Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Старобільської міської ради Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом на господарські будівлі. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що її батьком був [PERSON]. 04 серпня 2006 року її батьки [PERSON] та [PERSON] подарували їй належну їм квартиру за адресою: [ADDRESS]. [INFO] її батько [PERSON], помер. Після його, смерті залишилось спадкове майно у вигляді ? частини земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,0807 га та була надана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та належала йому, згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 039099, а ? частина земельної ділянки належала її матері [PERSON]. Позивач отримала спадщину після смерті батька - ? частку земельної ділянки, згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 січня 2014 року, в якому вказано, що спадщина складається з ? частки земельної ділянки, загальною площею 0,0807 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] та була надана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Її мати - [PERSON], подарувала позивачу ? частку земельної ділянки, загальною площею 0,0807 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] та була надана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. При реєстрації її права власності на будинок була виявлена помилка в правовстановлюючих документах. Так, її батькам, [PERSON] та [PERSON], згідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 січня 1999 року, яке було видане Старобільською РДА, було зазначено, що їм належить на праві спільної сумісної власності будинок [ADDRESS]. Раніше цей будинок знаходився на балансі держлісгоспу і, згідно до довідки № 201 від 12.12.1997 року, вказано що саме житловий [ADDRESS] знаходиться на балансі і на земельній ділянці знаходяться: житловий будинок, веранда, вхідний ганок, сарай, погріб, сарай, туалет, огорожа. При виготовлені свідоцтва про право власності на житловий будинок, РБТІ було вказано помилково, що [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS], а не будинок [NUMBER]. Таким чином її батькам, [PERSON] та [PERSON] була фактично надана садиба за адресою: [ADDRESS], яка складалась із земельної ділянки, на якій були розташовані житловий будинок, веранда, вхідний ганок, сарай, погріб, сарай, туалет, огорожа. Після цього, державним нотаріусом було складено договір дарування від 04 серпня 2006 року, згідно якого її батько [PERSON] та мати - [PERSON], подарували їй належну їм квартиру [ADDRESS], як це було вказано помилково при реєстрації свідоцтва на право власності працівниками РБТІ. Таким чином, була допущена помилка і замість будинку [ADDRESS] позивачу належить квартира [ADDRESS]. Фактично за адресою [ADDRESS] знаходиться садиба, що складається з житлового одноквартирного будинку з господарськими спорудами - житловий будинок (А-1), веранди (а), вхідного ганку (а), сараю (Б), сараю (В), уборної (У), погребу (п/г), огорожі (№ 2 - № 4). Це підтверджується поповерховим планом та Генеральним планом, довідкою Старобільського держлісгоспу № 201 від 12.12.1997 року, довідкою-характеристикою РБТІ від 26.11.2013 року № 169. В правовстановлюючих документах позивача було невірно вказано, що вона являється власником квартири [ADDRESS], а також не були включені належні їй також веранда (а), вхідний ганок (а), сарай (Б), сарай (В), уборна (У), погріб (п/г), огорожа (№ 2 - № 4). Згідно до ст. 381 ЦК України « 1. Садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. 2.У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом». Згідно до ст. 392 ЦК України « 1. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Коли позивач звернула на це увагу і попрохала виправити цю помилку, то в РБТІ та Старобільській міській раді їй відмовили, мотивуючи це тим, що неможливо виправити помилки, які були допущені при видачі свідоцтва про право власності на ім'я [PERSON] та [PERSON], а тому факт належності їй саме будинку [ADDRESS] разом з верандою (а), вхідним ганком (а), сараєм (Б), сараєм (В), уборною (У), погребом (п/г), огорожею (№ 2 - № 4) можливо встановити лише в судовому порядку. Згідно до ст. 328 ЦК України « 1. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. 2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». З моменту прийняття позивачем в дарунок квартири по [ADDRESS], вона володіє та розпоряджається усім майно, що належало її батькам - житловим будинком разом верандою, вхідним ганком, двома сараями, уборною, погребом, огорожею і вважає, що вони є невід'ємними частками будинку і належать їй згідно договору дарування. Так як вона не має змоги зареєструвати своє право власності на житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами і виправити допущені раніше помилки, вона змушена була звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача Старобільської міської ради, не з'явився, надавши суду заяву про те, що позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Крім того, просив суд розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. У зв'язку з вищевикладеним, та беручи до уваги, що відповідач цілком визнав позовні вимоги позивача та не заперечував проти їх задоволення, та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved