overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] 20 жовтня 2012 року, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1337. В обґрунтування позову посилається на те, що їх з відповідачем подружнє життя не склалося через несумісність характерів та втрату поваги один до одного. Відповідач зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки. Протягом часу вони не намагалися відновити сімейне життя, їх сім'я перестала існувати. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає повністю. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що 20 жовтня 2012 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1337. З матеріалів справи вбачається, що сторони тривалий час не проживають однією сім'єю, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що з моменту припинення шлюбно-сімейних відносин жодна із сторін не вчинила дій, направлених на їх відновлення, зважаючи також на те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] 22 березня 2014 року, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 249. В обґрунтування позову посилається на те, що з травня 2014 року шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, спільно набутого майна у них немає. Збереження цього шлюбу є неможливим. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що 22 березня 2014 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 249. З матеріалів справи вбачається, що сторони проживали однією сім'єю до травня 2014 року, з того часу шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що з моменту припинення шлюбно-сімейних відносин жодна із сторін не вчинила дій, направлених на їх відновлення, зважаючи також на те, що спору про поділ спільного майна немає, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, судовий збір у розмірі 251,00 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом про розірвання шлюбу, підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] 22 листопада 1986 року, зареєстрований Федіївською сільською радою Решетилівського району Полтавської області, актовий запис № 6. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем проживали однією сім'єю до середини лютого 2015 року, з того часу шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. Причиною фактичного розпаду сім'ї є різні погляди на життя. Намагання зберегти сім'ю ні до чого не призвели. Спір про майно, набуте у шлюбі, відсутній. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперчує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що 22 листопада 1986 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований Федіївською сільською радою Решетилівського району Полтавської області, актовий запис № 6. З матеріалів справи вбачається, що сторони проживали однією сім'єю до середини лютого 2015 року, з того часу шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що з моменту припинення шлюбно-сімейних відносин жодна із сторін не вчинила дій, направлених на їх відновлення, зважаючи також на те, що подальше спільне життя сторін суперечитиме їх інтересам, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] 29 червня 2012 року, зареєстрований Київським відділом ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 96. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем проживали однією сім'єю до жовтня 2014 року, з того часу шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. Причиною фактичного розпаду сім'ї є різні погляди на життя та виховання дитини. Намагання зберегти сім'ю ні до чого не призвели, подальше сімейне життя неможливе, збереження шлюбу суперечить їх з відповідачем інтересам та інтересам дитини. Питання місця проживання та подальшого виховання дитини вирішено сторонами добровільно: син залишається проживати разом з позивачем. Спір про майно, набуте у шлюбі, відсутній. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує. Відповідач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає повністю. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що 29 червня 2012 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований Київським відділом ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 96. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що сторони проживали однією сім'єю до жовтня 2014 року, з того часу шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що подальше спільне життя сторін суперечитиме їх інтересам, зважаючи також на те, що питання, пов'язані з місцем проживання дитини та долею спільного майна вирішені сторонами за взаємною згодою і спору щодо цих питань немає, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON], який зареєстрований06.10.2012 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 349. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що шлюбно-сімейні відносини припинені з 11.03.2015 року, з цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майнового спору не мають. Позивач [PERSON] подала суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також подав суду заяву про слухання справи без його участі, позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 06.10.2012 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 349 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 198323). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 3090673, видане повторно 09.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лозівському району реєстраційної служби Лозівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 12). Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з 11.03.2015 року, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Між ними відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя. Відповідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Згідно квитанції № 69 від 26.09.2017 року позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON], який зареєстрований 14.07.2000 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 768. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільні погляди на життя, внаслідок чого почали виникати сварки та призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини припинені з 14.09.2017 року, з цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майнового спору не мають. Позивач [PERSON] надала заяву про слухання справи її його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Недобор». Відповідач [PERSON] надав заяву про слухання справи без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 14.07.2000 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 768 (свідоцтво про одруження серії І-ВЛ № 108354). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з 14.09.2017 року, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Між ними відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя. Відповідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Згідно квитанції № 22 від 30.08.2017 року позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею і [PERSON], та зареєстрований 23 листопада 1985 року Люботинською міською радою Харківського району, актовий запис № 279. Позивач вказувала, що не бажає проживати у шлюбі з чоловіком, [PERSON], який прикутий до ліжка останні два роки, за яким вона вже через вік і стан свого здоров'я не здатна здійснювати догляд. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні заявлений позов з вимогою про розірвання шлюбу підтримала та просила його задовольнити. В доповнення до обставин, викладених у позові, [PERSON] пояснила, що за своїм чоловіком вона здійснює догляд останні пять років, від коли у нього виникли проблеми з ногами, він не міг ходити. Але останні два роки чоловік взагалі не встає з ліжка, а вона вже не здатна його обслуговувати, у неї не вистачає фізичних сил на те, аби його повернути на бік чи підняти з ліжка. На розірвання шлюбу позивач також наполягала через те, що вона не взмозі більше терпіти образи, які чоловік висловлює в її адресу, коли йому щось не подобається в її поведінці. Відповідач, [PERSON] про час розгляду справи повідомлений належним чином, але в судове засідання не зявився без поважних на то причин. Заяву про відкладення розгляду справи до суду відповідач не подавав. Зі згоди позивача, суд розглянув справу за відсутністю відповідача, в заочному судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Сторони перебувають у шлюбі з 23 листопада 1985 року, та спільних дітей вони не мають. Вони проживають разом за однією адресою. Причиною розірвання шлюбу є небажання позивача [PERSON] жити з відповідачем однією сім'єю. Вона втратила почуття поваги до відповідача через образи з його боку, що призвело до взаємного відчуження. Позивач наголошує на розірванні шлюбу, її намір є остаточним та відповідає її інтересам. При цьому підстав для вжиття заходів для примирення суд не вбачає. При таких обставинах суд вважає, що шлюб розпався остаточно і підлягає розірванню, що відповідає інтересам сторін. Тому суд задовольняє позов про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Комсомольскою селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 55. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинилися з грудня 2018 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через різне бачення життя та виконання обов`язків подружжя. Спільне господарство не ведуть. Позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам і має істотне значення для позивача. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, вважає збереження сім`ї неможливим, часу на примирення не потребує та просила розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій визнав позовні вимоги, проти розірвання шлюбу не заперечував та просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 24 липня 1998 року сторони уклали шлюб, що підтверджує свідоцтво про шлюб, видане Комсомольскою селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 55. В період шлюбу народилося двоє дітей : син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , від 10.07.2001р.), донька - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , від 10.09.2013р.). Позивач вказує на те, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2018 року. Позивач зазначає, що поновлення сімейних відносин між ним та відповідачем не можливе оскільки подальше збереження шлюбу шкодитиме інтересам позивача та часу на примирення позивач не потребує. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Бажання відновити шлюбні відносини сторони не виявили, виходячи з чого суд дійшов висновку про те, що подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 05 травня 1994 року Чутівським райвідділом ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 17. Позивач вказувала, що шлюбні відносини з чоловіком припинені з травня 2017 року через поведінку чоловіка, який відсторонився від сім'ї, не піклується про добробут родини, вчиняє сварки та застосовує фізичну силу по відношенню до неї. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе, оскільки вона існує формально. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, але подала заяву, в якій просила розглянути позов за її відсутності, вказувала, що позов підтримує.. Відповідач, [PERSON] про час розгляду справи повідомлений належним чином, але в судове засідання не зявився без поважних на то причин. Заяву про відкладення розгляду справи до суду відповідач не подавав. Зі згоди позивача, суд розглядає справу за відсутністю відповідача, в заочному судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 05 травня 1994 року, та мають пятьох дітей: Владислава, [INFO]; Вероніку, [INFO]; Маргариту, [INFO]; Захара, [INFO]; Тимофія, [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилась в травні 2017 року через різні погляди у вирішенні питань забезпечення потреб сім'ї та вирішення спільних сімейних питань, поведінку чоловіка, який зневажливо ставиться до дружини. Сторони втратили почуття кохання, що призвело до взаємного відчуження. Сторони проживають в одному будинку, але спільне господарство вони не ведуть. Примирятися позивач не бажає і наголошує на розірванні шлюбу. Намір позивача розірвати шлюб є остаточним та не суперечить її інтересам. При таких обставинах суд вважає, що шлюб розпався остаточно і підлягає розірванню, що відповідає інтересам сторін. Тому суд задовольняє позов про розірвання шлюбу.

Outcome: approved