Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙДОМ ГРУПП» про стягнення пені по договору постачання у сумі 7829 грн. 88 коп., витрат на правову допомогу у сумі 1740 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначав, що вона з відповідачем уклала договір поставки, відповідно додатку №1 до договору, відповідач повинен був поставити сайдінг «Блок Хаус» ольха, 17.11.2014 року, зобов'язання поставити товар 17.11.2014 року, встановлені умовами договору відповідач виконав частково 20.11.2014 року, поставивши товар неналежної якості, у кількості меншій, ніж передбачено договором. Відповідно п.7.5 Договору встановлено відповідальність відповідача за прострочення передачі товару у розмірі 20% відсотків від вартості невідвантаженого товару за кожен день прострочення. У судовому засіданні позивач, яка також була допитана у якості свідка, представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, надали суду пояснення, аналогічні викладеним вище. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, пояснивши суду, що 08 листопада 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТРОЙДОМ ГРУПП» і [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу №08/11-СДГ, відповідно його умов постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у Договорі, передати у власність покупцеві за специфікацією партіями, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та своєчасно оплатити цей товар. Згідно з п. 1 Специфікації № 2 Додатку № 1 до Договору поставки № 08/11-СДГ від 08.11.2014 року строк поставки 1-ї партії Товару було встановлено 17.11.2014 р. Вартість Товару (Фасадних панелей прінт «Блок хаус» 0,45 (ольха), поставку якого на думку Позивачки було прострочено, складає 13 049 грн. 80 коп. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на частину 3 статті 549 Цивільного кодексу України та на пункт 7.5. договору купівлі - продажу №08/11-СДГ від 08.11.2012 року. На думку відповідача частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України не підлягає застосуванню при врегулюванні даних правовідносин, зважаючи на наступне: згідно пункту 7.5. Договору Сторони погодили, що за прострочку передачі 100% сплаченого Товару Покупцеві Постачальник сплачує пеню у розмірі 20% від вартості не відвантаженого Товару за кожен день прострочки. Підстави застосування вказаного пункту далі за Договором сторонами не узгоджено.Визначення пені наведено в частині 3 статті 549 Цивільного кодексу України, якою є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто Цивільний кодекс України дає чітке визначення пені, оскільки передбачає вид основного зобов'язання до якого вона може бути застосована, та не узагальнює її як вид штрафних санкцій. Таким чином, пеня як різновид неустойки характеризується такими ознаками: 1\ застосовується виключно у грошових зобов'язаннях; 2) можливість встановлення тільки за такий вид порушення зобов'язання як прострочення виконання (порушення умови про строки); 3) обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання; 4) триваючий характер - нарахування за кожен день прострочення. Грошове зобов'язання в розумінні Цивільного кодексу України - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно - правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством. Оскільки встановлений Договором вид забезпечення зобов'язання у вигляді пені не відповідає змісту цього поняття та її правовій природі як грошової суми, що обчислюється у відсотках до суми грошового зобов'язання, а отже обґрунтованим, на думку відповідачів, буде висновок про те, що дана умова невідповідає вимогам закону, оскільки жодні грошові зобов'язання у ТОВ «Стройдом Групп» згідно вказаного Договору не виникали. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позові вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. В судовому засіданні із наявних матеріалів справи достовірно встановлено, що 08 листопада 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТРОЙДОМ ГРУПП» і [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу №08/11-СДГ, відповідно його умов постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у Договорі, передати у власність покупцеві за специфікацією партіями, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та своєчасно оплатити цей товар. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження порушення. Згідно із змістом ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Згідно з п. 1 Специфікації № 2 Додатку № 1 до Договору поставки № 08/11-СДГ від 08.11.2014 року строк поставки 1-ї партії Товару було встановлено 17.11.2014 р. Вартість Товару (Фасадних панелей прінт «Блок хаус» 0,45 (ольха), складає 13 049 грн. 80 коп. У відповідності до п. 7.5 Договору від 8 листопада 2014 року, за прострочку передачі 100% сплаченого Товару Покупцеві, Постачальник сплачує пеню у розмірі 20% від вартості невідвантаженого товару за кожен день прострочення. Товар доставлено позивачу 20.11.2015 року, замість дати, обумовленої у договорі - 17.11.2015 року, що не заперечується сторонами у справі. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за три дні прострочення зобов'язання у сумі 7829 грн. 88 коп. (2,609,96х3 дні) Позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу у сумі 1700 гривень задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Стаття 12 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу надана копія квитанції до прибуткового касового ордера №44 від 22 липня 2015 року, виданої Приватним підприємством «Східна компанія по наданню послуг у сферах права, бухгалтерського обліку і консультацій з питань керування», від [PERSON] прийнято 1700 гривень, підстава: ознайомлення з документами - 160 грн., консультація, складання позовної заяви до ТОВ «Стройдом» - 180 гривень, представництво у суді 300 грн., однак ані позивачем, ані представником не надано розрахунків потраченого часу, не надано акту виконаних робіт, тощо, які б обґрунтовували зазначену суму. Окрім того, касовий ордер №44 від 22 липня 2015 року, виданий Приватним підприємством «Східна компанія по наданню послуг у сферах права, бухгалтерського обліку і консультацій з питань керування», а інтереси позивача у судовому засіданні представляв [PERSON] на підставі усної заяви позивача, в матеріалах справи відсутні дані про взаємовідносини останнього з Приватним підприємством «Східна компанія по наданню послуг у сферах права, бухгалтерського обліку і консультацій з питань керування». За таких обставин вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням того, що позивач звільняється від сплати судового збору з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial