Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за наступними підставами: [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. Відповідач по справі [PERSON] в будинку зареєстрований з 2009 року, але фактично ніколи в ньому не проживав, у добровільному порядку не виписується, що й спонукало позивача звернутись до суду з зазначеною позовною заявою, так як вона не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд і на підставі чого просить суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком [ADDRESS] та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування на будинок [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі [PERSON] був знайомим її покійного чоловіка. В 2009 році чоловік тимчасово прописав відповідача в будинку, але [PERSON] жодного дня в будинку не проживав, речей, що йому належать в будинку не має, зв'язок з ним втрачений. Просить суд задовольнити позовні вимоги, так як реєстрація відповідача в будинку позивача ускладнює користування житловим будинком та вона не має можливості оформити субсидію. Також зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без повідомлення причин неявки, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позовну заяву не скористався. Клопотань про відкладення слухання справи від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позовну заяву, при тому, що згідно письмової заяви позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Дослідивши наявні докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] Згідно копії довідки Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області від 04.05.2018 року №1135 в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], 1964 року народження. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в будинку позивачки постійно проживає з 2010 року. [PERSON] не знає і ніколи не бачила. Речей, що йому належать в будинку не має. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які визначають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України особи можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умов, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад 6 місяців. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім'ї [PERSON], не проживає в будинку позивача з 2009 року, суду не представлено ніяких доказів про існування домовленостей між сторонами щодо реєстрації відповідача в будинку, витрат на утримання будинку він не несе, його реєстрація в будинку позивача перешкоджає [PERSON], як власнику, розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, користуватись субсидією. Таким чином, реєстрація місця проживання [PERSON] не тягне за собою виникнення у нього прав на житло, у якому він зареєстрований, а лише посвідчує факт проживання особи в певному місці за умови згоди власника цього житла, а тому слід усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні [PERSON] будинком № [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування будинком № [ADDRESS]. Судовий збір по справі за подання позовної заяви немайнового характеру становить 704,80 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивачу, при зверненні до суду з позовною заявою, було зменшено розмір судового збору, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 352,40 грн. та на користь держави 352,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved