Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. В своїй заяві позивач зазначила, що вони з відповідачем з 18 липня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина -[PERSON], [INFO], який проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, на підставі чого в сім'ї виникали постійні сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. З квітня 2016 року вони припинили шлюбні відносини, відповідач допомогу на утримання дитини не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, шлюб, укладений між нею та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 18 липня 2009 року , актовий запис №64, розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, або за умови, якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника по м. Кременчук, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримувала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, разом з тим, наполягав на стягненні аліментів на утримання сина в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності . Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 18 липня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, [NUMBER], повторно виданим Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 23 червня 2017 року, актовий запис 64 (а.с.5). [INFO] у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис 20 (а.с.7). Син проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с.8). Крім того, судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, проживають за різними адресами, спільного господарства та бюджету не ведуть. Угоди про розмір та порядок сплати аліментів у добровільному порядку сторонами не досягнуто. Надаючи правову оцінку вимогам стосовно розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, примирення між сторонами неможливе, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню в повному обсязі. Надаючи правову оцінку вимогам стосовно стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 181 ч.3 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Разом з тим, позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частки від доходу відповідача або за умови якщо він не працює і немає інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника по м. Кременчук, тоді як Сімейним кодексом України не передбачено стягнення аліментів з умовою працевлаштування чи не працевлаштування відповідача, а лише в частці від доходу або в твердій грошовій сумі. Нарахування аліментів, їх розмір та виплата проводяться в порядку виконання рішення суду органами державної виконавчої служби. За таких обставин суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача аліменти в частці від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню частково. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача та держави підлягає стягненню судовий збір в сумі по 640 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial