Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 50 відсотків із повного його заробітку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуваючи з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з серпня 2010 року, народила сина [PERSON], [INFO] З 19 липня 2016 року відповідач проживає окремо, та з цього часу ухиляється від виконання свого обов'язку з утримання сина, матеріально не допомагає, в житті дитини і вихованні участі не бере. Син перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. Зазначає, що відповідач працює охоронцем в спортивному комплексі «Спорт Лайф», а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. У зв'язку з вищенаведеним, вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить такі задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, пояснив, що хоча і працевлаштований, однак його дохід невисокий, тому він не має змоги у такому розмірі, як просить позивач, сплачувати аліменти, зазначив, що буде приймати участь у матеріальному забезпеченні сина, однак хоче це здійснювати у добровільному порядку, а також по мірі своєї можливовсті. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обовязків і не звільняє від обовязків щодо дитини. \~ Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.\~181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ За ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували 03.08.2010 року шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1613. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] З липня 2016 року сторони не ведуть спільний побут і господарство та проживають окремо. Неповнолітній син сторін залишилася проживати з позивачем, повністю знаходиться на її утриманні, та в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо його утримання. Як вбачається з пояснень сторін, відповідач [PERSON] працює охоронцем в спортивному комплексі «Спорт Лайф», стабільно отримує заробітну плату, у нього задовільній стан здоров'я, інших утриманців немає та з його заробітку не провадяться стягнення за виконавчими документами. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік, стан здоров'я, матеріальне становище сторін та їхньої неповнолітньої дитини, те, що стягнення за виконавчими листами з відповідача не проводиться, у нього задовільній стан здоров'я /наявність захворювань жодними доказами не підтверджена/, інших утриманців він немає, син сторін проживає та перебуває на утриманні позивача. З врахуванням вищевикладеного, всіх наведених обставин та законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина підлягають до задоволення частково, а саме слід визначити аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду - 06 грудня 2016 року, і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, в порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином\~з відповідача потрібно стягнути 551,20грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved