Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Доросинівської сільської об`єднаної територіальної громади Луцького району Волинської області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свій позов мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина на майно, а саме на земельні ділянки, площею 4,5825 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Береської сільської ради Рожищенського району Волинської області. При житті спадкодавець [PERSON] заповіту не склала. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Вказує, що з метою оформлення своїх спадкових прав по смерті її матері [PERSON] вона звернулася до приватного нотаріуса Рожищенського районного нотаріального округу Матвійчук С. П., однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин з спадкодавцем та пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що її мати [PERSON] та батько [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебували. При заповненні свідоцтва про народження позивача посадовою особою сільської ради було допущено помилку при написанні прізвищ батьків позивача, зазначено, що батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Така невідповідність написання прізвища покійної матері перешкоджає в оформленні спадщини. Також зазначає, що в передбачений законом строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки про існування державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я спадкодавця дізналася наприкінці 2020 року. На підставі наведеного, просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] є її матір`ю та визначити додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 05 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 18 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання 12 квітня 2021 року о 11 год. 00 хв. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 12 квітня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 11 травня 2021 року о 14 год. 00 хв. та задоволено клопотання представника позивача про виклик в судове засідання свідків [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 11 травня 2021 року постановлено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON] , судове засідання відкладено на 10 год. 00 27 травня 2021 року. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, надали пояснення близькі за змістом до обгрунтувань позову та просили його задовольнити. Відповідач Доросинівська сільська об`єднана територіальна громада Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явилася. 20 квітня 2021 року на електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Заперечень відносно даної справи сільська рада немає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON] в судове засідання не з`явився. 13 травня 2021 року подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, також зазначив, що на спадкове майно після смерті баби [PERSON] не претендує і оформляти спадщину не буде. Не заперечує щодо задоволення позову. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, третю особу, свідків, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов до такого висновку. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 липня 2015 року виконавчим комітетом Береської сільської ради Рожищенського району Волинської області [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, а саме: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2,9543 га, кадастровий номер 0724580601:03:000:0139 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,6282 га, кадастровий номер 0724580601:03:000:0289, що розташовані в межах Береської сільської ради Рожищенського району Волинської області, які належать спадкодавцю згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 057122. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зверталась до приватного нотаріуса Рожищенського районного нотаріального округу Матвійчук С. П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин з померлою [PERSON] , як дочкою та матір`ю. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно з абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт перебування у родинних відносинах між спадкодавцем [PERSON] і [PERSON] підтверджується такими доказами. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 липня 1976 року Береською сільською радою Рожищенського району Волинської області встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] в с. Береськ Рожищенського району Волинської області. ЇЇ батьками записані- батько [PERSON] , мати [PERSON] . Судом встановлено, що батьки позивача проживали в незареєстрованому шлюбі і прізвище спадкодавця [PERSON] протягом життя не змінювалось. Посадовою особою Береської сільської ради Рожищенського району Волинської області при заповненні свідоцтва про народження позивача невірно зазначено прізвище батьків позивача та прізвище позивача, а саме, [PERSON] . Вірне прізвище батьків позивача - батька [PERSON] , матері [PERSON] , про що в судовому засідання підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Зокрема, свідок [PERSON] суду пояснила, що разом з позивачем навчалась у школі, дівоче прізвище позивача було [PERSON] . Батьки позивача не проживали в зареєстрованому шлюбі та прізвище батька було - [PERSON] , а матері - [PERSON] . Позивач проживала в Луцьку, проте перед смертю матері стала проживати разом з батьками, оскільки вони потребували стороннього догляду. На даний час так і проживає з батьком [PERSON] . Вказала, що у позивача була рідна сестра, яка померла до дня смерті спадкодавця [PERSON] у якої є повнолітній син. Свідок [PERSON] в судовому засідання повідомила суду, що близько 32 років проживає на одній вулиці разом з батьками позивача в селі Береськ, які проживали разом без реєстрації шлюбу. Зазначила, що дівоче прізвище позивача було [PERSON] , а прізвища батьків були різними, оскільки вони не перебували в зареєстрованому шлюбі. Зокрема, прізвище батька - [PERSON] , а прізвище матері - [PERSON] . З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що 13 липня 1992 року [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON] та отримала після одруження прізвище [PERSON] . Вищевказане, у своїй сукупності, дає підстави для достовірного висновку про те, що померла [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] , а розбіжність в написанні прізвища позивача та прізвища її матері виникла внаслідок невірного зазначення посадовою особою Береської сільської ради Рожищенського району Волинської області в свідоцтві про народження прізвища позивача та прізвища матері позивача. Як встановлено у ході розгляду справи, позивачу підтвердження факту родинних відносин необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що розбіжності у документах, що підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] унеможливлюють реалізацію права позивача на спадкування, встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про спадкове майно, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, то суд дійшов висновку про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Щодо визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд зазначає наступне. Загальні положення про спадкування визначені главою 84 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Суд встановив, що позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Рожищенського районного нотаріального округу Матвійчук С. П. з метою прийняття спадщини після смерті матері, однак їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишала, а тому має місце спадкування за законом. Суд встановив, що позивач є донькою [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців немає. З нформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 63496073 від 09 лютого 2021 року встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Позивач, вказуючи на те, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, звернулась до суду з даним позовом, в якому просить захистити порушене право шляхом визначення їй додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини. За загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за відсутності інших спадкоємців пред`являється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так, позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилалась на те, що після смерті [PERSON] вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки про існування державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я спадкодавця позивач дізналася наприкінці 2020 року. Необізнаність спадкоємця з приводу даних обставин, на переконання суду, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. З врахуванням встановлених доказів, приймаючи до уваги те, що відповідач та третя особа позов визнали, суд доходить висновку, що позивач з поважної причини - через незнання про існування нерухомого майна належного на праві власності померлій, пропустила передбачений законом строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч. 9 ст.141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Тому,

Outcome: approved