Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства «Мічуринець» (далі СВАТ «Мічурінець») про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що між нею та відповідачем 24.10.2005 був попередньо укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна у простій письмовій формі. Відповідно до вказаного договору відповідач передав у власність позивачу нежитлову будівлю кафе-їдальню, загальною площею 279,3 кв.м. з підвалом, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Попівці, вул. Горького, 2А (на даний час вулицю перейменовано на вул. Квітнева), та нежитлову будівлю магазин, загальною площею 173,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Попівці, вул. Горького, 2 (на даний час вулицю перейменовано на вул. Квітнева). Вартість нежитлової будівлі кафе-їдальні за договором становила 13300,26 грн, магазину 11463,56 грн. З часу укладення договору позивач почала добросовісно, безперервно та відкрито володіти будівлею. 26.10.2005 позивач письмово звернулася до відповідача з вимогою зявитися до нотаріальної контори для реєстрації укладеного договору, однак, отримала письмову відмову. Через деякий час позивач повторно звернулася до відповідача з вимогою вжиття заходів щодо офіційної реєстрації договору, однак повторно отримала відмову. Наведені обставини позивач вважає свідченням того, що відповідач відмовився від права власності на будівлю, тому просила визнати за нею право власності на спірну будівлю за набувальною давністю. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про те, що відповідач позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, ураховуючи, що вони скористалися своїми процесуальними правами. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяви представників позивача та відповідача, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. 24.10.2005 між [PERSON] та СВАТ «Мічурінець» було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі кафе-їдальні, загальною площею 279,3 кв.м. з підвалом, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Попівці, вул. Горького, 2А, та нежитлової будівлі магазину, загальною площею 173,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Попівці, вул. Горького, 2, будівлі були передані на підставі акту прийому-передачі від 13.12.2005, відповідно до даних квитанцій №84 від 27.10.2005, №96 від 13.12.2005, №97 від 13.12.2005 [PERSON] внесла СВАТ «Мічурінець» 24763,82 грн, що були передбачені вказаним вище договором як плату за нежитлові будівлі. Позивач змінила прізвище з «Пастух» на «Дмитрук» у звязку з укладенням 03.05.2009 шлюбу з [PERSON], що підтверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії 1-АМ №067045. 26.10.2005 позивач надіслала голові ліквідаційної комісії СВАТ «Мічурінець» [PERSON] лист-вимогу щодо вжиття заходів для нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу. 10.11.2005 голова ліквідаційної комісії СВАТ «Мічурінець» письмово відмовився від проведення нотаріального посвідчення вказаного вище договору купівлі-продажу. 07.10.2016 позивач повторно звернулася до відповідача з вимогою щодо вжиття заходів для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 16.08.2005, і повторно 28.10.2016 отримала відмову, у якій відповідач зазначив, що СВАТ «Мічурінець» тривалий час перебуває у стані ліквідації, підтверджує факт укладення договору з позивачем та те, що остання користується спірними приміщеннями з 2005 року. Відповідно до даних довідки виконавчого комітету Поповецької сільської ради Барського району Вінницької області №899 від 31.07.2017 нежитлова будівля кафе-їдальні, що розташована за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Попівці, вул. Квітнева, 2а, належить [PERSON] та використовується нею з 2005 року. Відповідно до даних довідки виконавчого комітету Поповецької сільської ради Барського району Вінницької області №900 від 31.07.2017 нежитлова будівля магазину, що розташована за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Попівці, вул. Квітнева, 2, належить [PERSON] та використовується нею з 2005 року. Відповідно до даних технічного паспорту нежитлова будівля кафе-їдальні по вул. Квітневій, 2а у с. Попівці Барського району Вінницької області має загальну площу 279,3 кв. м., та складається з входу у підвал «І», підвалу «ІІ», залу «1», кладової «2», кладової «3», коридору «4», кладової «5», кухні «6», коридору «7», кладової «8», кладової «9», холодильної камери «10», кухні «11», туалету «12», туалету «13», туалету «14», умивальника «15». Відповідно до даних технічного паспорту нежитлова будівля магазину по вул. Квітневій, 2 у с. Попівці Барського району Вінницької області має загальну площу 173,7 кв. м., та складається з тамбуру «І», торгового залу «1», туалету «2», туалету «3», коридору «4», кладової «5», кладової «6», кладової «7», котельні «8», торгового залу «9», коридору «10», кладової «11». Згідно з даними звіту про незалежну оцінку ринкова вартість нежитлової будівлі кафе-їдальні загальною площею 279,3 кв. м., що розташована за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Попівці, вул. Квітнева, 2а, становить 19710 грн, нежитлової будівлі магазину, що розташована за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Попівці, вул. Квітнева, 2, становить 9590 грн. Відповідно до даних виписки з рішення 4 сесії 7 скликання Поповецької сільської ради Барського району Вінницької області від 21.01.2016 у с. Попівці вулицю Горького перейменовано на вул. Квітнева. Відповідно до даних свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та [PERSON] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 29.12.1997 було зареєстроване Сільськогосподарське відкрите акціонерне товариство «Мічурінець». Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 30.10.2015 СВАТ «Мічурінець» перебуває у стані припинення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності за набувальною давністю, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, при вирішенні спору суд ураховує те, що право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01.01.2011; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що позивач добросовісно заволоділа спірним майном, відкрито та безперервно ним користується, не є власником спірного майна, власник майна відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, про що свідчать письмові повідомлення останнього та визнання позову. Відлік строку набувальної давності суд розпочинає з моменту заволодіння майном тобто з жовтня 2005 року, коли спірне майно було передано позивачу за актом приймання-передачі. Разом з тим, слід зазначити, що суд не бере до уваги те, що позивач, тобто володілець майна, заволодів майном на підставі договору, оскільки підписаний у простій письмовій формі договір купівлі-продажу нерухомого майна відповідно до положень чинного цивільного законодавства є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 640,00 грн витрат на сплату судового збору. На підставі ст.ст. 16, 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved