Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що з [PERSON] вони перебували у шлюбі з 18 жовтня 1997 року до 19 лютого 2009 року. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Після розпаду сім'ї та розірвання шлюбу вони проживають окремо і донька [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На підставі постанови № 2-107 Уманського міськрайонного суду від 2004 року відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання їх доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше половини прожиткового мінімуму доходів громадян щомісяця. Однак матеріальної допомоги на утримання доньки їй в повному обсязі не надає. В наслідок цього на 24 лютого 2017 року за ним утворилася заборгованість по виплаті їй аліментів в сумі 14327,83 грн., що підтверджується доданим до заяви розрахунком державного виконавця. За період з 01 квітня 2014 року по 11 вересня 2016 року сума неустойки (пені), яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 5923,89 грн. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], українця, громадянина України, проживаючого [ADDRESS] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 5923,89 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні в повному об'ємі підтримала позовні вимоги та факти, викладені у позові та просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що для стягнення з нього пені за несвоєчасну сплату аліментів відсутні правові підстави і у його діях відсутня вина, яка передбачена ст. 196 СК України та є необхідною умовою для застосування цієї статті. Також, на його думку, розрахунок пені, наданий позивачем, не відповідає дійсності. Підтримав надане суду заперечення та просить суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що в Уманському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з 10.01.2006 року перебуває виконавчий лист, виданий Уманським міськрайонним судом Черкаської області 04.01.2005 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше половини прожиткового мінімуму доходів громадян.. Боржник рішення суду належним чином не виконував, аліменти сплачує не постійно, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 11.09.2016 року становить 14327,83 грн. (а.с. 9-10). Статтею 196 Сімейного кодексу України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості. Верховний Суд України у своїй постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 роз'яснив, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв'язку із юридичним фактом порушення нею обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов'язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов'язку зі сплати аліментів. Відповідно до вимог ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить 5923,89 грн. виходячи з наданого розрахунку (а.с. 11). Суд приймає за достовірне наданий позивачкою розрахунок пені, розрахований відповідно до розміру заборгованості по аліментах помісячно. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, а тому їх задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved