти спадщину в загальному порядку, позивач звернулась до Придніпровського суду м. Черкаси із заявою про зняття з під арешту майна. Було встановлено, що в провадженні Придніпровського районного суду перебувала цивільна справа за позовом прокурора м. Черкаси в інтересах недієздатної [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажі квартири недійсними і рішенням Придніпровського районного суду від 8 травня 1997року відмовлено в задоволенні позовних вимог. Крім того, зазначено, що адвокатом Будько Н.Г. двічі 12.01.20р. та 21.02.20р. були зроблені запити до Придніпровського районного суду для надання копії ухвали Придніпровського районного суду від 14 березня 1995 року про накладення обтяження на квартиру [ADDRESS] , а також інформації стосовно наявності в архіві Придніпровського районного суду цивільних справ, де сторонами процесу були [PERSON] , [PERSON] (власники квартири [ADDRESS] ), [PERSON] , [PERSON] (попередні власники квартири [ADDRESS] ), де б предметом спору була ця квартира, а також кримінальні справи стосовно вказаних осіб. 27.02.2020 року 16/28/20-вих Придніпровським районним судом була надана відповідь, що ухвала про накладення обтяження на квартиру [ADDRESS] від 14.03.1995 року по вищезазначеній справі, в архіві суду відсутня. Відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюється в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого Наказом державної судової адміністрації України №22 від 11.02.2010, вказана вище цивільна справа була знищена за терміном зберігання. Оригінал рішення від 08.05.1997 року та ухвала Черкаського обласного суду від 11.06.1997року по зазначеній цивільній справі№2-24/97зберігаються в архіві суду. Також повідомлено, що в провадженні суду перебувала цивільна справа №2-373/95 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання втрати права на житлову площу. За рішенням суду по даній справі позов було залишено без розгляду. Будь-які інші цивільні або кримінальні справи відносно [PERSON] відсутні. КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» на запит адвоката листом від 15.01.2020 року №23 повідомило про відсутність зазначеної ухвали про накладення обтяження на квартиру. Також адвокатом був направлений запит до Черкаського обласного державного нотаріального архіву про отримання копії ухвали Придніпровського районного суду від 14 березня 1995 року. Запит адвоката був переправлений до Першої Черкаської нотаріальної контори, яка листом від 14.02.2020 року №174/01-16 повідомила, що переписка по накладенню і зняттю заборон та арештів на жилі будинки і квартири по 2000 рік (включно) знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання і тому Перша Черкаська державна нотаріальна контора надала відповідь про відсутність можливості надати копію ухвали, та повідомила, що для отримання ухвали необхідно звернутись до обтяжувача майна, яким є Придніпровський районний суд. Нотаріусом Першої Черкаської Державної нотаріальної контори, листом від 19.05.2020року №444/02-32 повідомлено, що датою виникнення зазначеного обтяження є 24.03.1995 року, а датою перенесення обтяження з діючого на той час реєстру «Феміда» до новоствореного ЄРЗВОНМ є 24.05.2007 року. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.04.2020р. та постановою Апеляційного суду Черкаської області від 4 серпня 2020р. позивачу було відмовлено у знятті заходів забезпечення позову, а саме арешту на спадкове нерухоме майно. Проте, в постанові Апеляційного суду Черкаської області справа №2-24/97 від 04.08.2020р. зазначено спосіб захисту речових прав, а саме: «Колегія суддів вважає, що зняття заходів забезпечення позову не приведе до поновлення речового права на майно і тому колегія суддів вважає, що ефективним способом захисту для заявниці, у даному випадку, є звернення до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину квартири, що належала [PERSON] та зняття з неї арешту». На підставі викладеного, просить суд, - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , померлого [INFO] ; скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №5012718; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 24.05.2007 року за №5012718 про арешт вказаної квартири. Ухвалою суду від 09.02.2021р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.04.2021р. закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті. Відповідачем не подано відзив на позов. Третьою особою не подані письмові пояснення по суті позову. В судове засіданні позивач та її представник не з`явились, надавши заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надано представником за довіреністю [PERSON] заяву про розгляд справи за його відсутності. При вирішення спору покладається на розсуд суду. В судове засідання не з`явилась третя особа, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні справи покладається на розсуд суду. Враховуючи думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволенню за таких підстав: встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2018 року [PERSON] оголошено померлим (справам №711/8336/18). Позивач по справі [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , шлюб був укладений 1 липня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , актовий запис №4 від 01.07.1992р.). Під час шлюбу, 01 лютого 1995 року [PERSON] придбав за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором, посвідченим державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори, реєстр №2-676), який зареєстрований в КП «ЧООБТІ» 01.02.1995р. Згідно із рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.10.2011 року та ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси про виправлення описки від 15.12.2020 року (справа №2-3633/11 провадження № 2-во/712/49/20), [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Власником іншої 1/2 частки вказаної квартири є [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу 2-676 від 01.02.1995 року. Після смерті чоловіка [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , актовий запис №1 від 17.01.2019р.) відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Окрім позивача інших спадкоємців немає. В межах шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . Того ж дня нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №63624309. На виконання ухвали суду від 17.03.2021р., приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Зуєвою Н.В. надана інформація про наявність спадкової справи №63624309, заведеної нею; про те, що єдиним спадкоємцем є [PERSON] , яка 18.01.2018р. подала заяву про прийняття спадщини; про те, що свідоцтвав про право власності в порядку спадкування не видавались, заповіти відсутні, заяв від кредиторів не надходило. За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру речових прав від 08.10.2019р. №183957554 вбачається, що ухвалою нарсуду Придніпровський район від 14.03.1995 року про накладення обтяження на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] на ім`я попередньої власниці [PERSON] , хоча на час винесення ухвали про накладення арешту власником квартири був [PERSON] 17 вересня 2020 року постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Зуєвою Н. В. №120/02-3 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] . Підставою відмови стала наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження №5012718 у виді арешту, накладеного на квартиру [ADDRESS] , зареєстрованого 24.05.2007 року Першою Черкаською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси б/н від 14.03.2007 року. Крім того, встановлено, що в провадженні Придніпровського районного суду перебувала цивільна справа за позовом прокурора м. Черкаси в інтересах недієздатної [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажі квартири недійсними і рішенням Придніпровського районного суду від 8 травня 1997року (справа №2-24) відмовлено в задоволенні позовних вимог. Крім того, адвокатом Будько Н.Г. були зроблені запити до Придніпровського районного суду для надання копії ухвали Придніпровського районного суду від 14 березня 1995 року про накладення обтяження на квартиру [ADDRESS] , а також інформації стосовно наявності в архіві Придніпровського районного суду цивільних справ, де б сторонами процесу були [PERSON] , [PERSON] (власники квартири [ADDRESS] ), [PERSON] , [PERSON] (попередні власники квартири [ADDRESS] ), де б предметом спору була ця квартира, а також кримінальні справи стосовно вказаних осіб. 27.02.2020 року 16/28/20-вих Придніпровським районним судом м. Черкаси надана відповідь, що ухвала про накладення обтяження на квартиру [ADDRESS] від 14.03.1995 року по вищезазначеній справі в архіві суду, відсутня. Відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюється в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого Наказом державної судової адміністрації України №22 від 11.02.2010, вказана вище цивільна справа була знищена за терміном зберігання. Оригінал рішення від 08.05.1997 року та ухвала Черкаського обласного суду від 11.06.1997 року по зазначеній цивільній справі№2-24/97зберігаються в архіві суду. Також повідомлено, що в провадженні суду перебувала цивільна справа №2-373/95 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання втрати права на житлову площу. За рішенням суду по даній справі позов було залишено без розгляду, про що свідчить ухвала від 25.12.1995р. КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» на запит адвоката листом від 15.01.2020 року №23 повідомило про відсутність зазначеної ухвали про накладення обтяження на квартиру. Також адвокатом був направлений запит до Черкаського обласного державного нотаріального архіву про отримання копії ухвали Придніпровського районного суду від 14 березня 1995 року. Запит адвоката був переправлений до Першої Черкаської нотаріальної контори, яка листом від 14.02.2020 року №174/01-16 повідомила, що переписка по накладенню і зняттю заборон та арештів на жилі будинки і квартири по 2000 рік (включно) знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання і тому Перша Черкаська державна нотаріальна контора надала відповідь про відсутність можливості надати копію ухвали, та повідомила, що для отримання ухвали необхідно звернутись до обтяжувача майна, яким є Придніпровський районний суд. Нотаріусом Першої Черкаської Державної нотаріальної контори, листом від 19.05.2020 року №444/02-32 повідомлено, що датою виникнення зазначеного обтяження є 24.03.1995 року, а датою перенесення обтяження з діючого на той час реєстру «Феміда» до новоствореного ЄРЗВОНМ є 24.05.2007року. Документ, на підставі якого виникло обтяження не зберігається за датою перенесення. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.04.2020р. та постановою Апеляційного суду Черкаської області від 4 серпня 2020 р. (справа №2-24/97, провадження №2-зз/711/9/20) позивачу [PERSON] відмовлено у знятті заходів забезпечення позову, а саме арешту на спадкове нерухоме майно. Проте, в постанові Апеляційного суду Черкаської області справа №2-24/97 від 04.08.2020р. зазначено спосіб захисту речових прав, а саме: «Колегія суддів вважає, що зняття заходів забезпечення позову не приведе до поновлення речового права на майно і тому колегія суддів вважає, що ефективним способом захисту для заявниці, у даному випадку, є звернення до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину квартири, що належала [PERSON] та зняття з неї арешту». Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України) Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов?язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено статтею392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень- офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. Крім того, п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною другою ст. 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Крім того, частиною першою ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз?яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. За результатами розгляду справи, суд вважає, що позивачем обрано вірний спосіб захисту, враховуючи норми ст. 5 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, оскільки іншим шляхом поновити своє порушене право та майновий інтерес, не є можливим. На думку суду, наявність обтяження на нерухоме майно, яке [PERSON] вправі успадкувати за законом, перешкоджає їй оформити спадкові права, внаслідок чого їй постановою від 17.09.2020р. відмовлено приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, на думку суду, підлягають до задоволення позовні вимоги і слід визнати за [PERSON] (код [NUMBER] , [ADDRESS] ) право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частку квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] ( [INFO] ), а також зняти арешт з квартири [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстру заборон відчуження нерухомого майна за №5012718 із виключенням запису від 24.05.2007 року. При цьому, суд вважає, що саме по собі рішення суду про зняття арешту з нерухомого майна, передбачає і виключення запису №5012718 від 24.05.2007р. з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. Вказане судове рішення, як на думку суду, не порушує права будь-яких осіб і є законним та справедливим. Судові витрати слід залишити за позивачем, враховуючи її заяву. На підставі викладеного та

Outcome: approved