Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила розірвати шлюб між нею і відповідачем зареєстрований 16.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1138. [PERSON] вказує, що на даний час шлюбні відносини між сторонами більше як півроку фактично припинені, шлюб існує формально, спільне господарство не ведуть, у сторін несумісні погляди на життя, які не відповідають їхнім інтересам. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 27.11.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.12.2019 року провадження у зазначеній цивільній справі було зупинено у зв`язку з наданням строку для примирення. Ухвалою від 17.02.2020 року поновлено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 05.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу у судовому засіданні за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2, 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , актовий запис №1138, позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] », що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16.08.2012 року (а. с. 6). [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] що вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.5). Причиною розпаду сім`ї є відсутність між сторонами поваги, взаєморозуміння, різні погляди на сім`ю, шлюб, відсутність турботи один про одного, фактичне припинення шлюбних відносин, припинення ведення спільного господарства. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Беручи до уваги відсутність у позивача бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved