Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03 листопада 2000 року. Від спільного життя мають двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Одруження з відповідачем виявилося невдалим та спільне життя не склалося через несумісність характерів, у зв»язку з чим між ними постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на їх відносини. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та моральним принципам, внаслідок чого вона звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Через канцелярію суду надала письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Позов підтримує та просить залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Через канцелярію суду надав письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи і наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтву про одруження серії І-ЖС № 014844 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2000 року, актовий запис №270 .Від спільного життя сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та малолітню дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження долученими до справи. Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. На теперішній час обидві сторони вважають недоцільним подальше збереження шлюбу. Таким чином, суд приходить до переконання, що сімя розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони шлюбних стосунків фактично не підтримують, проживають окремо тавтратили почуття любові і поваги один до одного. На підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved