Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 березня 1993 року уклала з відповідачем шлюб. Від спільного шлюбу народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . З 2012 року стали проживати окремо, спільне господарство не вели, а 29 грудня 2014 року рішенням Калуського міськрайонного суду - шлюб розірвано. До офіційного розірвання шлюбу з [PERSON] , за договором 04 липня 2007 року приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Курищуком І.В. було посвідчено договір купівлі продажу квартири за реєстром № 1866, відповідно до якого вони придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 45,0 кв.м., загальною площею 61,9 м.кв., власником якого записано [PERSON] . На купівлю даної квартири було отримано грошові кошти через укладення у ПАТ «Укрсоцбанк» Договору кредиту № 35/07-345з від 06 липня 2007 року. Одночасно того ж дня, було укладено Іпотечний договір, як спосіб виконання зобов`язань згідно договору кредиту. Позивач вважає, що вона виконала повністю боргові зобов`язання по Договору кредиту № 35/07-345з від 06 липня 2007 року, тому нерухоме майно набуло статусу її особистої власності, оскільки набуте за її особисті кошти. Після розірвання шлюбу не зверталася до суду щодо поділу майна подружжя, оскільки питання володіння та користування квартирою вирішили добровільно. Відповідач запевнив про те, що відмовляється від своєї частки на квартиру, жодних претензій не буде мати. Запевнив, що після сплати нею коштів по кредиту, квартиру переоформлять в нотаріальному порядку в цілому на неї. При цьому надав нотаріальну довіреність на право представляти його інтереси в установах, організаціях, банківських установах тощо. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо переоформлення своєї частки квартири на позивачку, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. В підготовче судове засідання позивач надала заяву про слухання справи у її відсутності , позовні вимоги підтримала. Відповідача в підготовче судове засіданні також надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги повністю визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Калуського міськрайонного суду від 29 грудня 2014 року - шлюб між сторонами розірвано (а.с.10). Згідно договору купівлі продажу квартири від 04 липня 2007 року, перебуваючи у шлюбі, сторони придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 45,0 кв.м., загальною площею 61,9 м.кв. Право власності на вказану вище квартиру зареєстроване на ім`я відповідача [PERSON] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Курищуком І.В. за реєстром № 1866 (а.с.11,12) На купівлю даної квартири було отримано грошові кошти через укладення у ПАТ «Укрсоцбанк» Договору кредиту № 35/07-345з від 06 липня 2007 року. Одночасно того ж дня, було укладено Іпотечний договір, як спосіб виконання зобов`язань згідно договору кредиту, що підтверджується відомостями, які містяться у копії Витягу про реєстрацію іпотеки від 20.03.2013р. та копії додаткового договору від 20.03.2013р.(а.с.13,14) Сторонами не заперечується той факт, що вищевказане майно набуто ними за час шлюбу та є їхньою спільною сумісною власністю як подружжя. Із заяви наданої відповідачем вбачається, що він претензій до майна немає, не заперечує проти задоволення позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Вважається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ст.60 СК України, ст.368 ЦК України). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Відповідно до ст.ст. 69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України та ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позов. На підставі викладеного й

Outcome: approved