Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, де просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти в зв'язку з навчанням дитини. На обґрунтування заявлених вимог повідомила, що з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірваний 01 грудня 1999року. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. На даний час дитина навчається в Коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського згідно довідки №8-334 від 26.06.2014року . Термін навчання по 30.06.2015року. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на навчання дитини не надає, він знаходиться повністю на її утриманні. Прохала суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги змінила, прохала суд стягнути з відповідача 1/4 частини з усіх видів заробітку, прохала суд позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частині з усіх видів заробітку. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж кодексу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторони по справі, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірваний 01 грудня 1999року. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. На даний час дитина навчається в Коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського згідно довідки №8-334 від 26.06.2014року. Відповідач обов'язки щодо дочки не виконує, кошти на навчання дитини не надає. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Згідно довідки з місця навчання, термін навчання [PERSON], [INFO] по 30.06.2015р. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 р., держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.ст. 180,185 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до виповнення їй 18 років. Між позивачем та відповідачем по справі ускладнилися відносини, сторони проживають окремо одне від одного. В добровільному порядку відповідач не надає достатньої допомоги дитині, не допомагає матеріально. Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від обов'язку утримувати дитину, судом не встановлено. Договору між батьками про сплату аліментів на дитину не досягнуто, тому він підлягає вирішенню в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров*я та матеріальний стан відповідача [PERSON], стан здоров*я та матеріальне становище дитини, те що у відповідача відсутні інші діти. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст..184 СК України. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред*явлення позову. У разі наявності додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) позивач вправі звернутися до суду з відповідним позовом, який не пов'язаний зі сплатою аліментів (ст. 185 СК України). У відповідності до ст. 198, 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які потребують допомоги в зв'язку з навчанням . При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги сімейний стан відповідача, знаходження на його утриманні дружини та інших дітей ,його вік, його можливість надання допомоги, а тому вважає що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходів. Вимоги позивача [PERSON] обґрунтовані та доведені в судовому засіданні доказами, тому підлягають задоволенню, виходячи з того, що відповідач працює та отримує заробітну плату, а тому з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 14 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає обов*язковому негайному виконанню по справам про аліменти в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved