Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа - Вільногірська міська рада Дніпропетровської області, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме [ADDRESS] В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що з 10.03.2017 року вона є наймачем квартири [ADDRESS] у місті Вільногірськ Дніпропетровської області. За вказаною адресою окрім неї зареєстровано також її колишнього чоловіка відповідача по справі [PERSON], та її сина [PERSON] 14.05.2003 року, між нею та відповідачем шлюб було розірвано. Відповідач не проживає в квартирі з 14 травня 2003 року, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресо; особистих його речей в квартирі не має і, взагалі, квартирою не цікавиться. Комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб. Так як, відповідач не сплачує зазначені платежі, то вона змушена сплачувати комунальні платежі самостійно, враховуючи те, що вона перебуває на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком в розмірі 1373 грн. на місяць та інших видів доходів вона не має. В свою чергу, її колишній чоловік, проживає в іншому місці, де саме, їй не відомо, так як після припинення шлюбних відносин, вона з ним майже не спілкувалася та сімейні стосунки не підтримує. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона відповідачу не чинила. Він добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується понад 1-го року без поважних причин. Він не проживає з нею та не допомагає вести господарство, а його реєстрація в квартирі не дозволяє їй розпоряджатись нею на власний розсуд та значно обмежує її законні права, в тому числі отримання субсидії та приватизації житла. Тому просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме [ADDRESS] Ухвалою від 04.09.2018 року, було відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачеві за адресою його реєстрації. У визначений в ухвалі строк відповідачем відзив не подано. Позивач та її представник [PERSON], в судове засідання, не з'явилися, своєю заявою від 19.09.2018 року, просили закінчувати розгляд справи без їх участі позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити та не заперечували з приводу винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа - Вільногірська міська рада Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явилися, про дату, місце та час судового розгляду повідомлялися належним чином. Учасники процесу будь-яких заяв, клопотань не заявляли. За таких обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, виходячи з положень ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду № 9257 від 10.03.2017 року та технічного паспорту на дану квартиру, квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.5-7). На даний час, у спірній квартирі, відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 3391 від 25.06.2018 року, виданого відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради, зареєстровані [PERSON], [PERSON], та її чоловік [PERSON], який є відповідачем по справі (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано 14.05.20003 р. (а.с.9). Факт того, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] підтверджується актами від 21.08.2017 року та 05.06.2018 року, складеного депутатом Вільногірської міської ради Крижан Т.М., в присутності свідків [PERSON], [PERSON], яким було проведено обстеження родини [PERSON], та встановлено, що в квартирі відповідач не проживає з травня 2003 року (а.с.10-11). Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, стаття 71 ЖК України передбачає, що умови збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, згідно з якими при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. При цьому встановлено, що якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 107 ЖК України, якщо із жилого приміщення вибув член сім'ї наймача, у разі його вибуття на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, то він (вона) втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. При цьому, встановлена положеннями ст. 71 ЖК України можливість збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами пов'язується із поважними причинами такої тимчасової відсутності більш ніж шість місяців. Таким чином, оцінюючи встановлені обставини справи, зокрема дані про відсутність відповідача за місцем реєстрації з травня 2003 року, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як судом достовірно встановлено, що відповідач більше шести місяців відсутній за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несе. Отже, відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, відповідач є особою, яка втратила право користування вказаним житловим приміщенням. З огляду на викладене

Outcome: partial