Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] . Свій позов обґрунтовує тим, що 15.07.2014 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1532. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя не склалося на ґрунті несхожості характерів. Позивач також вважає, що примирення та подальше збереження сім`ї неможливе, оскільки припинені шлюбні стосунки. Крім того, від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 12.11.2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому позов в частині розірвання шлюбу він визнав у повному обсязі, а в частині стягнення аліментів визнав частково, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, оскільки на його утриманні перебуває ще донька від попереднього шлюбу. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила шлюб розірвати та не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково посилаючись на наданий ним відзив. Відповідно до ухвали суду від 18.10.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 02.12.2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що 15.07.2014 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1532, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.07.2014 року. Сімейні та шлюбні стосунки між сторонами припинені. Враховуючи вищевикладене, а також те, що сім`я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони миритися не бажають, наполягають на розірванні шлюбу, а також приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом враховано, що батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідач матеріальну допомогу дитині надає не постійно. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Октябрського районного суду м.Полтава від 14.08.2012 року [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. Отже, враховуючи обставини справи, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сплачений нею при подачі позову судовий збір за позовною вимогою про розірвання шлюбу в розмірі 768,40 грн. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial