Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Димитровської міської ради про визначення частки майна в праві спільної сумісної власності в порядку спадкування. В обґрунтування вимог вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з частки житлової квартири [ADDRESS], яка належала їй та йому на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № 3/39-1360 виданого 11.03.1996 р. Мати заповіт на своє майно не складала. Він є спадкоємцем за законом першої черги. На час відкриття спадщини він проживав разом зі своєю матір'ю. В шестимісячний строк з дня відкриття спадщини він подав заяву про прийняття спадщини. Він звернувся до Димитровської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частину вказаної житлової квартири. Однак державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори було винесено постанову від 02.12.2013 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вищевказаної квартири після смерті матері, оскільки, квартира знаходиться у спільній сумісній власності і у правовстановлюючому документі не визначено частку квартири, яка належить спадкодавцю. Вважає, що частка його матері у праві приватної спільної сумісної власності на дану квартиру становить 1/2 частину квартири, оскільки дана квартира належить на праві спільної сумісної власності йому та матері і між ними не було домовленості або рішення суду про зміну розміру часток. Просить суд визначити, що частка його матері в праві спільної сумісної власності на вказану квартиру становила 1/2 частину. Позивач до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть та рішенням суду (а.с. 9, 10). Згідно свідоцтва про право власності на житло № 3/39-1360 від 11.03.1996 р., виданого Виробничим об'єднанням «Красноармійськвугілля», [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] (а.с. 11). Згідно довідки Димитровської державної нотаріальної контори від 17.02.2014 р. № 128/01-16, на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої [INFO], згідно інформації зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) відкрито спадкову справу № 114/2013 від 11.02.2014 р. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. (а.с. 29). Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Якщо частки не визначені, спільна власність двох або більше осіб відповідно до ч.1 ст. 368 зазначеного Кодексу є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному проваджені. Згідно п.224 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 1296 ЦК України може одержати свідоцтво про право на спадщину шляхом нотаріального оформлення зазначеного права. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON], який прийняв спадщину. Обставини, які б свідчили про існування іншої домовленості між співвласниками вищевказаної квартири щодо розміру часток у спільному майні, судом не встановлено, тому частка кожного з них у цьому майні має бути визначена по 1/2 частині квартири. Оскільки невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої спадкові права на вищезазначене нерухоме майно, суд вважає необхідним її позовні вимоги задовольнити. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved