Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 22.09.1991 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Ржавинецькою сільською радою Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом №17. Від спільного проживання в шлюбу у них 11.02.1993 року народився син [PERSON]. Позивач вказує на те, що їх сімейне життя не склалось через різні погляди на життя та частих сварок між ними. Їх спільне життя стало неможливим, оскільки вони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри. Вони проживають окремо. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, вказала, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, про що свідчить його підпис в розписці про отримання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, не надав суду відомостей про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, а тому справу, зі згоди позивачки розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.09.1991 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-МИ №429615 від 22.09.1991 року. Від спільного проживання в шлюбу у сторін народився син [PERSON], 11.02.1993 року, який на даний час досяг повноліття. Причиною розпаду сімї є те, що спільне життя сторін не склалось, через різні погляди на життя та частих сварок між ними. Їх спільне життя стало неможливим, оскільки вони втратили один до одного почуття поваги, любов та довіри. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved