Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]; третя особа: Бериславський районний сектор управління Державної міграційної служби у Херсонській області про усунення перешкод в користуванні майном, та зняття з державної реєстрації, у якому посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності має на праві приватної власності 1/2 частину будинку №28 по вулиці Губайдуліна в м. Бериславі, як частку в спільному майні подружжя, та 1/2 частину права власності в відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] 05.10.2006 року вона зареєструвала в будинку на той час невістку [PERSON]. 03.12.2010 року її син [PERSON] розлучився з [PERSON]. Відповідач у будинку не проживає останні пять років, за призначенням будинок не використовує. Просить усунути перешкод в користуванні майном за адресою: Херсонська область м. Берислав, вул. Губайдуліна, 28, зобовязати Бериславський районний сектор управління Державної міграційної служби у Херсонській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON]. Представник позивача у судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила усунути перешкод в користуванні майном шляхом позбавлення права користуватися житловим будинком [PERSON]. Відповідач у судове засідання не зявилася, про розгляд справи в суді була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення, про причину неявки суд не повідомила. Представники третьої особи в судове засідання не зявився, про розгляд справи в суді повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, за наявними у матеріалах справи доказами. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно зі ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, яке й означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Судом встановлено, що будинок № 28 по вул. Губайдуліна в м. Бериславі Херсонської області належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 06.09.1991 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.1991 року (а.с. 12,13). Згідно домової книги в житловому будинку зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно довідки №364 від 29.05.2015 року виданої Бериславською міською радою Херсонської області [PERSON], [INFO] проживає в [INFO] та має склад сімї: [PERSON], [INFO] (а.с. 11). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у будинку, що знаходиться за адресою: Херсонська область м. Берислав, вул. Губайдуліна, 28, не оплачує комунальні послуги та не бере участі у його утриманні, використовує будинок для реєстрації, що порушує права власника на розпорядження своїм майном. 03.12.2010 року Бериславським районним судом Херсонської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить рішення суду (а.с. 7). Громадянин має бути зареєстрований за місцем свого фактичного проживання, тобто вказане житло перестало для відповідача бути місцем проживання, оскільки [PERSON] з 2010 року в будинку не проживає. Згідно з ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, а тому виходячи з зазначених норм закону, відповідач не є членом сім»ї власника. Право власності на житловий будинок, квартиру, визначені статтями 317,388 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання членів сімї, інших осіб, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За вищезазначених обставин, суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на підставі ст.ст. 319, 321, 386, 391, ЦК України

Outcome: approved