Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов'язаний надавати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позову не визнав та суду пояснив, що він по мірі можливості матеріально допомагає дочкам та наданий час їх дочка [PERSON] є повнолітньою, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.08.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого Ступківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER]) та [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Оскільки [PERSON], [INFO] є повнолітня та позивачем не представлено доказів навчання дочки, тому в частині стягнення аліментів на утримання останньої слід відмовити. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] в с. Ступки Тернопільського району Тернопільської області та знаходиться на її утриманні, а відповідач [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню малолітньої дитини, не надає дочці матеріальної допомоги без поважних на те причин, хоча повинен її надавати. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення права неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з рівності та обов'язку батьків щодо утримання дитини, тому вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.10.2014 року до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial