Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні його майном житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення самочинно зведеної високої глухої огорожі та встановлення на її місці огорожі, яка б дозволяла потрапляння прямого сонячного проміння до її будинку не менше, ніж 2,5 год. на добу, витрати покласти на відповідача. В обґрунтування таких позовних вимог посилається на те, що вона є власником домоволодіння по [ADDRESS] . Поряд з нею проживає відповідач, який в 2018 без відповідних дозволів та погоджень з нею та відповідними органами самовільно розібрав існуючу огорожу та на її місці звів високий глухий пліт висотою 2,5 м, що призводить до затінення вікон його будинку і як наслідок - не потрапляння прямих сонячних променів до її помешкання, що призводить підвищеної вологості у приміщенні, створюючи таким чином перешкоди у його використанні за цільовим призначенням. Відповідно до п.6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій» висота огороджень має бути не більше ніж 2,0 м на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 см на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та про звітрювання суміжних територій. Дотримання правил добросусідства є одним із основних обов`язків власників землі і землекористувачів, але відповідач створив такі умови, які навпаки завдають найбільше незручностей. Ухвалою суду 09.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання. 26.11.2018 ухвалою суду призначено судово будівельно- технічну експертизу. Ухвалою суду від 11.01.2020 поновлено провадження у справі. 19.11.2020 ухвалою суду залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] 11.01.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] в якому проти задоволення позовних вимог заперечила. Так, у відзиві вказує, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0085 га та земельної ділянки площею 0,1899 га, що розташовані в с. Старий Добротвір Кам`янка-Бузького району Львівської області. На вищевказаних земельних ділянках [PERSON] знаходиться пасіка, яка складається із 30 бджолиних сімей. Вимоги до розміщення, облаштування пасік, утримання, годівлі й розведення бджіл визначені в «Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєння бджіл», затвердженої наказом головного державного інспектора ветеринарної медицини України №9 від 30.01.2001. Відповідно до п.1.3 вказаної інструкції при розміщенні пасіки на присадибній ділянці(подвір`ї) огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м для підвищення льоту бджіл. У зв`язку з цим було встановлено огорожу між земельними ділянками відповідача та позивачки. Ухвалою суду від 19.02.2021 підготовче засідання у справі закрито та справу призначено судового розгляду. В судовому засіданні позивачка підтримала свою позовну заяву, посилаючись на обставина викладені у позові. Вказала, що подала позовну заяву у зв`язку з тим, що сусід поставив таку високу огорожу, що до будинку через вікна не потрапляє сонячне світло. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву посилаючись на обставини зазначені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо позову, вказувала про те, що згідно проведеної експертизи встановлено, що висота огорожі не впливає на інсоляцію будинку. Крім того на території встановлена пасіка, згідно норм при наявності пасіки висота огорожі має становити 2,50 м. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Суд встановив, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до Акта від 05.07.2018, складеного комісією щодо питань розвитку села, регулювання майнових і земельних відносин, природніх ресурсів і екології, щодо звернення [PERSON] щодо скарги на [PERSON] , який самовільно розібрав огорожу і зробив глухий пліт від будинку приблизно висотою 2,5 м, що призводить до затінення вікон будинку заявниці по [ADDRESS] , комісією вирішено зобов`язати [PERSON] знизити висоту огорожі за ст.158 Земельного кодексу вирішення земельних спорів щодо додержання громадянами правил добросусідства в межах населених пунктів покладається на відповідно органи місцевого самоврядування, а в разі незгоди громадян з такими рішеннями вирішується судом. Згідно з висновком експерта від 23.12.2019 № 6180 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, встановлена [PERSON] огорожа не відповідає вимогам ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій. Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій», що ставляться до максимальної висоти огорожі між сусідніми земельними ділянками (фактична висота огорожі становить від 2,05 до 2,15 м при максимальній нормативні висоті в 2,0 м). Влаштована огорожа між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] , згідно вимог ДСТУ-Н Б В.2.2.-27:2010 «Будинки і споруди. Настанова з розрахунку інсоляції об`єктів цивільного призначення» не впливає на інсоляцію житлового будинку по [ADDRESS] . Із акта постійної комісії з питань регулювання земельних та лісогосподарських відносин, охорони навколишнього природного середовища раціонального використання природних та земельних ресурсів, агропромислового розвитку та соціального розвитку села, архітектури, містобудування та планування території, розвитку бізнес середовища від 2.02.2021 с.Старий Доботвір на звернення [PERSON] щодо конфлікту з власницею сусідньої присадибної ділянки комісія дійшла висновку, що огорожа встановлена згідно положень ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», у випадку влаштування пасіки огорожа навколо неї у напрямку вильоту бджіл повинна бути суцільною ( дерев`яною, залізною) або живою огорожею заввишки не менше 2 метрів. Це робиться для того щоб підвищити висоту рівня льоту бджіл. Завдяки цьому бджоли, коли вилітають з вулика, стрімко набирають висоту і, відповідно, не залітають на чужі подвір`я, не докучаючи тваринам та людям, які мешкають там. Нормами ст.41 Конституції, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.293 Цивільного кодексу передбачено право особи на повагу до житла і приватного життя, на безпечне для життя і здоров`я довкілля. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка порушує ці права особи, є незаконною і може бути припинена за рішенням суду. Стаття 8 конвенції захищає право людини до приватного і сімейного життя, житла і кореспонденції. З урахуванням загальних принципів, передбачених практикою Європейського суду з прав людини, слід зауважити, якщо в конвенції прямо не визнається право на здорове та спокійне середовище для життя, то у випадках, коли людина безпосередньо і серйозно струбована незручностями, спричиненими іншими особами (поведінка сусідів, функціонування промислових об`єктів тощо), може виникнути питання щодо порушення ст.8 конвенції. Порушення права на повагу до житла не обмежується конкретними фізичними порушеннями, такими як несанкціоноване проникнення в будинок особи, а також включає такі посягання, які не є конкретними чи фізичними, наприклад, шум, запахи або інші форми втручання. Серйозне порушення може призвести до порушення права людини на повагу до житла, якщо це заважає користуватися зручностями свого житла. Такі порушення слід розглядати не лише в аспекті права особи на матеріальний об`єкт/простір, а і як право на отримання задоволення від користування таким об`єктом. З метою оцінки факту порушення права особи на повагу до житла слід визначити чи досягли незручності того мінімального рівня, необхідного для встановлення втручання у права особи на повагу до житла та приватного життя. Оцінка цього мінімуму є відносною і залежить від усіх обставин справи, таких як інтенсивність та триваість незручностей, їх фізичні чи психічні наслідки. Відповідно до ст.13 ЦК, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені положеннями цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.386 ЦК, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому шкоди. Згідно зі ст.16 ЦК, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст.90 Земельного кодексу, власники ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права власників ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до положень ст.91 ЗК, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних ділянок та землекористувачів. Згідно зі ст.103 ЗК власники та землекористувачі ділянок повинні обирати такі способи використання ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Із положень ст.319 ЦК вбачається, що власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону, моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до положень ст.391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.81 Цивільного процесуального кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом. Виходячи з вимог закону та характеру спірних правовідносин на стороні позивача лежить обов`язок довести наявність перешкод в користуванні будинком та порушення її прав внаслідок неправомірних дій відповідача. Позивач просить усунути перешкоди у користуванні її майном шляхом знесення самочинної зведеної високої глухої огорожі та встановлення на її місці огорожі, яка б дозволяла потрапляння прямого сонячного проміння до її будинку не менше, ніж 2,5 год. на добу, посилаючись на те, що внаслідок встановлення відповідачем огорожі висотою 2,5 спричиняється затемнення вікон її будинку і як наслідок не потрапляння прямих сонячних променів до її помешкання призводить до підвищеної вологості у приміщенні. Однак посилання позивача спростовуються висновком експерта №6180 від 23.12.2019 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, про те, що влаштована огорожа між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] , не впливає на інсоляцію житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, те що позивачкою не надано суду будь-яких доказів, які б обґрунтовували заявлені нею позовні вимоги, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] потрібно відмовити. Одночасно, суд вважає за необхідне вирішити питання судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України. Сплачені судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed