Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] про стягнення\~аліментів на\~утримання доньки [PERSON], [INFO] \~в розмірі\~2\~000\~грн. щомісячно,\~починаючи стягувати\~з моменту\~подачі позову\~до досягнення\~дитиною повноліття, а\~також її,\~як дружини,\~з якою\~проживає дитина\~в розмірі\~одного прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи стягувати з моменту подачі позову до досягнення трирічного віку дитиною [PERSON], [INFO]. На обґрунтування вимог посилається на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, на даний момент вона ніде не працює, дитина стоін спору перебуває на її утриманні, позивачу не вистачає власних коштів на утримання дитини, в той час, як відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, добровільно у достатньому розмірі виділяти кошти на утримання дитини відмовляється. Відповідач проживає окремо від сімї, є працездатного віку, на утриманні інших дітей не має, а тому маючи можливість надавати матеріальну допомогу на утримання її та доньки, таку допомогу не надає, і наявні усі підстави позовні вимоги задовольнити. Позивач та її предствник в судове засідання зявилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві і відповіді на відзив на позовну заяву, та просять суд позов задовольнити. Відповідач та його предствник в судовому засіданні позов визнали частково, усі власні доводи та заперечення виклали у відзиві на позовну заяву, [PERSON] погодився сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 гривень щомісячно. Щодо сплати аліментів на утримання дружини вимогу заперечує повністю за безпідставністю. Дослідивши та оцінивши докази по справі, Суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних обставин: Сторони спору перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2013 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №092408, виданим ВДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 38. У справі №607/12106/17, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.02.2018 року, цей шлюб було розірвано. Від даного шлюбу в подружжя є донька [PERSON], [INFO] Позивач зареєстрована [INFO], проте з дитиною проживає без реєстрації з 10.11.2017 року в м. Тернополі по вул. Д.Вишневецького, 2\\106 Як пояснила позивач, відповідач з листопада 2017 року в добровільному порядку сплачує на її картковий рахунок кошти на утримання дитини в розмірі 1\~000 гривень щомісячно, і цих коштів є явно недостатньо зважаючи на те, що сама позивач не працює (здійснює догляд за дворічною дитиною), і отримує щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 860 гривень, дитина потребує щоденного якісного харчування, одягу та дитячих предметів побуту; з вересня 2018 року позивач має намір віддати дитину в дитячий садочок в ясельну групу, що, в свою чергу, потягне щомісячну сплату батьківської плати та поточні витрати на проведення ремонту в дитячому садку. Також [PERSON] відзначила, що дитина періодично хворіє та потребує кошті на лікування. Причиною розірвання шлюбу та вкрай напружених відносин сторін спору позивач назвала ту обставину, що відповідач вчиняв насильство відносно неї, і постановою суду [PERSON] було притягнено до адміністративної відповідальності. Окрім цього [PERSON] пояснила, що просить Суд вирішити питання стягнення з відповідача аліменти на утримання її самої, оскільки вона постійно перебуває з дворічною дитиною, немає фізичної можливості працевлаштуватися та окрім допомоги власного батька, котрий перебуває за межами України, позивач не має ніяких засобів до існування. Відповідач суду зазначив, що дійсно з жовтня листопада 2017 року він в добровільному порядку сплачує на картковий рахунок позивача кошти на утримання дитини в розмірі 1\~000 гривень щомісячно; окрім цього в перші місяці 2018 року відвідуючи дитину два три рази на місяць він приносив їжу, предмети гігієни орієнтовно в кожному чеку на 200 гривень. Окремо відповідач зазначив, що проживаючи окремо від позивача та їх спільної дитини, здійснює нагляд за власною бабусею похилого віку, він не має постійного місця роботи (проживає на кошти, передані матірю, котра перебуває на заробітках за межами України), має проблеми із здоровям страждає на міопію середнього ступеню правого та високого ступеню лівого ока, котра демонструє прогрес внаслідок розірвання сімейних відносин з позивачем та розлуки з дитиною. Зазначив, що не заперечує продовжувати щомісячно виплачувати кошти в сумі 1000 гривень, та додаткові кошти на потреби дитини (ліки, плату за садочок, тощо) за умови обізнаності на яку саме мету мати дитини витрачатиме передані ним кошти. Відносно вимоги сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини категорично відмовився, оскільки не має змоги надавати їй матеріальну допомогу. Викладені в заявах по суті обставини, сторони спору підтвердили наступними доказами. [PERSON] до позову та відповіді на відзив додала: копію свідоцтва про шлюб серії І-ИД №092408, копію свідоцтва про народження серії 1-ИД №242017, довідку про склад сімї, видану ПМП СОВР 13.11.2017 року, копію постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2017 року у справі №607/12106/17, копію паспорта і картки платника податків позивача квитанції про оплату житлово комунальних послуг від 17.01.2018 року і від 16.02.2018 року, фіскальний чек від 25.01.2018 року [PERSON] відзив на позов доводив: довідкою про склад сімї, виданої ОСББ «[PERSON],15» 11.01.2018 року, копіями квитанцій про переведення коштів позивачу за листопад , грудень 2017 року , копією пенсійного посвідчення бабусі відповідача [PERSON]., копією медичної картки відповідача та висновками лікарів офтальмологів, копіями квитанцій з магазину «Сільпо» за січень, лютий 2018 року. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст.181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України та ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 віл 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів: наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2, 4 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно з правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину як з чоловіка і на дитину як з батька. Частиною 1 статті 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] має можливість виконувати батьківські обовязки по утриманню малолітньої дитини, а також наледними, допустимии та достатніми доказми за європейським стандартом «поза розумним сумнівом», не довідв неможливості сплачувати [PERSON] на її утримання аліменти хоча б у незначній сумі, Судд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав малолтіноьї доньки та позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів. При цьому Суд критично оцінює доводи відповідача протии задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання, оскільки законодавче визначення «..за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу» слід розуміти таким чином, що не існує обєктивних труднощів для чоловіка у матеріальній підтримці жінки, котра є тимчасово безробітною у звязку з доглядом за їх спільною дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідач [PERSON] не надав переконливих доказів аж настільки важкого власного стану здоровя та власної зайнятості, котрі унеможливлюють його бажання пошуку роботи з метою здійснення ним матеріальної підтримки позивача хоча б у незначному розмірі. Визначаючи розмір аліментів Суд на підставі ст. 182 СК України, враховує стан здоровя, матеріального становища дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, виходить з рівності обовязку батьків щодо утримання дітей, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, часткове визнання прозову [PERSON] на суму 1000 гривень щомісячно, - вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. \~\~

Outcome: partial