Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про стягнення грошових коштів за договором займу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 01.06.2015 року вона передала відповідачу [PERSON] в якості займу 15000 грн., які остання зобов'язалася повернути в строк до 01.06.2016 року, про що відповідачем була написана розписка. Однак, в порушення договірних зобов'язань, [PERSON] суму боргу їй не повернула, пояснюючи це складним матеріальним становищем. При цьому, факт наявності перед нею зобов'язання не заперечує та постійно обіцяє виконати його пізніше. Крім того, відповідач пропонує їй в якості відшкодування суми боргу передати право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 47,3 кв.м з господарською будівлею - літньою кухньою «Б-1» загальною площею 24,8 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Просить визнати за нею право власності на зазначений будинок. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Згідно розписки [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в сумі 15000 грн. Вказану суму зобов'язалась повернути до 01.06.2016 року. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 29.06.2007 року Красногорівською державною нотаріальною конторою за р. № 2331, [PERSON] є власником житлового будинку «А-1» загальною площею 47,3 кв.м з господарською будівлею - літньою кухньою «Б-1» загальною площею 24,8 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно вимог ст. 600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й пордок передання відступного встановлюються сторонами. Наведені позивачем доказі дають достатньо підстав вважати, що за позивачем можливо визнати право власності на майно відповідача, переданного їй в якості відступного. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 3, 7, 82 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 600, 1046, 1050 ЦК України, суд

Outcome: approved