Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на її користь на утримання двох дітей, неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1400 гривень щомісячно починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог вказала, що 31.08.2001 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, за час шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння. У кожного з них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких нерідно стають їх діти, які впливають на їх психічний стан та кожен раз спричиняє її та дітям душевні страждання. Крім того, відповідач ухиляється від утримання дітей, не підтримує їх матеріально, а її одній важко матеріально забезпечувати дітей, оскільки її заробітна плата мізерна. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на доводи викладені в ньому. Також вказала, що вона заперечує той факт, що діти перебувають на їх спільному з відповідачем утриманні, оскільки відповідач не приймає участі в матеріальному утриманні дітей. З травня 2015 року вона з відповідачем спільно не проживають, спільне господарство не ведуть. Діти проживають з нею. Її коштів на утримання дітей не вистачає. Син її казав, що «тато» давав декілька разів гроші по 5, 10 грн., проте вона цих грошей в сина не бачила. ЇЇ також відомо зі слів дітей та телефонної розмови їх з відповідачем, про те, що коли діти просили гроші у відповідача, то він відповідав, що в нього грошей немає. Вказала, що одяг дітям купує лише вона. Відповідач ніколи ніде не працював, його не цікавило що діти їдять, в що одіваються, за які кошти вона сплачує комунальні послуги, купує ліки в разі лікування дітей, в той час як син може хворіти 1 і 2 рази на місяць. До травня 2015 року, тобто до повного розірвання сімейних стосунків відповідач ніколи дітям нічого не купував і не дарував, а лише в поточному році подарував сину мяч, а дочці на свято «Миколая» браслет, проте, не з дорогоцінного металу (срібла чи золота). Крім того зазначила, що її відомо зі слів дочки, що влітку поточного року відповідач дав її в межах від 300 до 500 грн., однак таку суму коштів відповідач дав дочці єдиний раз. Стосовно того факту, що відповідач вказав в судовому засіданні, що він дає дітям продукти харчування, які привозить з Польщі вона не заперечує, проте вказала, що це було лише 3 рази з травня 2015 року в межах суми 500 грн. за один принос. Відповідач 03 листопада 2016 року в судове засідання не зявився, проте до суду надав письмову заяву про слухання справи у його відсутності. В судовому засіданні 18.10.2016 року відповідач позов в частині щодо розірвання шлюбу визнав повністю, в частині щодо стягнення аліментів на утримання дітей зазначив, що він ніде не працює, тому немає можливості сплачувати аліменти в розмірі зазначеному позивачкою в позовній заяві. Крім того вказав, що інших утриманців крім дітей немає. Недавно періодично почав їздити до Польщі, тобто такий спосіб заробляння грошей. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 31 серпня 2001 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за № 37, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД № 024755, виданим 31 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області. Від спільного проживання в шлюбі в сторін народилися двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ИД №102618, виданим 22 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Гусятинського районного управління юстиції, актовий запис №14 та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ИД №091320, виданим 27 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №22. Відносини між подружжям погіршилися, постійно виникають сварки та непорозуміння. З травня 2015 року сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними втрачено почуття поваги та взаємопорозуміння один до одного. Шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхніх дітей. Діти проживають разом з матірю за адресою її місце проживання та перебувають на її утриманні. З довідки, виданої Гусятинською селищною радою 05.08.2016 року за №94 встановлено, що позивач [PERSON] працює в Гусятинському дошкільному закладі освіти «Дзвіночок» на посаді музичного керівника і її заробіток за І півріччя 2016 року складає 17\~929,16 грн.. Відповідач у добровільному порядку не виконує належно свого обовязку щодо утримання дітей та матеріальної допомоги не надає. Інших утриманців крім дітей немає. Встановлено, що відповідач на даний час офіційно ніде не працює, не займається підприємницькою діяльністю, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 24.10.2016 року за №22320917. Як вбачається з довідки, виданої Гусятинським районним центром зайнятості 19.10.2016 року за №1126 відповідач не зареєстрований в центрі зайнятості як такий, що шукає роботу. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи вищенаведені вимоги Закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що слід розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 31 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за № 37. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є працездатним, стан здоровя задовільний, інших утриманців крім дочки та сина немає, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] слід визначити в розмірі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Суд також при визначенні розміру аліментів враховує матеріальне становище та стан здоровя дітей, на яких призначаються аліменти, можливість матеріального утримання дітей матірю, дохід якої є незначний. В силу вимог ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обовязків по утриманню дітей та сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом. Суд не приймає до уваги представлену відповідачем довідку Гусятинської селищної ради від 24.10.2016 року за №369, в якій зазначено, що діти сторін по справі перебувають на спільному утриманні своїх батьків, оскільки вона не може бути доказом на підтвердження матеріального утримання дітей батьками так як вона є необґрунтованою. Крім того, з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 551,20 грн. та в користь Держави судовий збір у розмірі 551, 20 грн. за позовну вимогу в частині стягнення аліментів. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі наведеного,

Outcome: partial