Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить визначити місце проживання доньки - [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Житомира, із батьком - [PERSON] , [INFO] , ДПН [NUMBER] , за його постійним місцем проживання; звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , призначених рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 03 жовтня 2011 року по справі № 2-3250/2011 та які стягуються на підставі виконавчого провадження по справі № 2-3250/2011 від 03 жовтня 2011 року з 01.09.2018 року та звільнити від заборгованості по даному виконавчому провадженню за період з 01.09.2018 року по дату набрання законної сили рішення по даній справі; стягувати з [PERSON] , [INFO] , на його користь, починаючи з 29.01.2019 року, аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що з 07.02.2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбу. У шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] ,\~ [INFO] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03 жовтня 2011 року по справі № 2-3250/2011 шлюб між сторонами розірвано, доньку Юлю залишено проживати разом з матір`ю, стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки усіх доходів, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.07.2011 року до досягнення дитиною 18 річного віку. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист, який було звернено до виконання відповідачкою до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира. Однак, після винесення судом вказаного рішення, дитина залишилась проживати з матір`ю, але систематично проживала в оселі позивача та ним виховувалась. Починаючи з лютого 2018 року донька проживає з позивачем на постійній основі за адресою: [ADDRESS] . На даний час доньці тринадцять років і вона виявила свою прихильність та бажання проживати разом із батьком. Відповідач не має постійного та стабільного доходу та не має можливості приділяти дитини достатньо уваги. Позивач працює та має стабільний та достатній дохід, проживає у власному будинку, де для дитини виділена окрема кімната, яка належно облаштована. Має змогу приділяти дитини достатньо часу та уваги та займатися її вихованням. Оскільки дитина проживає з позивачем, тому він вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього аліментів на користь матері дитини, тому просить звільнити його від обов`язку сплачувати аліменти та заборгованості по аліментам та стягнути аліменти з відповідачки на його користь. 17.10.2019 року до суду надійшов висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання [PERSON] . Відповідач відзив не подала, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься заява, у якій він просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи міститься заява, у якій вона просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник служби у справах дітей Житомирської міської ради у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2002 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . (а.с. 11) Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03.10.2011 року шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] залишено на подальше проживання з матір`ю. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду 13.07.2011 року і до повноліття дитини. (а.с. 12) Як вбачається зі змісту характеристики, яка видана директором Житомирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Кононенко Ж.В., [PERSON] навчається з першого класу в Житомирській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №5. Учениця забезпечена необхідним шкільним приладдям, підручниками, необхідними для навчання у школі. На даний час дитина проживає з батьком. [PERSON] систематично відвідує батьківські збори, постійно підтримує зв`язок із класним керівником, піклується про дитину. Мати, [PERSON] , у телефонному режимі цікавиться шкільним життям доньки. (а.с. 14) Згідно акту обстеження умов проживання, який складено 19.11.2018 року головним спеціалістом служби у справах дітей Житомирської міської ради Кравець А.Й., проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Житло є частиною приватного будинку, наявні всі зручності. У розпорядженні дитини окрема кімната, де є місця для сну, занять, відпочинку. За словами [PERSON] , вона проживає з батьком з 07.02.2018 року. Зазначила, що мама передала батьку 4000,00 грн., решту суми від сплачених батьком аліментів обіцяла покласти на депозитний рахунок дитини. В помешканні створені абсолютно прийнятні мови для проживання дитини. (а.с. 19) Згідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1, 2 і\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ч. 1 ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 ст. 161 СК України визначено, що у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, і спільна дитина сторін проживає разом з батьком за місцем його проживання. Згідно з висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, від 17.10.2019р. №1161, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] . Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано\~постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що\~держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. В силу положень\~ст. 263 ЦПК України, зазначеного принципу та правових позицій Верховного Суду, які були висловлені в постановах по справам № 343/1500/15-ц від 30 травня 2018р., № 644/9094/16-ц від 06 вересня 2018р., № 402/428/16-ц від 17 жовтня 2018р., а також рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017р. (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України», ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Верховний Суд, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що батько дитини має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело доходів, створив умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Натомість мати з дитиною не проживає тривалий період, добровільно погодилася на проживання дитини з батьком та своє окреме проживання від дитини. Отже, враховуючи обставини того, що неповнолітня дочка сторін тривалий час проживає окремо від матері, разом з батьком і останній виявляє більшу увагу та турботу про неї, належним чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини, має самостійний дохід, за місцем праці характеризується позитивно, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни місця проживання дитини, визначеного рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03.10.2011 року та визначити місце проживання дитини разом з батьком [PERSON] за місцем його проживання. Вирішуючи вимогу про припинення стягнення аліментів з позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , які стягуються за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03.10.2011 року у справі № 2-3250/2011, суд виходив з наступного. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно з\~ст. 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Богунському ВДВС м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області перебуває виконавчий лист № 2-3250/11 від 03.10.2011 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду 13.07.2011 року і до повноліття дитини. (а.с 16-18) Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також, ч. 4\~ст. 273 ЦПК України\~встановлено: якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 СК України\~за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що дитина [PERSON] перестала проживати з матір`ю [PERSON] і служба у справах дітей Житомирської міської ради як орган опіки та піклування згідно з висновком від 17.10.2019 року №1611 щодо зміни місця проживання дитини вбачає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком [PERSON] , тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплати аліментів та заборгованості від сплати аліментів, яка утворилася за виконавчим листом № 2-3250/11 від 03.10.2011 року за період з 01.02.2018 року по даний час. Відповідно до положень ст.ст. 180, 181 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. \~За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Оскільки неповнолітня дочка - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком, [PERSON] , та перебуває на його утриманні, суд дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання дитини разом з батьком, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду 29.01.2019 року і до повноліття дитини, підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною 4\~ст. 206 ЦПК України\~передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги найкращі інтереси дитини та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що заявлені позовні [PERSON] вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. Також, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved