Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , відповідно до якого прохала суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 часини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежів за один місяць. На обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 08 вересня 2017 року вони з відповідачем [PERSON] , зареєстрували шлюб у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №1172. В шлюбі мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. Наразі нею подано позов про розірвання шлюбу. З відповідачем вони проживають окремо, вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьох років. У відповідності до ч.ч.2,4 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач є працездатним та має змогу сплачувати аліменти на її утримання до досягнення синами 3 років, проте добровільної угоди між ними не досягнуто, тому змушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, згідно якої прохає розглядати справу без її участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Враховуючи, клопотання сторін по справі, суд вирішив на підставі ст. 247 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та зокрема підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 08 вересня 2017 року, сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2017 року. Сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 19 грудня 2017 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області актовий запис №2029, та малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 19 грудня 2017 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №2028. Як встановлено судом, наразі позивач з синами проживає окремо від відповідача, на даний час не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дітьми трьох років. Згідно ч.1 ст. 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.2 ч.3. ст.. 91 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу. Положеннями ст. 84 Сімейного кодексу України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, зокрема, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.2, ч.3 ст.. 77 Сімейного Кодексу України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Згідно ст. 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно вказаних норм відповідач має обов`язок по утриманню матері дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідач, який згідно матеріалів справи, в тому числі і визнання ним позову, має можливість надавати таку матеріальну допомогу позивачеві. Враховуючи вище викладене, а також визнання позову відповідачем в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на її утримання до досягнення дітьми трьох років. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, згідно положень ст.. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України, суд, вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved