Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на автомобіль, про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності. В обґрунтування позову посилалася на ту обставину, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, за час якого, за спільні кошти придбано автомобіль «ЗАЗ Віда», 2013 року випуску за ринковою вартістю 90000,00 грн. Оскільки, відповідач ухиляється від поділу спільного майна, просила суд визнати за нею право власності на ? частину автомобіля «ЗАЗ Віда», 2013 року випуску, сірого кольору, д.н. [NUMBER], стягнути з відповідача грошову компенсацію за належну частку в розмірі 45000,00 грн. та понесені судові витрати. Позивач та її представник після оголошення в судовому засіданні перерви для надання оригіналів документів в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача проти позову заперечив посилаючись на те, що позивачем не надано доказу щодо набуття спірного автомобіля сторонами під час перебування останніх у шлюбі та за спільні кошти, а також зважаючи на відсутність дійсної вартості спірного автомобіля на момент розгляду справи, просив у задоволенні позову відмовити. Суд повно і всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 30.08.2008 року, який за рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 04.12.2014 року розірвано. Як вбачається із матеріалів справи, а саме: акту приймання-передачі транспортного засобу №039267 від 09.04.2013 року, заяви [PERSON] №18517774 від 28.05.2013 року щодо проведення реєстрації транспортного засобу, подружжя придбало у власність автомобіль марки ЗАЗ VIDA, державний номер [NUMBER], 28.05.2013 року. Даний факт також підтвердили сторони в ході судового розгляду та допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України та в розумінні положень ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, судом встановлено, що автомобіль марки ЗАЗ VIDA, державний номер [NUMBER] набутий у власність під час перебування сторін у шлюбі. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Так, згідно повідомлення, наданого Центром надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Попільнянського та Ружинського районів від 08.01.2015 року №10, за [PERSON] був зареєстрований автомобіль марки ЗАЗ VIDA, державний номер [NUMBER], який знятий з реєстраційного обліку 01.04.2014 року для реалізації. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку автомобіля відбулося за час перебування сторін у шлюбі, оскільки відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивачем не надано суду жодного доказу в підтвердження того факту, що відповідач здійснив відчуження автомобіля проти волі позивача і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби. Разом з тим, згідно ч.2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Крім того, як було встановлено в ході розгляду справи, позивач [PERSON] з позовом до суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля та із заявою про витребування доказів його реалізації не зверталася. Зважаючи на викладене, у суду відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на ? частину автомобіля, а тому в цій частині та в частині стягнення грошової компенсації за належну позивачу частку автомобіля в розмірі 45000,00 грн. позовна заява не підлягає задоволенню. Також, у відповідності до ст.88 ЦПК України, не підлягає задоволенню вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати у справі, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено. Враховуючи викладене, та

Outcome: dismissed