Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку, посилаючись на те, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з березня 2010 року з тієї причини, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач проти розірвання шлюбу між ним та [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 800 гривень щомісячно не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог доказів, заперечень наданих сторонами, обставини визнанні сторонами не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20.02.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Хортицького району м. Запоріжжя, актовий запис № 62. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач - [PERSON] Сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились з березня 2010 року, сторони втратили друг до друга почуття любові і поваги, примирення між ними неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Відповідно до п. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню, та шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Крім того, неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю - позивачем по справі, відповідач добровільно не виділяє грошові кошти на утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів, суд враховує розмір установленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров'я і матеріальне становище позивачки, яка самостійно утримує неповнолітню дитину, матеріальний стан відповідача, з якого стягнень по іншим виконавчим документам не проводиться, а також інші істотні обставини в справі, а саме - відповідач є працездатним, але постійного місця роботи не має, заробіток його мінливий та нерегулярний. У відповідності до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий заробіток, частину його одержує в натурі, а так само при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved