Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що 13 лютого 2014 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, яку особисто склав і підписав відповідач, та за умовами договору позики вона (позивач) передала відповідачу [PERSON] в борг 4 000 доларів США, з поверненням позики за її (позивача) вимогою. Станом на 14.03.2016 року зазначена сума в грошовій одиниці України гривні становить 104 040 грн. 00 коп. Вказала, що їй потрібні були грошові кошти, у зв`язку з чим вона звернулася до відповідача з вимогою про їх повернення, при цьому, останній не заперечував отримання зазначених коштів в борг, однак, з невідомих їй (позивачу) причин кошти не повертає, що стало підставою для її (позивача) звернення до суду з позовом про стягнення коштів за договором позики. З огляду на викладене вище, посилаючись на ст.ст.1047, 1049, 1050 ЦК України, позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором позики від 13 лютого 2014 року в розмірі 4 000 доларів США, що станом на 14.03.2016 року становить 104 040 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровоградавід 31 травня 2016 року за клопотанням позивача [PERSON] залучено до участі в даній цивільній справі в якості співвідповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] та в її інтересах представник - адвокат Смірнова А.Р. в судовому засіданні позов підтримали з підстав, зазначених у ньому, враховуючи при цьому, що оскільки кошти бралися відповідачем [PERSON] в борг в інтересах сім`ї та використовувалися в інтересах сім`ї, просили стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , яка є дружиною відповідача [PERSON] , борг за договором позики від 13 лютого 2014 року в розмірі 4 000 доларів США, що станом на 14.03.2016 року становить 104 040 грн. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, причини не явки суду не відомі, заяви, клопотання, - на адресу суду не надходили, на підставі чого суд вважає, що відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів. Заслухавши позивача [PERSON] та в її інтересах представника - адвоката Смірнову А.Р., дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи з пояснень позивача [PERSON] та письмових доказів, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до розписки від 13 лютого 2014 року, відповідач [PERSON] підтвердив факт отримання від позивача [PERSON] в борг грошей в розмірі 4 000 доларів США. Факт отримання відповідачем [PERSON] від позивача [PERSON] в борг грошових коштів в розмірі 4 000 доларів США підтвердила і допитана в судовому засіданні за клопотанням позивача в якості свідка [PERSON] , яка також пояснила, що в її присутності 13 лютого 2014 року за місцем проживання позивача [PERSON] [PERSON] попросив у борг у позивача та отримав кошти в розмірі 4 000 доларів США, при цьому, зазначені кошти [PERSON] зобов`язувався повернути найближчим часом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей момент визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.2 ст.1049 ЦК України). За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов`язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги, що строк повернення боргу за договором позики на суму 4 000 доларів США минув, пред`явлений позивачем оригінал розписки від 13.02.2014 року, долучений до матеріалів цивільної справи, свідчить про те, що кошти в розмірі 4 000 доларів США відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] не повернуті, чим порушено право позивача як позикодавця за договором позики на їх(коштів) повернення, при цьому, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з положень ст.ст.1046-1049 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, та розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст.10, 11 ЦПК України в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , як позичальник, не виконав зобов`язання перед позивачем [PERSON] , як позикодавцем, щодо повернення позики в розмірі 4 000 доларів США, на підставі чого позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 4 000 доларів США є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та стягненню зазначеної суми з відповідача [PERSON] . При цьому, відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом, у зв`язку з чим, на підставі викладеного, та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 104 040 грн. (станом на 14.03.2016 року офіційний курс гривні щодо долара США визначено в розмірі 26,01 грн. за 1 долар США). Поряд з цим, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача до відповідача [PERSON] та про солідарне стягнення боргу за договором позики позивачу слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. ст. 1046, 1049 ЦК України). Стаття 65 СК України визначає, що при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно з ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і одержане за договором використано на її потреби. При цьому, для покладення обов`язку повернення боргу за договором позики на обох з подружжя повинен бути підтверджений відповідними доказами факт, що отримані позичальником (одним з подружжя) грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, а також з`ясовано чи надавалась у письмовій формі згода на укладення договору позики другим з подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У разі визнання факту отримання позики в інтересах сім`ї обов`язок по її погашенню виникає у кожного із подружжя. В свою чергу, судом відзначається, що обставини того, що договір позики укладався в інтересах сім`ї повинен доводити позичальник - позивач по справі [PERSON] , разом з тим, остання не надала суду доказів про використання отриманих відповідачем [PERSON] за договором позики від 13.02.2014 року коштів в інтересах сім`ї. Судові витрати, понесені позивачем [PERSON] при пред`явленні позову до суду, які складаються з судового збору, та підтверджені документально (квитанція №1082 від 30.03.2016 року), підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в порядку ч.1 ст.88 ЦПК України на користь позивача в розмірі 1040 грн. 00 коп. Відповідно до ст.ст.15, 16, 525, 526, 530, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial