Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі з 07.10.2005 року. 07.06.2011 року Хортицьким судом м. Запоріжжя було ухвалене рішення про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що від шлюбу вони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. Останній раз відповідач бачився з дітьми 2010 року. Незважаючи на її численні прохання приділяти більше часу дітям, бачитися з ними, жодного інтересу до дітей, їх життя, розвитку та духовного світу не виявляє. Відповідач не робить жодних спроб прийняти участь у вихованні дітей, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу Аліменти на дітей не виплачуються. На сьогодні борг [PERSON] складає 86000,00 грн. Позивач впевнена, що така поведінка відповідача на протязі стількох років є свідомою, він навмисно не виконував та не виконує своїх обов'язків, як батько, нехтує ними, бо не хоче ним бути. Внаслідок ухилення відповідачем від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей створились умови, які шкодять їх інтересам. З 28.11.2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з яким в них є троє спільних дітей. Позивач зазначає, що її чоловік - [PERSON] виховує її дітей, замінив їм батька, піклується про них, допомагає їм з навчанням у школі. [PERSON] має намір усиновити її дітей. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в т.ч. - шляхом опублікування оголошення про його виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомив, відгук на позов не надав. Третя особа - служба у справах дітей Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилася, але подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, при цьому просять ухвалити рішення на розсуд суду. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що даний позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі з 07.10.2005 року по 07.06.2011 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Хортицьким відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, який вони розірвали 07.06.2011 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та копією рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 07.06.2011 р. Від шлюбних відносин сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] та свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданих Хортицьким Відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання осіб від 08.12.2017 р. за вих. № № 04-2716-16437, 04-2716-16438, 04-2716-16439, 04-2716-16440. З матеріалів справи вбачається, що з відповідача стягуються аліменти на утримання вищевказаних дітей в розмірі 333,33 грн. на кожну дитину, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 10.06.2011 р. Крім того, з матеріалів справи суд вбачає, що відповідач самостійно в добровільному порядку рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей не виконує. З висновку органу опіки та піклування Томаківської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON][INFO] (№ 01-45-419/0/377-18 від 20.02.2018 року) вбачається, що відповідач ухиляється від сплати аліментів по утриманню дітей. Заборгованість по сплаті аліментів складає 86000,00 грн. Тобто відповідач ухилявся від виховання дітей, не утримує їх матеріально, чим порушує права дітей на належне виховання та проживання. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вказаної статті Сімейного кодексу України позивач і звернулася до суду з даним позовом. Підставою позбавлення батьківських прав, як зазначає позивач є те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню їхніх дітей. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Все вищезазначене свідчить про те, що батько [PERSON] дійсно самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає по цей час, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дітьми взагалі, тобто не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Вищевикладене також підтверджується доданими до матеріалів справи документами: характеристиками на дітей, виданими директором школи Запорізького ЗНВК № 108; довідками про участь батька у вихованні дітей, виданих директором Запорізького ЗНВК № 108 від 30.11.2017 р. за вих. №№ 307, 308, 309, з яких також вбачається, що відповідач не цікавиться фізичним, духовним, психологічним та інтелектуальним розвитком дітей; копіями подяк та грамот, якими нагороджувалися діти. Відповідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов'язків. Враховуючи вищевказане, суд з'ясував, що відповідач ніяких дій, щодо утримання та виховання своїх дітей не проводить, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, діти проживають з матір'ю, яка є позивачем у даній справі, та перебувають повністю на її утриманні, що підтверджується вищевказаними довідками. Таким чином, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, викладені обставини дають суду підставу задовольнити позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Суд звертає увагу, що згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. А тому, враховуючи, що аліменти на утримання дітей уже стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей згідно рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 10.06.2011 р., тому суд вказане питання не вирішує. У відповідності до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved