Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», за участю третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 22 січня 2014 року між нею та акціонерним товариством «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК») укладено кредитний договір №GP-5911421 на суму 22 880 грн. строком на 48 місяців. 13 липня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56766147 на підставі виконавчого напису №4922 від 06 червня 2018 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості в розмірі 28 139,58 грн. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у справі №1940/1576/18 вказану постанову скасовано. 24 квітня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом Анатолієм Івановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58982806 на підставі виконавчого напису №4922 від 06 червня 2018 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості в розмірі 28 139,58 грн. Вважає, що вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис №4922 від 06 червня 2018 року, яким з неї стягнуто на користь кредитора - відповідача ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за кредитним договором №GP-5911421 від 22 січня 2014 року в розмірі 28 139,58 грн. з яких: 13 131,92 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 12 851,70 грн. - прострочена заборгованість за комісією, 2 155,96 грн. - прострочена заборгованість за процентами, суперечить правилам ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості, гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, на підставі яких здійснюється стягнення, оскільки на момент вчинення виконавчого напису сума стягнута нотаріусом не була безспірною, а строк протягом якого ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» міг звернутися із заявою про вчинення виконавчого напису по стягненню заборгованості за період з 22 січня 2014 року по 06 червня 2018 року є пропущеним. Враховуючи викладене просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 06 червня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований у реєстрі за №4922 про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №GP-5911421 від 22 січня 2014 року у розмірі 28 139,58 грн. з яких: 13 131,92 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 12 851,70 грн. - прострочена заборгованість за комісією, 2 155,96 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Ухвалою суду від 10 травня 2019 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. 11 листопада 2019 року представник позивача [PERSON] подала до суду пояснення в яких зазначила, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 13 серпня 2019 року відкрито провадження у справі № 607/19025/19 за позовом акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Предметом вказаного позову є заборгованість за кредитним договором № GР-591121 від 22 cічня 2014 року, за яким заборгованість стягнуто шляхом вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною. Зазначене спростовує факт безспірності виниклої заборгованості, стягнутої за виконавчим написом нотаріуса. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує сторона позивача. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з частиною 2 статті 247, статті 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», що підтверджується статутом ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» затвердженого протоколом позачергових Загальних зборів акціонерів №76 від 17 листопада 2016 року. 22 січня 2014 року між [PERSON] та акціонерним товариством «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК») укладено кредитний договір №GP-5911421 на суму 22 880 грн. строком на 48 місяців з процентною ставкою 15% річних. 13 квітня 2018 року публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» направило письмову вимогу (повідомлення) [PERSON] з вимогою про виконання зобов`язання перед кредитором - публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», а саме погасити заборгованість по кредитному договору у загальному розмірі 28 139,58 грн. в строк до 20 квітня 2018 року із застереженням про те, що у разі невиконання зазначеної вимоги банк застосує заходи примусового позасудового стягнення заборгованості, зокрема шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або примусового судового стягнення заборгованості. Вказане повідомлення направлене [PERSON] за адресою: с. Домаморич, Тернопільський район, Тернопільська області, що підтверджується реєстром поштових відправлень. 24 травня 2018 року публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі №GP-5911421 від 22 січня 2014 року, щодо стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості у розмірі 28 139,58 грн. з яких: 13 131,92 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 12 851,70 грн. - прострочена заборгованість за комісією, 2 155,96 грн. - прострочена заборгованість за процентами за період з 24 травня 2017 року по 24 травня 2018 року. 06 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №4922 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за кредитним договором №GP-5911421 від 22 січня 2014 року за період з 24 травня 2017 року по 24 травня 2018 року у розмірі 28 139,58 грн. з яких: 13 131,92 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 12 851,70 грн. - прострочена заборгованість за комісією, 2 155,96 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною 13 липня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56766147 про стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису №4922 від 06 червня 2018 року заборгованості у розмірі 28 139,58 грн. на користь публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у справі №1940/1576/18 вказану постанову скасовано. 24 квітня 2019 року на підставі виконавчого напису №4922 від 06 червня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом Анатолієм Івановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58982806 про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості у розмірі 28 139,58 грн. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 13.08.2019 відкрито провадження у справі № 607/19025/19 за позовом Акціонерне товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Предметом наведеного позову є заборгованість за кредитним договором № GР-591121 від 22 січня 2014 року, в розмірі 60 973,63 грн. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою законодавства, яке полягає у наданні особі, що вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб, встановлений законом або договором. Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, як вбачається з матеріалів справи, приватному нотаріусу при подачі заяви про вчинення виконавчого напису банком було надано виписку з рахунку [PERSON] , яка не містить посилання на період з якого виникла заборгованість, детальних розрахунків заборгованості в контексті зі строками її погашення, остання має лише зазначені загальні суми заборгованості та дату станом на яку існує заборгованість. Таким чином, дана виписка не може бути тим документом, який містить відомості про безспірність заборгованості [PERSON] . При цьому, у наданих приватному нотаріусу копіях документів у справі, відповідно до яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, міститься копія вимоги (повідомлення) від 13 квітня 2018 року, яка була адресована позивачу про погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 28 139,58 грн. Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє, як підтвердження отримання вказаного листа адресатом, так і відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в листі адресу, у зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості, або оспорити вимоги публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», або їх добровільно виконати, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання її позивачем, що унеможливило подання [PERSON] нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Також, нотаріус не з`ясував, станом на час вчинення спірного виконавчого напису, чи не пропущено банком строк позовної давності, а так само, трирічний строк з дня виникнення у нього права вимоги, що вимагає пункт 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не встановив, коли було здійснено останню оплату по кредиту, оскільки з даної нотаріусу виписки не прослідковується взагалі рух коштів по рахунку. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 24 травня 2017 року по 24 травня 2018 року, тоді як договір укладено 22 січня 2014 року зі строком користування на 48 місяців. Також з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку або позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, сума процентів, зазначені у написі, є безспірними. Крім того суд бере до уваги факт звернення в серпні 2019 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № GР-591121 від 22 січня 2014 року, за яким заборгованість стягнуто шляхом вчинення оспорюваного виконавчого напису Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, що свідчить про наявність спору між сторонами щодо кредитної заборгованості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, чим порушив права позивача, а відтак виконавчий напис від 06 червня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований у реєстрі за №4922 про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №GP-5911421 від 22 січня 2014 року у розмірі 28 139,58 грн. з яких: 13 131,92 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 12 851,70 грн. - прострочена заборгованість за комісією, 2 155,96 грн. - прострочена заборгованість за процентами слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved