Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт спільного проживання її разом однією сім`єю з [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 25.11.1990 року по день його смерті, а також визнати за нею право приватної власності на спадкове майно - 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Натомість вона є власницею житла за свідоцтвом про право власності на нерухоме майно на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Власниками інших часток в праві власності на вказану квартиру є [PERSON] , [PERSON] - донька і онук позивача, та [PERSON] у розмірі також 1/4 частини в цій квартирі. Позивач вважає, що вона є власницею указаного житла, так як проживала постійно в ньому на день приватизації. [INFO] помер [PERSON] . На час його смерті разом з ним проживала позивач за адресою: [ADDRESS] , доглядала за ним та вела спільне з ним господарство 27 років, з 25.11.1990 року. Позивач проживала з [PERSON] , хоч і не була зареєстрована за тією адресою. Місце обліку [PERSON] - є адреса: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини квартири за вищевказаною адресою. Позивач, єдина спадкоємиця, яка прийняла спадщину шляхом фактичного проживання на час смерті спадкодавця з ним останні п`ять років, а всього 27 років. [PERSON] вказує, що звернулася до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину, але виявилось, що вона не зареєстрована разом з померлим [PERSON] в одному місці, тому нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину та вказала, що необхідно встановити факт сумісного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більш як п`ять років до дня його смерті. Таким чином, позивач проживала разом з [PERSON] на день його смерті однією сім`єю 27 років, що є підставою для того, щоб вважати, що вона є спадкоємицею 4 черги, яка належним чином прийняла спадщину фактично за ст. 1264 ЦК України. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Пухтаєвич О.О. у підготовче судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позов підтримують, який просять задовольнити. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, від в.о. старости Гусинського старостинського округу №2 Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області Ревкової О.до суду надійшла заява про розгляд справи в судовому засіданні 19.08.2020 року у відсутність представника, з рішенням суду погодяться. У підготовче судове засідання треті особи: [PERSON] і [PERSON] також не з`явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, та не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [INFO] в с. Гусинка Куп`янського району Харківської області помер [PERSON] , який на момент своєї смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та проживав з 25.11.1990 року разом з [PERSON] , за якою значиться домоволодіння на праві особистої власності, в якому була зареєстрована та фактично проживала, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Гусинської сільської ради Куп`янського району Харківської області (а.с. 10), та довідкою №87, виданою виконавчим комітетом Кіндрашівської сільської ради Гусинського старостинського округу №2 Куп`янського району Харківської області (а.с. 7) згідно якої заповіт в сільській раді не посвідчувався та спадкоємці сільській раді не відомі. Як убачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.02.2020 року (а.с. 6) після смерті [PERSON] залишилась спадщина: 1/4 частина квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , однак померлий не залишив заповіту на випадок своєї смерті та відомостей про спадкоємців в порядку ст. 1261-1263 ЦК України не має, спадкова справа не заводилась. В даний час до Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану частину квартири звернулась співмешканка померлого [PERSON] , але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки необхідне встановлення судом факту її спільного проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю більше як п`ять років до дня його смерті. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.04.2006 року (а.с. 11) на праві спільної часткової власності по 1/4 частині квартири за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] станом на 01.02.2006 року виготовлено на ім`я [PERSON] (а.с. 12, 13). Згідно положень п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто, суд вправі задовольняти заяви про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. В п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Таким чином, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, беручи до уваги визнання відповідачем позову, відсутність заперечень у третіх осіб, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved