Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів по позиці, посилаючись на те, що 01 серпня 2017 року [PERSON] отримано від позивача грошові кошті в борг у сумі 300,0 євро на підставі письмової розписки. Згідно зазначеної письмової розписки відповідач зобов`язався повернути позику на першу вимогу, без зазначення конкретної дати. 15.02.2019 року позивачка склала Лист-вимогу щодо повернення грошових коштів 300,0 євро позичених згідно письмової розписки від 01 серпня 2017 року. Станом на дату звернення позивача до суду, відповідач позику не повернула. За офіційним курсом НБУ (за 100 Євро = 3079,6203 гривен) станом на 19 лютого 2019 року еквівалентно 9238,86 гривен. В судове засідання сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності. Станом на 13 серпня 2019 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Проаналізувавши матеріали справи, оглянувши копію письмової розписки від 01 серпня 2017 року, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів обґрунтованим, доведеним і таким, та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 01 серпня 2017 року [PERSON] отримано від позивача грошові кошті в борг у сумі 300,0 євро на підставі письмової розписки. Згідно зазначеної письмової розписки відповідач зобов`язався повернути позику на першу вимогу, без зазначення конкретної дати. 15.02.2019 року позивачка склала Лист-вимогу щодо повернення грошових коштів 300,0 євро позичених згідно письмової розписки від 01 серпня 2017 року. Станом на дату звернення позивача до суду, відповідач позику не повернула. За офіційним курсом НБУ (за 100 Євро = 3079,6203 гривен) станом на 19 лютого 2019 року еквівалентно 9238,86 гривен. Суд знаходить, що між сторонами склалися правовідносини в результаті укладеного між ними договору позики коштів в розмірі 300,0 евро. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник не виконавши належним чином, взяті на себе за договором позики від 01 серпня 2017 року зобов`язання, на вимогу позикодавця повинна сплатити останній за договором позики від 01 серпня 2017 року борг у розмірі 300,0 євро, що за офіційним курсом НБУ (за 100, 0 євро -3079,62) на день пред`явлення вимоги становить 9 238 (дев`ять тисяч двісті тридцять вісім) гривень 86 копійок гривень. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів обґрунтованими і задовольняє їх повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов письмової розписки від 01 серпня 2019 року, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням, на зазначену суму а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.

Outcome: approved