Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку в органах державної реєстрації фізичних осіб. В обґрунтування позову зазначила, що їй належить квартира за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку вона набула на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29 грудня 2018 року, укладеного між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» в особі [PERSON] , з однієї сторони, та нею, [PERSON] , з іншою сторони, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1528. Її право приватної власності на цю квартиру 29 грудня 2018 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 1710349612104, номер запису 29730540. Вказана квартира складається із трьох ізольованих кімнат, має житлову площу 37,7 кв.м. та загальну площу 63,7 кв.м. З моменту придбання квартири вона мешкає у ній та виконує всі обов`язки по сплаті комунальних послуг та з утримання квартири в належному санітарно-технічному стані. Проте, вона не має можливості вирішити різні юридичні питання, пов`язані з її правами власника житла через те, що у квартирі зареєстрована невідома їй особа - відповідач [PERSON] . Як з`ясувалося, він є попереднім власником спірної квартири, яку продав ще 10 червня 2006 року, але не знявся з реєстраційного обліку по квартирі. У вказаному житловому приміщенні він не мешкає, і в ній відсутні його речі. Вона не змогла самостійно розшукати відповідача для вирішення питання про його зняття з реєстрації по належній їй квартирі, тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав власника нерухомого майна щодо користування та розпорядження майном. Посилаючись на ст. 328, 346, 391 ЦК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29 грудня 2018 року, укладеним між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» в особі [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1528 (а.с. 8-9), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за позивачем права власності на вказану квартиру, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 1710349612104, номер запису 29730540 (а.с. 7). Як вбачається із нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 10 жовтня 2006 року (а.с. 10), відповідач [PERSON] є попереднім співвласником квартири, яка була продана ним та іншими співвласниками 10 жовтня 2006 року [PERSON] . У свою чергу [PERSON] 10 жовтня 2006 року уклав з АТ «Укрсоцбанк» іпотечний договір № 857, на підставі якого АТ «Укрсоцбанк» 26 листопада 2018 року набув право власності на квартиру по [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належність квартири на момент укладення договору купівлі-продажу квартири від 29 грудня 2018 року Акціонерному товариству «Укрсоцбанк» (а.с. 31). Зазначена квартира складається із трьох ізольованих кімнат, має житлову площу 37,7 кв.м. та загальну площу 63,7 кв.м., що підтверджується особовим рахунком на квартиру (а.с. 16), який відкритий на ім`я позивача [PERSON] . Згідно особового рахунку на квартиру та довідки ТОВ «Абонент ХХІ» № 001046463 від 04 березня 2019 року про реєстрацію та склад сім`ї (а.с. 12, 16), у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] , у графі «Родинні відносини» вказано - інше. В заявленому позові позивач стверджувала, що [PERSON] є колишнім власником квартири та сторонньою людиною для неї, вона його ніколи не бачила, його речі у спірній квартирі відсутні. Згідно акту про непроживання № 37 від 28 лютого 2019 року від 28 лютого 2019 року, що складений комісією ОСББ «Єдність» (а.с. 15), відповідач [PERSON] , [INFO] , не проживає у квартирі по [ADDRESS] з 2006 року. Як зазначено у довідці № 37/1 від 28 лютого 2019 року, що видана головою правління ОСББ «Єдність» Жениловим В.В. (а.с. 14), [PERSON] в період з 2006 року по теперішній час не звертався із заявами про перешкоди в користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Те, що [PERSON] не звертався із заявами та повідомленнями до Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з приводу перешкод у користуванні житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідкою Дніпровського ВП Кам`янського ВП від 28 лютого 2019 року, вих. № 462/12-2255, яка видана після перевірки бази даних ІПС Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 13). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , який є попереднім власником житла і не є членом сім`ї позивача [PERSON] , не проживає у спірній квартирі з 2006 року. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно пункту 1 частини першої ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Отже, після продажу спірної квартири 10 жовтня 2006 року право власності на неї у [PERSON] припинилося. У пункті 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року зазначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає доведеним, що реєстрація відповідача за місцем знаходження квартири, істотно ущемляє права позивача, як власника, перешкоджає здійсненню прав по користуванню власністю. [PERSON] не має можливості на свій розсуд розпорядитися належним їй нерухомим майном: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укласти інші не заборонені законом угоди. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач, як попередній власник спірної квартири, право власності якого на цю квартиру було припинено у зв`язку з відчуженням ним своєї частки квартири, втратив право користування житловим приміщенням в належній позивачу квартирі по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом у спірній квартирі, є підставою для зняття його з реєстрації, що відноситься до компетенції Відділу реєстрації (зняття з реєстрації) фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради.

Outcome: approved