Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI», бежевого кольору, 2004 року випуску, шасі № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . В обґрунтування позову посилається на те, що з 1999 року вона почала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] і вести з ним спільне господарство у квартирі належній останньому за адресою: [ADDRESS] . 08.10.2011 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції м. Києва, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та позивачем, актовий запис № 1787. 15.01.2013 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та позивачем, актовий запис № 09, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] . Посилається на те, що навіть після розірвання шлюбу вона і [PERSON] продовжували проживати разом і вели спільне господарство. [PERSON] помер [INFO] . За час проживання з [PERSON] однією сім`єю з 2005 року ними за спільні кошти було набуто автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, бежевого кольору, 2004 року випуску, шасі № [NUMBER] за 62651,85 грн. Цей автомобіль було зареєстровано за померлим [PERSON] , а позивач має право керувати цим автомобілем, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] . Таким чином, на думку позивача їй належить на праві власності 1/2 частина автомобіля марки CHEVROLET LACETTI, бежевого кольору, 2004 року випуску, шасі № [NUMBER] , д.н. [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому на день смерті майно. У зв`язку з тим, що на день смерті між позивачем та [PERSON] не було зареєстровано шлюб, тому спадкоємицею за законом першої черги є відповідач - донька померлого, яка набуде у власність в порядку спадкування частину автомобіля, який належить позивачу, що спричинить порушення її права власності. За таких обставин, на думку позивача необхідно визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, бежевого кольору, 2004 року випуску, шасі № [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] та поділити його в рівних частках. 24.09.2018 р. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. 23.10.2018 р. ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 14.11.2018 р. ухвалою суду забезпечено позов шляхом накладення арешту на автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», бежевого кольору, 2004 року випуску, шасі № [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] . 26.12.2018 р. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, посилається на те, що тільки через п`ять років після розірвання шлюбу та після смерті її батька - [PERSON] , позивач вирішила звернутись до суду про визнання об`єктом спільної сумісної власності майна набутого під час шлюбу та визнання за нею право власності на частину автомобіля. Проте, на думку відповідача, спірний автомобіль не належить до спільної власності подружжя, оскільки [PERSON] купив у його у позивача за свої кошти на підставі договору купівлі-продажу автомобіля від 26.10.2011 р., тому вважає, що позивач не має права на частину спірного автомобіля. 15.06.2021 р. ухвалою суду, закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві та надані докази. В судовому засіданні відповідачі та її представник проти задоволення позову заперечили у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов та наданих доказах. Заслухавши пояснення учасників процесу, врахувавши їх доводи, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 08.10.2011 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції м. Києва між [PERSON] (позивач) та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 1787. 15.01.2013 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] (позивач) та [PERSON] , актовий запис № 09. 26.10.2011 р. відповідно до договору № 372 [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», бежевого кольору, 2004 року випуску, шасі № [NUMBER] , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] було зареєстровано за [PERSON] 26.10.2011 р., реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , після смерті якого П`ятою київською державною нотаріальною конторою 10.05.2018 р. відкрита спадкова справа № 272/2018. Спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] є його донька - [PERSON] , яка 10.05.2018 р. подала заяву про прийняття спадщини. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2 ст. 3 СК України). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності (ч. 1 ст. 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). Дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. (ч. 1 ст. 64 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою (ч. 1 та 2 ст. 69 СК України). Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 369 ЦК України). В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] є об`єктом права спільної сумісної власності, оскільки було придбано [PERSON] під час шлюбу з позивачем. Проте, в судовому засіданні було встановлено, що спірний автомобіль було придбано [PERSON] у позивача - [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 26.10.2018 р. № 372. Вартість автомобіля становить 62651,85 грн. Таким чином, здійснивши продаж спірного автомобіля [PERSON] , позивач отримала вартість своєї частки у спільному сумісному майні, фактично здійснивши його поділ за взаємною згодою з чоловіком, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частину автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI», бежевого державний реєстраційний номер [NUMBER] не підлягають до задоволення. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed