Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 12 травня 1981 року у відділі записів актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, (актовий запис № 872). Неповнолітніх дітей сторони не мають, але відповідач згоди на розірвання шлюбу через органи РАЦС не дає. У сімї склалася негативна сімейна обстановка. Відповідач, перебуваючи у стані алкогольного спяніння погрожував їй вбивством, які вона сприймала реально.Подальше збереження сімї є неможливим. Спори матеріального характеру, щодо розподілу майна подружжя будуть розвязуватися судом окремо від позову про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, - розірвати та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надано заяву про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягає та просить не надавати строк для примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надано заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимогах не заперечує та просить не надавати строк для примирення. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 12 травня 1981 року, згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу (серія І-СР №373361), - сторони зареєстрували шлюб у міськРАЦСі м. Черкаси, актовий запис № 872. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спори матеріального характеру щодо розподілу майна подружжя будуть окремо розвязуватися в судовому порядку. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують тривалий час, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved