Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що 12.09.2014 померла її мати [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-СР №283474 від 13.05.2016. Факт родинних відносин спадкоємця із спадкод авцем підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] Серії ІІІ-СР №346079 від 21.05.1991 та Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 15.07.2016. До кола спадкоємців за законом після смерті спадкодавиці входило два спадкоємці: батько - [PERSON] та дочка - [PERSON], тобто позивач по справі. Обоє спадкоємців прийняли спадщину, шляхом проживання спадкоємця із спадкодавцем однією сім'єю на момент смерті, що підтверджується даними довідки КП «Придніпровська СУБ» №1374 від 14.07.2016. Також вказує, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 4/15 частини квартири, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Кривалівська ([PERSON]), 71, кв. 11, з яких: - 1/15 частини квартири, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Кривалівська ([PERSON]), 71, кв. 11, і належала [PERSON], матері спадкодавиці, яка померла 19.03.2013, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Придніпровського районного виконавчого комітету м. Черкаси №22058 від 16.02.1999, зареєстрованого у КП «ЧООБТІ» 16.02.1999 за №208. Позивач по справі, тобто [PERSON], спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав; - 1/5 частини квартири, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Кривалівська ([PERSON]), 71, кв. 11, і належала спадкодавиці [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Придніпровського районного виконавчого комітету м. Черкаси №22058 від 16.02.1999, зареєстрованого у КП «ЧООБТІ» 16.02.1999 за №208. У липні 2016 року вона звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус повідомив позивача, що 12.09.2015 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на 2/15 частки квартири, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Кривалівська ([PERSON]), 71. кв. 11. На оригіналі Свідоцтва про право власності на житло, що належить декільком співвласникам було зроблено відповідний напис та скріплено печаткою нотаріуса. Правовстановлюючий документ на спадкове майно (квартиру, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Кривалівська ([PERSON]), 71. кв. 11) було повернуто представнику за довіреністю [PERSON] - [PERSON]. Крім того, 19.07.2016 приватний нотаріус направив листа на адресу [PERSON] з проханням з'явитися до нотаріуса 12.08.2016 на 10:00 год. із Свідоцтвом про право власності на житло, виданого органом приватизації Придніпровського районного виконавчого комітету м. Черкаси №22058 від 16.02.1999. На прохання нотаріуса [PERSON] не надав оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. В зв'язку з чим, у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на залишену відкритою 2/15 частки квартири №11 по вул. Кривалівській ([PERSON]), 71 у м. Черкаси на користь позивачки. 16.08.2016 приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округ [PERSON] видав позивачці Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та роз'яснив право на звернення до суду з позовом. Відповідно до Звіту про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості без ПДВ від 20.07.2016 - ринкова вартість 2/15 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 22 300.00 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд, - визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 12.09.2014, - на 2/15 частини квартири, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Кривалівська ([PERSON]) 71, кв. 11. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання. Про причини неявки суду не повідомлено. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Додатково зазначила, що судові витрати у вигляді сплаченого судового збору позивач залишає за собою. Представник відповідача [PERSON] міської ради за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання. До початку слухання справи подав клопотання з проханням проводити розгляд справи без участі представника [PERSON] міської ради та при прийнятті рішення по суті справи, - покладався на думку суду. Заслухавши доводи представника позивача, враховуючи думку представника відповідача, а також вивчивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], 11 листопадпа [INFO] є донькою [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [PERSON] ІІІ-СР №346079 від 21.05.1991. Згідно даних [PERSON] з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00016878852 від 15.07.2016 вбачається, що [PERSON] до реєстрації шлюбу з [PERSON] мала прізвище - [PERSON]. 12 вересня 2014 року [PERSON] померла, про що 17 вересня 2014 року [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складено відповідний актовий запис №2317 (свідоцтво про смерть серії І-СР № 283474). З матеріалів справи вбачається, що до кола спадкоємців за законом після смерті [PERSON] входило два спадкоємці: батько - [PERSON] та дочка - [PERSON]. За приписами ст. 1268 ЦК України, обоє спадкоємців прийняли спадщину, оскільки проживали на момент смерті із спадкодавцем однією сім'єю, що підтверджується даними довідки комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» [PERSON] міської ради №1374 від 14.07.2016. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 4/15 частини квартири, що знаходиться за адресою: вул. Кривалівська ([PERSON]), 71. кв. 11 у м. Черкаси, з яких: - 1/15 частини квартири, що знаходиться за адресою: вул. Кривалівська ([PERSON]), 71, кв. 11 у м. Черкаси, і належала [PERSON], тобто матері [PERSON], яка померла 19.03.2013, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, що видане органом приватизації Придніпровського районного виконавчого комітету м. Черкаси №22058 від 16.02.1999, зареєстрованого у КП «ЧООБТІ» 16.02.1999 за №21-208-65. Позивач по справі, тобто [PERSON], спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав; - 1/5 частини квартири, що знаходиться за адресою: вул. Кривалівська ([PERSON]), 71. кв. 11 у м. Черкаси, і належала спадкодавиці [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності на житло, що видане органом приватизації Придніпровського районного виконавчого комітету м. Черкаси №22058 від 16.02.1999, зареєстрованого у КП «ЧООБТІ» 16.02.1999 за № 21-208-65. Із досліджених матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у встановлений законом строк та порядок звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті 12.09.2014 її матері [PERSON], [INFO], на 2/15 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Однак, постановою нотаріуса від 16.08.2016 за № 230/02-31, [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/15 частки квартири [ADDRESS], у звязку відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Також судом встановлено, що 08.04.2016 помер [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії І-СР №283184, а інших спадкоємців немає. Як передбачено ст. 55 Конституції України, а також ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Згідно із ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим ріенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За розясненнями, викладеними у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, доводи позивача під час розгляду справи знайшли своє підтвердження і підлягають захисту обраним ним способом захисту. При цьому, права чи інтереси інших осіб не порушуються. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які надані позивачем та дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність та переконливість, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved