Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 31 жовтня 2016 року рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу народився син [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач, являючись батьком дитини, кошти на утримання сина не надає, хоча працює по найму і має мінливий дохід. Виходячи з викладеного позивач просила суд, стягувати із відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі по 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просив стягувати аліменти, передбачені чинним законодавством та просив врахувати, що він не має постійного місця роботи і його дохід є мінливим та не постійним. Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження (а.с.4) виданого виконкомом Верхньопетрівецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, матірю [PERSON] [INFO], є позивач, а батьком - відповідач, який у відповідності до ст.180 СК України, проживаючи окремо від сімї, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матірю. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу, а згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з цього та зважаючи на те, що доказів про працевлаштування відповідача і наявність у нього стабільного доходу суду не надано, суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі є обґрунтованою. Законом України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Всі вказані обставини судом враховуються та крім цього суд бере до уваги, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2017 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, складає суму 1689 гривень. Дитина відповідача перебуває саме в такому віці, а відповідно має право на матеріальне забезпечення хоча б в такому розмірі, яке їй зобовязані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, її батьки. Тобто, обовязок забезпечення дитині, належних і необхідних для її розвитку умов життя, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дитини, виходячи з чого, суд знаходить запрошений позивачем розмір аліментів, не справедливим і не можливим до стягнення із відповідача, оскільки вказаний розмір аліментів в сукупності із обовязком матері по утриманню дитини має забезпечувати хоча б встановлений Законом прожитковий мінімум дитини сторін, який хоч і не забезпечить належні умови життя але на думку суду, зможе забезпечити необхідні умови розвитку дитини. Судове рішення, в частині сплати аліментів у розмірі одномісячного платежу, суд допускає, згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, до негайного виконання, а судові витрати покладає на відповідача з огляду на те що з позивачем проживає неповнолітня дитина сторін.

Outcome: partial