Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просила стягнути на її користь з відповідача [PERSON] заборгованість за договором у розмірі 100000 гривень та сплачені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2014 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, на виконання умов якого позивач передала [PERSON] 100000 гривень. Відповідач зобов»язувався повернути вказану суму до 01.12.2014 року, але своїх зобов»язань не виконав. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надіслав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача та за наявності згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено судом 01.09.2014 року між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, укладено в простій письмовій формі договір позики, за яким позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 100000 гривень та зобов»язувався повернути вказану суму позикодавцеві готівкою в строк до 01.12.2014 року. Зміст договору позики, укладеного сторонами, не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики, після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику розписку. Наявність розписки у позичальника, підтверджує виконання ним свого обов»язку. На підтвердження укладення договору позики та його умов позикодавцем суду надано розписку [PERSON] від 01.09.2014 року, яка посвідчує передання останньому позикодавцем [PERSON] визначеної у договорі позики грошової суми. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Надана позивачем розписка відповідає визначеним критеріям. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Наданою розпискою підтверджується, що позикодавець виконав свої зобов'язання за договором, відповідач [PERSON] своєчасно грошові кошти не повернув. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ст..612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. На підставі викладеного та враховуючи, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов»язання не виконав, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved