Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з січня 2013 по грудень 2013 року та за квітень 2014 року в сумі 24432,33 грив. та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, та пояснили, що вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого у них народився син [PERSON] В 1999 році шлюб між ними було розірвано та нею було подано заяву про стягнення аліментів з відповідача. Згідно рішення Миколаївського районного суду від 11.05.1998 року відповідач зобов'язаний виплачувати на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 1/2 частини офіційно встановленої мінімальної заробітної плати щомісячно до повноліття дитини, які відповідач сплачував не регулярно. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, виданої відділом ДВС Березівського МРУЮ, заборгованість по аліментам за період з січня 2013 року по грудень 2014 року становить 6084 гривень, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) становить за цей же період 23078,64 гривні, заборгованість за квітень 2014 року становить 507 гривень, а пеня - 1353,69 гривень. На підставі викладеного просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач до судового засідання, призначеного на 17.02.2014 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, до судового засідання, на засідання яке призначеного на 17.04.2015 року, повернулося повідомлення, що адресат відмовився від отримання судової повістки. Згідно положень ч. 8 ст. 76 ЦПК України, особа, яка відмовилася судову повістку, вважається повідомленою. Таким чином, відповідач [PERSON] був повідомлений належним чином про розгляд справи. В зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та постановляє заочне рішення. Начальник відділу ДВС Березівського МРУЮ в Одеській області надала письмове клопотання справу слухати за їх відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Позовні вимоги підтверджуються: копією паспорту (а.с.7), копією свідоцтва про народження (а.с.8), копією виконавчого листа (а.с.9), копією розрахунку заборгованості по аліментам (а.с.12-15), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.10), копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). Згідно до ст.. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому слід враховувати, що аліменти призначаються та повинні сплачуватись щомісячно, а неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час до добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 2.2 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 - передбачена ст.. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. З наданих позивачем та її представником доказів встановлено, що відповідач є винним у виникненні вищевказаної заборгованості зі сплати аліментів, оскільки відповідно до ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких виникла дана заборгованість, судом не встановлено. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Однак, відповідач в судове засідання не з'явився та не надав суду доказів для зменшення розміру неустойки розміру неустойки, та не надано доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення і судові витрати по сплаті судового збору, підтверджені квитанцією про його сплату. З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та таким, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved