Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що [PERSON] з 18.05.2012 року є власником двохкімнатної квартири [ADDRESS] Також в спірній квартирі зареєстровані її донька - [PERSON] та чоловік [PERSON]. Відповідачі - [PERSON], з 2003 року, а [PERSON] з 2012 року не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, не отримують коресподенцію за даною адресою, їх особистих речей в квартирі не має. Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Так як відповідачі не сплачують зазначені платежі, то вона змушена сплачувати все сама. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивачка, відповідачам не чинила. Відповідачі добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користуються без поважних причин. На підставі викладеного просить суд, визнати [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації. Представник позивача - [PERSON] у судове засідання надав заяву, згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги, просить їх задовольнити та просить розглядати справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, згідно яких позов визнають у повному обсязі та просять розглядати справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується: - свідоцтвом про право власності №997 від 01.10.1997 року виданого Запорізьким титано-магнієвим комбінатом, згідно якого 1/3 частина квартири [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON]; - договором дарування 2/3 частин квартири від 18.05.2012 року, укладеному між [PERSON], яка діє за себе особисто та від імені [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON]; - витягом про державну реєстрацію прав, виданого 07.06.2012 року ТОВ ЗМБТІ; - технічним паспортом на квартиру складеним ЗМБТІ 19.04.2012 року з реєстрацією поточних змін від 07.06.2012 року. Із довідки Єдиної абонентської служби від 11.02.2014 р. за №629, встановлено, що у спірній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки наданої Муніципальною Радою міста Аліканте Іспанія, [PERSON], [INFO] мешкає в м.Аліканте з 18 грудня 2003 року, там же мешкає і [PERSON]. Крім того, факт відсутності за зазначеною адресою, підтвердили і відповідачі, надавши суду заяви про визнання позову. Конституцією України та нормами Цивільного кодексу України закріплені принципи непорушності права приватної власності, які визначають право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплюють право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). За положеннями статей 379, 382 ЦК України, об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд, з урахуванням обставин того, що відповідачі більше одного року без поважних причин не проживають у вказаній квартирі, з врахуванням визнання відповідачами позову, суд вважає вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved