Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись при цьому на те, що 20.11. 2004 року між нею та [PERSON], було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, про що в книзі актів про одруження 20 листопада 2004 р. зроблено запис № 1332. Шлюб було розірвано, про що свідчить актова запис від 04.02.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом зі нею і усі обовязки щодо утримання та виховання сина несе самостійно. З моменту розірвання шлюбу відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього законом обовязку по утриманню дитини. Відповідач частково сплачував матеріальну допомогу в період 2013 по 02.15р. Він спілкується з дитиною, запрошує до себе, де мешкає з іншою жінкою та хизується автомобілем «Ніссан» Відповідач на її прохання сплачувати аліменти не звертає ніякої уваги. Вона витрачає гроші на харчі, одяг та взуття, ліки, шкільні потреби, курси англійської мови спортивну секцію і т.д. Відповідно до ст.191 СК України просить стягнути аліменти за минулий час три роки, що буде складати 10045,70 грн. Розрахунок робила із 30% від прожиткового мінімуму дитини у віці від 6 до 18 років. Всього просить стягнути аліменти у розмірі 1805,00 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі і дала пояснення про обставини викладені вище. Відповідач [PERSON]позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він є батьком [PERSON], [INFO]. Після розірванню шлюбу спілкувався з дитиною та допомагав матеріально, відсилаючи гроші поштою, а також віддаючи необхідні речі та гроші готівкою матері сина. Працює на ТОВ «Продінвест» прорабом з окладом 1300,00 грн., має автомобіль, який він купив на займані гроші. Згоден сплачувати аліменти у розмірі ? частині від усіх видів заробітку. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони були в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2004 року і мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який народився у м. Харкові, що підтверджує свідоцтво про народження дитини, серії І-ВЛ №003241, що видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актова запис за № 331 від 05 травня 2005 року. Шлюб розірваний 04.02.2009р про що свідчить свідоцтво про розірванню шлюбу, серії 1-ВЛ№ 083245. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що: мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 2 і 3 статті 150 Сімейного кодексу України визначає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 181 ч.1, 2 СК України визначено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони проживають окремо, діти проживають з позивачкою, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] працездатній, інших неповнолітніх дітей немає і тому може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки. Відповідач повинен утримувати дітей по закону. Згідно ч .І ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може - визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі При встановлені розміру аліментів, суд исходит із наданої відповідачем інформації про заробітну плату, а також приймає до уваги тій факт, що відповідач придбав автомобіль, на утримання якого він має гроші і тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивача щомісячно по 750 грн. При цьому при зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом стосовно зміни розміру аліментів. Що до вимоги про стягнення заборгованості за минулий час, то в цій частині треба відмовити. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивач не заперечувала, що відповідач сплачував аліменти на утримання дитини, проти розміру якого позивачка не заперечувала і тому не зверталися до суду з позовом і тому підстав для стягнення аліментів за минулий час немає. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. \~ Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір 243,60 грн.

Outcome: partial