Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою №1 будинку № 61 по вул. Коцюбинського в м. Коростень Житомирської області. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що з травня 2005 року відповідач у вказаному будинку не проживає, будь-які його речі відсутні. Наявність реєстрації відповідача перешкоджає позивачці отримувати субсидію та використовувати належним чином своє право власності на будинок. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги ,просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с.19). Представник третьої особи надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі,щодо прийнятого рішення покладається на розсуд суду. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати дану справу за відсутності відповідача,визнавши його явку неповажною. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги позивача [PERSON] , виходячи з таких підстав. Як встановлено судом на підставі договору купівлі-продажу частки жилого будинку від 04 лютого 2000 року позивачка [PERSON] є власником 33/100 (квартира №1) частин житлового будинку № 61 по вул. Коцюбинського в м. Коростень Житомирської області. В даній квартирі є зареєстрованим відповідач [PERSON]. З 26 травня 2005 року у спірному будинку він не проживає, будь-які його речі відсутні,що стверджується актом від 25.05.2015 року (а.с.9). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до вимог ч.1ст.319 та ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Відповідач [PERSON] зареєструвався в будинку власника як член сімї . Однак, у відповідності до вимог ст. 405ч.2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 12.04.1985 року з наступними змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» розяснив, що у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом надати суду заперечення та докази проти позову. Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право на житло у спірній квартирі і позовні вимоги позивача задовольняє. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1)позбавлення права власності на житлове приміщення; 2)позбавлення права користування житловим приміщенням; 3)про виселення; 4)про визнання особи безвісно відсутньою; 5)оголошення особи померлою. Системний аналіз вказаної статті дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно, на підставі рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відповідачка має бути знята з реєстраційного обліку. На підставі викладеного та

Outcome: approved