Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач являється батьком [PERSON]. В даний час вона є студенткою 1 курсу денної форми навчання Інституту соціології, психології та соціальних комунікацій Національного педагогічного університету імені [PERSON], ІV рівня акредитації, спеціальність «Психологія», та потребує матеріальної допомоги батька. Просила стягнути з відповідача матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів (заробітку) на період навчання їх дитини. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала. Надаючи пояснення, послалася на обставини, викладені у поданій до суду заяві. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зясувавши позиції сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без зясування обставин справи. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 30 березня 2000 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БК № 035925, виданого 30 березня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 44. Відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БК № 483167, виданого 22 січня 1998 року Маслівською сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис № 5. Дитина досягла повноліття та є студенткою першого курсу денної форми навчання за спеціальністю «Психологія» Інституту соціології, психології та соціальних комунікацій Національного педагогічного університету імені [PERSON], ІV рівня акредитації, термін її навчання закінчується 30 червня 2019 року. Вказана обставина підтверджуються довідкою № 1004/01, виданою директором Інституту 04 вересня 2015 року. Тобто, якщо існує необхідність у матеріальній допомозі дочки, яка після виповнення вісімнадцяти років навчається у навчальному закладі, то батьки зобовязані утримувати її до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови продовження її навчання у навчальному закладі. Відповідно до довідки № 02-33/231, виданої 20 травня 2016 року виконкомом Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області, [PERSON] проживає з матірю [PERSON], тому позивач є особою, яка має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. [PERSON] у звязку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки власного доходу не має. Наявні юридичні факти, що зобовязують відповідача до сплати матеріальної допомоги на навчання: досягнення дочкою віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження нею навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі. За правилами статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 09 червня 2016 року. Відповідно до положень частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з відповідача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved