Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.12.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Теребовлянського райвиконкому Тернопільської області України, актовий запис№132, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, сторони мають різні характери, погляди на життя та шлюбні обовязки, між сторонами припинені шлюбні відносини, сторони проживають окремо. Втрачені всі фізичні та духовні звязку між ними. Наміру поновити шлюбні відносини позивач не має, вважає примирення неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір′ю та перебувають на повному її забезпеченні. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги визнали, просили позов задовольнити, не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином сповіщеним, у судове засідання не зявився, клопотання про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності не надіслав. За письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 26.12.1995 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД №262094, виданим 26.12.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Теребовлянського райвиконкому Тернопільської області України, актовий запис№132. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №281520, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис№616, та сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №413035, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис№1615. Діти проживають з матір′ю, що підтверджено довідкою КП «Житсервіс-2» від 30.01.2017 №117. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved