Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, уточнивши який, просить стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», [PERSON] в свою користь 21444,62 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 4355,43 грн. втрати товарного вигляду автомобіля, 30000 грн. моральної шкоди, судові витрати та 1593,80 грн. витрат понесених по оплаті судової автотоварознавчої експертизи. Крім того, просить стягнути з [PERSON] в свою користь 510 грн. матеріальної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що є власником автомобіля марки «Toyota», моделі «Auris», реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску. 23.08.2012 року керуючим цим автомобілем проїжджала вул. Січових Стрільців у м.Львові. В той час, пішохід [PERSON], не впевнившись у відсутності транспортних засобів переходила проїзну частину дороги з-за запаркованого транспортного засобу, поза зоною пішохідного переходу. Внаслідок цього, водій мотоцикла марки «HS250-S», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], котрий рухався по правій смузі руху здійснив наїзд на пішохода та втративши контроль над керованим ним транспортним засобом здійснив зіткнення з належним їй автомобілем марки «Toyota», моделі «Auris», реєстраційний номер [NUMBER], під її керуванням, спричинивши транспортним засобам технічних пошкоджень, а пішоходу [PERSON] - тілесних ушкоджень. Ствердила, що згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №220, складеного 30.04.2013р., вартість матеріального збитку з технічної точки зору становить 21444,82 грн., а втрата товарної вартості автомобіля, внаслідок його пошкодження у ДТП складає 4355,43 грн. Постановою судді апеляційного суду Львівської області, ухваленої 11.07.2013 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі щодо неї закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Суддею апеляційної інстанції встановлено, що водій мотоцикла марки «HS250-S» [PERSON], з моменту виникнення небезпеки для руху своєчасно не застосував гальмування для уникнення наїзду. Таким чином, причиною настання ДПТ є взаємодія порушень вимог п.п.4.10, 4.14 Правил дорожнього руху України пішоходом [PERSON] та вимог підпункту «б» п.2.3., п.12.3 цих Правил водієм [PERSON] Останній, володіючи та користуючись на відповідній правовій основі мотоциклом марки «HS250-S», реєстраційний номер [NUMBER], 16.03.2012 року уклав з Львівською філією Страхової компанії «Універсальна» договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс №АВ/6387588, яким застрахована його цивільно-правова відповідальність, внаслідок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди з участю застрахованого транспортного засобу. Зважаючи на те, з метою отримання відшкодування шкоди, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в серпні 2012 року звернулась до Львівської філії Страхової компанії «Універсальна» з відповідною заявою, необхідними даними про дорожньо-транспортну пригоду та забезпечила можливість огляду пошкодженого транспортного засобу. Оскільки, за результатами розгляду поданої заяви, у виплаті страхового відшкодування було відмовлено, тому така підлягає відшкодуванню в солідарному порядку страховиком /крім франшизи у сумі 510 грн./ та [PERSON] Окрім того, вказаним ДТП їй спричинено й моральну шкоду, яка виразилась у порушенні звичного їй укладу користування транспортним засобом, яку оцінила у розмірі 30 000 грн. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов та уточнення до нього підтримала, давши пояснення аналогічні доводам, викладеним у таких. Просить позов задовольнити. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» в судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що дійсно 16.03.2013 року між ПАТ СК «Універсальна» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс №АВ/6387588, відповідно до умов якого забезпечено транспортний засіб типу «А1», марки «HS250-S», номерний знак [NUMBER], внаслідок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди. Вірним є те, що 23.08.2012 року на вул. Січових Стрільців у м.Львові за участі транспортних засобів: марки «Toyota», моделі «Auris», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], мотоцикла марки «HS250-S», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортним засобам спричинено технічних пошкоджень, а пішоходу [PERSON] - тілесних ушкоджень. Стверджує, що постановою апеляційного суду Львівської області від 11.07.2013 року встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення пішоходом [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України. Натомість, матеріали справи не містять документів, які б підтверджували наявність в діях водія [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому у страхової компанії відсутні підстави для виплати страхового відшкодування. Вважає, що вимога позивача [PERSON] про солідарне стягнення по полісу обов'язкового страхування суперечить вимогам ст.541 ЦК України та це не передбачено законодавством. Разом з тим, розмір суми завданих збитків, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який встановлений висновком експерта №220 від 30.04.2013 року вважає надмірно завищеним, а суму моральної шкоди - необґрунтованою. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю вимог. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов заперечив та пояснив, що дійсно, на відповідній правовій основі володіє та користується мотоциклом марки «HS250-S», реєстраційний номер [NUMBER]. Право власності на цей мотоцикл належить [PERSON] 23.08.2012 року керував цим мотоциклом на вул. Січових Стрільців у м.Львові, рухаючись зі швидкістю 20-30 км/год. Пішохода-жінку, яка переходила проїзну частину з права наліво з-за стоячого автобуса побачив на віддалі - 1 метр та не гальмував. Остання, збивши мотоцикл, впала. Мотоцикл змінив траєкторію руху з права на ліво і зіткнувся з автомобілем марки «Toyota», моделі «Auris», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою апеляційного суду Львівської області від 11.07.2013 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі щодо неї закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Оскільки постановою суду його вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.08.2012 року не встановлена, відтак вважає, що правових підстав для задоволення позову немає. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов заперечили та пояснили, що дійсно [PERSON] 23.08.2012 року разом з іншими людьми переходила поза пішохідним переходом вулицю Січових Стрільців у м.Львові, попереду стоячого автобуса. Мотоцикла не бачила. Відчула удар, силою якого її віднесло на відстань двох метрів. Внаслідок падіння отримала травму хребта та інші ушкодження, в зв'язку з якими отримує лікування. Стверджує, що винним у даній дорожньо-транспортній пригоді є саме водій мотоцикла [PERSON] Крім того, наведене також встановлено постановою апеляційного суду Львівської області від 11.07.2013 року, згідно з якою причиною ДТП з технічної точки зору, є те, що водій [PERSON], з моменту виникнення небезпеки для руху своєчасно не застосував гальмування для уникнення наїзду. Запевнила, що є потерпілою у вказаному ДТП, а тому покладення на неї відповідальності за шкоду, завдану джерелу підвищеної небезпеки статтею 1193 ЦК України не передбачено, а є лише підставою для зменшення розміру відшкодування. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю вимог. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не направив, відтак суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, матеріали ВДАІ ЛМУ ГУМВСУ у Л/О, на підставі яких було прийняте рішення про відмову в порушенні кримінальної справи, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.08.2012 року в м. Львові на вул. С.Стрільців, 14 водій мотоцикла марки «HS 250-2» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], рухаючись у правій смузі руху, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], яка переходила проїзну частину дороги з-за стоячого транспортного засобу, поза пішохідним переходом, не впевнившись у відсутності транспортних засобів. Маючи технічну можливість уникнути наїзду, водій [PERSON] не застосував екстреного гальмування (ніжним і ручним гальмами одночасно), внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] Надалі, виїхавши на ліву смугу руху, вчинив зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA», моделі «AURIS», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], завдавши автомобілю технічні пошкодження. Відповідно до ст.1166 ЦК України, п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З доводів сторін, матеріалів справи та оглянутих в судовому засіданні матеріалів ВДАІ ЛМУ ГУМВСУ у Л/О по факту даного ДТП судом встановлено, що технічні пошкодження автомобілю позивача були спричинені внаслідок зіткнення з мотоциклом марки «HS 250-2», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Відтак, саме він є особою, яка безпосередньо завдала шкоду майну фізичної особи. Суд критично оцінює твердження відповідачів [PERSON] та страхової компанії про відсутність вини [PERSON] у заподіянні позивачеві шкоди з посиланням на відсутність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Дійсно, положення ч. 4 ст. 61 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальній справі або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. Проте вказана процесуальна норма не дає підстав за будь-яких обставин вважати не винною у дорожньо-транспортній пригоді особу, відносно якої не порушувалось кримінальної справи і не складався протокол про адміністративне правопорушення. У цьому випадку вину такої особи може бути підтверджено чи спростовано іншими належними і допустимими доказами, передбаченими ст. 57 ЦПК України. Вирішуючи питання щодо винуватості [PERSON] у скоєнні ДТП, яке мало місце 23.08.2012р., суд виходить з наступних встановлених обставин. Так, по факту даної дорожньо-транспортної пригоди постановою старшого інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП ВДАІ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області 07.11.2012 року прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи з тих підстав, що в результаті ДТП потерпіла [PERSON] отримала незначні тілесні ушкодження, від проходження судово-медичного дослідження відмовилась, а отже, відсутній склад злочину, передбачений ст. 286 КК України. Протокол про адміністративне правопорушення відносно водія [PERSON] не складався. Разом з тим винуватість відповідача [PERSON] у скоєнні зіткнення мотоцикла під його керуванням з автомобілем автомобілем марки «TOYOTA», моделі «AURIS», реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON], стверджується матеріалами справи та матеріалами ВДАІ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області, зокрема: даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.08.2012 року зі схемою /з чітким зазначенням місця зіткнення, локалізацією і характером пошкоджень, відсутності будь-яких слідів гальмування мотоциклу/, даними протоколів додаткового огляду місця ДТП від 24.09.2012 року за участю [PERSON], додаткового огляду місця ДТП від 24.09.2012 року за участю [PERSON]., а також даними висновку судової автотехнічної експертизи № 783 від 12.06.2013 року. Висновком судової автотехнічної експертизи № 783 від 12.06.2013 року встановлено, що водій мотоцикла [PERSON] мав технічну можливість уникнути скоєння наїзду на пішохода шляхом застосування не тільки екстреного гальмування /ніжним і ручним гальмами одночасно, але й гальмування із меншою ефективністю /однак ця ефективність повинна була бути такою, щоб забезпечити зупинку мотоцикла до лінії руху пішохода/. У даній дорожній ситуації водій [PERSON] повинен був керуватися вимогами п.п. 1.5, 1.10 /в частині визначення терміну «небезпека для руху»/, 2.3 /підпункту «б» та 12.3 ПДР, у відповідності до яких водій із моменту виникнення небезпеки для руху повинен був своєчасно застосувати гальмування /причому і ручним, і ніжним гальмами одночасно/ достатньої для зупинки до лінії руху пішохода ефективності. Причиною настання дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору є те, що водій [PERSON] з моменту виникнення небезпеки для руху своєчасно не застосував гальмування для уникнення наїзду. Даний висновок був взятий до уваги та покладений в основу рішення апеляційного суду Львівської області від 11.07.2013 року у справі про адміністративне правопорушення № 1309/7562/12 відносно [PERSON] Приймаючи до уваги цей висновок експертизи № 783 від 12.06.2013 року, суд враховує, що відповідачем [PERSON] не заперечується та обставина, що гальмування він не застосовував, що він й ствердив в суді апеляційної інстанції, згідно постанови апеляційного суду Львівської області від 11.07.2013 року. Доводи відповідача [PERSON] в тому, що пішохід [PERSON] позбавила його можливості уникнути наїзду на неї та зіткнення із автомобілем марки «TOYOTA», не заслуговують на увагу суду, з наступних мотивів. Висновок спеціаліста НДЕКЦ ГУМВСУ у Львівській області № 1/384 від 02.11.2012 року про те, що водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, покладений в основу постанови старшого інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП ВДАІ ЛМУ ГУМВСУ у Л/О про відмову в порушення кримінальної справи від 07.11.2012р., - ґрунтується на неналежних вихідних даних. Так, у протоколі додаткового огляду місця ДТП, складеному за участю водія [PERSON] від 24.09.2012 року вказано, що водій мотоцикла [PERSON] рухався на вул. Січових Стрільців в м. Львові по правій смузі руху на віддалі 3,9м від правого краю проїзної частини, а пішохода виявив на віддалі 1,4м від правого краю проїзної частини. За таких обставин пішохід мала пройти в полі зору водія до зіткнення віддаль 2,5 метри. Проте, в основу дослідження та висновку спеціаліста покладені вихідні дані, згідно яких пішохід пройшла в полі зору водія [PERSON] віддаль 1,5метри. Хоча в першому поясненні водія [PERSON] від 23.08.2012 року він стверджував, що мотоцикл рухався зі швидкістю 20-30 км/год., а при додатковому огляді місця події - 30-40 км/год., проте, при проведенні дослідження була врахована швидкість руху мотоцикла лише 30-40 км/год., тобто задана [PERSON] швидкість руху у поясненні від 23.08.2012р. врахована не була. Зважаючи на наявність явних суперечностей у вихідних даних, висновок спеціаліста НДЕКЦ ГУМВСУ у Львівській області № 1/384 від 02.11.2012 року, а також доводи постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 07.11.2012 року про те, що [PERSON] був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування - не приймаються судом до уваги, з наступних підстав. При розгляді судом апеляційної інстанції жоден з учасників дорожньо-транспортної пригоди не оспорював місце зіткнення, як це зазначено в схемі ДТП, якій судом також надано оцінку, відтак, дорожньо-транспортна пригода відбулась на проїжджій частині відповідного напрямку по якій рухались: автомобіль марки «TOYOTA», моделі «AURIS», реєстраційний номер [NUMBER], мотоцикл моделі «HS 250-2», реєстраційний номер [NUMBER] та пішохід. Аналізуючи наведене, судом встановлено наявність складу правопорушення у діях саме [PERSON], необхідного для покладення відповідальності за завдану шкоду, що полягає у пошкодженні майна в результаті протиправної поведінки правопорушника, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою та суб'єктивну підставу деліктної відповідальності - вину. Виходячи з цього, суд вважає підставним відшкодування завданих збитків саме з відповідача [PERSON], а не з [PERSON] хоча її вина у скоєнні ДТП встановлена постановою судді. Відповідно до наявного в матеріалах справи полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/ 6387588, транспортний засіб - мотоцикл HS 250-2, реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП був застрахований у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна». Страховик забезпечує відшкодування шкоди, завданої майну третіх осіб під час ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу та внаслідок цієї пригоди настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. В передбаченому Законом порядку [PERSON] звернулась з заявою щодо отримання страхового відшкодування у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», надала автомобіль для огляду. Листом № 0227 від 28-08-2013 року у виплаті страхового відшкодування їй було відмовлено. Проте, полісом № АВ/ 6387588 застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], яка настає у разі виникнення страхового випадку - події, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого страховим договором транспортного засобу - мотоциклу HS 250-2, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до п.2, 3 ч.1. ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Як вбачається із висновку судової автотоварознавчої експертизи №220 від 30.04.2013 року вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля марки «TOYOTA», моделі «AURIS», реєстраційний номер [NUMBER] становить 21444 грн.62 коп. Доводи ПАТ СК «Універсальна» про те, що вказана у висновку №220, складеному 30.04.2013 року сума завданих збитків є надто завищена, тому не може братись до уваги, навідміну від замовленого ними звіту №26/13 про оцінку автомобіля, виконаного 14.01.2013 року оцінювачем [PERSON], згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 11 107,89 грн. не приймаються до уваги суду, з наступних підстав. Відповідно до п.1.8 Наказу Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.98 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», експертизи та дослідження проводяться фахівцями, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності і внесені до Державного реєстру атестованих судових експертів. Як вбачається зі звіту №26/13, виконаного 14.01.2013 року оцінювачем [PERSON], таких вимог ним не дотримано. Натомість, суд приймає до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи №220, складений 20.04.2012 року судовим експертом сектору товарознавчих досліджень лабораторії спеціальних досліджень Білим О.О., котрий має повну вищу технічну освіту за спеціальністю «технологія машинобудування» з присвоєнням кваліфікації інженера-механіка, кваліфікацію судового експерта третього кваліфікаційного класу з правом проведення судових експертиз за експертною спеціальністю 12.2- «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», володіє стажем експертої роботи з 2000 року, а також 19.11.2002 року внесений до Державного реєстру ФДМУ за [NUMBER] Більше того, експертиза проводилась за ухвалою суду та з повідомленням сторін. Її висновок є належно обґрунтованим, містить необхідні відомості щодо технічних пошкоджень автомобіля та розрахунок вартості заподіяного збитку. Таким чином, у цій частині позовні вимоги [PERSON] знайшли своє ствердження в суді та такі належить задоволити. Визначена експертизою сума /з врахуванням встановленої франшизи/ підлягає до відшкодування відповідачем - страховою компанією, оскільки нею застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] та безпосередньо забезпеченим страховим договором транспортним засобом було пошкоджено автомобіль позивача. Суму, що не підлягає відшкодуванню страховиком у зв'язку з встановленням франшизи в розмірі 510 грн., належить стягнути з відповідача [PERSON] З врахуванням наведеного, виходячи зі змісту положень ст. 1166 ЦК України, якою відшкодування шкоди покладається на особу, яка її безпосередньо завдала, суд не вбачає підстав до стягнення збитків з відповідача [PERSON] Суд погоджується й приймає до уваги доводи відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про те, що відповідно до вимог ст.32.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, відтак правові підстави для задоволення позову в цій частині вимог, відсутні. Заслуговують на увагу суду й твердження відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» щодо необґрунтованості позовних вимог позивача [PERSON] про стягнення моральної шкоди. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина, послідовність явищ. Даний перелік обставин визнаний загальними, так як його наявність необхідна у всіх випадках відшкодування шкоди. Оскільки належних доказів того, що позивачу [PERSON] спричинено моральну шкоду, внаслідок позбавлення можливості користуватись транспортним засобом протягом тривалого проміжку часу суду не надано, як і не надано доказів того, що в результаті протиправних дій заподіювачів шкоди, позивач не мала можливості користуватись іншими, доступним громадянам транспортними засобами, для підтримання звичного життєвого укладу, що з приводу дій відповідача позивач понесла моральні страждання, відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральних збитків не знайшли ствердження в судовому засіданні. Крім того, згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, в користь [PERSON] належить солідарно присудити з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» та [PERSON] понесені нею і документально підтверджені судові витрати, зокрема 107,30 грн. судового збору та 1593,80 грн. витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи. На підставі ст.ст. 1166, 1187 ЦК України та

Outcome: approved