Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що внаслідок зловживання [PERSON] алкоголем та наркотиками сімейні стосунки між ними було припинено. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням суду від 24.03.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з 16.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач фактично відмовився від дитини не виявляє бажання спілкуватися з донькою, не цікавиться її розвитком , здоров'ям, фактично втратив родинний зв'язок і ніколи не намагався його відновити. Дитина весь час проживає з матір'ю, яка займається її вихованням та матеріальним забезпеченням. В 2013 році [PERSON] отримала статус дитини-інваліда до 18 років по обміну речовин, перебуває на диспансерному обліку гастроентеролога, невропатолога та ортопеда. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, а тому він має бути позбавлений батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася проте надала суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи: служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Надала суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що рішенням суду від 26.06.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Києва. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 11 від 08.06.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] Суд вважає висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітньої [PERSON] та узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. З огляду на викладене, взявши до уваги, висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, суд вважає встановленим, що відповідач самоусунувся від виконання свої батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON] Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України, судові витрати належить стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved