Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, яким керував відповідач 28.04.2014року близько 21-30год., на автодорозі між селами Фастівка - Щербаки Білоцерківського району Київської області та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] в результаті чого останній отримав сукупні травми тулуба та правої гомілки з численними ушкодженнями кісток скелету з крововтратою та розвитком шоку, від яких [PERSON] помер. По даному факту СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області відомості були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 12014110030002161 від 29.04.2014року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. Дане кримінальне провадження було закрите відповідно до постанови від 27.09.2014 року за відсутності в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення. [PERSON] є сином позивачки, поховання та всі витрати на організацію поховання, ритуальних послуг, встановлення пам»ятника підтверджені документально в розмірі 18560грн. додаються до позовної заяви. Також, було витрачено додатково грошові кошти, пов»язані з похованням сина, які вона не може підтвердити документально, але загальна сума витрат на поховання становить 30000грн., які просила стягнути на її користь з відповідача. Також, смертю сина, який загинув в результаті наїзду на нього автомобіля, яким керував відповідач, їй було спричинено моральної шкоди, яка пов»язана з душевними стражданнями, нервовим потрясінням, у зв»язку зі смертю сина, який був єдиною дитиною для неї, допомагав по господарству, а тому заподіяну моральну шкоду оцінила в сумі 150000грн., які просила стягнути з відповідача на її користь. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали, а також просили залучити до участі в справі в якості співвідповідачів Фермерське господарство «Берегиня», Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Провідна», до яких пред»явили позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди: а саме з стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» - 18500грн. матеріальної шкоди та 81440 грн. моральної шкоди, стягнути з відповідача [PERSON] та відповідача Фермерського господарства «Берегиня» солідарно матеріальну шкоду - 19440грн. та моральну шкоду - 88560грн. Представник відповідачів [PERSON] та Фермерського господарства «Берегиня» за довіреностями позов не визнав повністю, послався на те, що матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014110030002161 від 29.04.2014року встановлено, що пішоходом [PERSON] допущено порушення Правил дорожнього руху України, пішохід лежав на проїзній частині автодороги, не виділив себе для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху, не був обережний, перебував у стані сильного алкогольного сп»яніння. Вина водія [PERSON] у заподіянні шкоди потерпілому [PERSON] відсутня, а загибель [PERSON] знаходиться у причинному зв»язку з грубим порушенням ним Правил дорожнього руху та Закону України «Про дорожній рух». Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Провідна» в судове засідання представника не направив, надав суду письмові заперечення проти позову, згідно з якими позов не визнав повністю, послався на те, що страхувальник Фермерське господарство «Берегиня» не виконало свого обов»язку передбаченого ст.33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачений обов»язок невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладений договір обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності , повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. А оскільки страховиком жодним чином не порушено права позивача на отримання відшкодування у порядку встановленому Законом, не вчинено дій, які свідчать про невизнання або оспорювання такого права, а тому позовні вимоги до страховика є безпідставними, недотримання потерпілим процедури отримання страхового відшкодування, є перевищенням меж здійснення цивільних прав. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідачів [PERSON], Фермерського господарства «Берегиня», розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що дійсно 28.04.2014 року близько 21-30год. водій автомобіля ВАЗ - 217030 д.н. [NUMBER], що належить Фермерському господарству «Берегиня» - [PERSON], рухаючись по автодорозі між селами Фастівка - Щербаки, що знаходяться на території Білоцерківського району Київської області та перебуваючи на відстані 1100м. від дорожнього знаку с. Фастівка, після роз»їзду із зустрічним автомобілем та виявивши на своїй смузі руху пішохода [PERSON], який в порушення вимог п. 4.1; 4.4; 4,14 Правил дорожнього руху України лежав на проїзній частині, в темну пору доби на неосвітленій ділянці дороги, не виділив себе для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху, не був обережний і заважав іншим учасникам дорожнього руху, затримався на проїзній частині, на що водій [PERSON] , виявивши пішохода та виконавши вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, при виникненні небезпеки для руху (пішохода [PERSON].), негайно вжив заходів для зменшення швидкості, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, але так, як відстань до пішохода була не значною , тому водій [PERSON] не мав технічної можливості зупинитись і скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який лежав на проїзній частині, в результаті чого останній, згідно висновку судово - медичної експертизи №184 від 23.05.2014року отримав : садна, крововиливи на голові; садна та синець на тулубі, перелом ребер справа і зліва, численні переломи кісток таза, крововиливи в м»яких тканинах навколо переломів з просоченням м»яких тканин в області тазу кров»ю, розриви сечового міхура, крововиливи в діафрагму; синці, садна, рана на кінцівках, відкритий перелом діалізу правої великої гомілкової кістки, перелом правої малої гомілкової кістки, крововиливи в м»яких тканинах ніг. Смерть [PERSON] настала від сукупної травми тулуба та правої голінки із численними ушкодженнями кісток скелета з крововтратою та розвитком шоку. Знайдені, при судово - медичній експертизі трупа, ушкодження заподіяні тупими предметами. Локалізація та характер ушкоджень, не виключають можливості їх виникнення при обставинах указаних у постанові. Ушкодження, що спричинили смерть [PERSON] мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя. При судово - токсикологічній експертизі в крові трупа знайдено 3,29% етилового спирту. Указана концентрація етилового спирту в крові, як правило, за життя, може відповідати сильному алкогольному сп»яніння. Порушення пішоходом [PERSON] п.п.4,1;4.4; 4.14 (Г) Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв»язку із настанням наслідків. Дані обставини встановлені згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 27.09.2014року . Відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки особі чи майну фізичної або юридичної особи , підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов»язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Обов»язок подання доказів, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов»язана відшкодувати шкоду покладається на потерпілого. Факт завдання шкоди [PERSON] джерелом підвищеної небезпеки, яким керував відповідач [PERSON] в судовому засіданні сторони не заперечували, представник відповідача послався на те, що автомобіль ВАЗ - 217030 д.н. [NUMBER] належить Фермерському господарству «Берегиня», що підтвердив копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу , виданим 07.08.2008року Білоцерківським РЕВ пр. и УДАІ ГУ МВС України в Київській області (а.с.15 кр. провадження). Крім цього, цей факт підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.04.2014року, протоколом огляду транспортного засобу від 28.04.2014року, поясненнями [PERSON] від 29.04.2014року (а.с. 14 крим. провадження) , згідно з якими на момент пригоди на вулиці була темна пора доби, освітлення проїзної частини було відсутнє, автомобіль, яким він керував рухався зі швидкістю близько 60км/год., а у момент, коли автомобіль, що рухався йому назустріч наблизився до автомобіля ВАЗ- 217030 д.н. [NUMBER] та проїхав мимо, він помітив на своїй смузі руху невідомий предмет, на що він різко вивернув кермо вліво, щоб об»їхати цей предмет та зупинив автомобіль, а коли вийшов з нього і пішов назад, то помітив на проїзній частині пішохода, який лежав та мовчав, головою у напрямку правого узбічча, по напрямку руху автомобіля [PERSON], ногами до середини дороги. При цьому, він вчинив всі необхідні дії, щодо виклику працівників ДАІ та медичної допомоги. А згідно з картою виїзду екстреної медичної допомоги №114 від 28.04.2014року на дорозі між с. Фастівка та Щербаки було виявлено потерпілого , який лежить на асфальті поперек дороги на правому боці з підігнутими ногами до тулуба. Разом з каретою екстреної медичної допомоги, до місця пригоди під»їхав автомобіль ДАІ, серед інших симптомів у потерпілого виявлено - факт вживання алкоголю ( виявлений запах з роту потерпілого) (а.с.88 крим.провадження). Також, дані обставини повністю підтверджуються поясненнями [PERSON] від 22.08.2014року, згідно з якими 28.04.2014року близько 21-30год. він рухався по автодорозі від с. Щербаки до с. Фастівка в темну пору доби, назустріч його автомобілю рухався легковий автомобіль з увімкненим ближнім світлом фар, марку якого він не запам»ятав, в той момент, коли вказаний автомобіль наблизився до його автомобіля і вони розминулися, то, проїхавши деяку відстань, він помітив на своїй смузі руху предмет, який лежав в поперек його смуги руху, головою в напрямку правого узбічча по напрямку його руху, на що він різко вивернув кермо вліво із застосуванням гальмування, щоб об»їхати його та лівим бортом автомобіля виїхавши частково на зустрічну смугу руху проїхав [PERSON], але правим бортом автомобіля, допустив переїзд вказаного пішохода. Після чого відразу зупинився біля правого краю дороги по напрямку руху, пішов назад де помітив на проїзній частині на смузі руху в напрямку с. Фастівка пішохода [PERSON], який лежав та мовчав ( а.с. 91 крим. провадження). Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 22.05.2014року проведеного на автодорозі між с. Фастівка - Щербаки у присутності понятих, в період часу з 22-00год. по 22-50год., з урахуванням схеми та протоколу огляду місця події, було встановлено, що потерпілий був розташований на проїзній частині дороги в положенні лежачи, головою в напрямку до правого узбічча по напрямку руху автомобіля, відстань від голови потерпілого до правого узбічча - 1,15м., та займав 1,6м. смуги руху. Після роз»їзду з зустрічним автомобілем до моменту наїзду на пішохода водій [PERSON] подолав відстань 26,0м. В момент, коли водій мав об»єктивну можливість виявити пішохода на смузі свого руху до моменту роз»їзду, керований ним автомобіль знаходився на відстані 30,1м. від пішохода та на відстані 34,3 м. до передньої частини зустрічного автомобіля. Висновком інженерно-технічної експертизи від 27.05.22.05.2014року Науково - дослідного експертно - криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області встановлено, що 1). водій автомобіля ВАЗ - 217030 д.н. [NUMBER] [PERSON] у дорожній ситуації, що склалася, з технічної точки зору, повинен був керуватися вимогами п.п. 12.2,12.3 ПДР України; 2) - обрана водієм автомобіля ВАЗ -217030 швидкість не перевищувала допустимих меж швидкості по умовам видимості елементів дороги в напрямку руху; 3) - в заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля ВАЗ -217030 [PERSON] не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в заданий у постанові момент виникнення небезпеки для руху. Відповідно до висновку експерта № 243 від 25.06.2014року ГУ МВС України в Київській області, Експертно - криміналістичного центру встановлено, що система робочого гальма, рульового керування та елементів підвіски автомобіля ВАЗ - 217030 д.н. [NUMBER] знаходяться у справному стані, несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма, рульового керування, зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 29.04.2014року встановлено при експертизі трупа [PERSON] наступні ушкодження : садна та синець на тулубі, переломи ребер справа й зліва, численні переломи кісток таза, крововиливи в м»яких тканинах навколо переломів з просоченням м»яких тканин в області тазу кров»ю, розриви сечового міхура, крововиливи в діафрагму, синці, садна, рана на кінцівках, відкритий перелом діалізу правої великої гомілкової кістки, перелом правої малої гомілкової кістки, крововиливи в м»яких тканинах ніг. Смерть [PERSON], 1975 р.н. настала від сукупної травми тулуба та правої голінки із численними ушкодженнями кісток скелета з крововтратою та розвитком шоку. На це вказують ушкодження, описані в п.1 підсумків, понижене кровонаповнення внутрішніх органів, крововиливи під ендокардом стінки лівого шлуночка, ішемія кори нирок. Вищевказане свідчить про те, що є прямий причинний зв»язок між отриманими ушкодженнями та настанням смерті потерпілого. Знайдені при судово - медичній експертизі трупа ушкодження заподіяні тупими предметами. Локалізація та характер ушкоджень, не виключає можливість їх виникнення при обставинах указаних у постанові. Ушкодження, що спричинили смерть [PERSON] мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя. Інші ушкодження на голові та руках мають ознаки легких тілесних ушкоджень. При судово - токсикологічній експертизі в крові трупа знайдено -3,29 % етилового спирту. Указана концентрація етилового спирту в крові, як правило, за життя, може відповідати сильному алкогольному сп»янінню. На питання експерту в якому положенні (лежав, сидів, стояв) в момент первинного контакту з транспортним засобом знаходився пішохід [PERSON] перед подією (Висновок експерта №333-184 від 26.08.2014року), встановлено, що локалізація та характер ушкоджень на трупі, а також локалізація та характер ушкоджень на автомобілі, дають змогу вважати, що в момент первинного контакту автомобіля з потерпілим , останній повинен був знаходитись у горизонтальному чи близькому до нього положенні, повернутий, більш ймовірно, правою половиною тіла до транспортного засобу. Допитаний у судовому засіданні в якості експерта [PERSON] показав, що особисто ним в приміщенні моргу 30.04.2014року на підставі постанови слідчого було проведено обстеження трупу [PERSON] характер ушкоджень вказують на те, що був переїзд потерпілого, оскільки під час первинного контакту він знаходився у горизонтальному чи наближеному до цього положенні ( якщо б потерпілий знаходився у вертикальному стані, то це б відповідало наїзду на пішохода). Згідно з п.4 постанови ВССУ від 01.03.2013року №4 - відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України від 1960року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно - правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справ або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, договір оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто, суд приходить до висновку, що в даному випадку шкода, заподіяна позивачці , як матері потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] ( згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 07.01.1975року Білоцерківським ЗАГС Київської області згідно актового запису про народження № 44) підлягає відшкодуванню не залежно від вини особи, яка керувала транспортним засобом. Але, при цьому суду надано докази, що автомобіль ВАЗ - 217030 д.н. [NUMBER] належав Фермерському господарству «Берегиня» . Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України - юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - на особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров»ю у зв»язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (ч.3 ст. 1187 ЦК). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про фермерське господарство» - головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об'єднаннями відповідно до закону. Згідно з матеріалами справи вбачається, що [PERSON] був обраний головою Фермерського господарства «Берегиня» (а.с.68) протокол №1 від 07.06.2004року. Відповідно до Статуту товариства [PERSON] є засновником товариства. А тому, суд вважає, що в даному випадку, [PERSON] не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим, так як здійснював керування автомобілем у зв»язку з виконанням своїх службових обов»язків. Відповідно до копій квитанцій приєднаних до матеріалів справи вбачається, що всього позивачем понесено витрати, пов»язані з похованням [PERSON], а саме: 349,13грн. -на придбання продуктів харчування, 10100грн. - на пам»ятник, 4100грн. - труна, 1010грн. - на одяг, 3000грн. - на оплату обіду , всього 18559,13грн. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку, до стягнення на користь позивачки підлягає сума витрат, які підтверджені документально та не приймає до уваги твердження позивачки щодо витрат на суму 30000грн. Також, суд не прийняв до уваги заперечення представника відповідача щодо тих обставин, що позивачкою замовлено та оплачено пам»ятник на дві особи, що підтвердив фото матеріалами. В частині позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, судом враховано ст.23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає п.2) - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом ст.1167 ЦК України якщо моральна шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її батькам (усиновлювачам), які проживали з нею однією сім»єю. Смерть [PERSON] сталася внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, власником якого є Фермерське господарство «Берегиня», а тому на це товариство може бути покладено обов»язок по відшкодуванню моральної шкоди. Але, при цьому, суд вважає за необхідне врахувати ступінь вини потерпілого, як це передбачено ч.2 ст. 1193 ЦК - якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.3 цієї статті вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч.1 ст.1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданою смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. В даному випадку, суду надані докази перебування потерпілого [PERSON] в стані сильного алкогольного сп»яніння, ( перебував у горизонтальному положенні на проїзній частині автодороги, не виділив себе для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху, не був обережний), а тому ці обставини, на думку суду, підлягають врахуванню для визначення розміру моральної шкоди. Представник відповідача в судовому засіданні послався на те, що [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди та після неї, вчинив всі дії для своєчасного надання допомоги потерпілому та належного розслідування цієї події, ця подія призвела до перенесення стресу особисто [PERSON], Фермерське господарство «Берегиня» утворено членами родини [PERSON] та їх рідними, про що свідчить копія статуту цього товариства. Для оцінки ступеня вини потерпілого [PERSON] у заподіянні шкоди, суд враховує і покази потерпілої [PERSON] під час допиту від 28.05.2014року, згідно з якими її син [PERSON] [INFO] за життя ніде не працював, інколи підробляв, останнім часом він не працював. За життя син зловживав алкоголем. Сусіди їй розповіли, що бачили її сина біля кафе в центрі села Фастівка по вул.. Радянській в стані алкогольного сп»яніння, після чого він лежав на автодорозі між селами Фастівка та Щербаки ( а.с. 46 крим. провадження). Так, допитана в якості свідка [PERSON] 25.06.2014року показала, що також проживає в [ADDRESS] , знає [PERSON] який проживав зі своєю матір»ю, неодноразова бачила [PERSON] в стані алкогольного сп»яніння, а 28.04.2014року близько 19-30год. перебувала вдома, а коли вийшла на дорогу, побачила неподалік свого будинку на іншій стороні біля стовпа на траві лежав [PERSON], біля якого лежав велосипед. Підійшовши до [PERSON], вона почала до нього говорити, по зовнішніх ознаках та мові вона зрозуміла, що він перебуває в стані алкогольного сп»яніння. Наступного дня дізналася, що [PERSON] загинув ( а.с. 58-59 крим. провадження). Також, судом враховано, що згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 27.09.2014року, яка не скасована та не оспорюється позивачкою [PERSON], визначені порушення Правил дорожнього руху України, які допущені [PERSON], а саме: п.4.1 - пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку. Якщо немає тротуарів, пішохідних доріжок або пересуватися по них неможливо, пішоходи можуть рухатися велосипедними доріжками, тримаючись правого боку і не утруднюючи рух на велосипедах і мопедах, або в один ряд узбіччям, тримаючись якомога правіше, а в разі його відсутності або неможливості рухатися по ньому - по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів. При цьому, треба бути обережним і не заважати іншим учасникам дорожнього руху; п. 4.4 - у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху; п. 4.14 (г) пішоходам забороняється затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов»язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху. Надаючи оцінку зазначеним обставинам в їх сукупності, суд вважає, що покладення на Фермерське господарство «Берегиня» чи на фізичну особу [PERSON] обов»язку по відшкодуванню моральної шкоди в сумі, заявленій позивачкою - 150000грн. не відповідає принципам розумності та справедливості. Крім цього, суд враховує, що позивачкою не надано до суду розрахунку розміру моральної шкоди 150000грн. та не обґрунтовано її розмір в судовому засіданні належними доказами. Судом також враховано, що [PERSON] перебував на утриманні своєї матері, не працював, постійно зловживав алкоголем, перебування в стані алкогольного сп»яніння [PERSON] знаходиться в прямому причинному зв»язку з настанням наслідків, про що зазначено у постанові про закриття кримінального провадження від 27.09.2014року. За наведених обставин, суд вважає, що до стягнення підлягає моральна шкода в розмірі 1000грн. та матеріальна шкоди, пов»язана з витратами на поховання в повному розмірі понесених витрат - 18559, 13грн. Решта позовних вимог [PERSON] до задоволення не підлягає. В частині позовних вимог до ПрАТ СК «Провідна» суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані, не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Так, власник автомобіля ВАЗ - 217030 д.н. [NUMBER] Фермерське господарство «Берегиня» застрахував цивільно - правову відповідальність за шкоду заподіяну здоров»ю та майну третіх осіб згідно з полісом обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.12.2013року №АС / 4751587 з лімітом відповідальності 100 тисяч гривень за шкоду, заподіяну здоров»ю та 50 тисяч гривень за шкоду заподіяну майну третіх осіб. Як зазначив відповідач у письмових запереченнях проти позову в частині позовних вимог до ПрАТ СК «Провідна» позивачка на порушення вимог ст.35 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не подала до страховика заяви та докази, що підтверджують заявлені вимоги на отримання страхового відшкодування та не повідомила поважності причин не надання такої заяви в установлений законом строк. Відповідно до п.37.1.3 ст.37 зазначеного Закону невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Доказів виконання обов»язку повідомлення страхової компанії про страховий випадок позивачем суду не надано, а тому суд вважає, що це позбавляє позивача права вимагати застосування положення ст.1194 ЦК й покладення на страховика обов»язку відшкодувати шкоду.

Outcome: partial