Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Митків Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за законом. Посилається на те, що 02.02.2015 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Кобилянської, 22 в с. Митків Заставнівського району Чернівецької області. Заповіту померлий [PERSON] не залишив. Вона, а також [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги майна померлого. Проте [PERSON] у передбачений законом строк подала заяву про відмову від прийняття спадщини, після смерті батька [PERSON], померлого 02.02.2015 року. Вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, користується всім спадковим майном, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтував вищенаведеним та просив задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Митків Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, заслухавши доводи сторін, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.02.2015 року в с. Митків Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №143931 від 03.02.2016 року (а.с. 15). Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання - с. Митків вул. Кобилянської, 22 Заставнівського району Чернівецької області відкрилась спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за вказаною адресою. Вказане вбачається із довідки Митківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №102 від 23.03.2016 року (а.с. 16). За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт померлий [PERSON] не вчиняв. Спадкоємцями першої черги його майна за законом є позивач [PERSON], яка є його дружиною та дочка [PERSON] Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ №300713 від 01.03.1973 року (а.с. 12), копією витягу з Державнорго реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00015426799 від 29.05.2015 року (а.с. 11), довідкою виконавчого комітету Митківської сільської Заставнівського району Чернівецької області від 22.03.2016 року №1043 (а.с. 13). Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що на виконання вказаних вимог закону донька спадкодавця [PERSON], скориставшись своїм правом передбаченим ст. 1273 ЦК України, у строки встановлені ст. 1270 ЦК України подала заяву про відмову від прийняття спадщини, після смерті батька [PERSON], померлого 02.02.2015 року, до Заставнівської державної нотаріальної контори, що досліджена судом. Позивач [PERSON] вчасно прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час її відкриття. Вказане вбачається з довідки Митківської сільської ради №102 від 23.03.2016 року (а.с. 16), витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №40461547 від 22.05.2015 року (а.с. 25) та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №386/02-31 від 13.04.2016 року (а.с. 26). Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України позивач звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом, проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований по вул. Кобилянської, 22 в с. Митків Заставнівського району, Чернівецької області після смерті чоловіка [PERSON], у звязку з тим що відсутній правовстановлюючий документ, який мав би підтвердити право власності померлого на будинок , що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №386/02-31 від 13.04.2016 року (а.с. 26). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Кобилянської, 22 в с. Митків Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON], який побудував його на відведеній земельній ділянці. Вказане вбачається із довідок Митківської сільської ради №102, №99, №97, №101, №98 від 23.03.2016 року (а.с. 16-18, 20-21). З довідки Митківської сільської ради №96 від 23.03.2016 року (а.с. 22) видно, що згідно із даними погосподарських книг домогосподарство по вул. 40 Кобилянської, 22 в с. Митків належало [PERSON] (а.с. 22). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що оскільки спадкодавець [PERSON] побудував житловий будинок з господарськими спрутами та будівлями, розташований по вул. Кобилянської, 22 в с. Митків Заставнівського району Чернівецької області на відведеній ділянці, сільська рада зареєструвала його у по господарській книзі, то [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте не оформив право власності на нього належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с. 33). Згідно зведеного акту (а.с. 30) та довідки характеристики Заставнівського РБТІ №99 від 28.05.2016 року (а.с.32) згаданий житловий будинок побудований у 1959 році, а господарські споруди та будівлі до нього у 1965-1970 роках, їх вартість становить 84123 (вісімдесят чотири тисячі сто двадцять) гривень 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved