Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0236 га, що розташована під магазином по вул. Леніна, 40-г, кадастровий номер 6523255100:01:001:0172, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 222165865232; скасувати свідоцтво від 25.11.2013 р, індексний номер 13396723 про право власності на нерухоме майно земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для розміщення магазину кафе площею 0,0236 га., кадастровий номер 6523255100:01:001:0172, видане на ім»я [PERSON]; зобовязати Державну реєстраційну службу Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0236 га, по вул. Леніна,40-а. Ухвалою Каланчацького районного суду від 28.10.2015 року Державного реєстратора Реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області [PERSON] виключено із складу відповідачів по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] (діє згідно довіреності 28.10.2013 року) заявлені позивачем вимоги підтримали та пояснили, що згідно з укладеною угодою купівлі продажу від 02.10.2001 року [PERSON] придбав у Каланчацької селищної ради земельну ділянку по вул. Леніна, 40 а в смт. Каланчак, загальною площею 388 кв. м. під розміщення магазину - кафе. В подальшому [PERSON] роздробив і реалізував частинами, як цілісний майновий комплекс, так і земельну ділянку під ним. В результаті вчинених правочинів, частину вказаного, а саме магазину, якому в подальшому було присвоєно адресу: вул.. Леніна,40-г в смт. Каланчак, позивач придбала за рішенням Каланчацького районного суду від 20.12.2011 р. і зареєструвала в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Позивач вважає, що відповідно до земельного законодавства до неї перейшло право власності на земельну ділянку, що розташована під її магазином, але за сприяння Каланчацької селищної ради [PERSON] 25.11.2013 року отримав свідоцтво на право власності на земельну ділянку під належним позивачу магазином і зареєстрував таке право в єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстрацію здійснив державний реєстратор [PERSON] Вважають вказані дії відповідачів незаконними із за порушення ними вищевказаних приписів чинного законодавства. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, причину неявки суду не повідомив. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації (газета «Наддніпрянська правда» № 86 від 04.11.2015 року). Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з»явилась, причину неявки суду не повідомила. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями Представника відповідача [PERSON] (діє згідно довіреності від 12.02.2015 року № 07-21/7), яка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що Державною реєстраційною службою Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області проведено дії згідно до чинного законодавства, і ніяких порушень при цьому здійснено не було. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи суд прийшов до наступного. Згідно з укладеною угодою купівлі продажу від 02.10.2001 року [PERSON] придбав у Каланчацької селищної ради земельну ділянку по вул.. Леніна,40а в смт. Каланчак, загальною площею 388 кв. м. під розміщення магазину - кафе. В подальшому [PERSON] роздробив і реалізував частинами як цілісний майновий комплекс, так і земельну ділянку під ним. 15.11.2005 року [PERSON] продав [PERSON] приміщення «1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8» із будівлі магазину літ. «А» по вул.. Леніна,40-а в смт. Каланчак. В подальшому позивач [PERSON] стала власником зазначеного приміщення на підставі рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 20.12.2011 р. № 2-595/11. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (Землекористивача). Згідно ч. 1 ст.120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи,припиняється право власності,право користування земельною ділянкою,на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину,на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Отже діє принцип цілісності обєкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власнику або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Згідно зі ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку,а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того,що у випадках переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведенні на земельній ділянці обєкти. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - розяснено,що до особи яка придбала житловий будинок,будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року,згідно зі ст.377 ЦК України,а з часу внесення змін до ст.120 ЗК України Законом України «Про внесення змін та визнання такими,що втратили чинність,деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Цивільного кодексу України» від 27 квітня 2007 року і згідно зі ст.120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку,на якій вони розміщенні,без зміни її цільового призначення,у розмірах,встановлених договором. З 01 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності,право користування на земельну ділянку,на якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення в обсязі та умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст. ЗК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 05 листопада 2009 року. Таким чином згідно договору купівлі продажу від 15.11.2005 року [PERSON], набув право власності на спірну земельну ділянку у розмірах та на умовах на яких вона належала [PERSON], а в подальшому й позивач [PERSON] на підставі судового рішення. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved