Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ними шлюб та стягнути з відповідач аліменти на утримання дитини в розмірі 3000,00 грн. щомісячно. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 17 вересня 2011 року між ними було зареєстровано шлюб. У шлюбі у них народились донька [PERSON], [INFO]. З березня 2016 року вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Донька проживає разом із нею та перебуває на повному її утриманні, навчається у дошкільному навчальному закладі №25, самостійних прибутків та нерухомого майна не має і потребує постійної допомоги від батька. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні до викладених у такому та просила позов задоволити. Представник відповідача подав письмові заперечення, в яких вказав, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розірвати такий. Заперечив щодо розміру аліментів, вказавши, що відповідач з 31 серпня 2016 року є безробітним і не отримує жодних доходів, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 600,00 грн. щомісяця. Позивач в судовому засіданні погодилась на запропонований представником відповідача розмір аліментів 600,00 грн. щомісяця на утримання дитини. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши інші матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 17 вересня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, запис №2597 (а.с.6). Як вбачається із наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження серії [NUMBER], від шлюбу у сторін народилась [PERSON], [INFO] (а.с.7). Крім цього, судом встановлено, що у сторін шлюбні відносини припинені з березня 2016 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що шлюб існує формально, збереження сім'ї і примирення неможливе. При таких обставинах, суд переконаний, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, примирення між ними неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи положення вищевказаної статті, суд приходить до висновку про необхідність стягувати аліменти починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, на підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про часткову підставність позовних вимог, оскільки такі підтверджені в судовому засіданні матеріалами справи, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки 600,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову - 31 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача 640,00 грн. сплаченого судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу та на користь Державної судової адміністрації України 640,00 грн. судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved