Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свій позов тим, що 25 жовтня 2019 року між нею та відповідачем був укладений договір позики коштів, який був оформлений у вигляді розписки, згідно якої [PERSON] отримала від [PERSON] позику в сумі 3263 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 86796 гривень, строком до 25 січня 2020 року. До обумовленої дати [PERSON] борг не повернула, тобто умови договору не виконала, тому позивач просить стягнути з неї заборгованість в сумі 86796 гривень. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином. Заперечень проти позову від відповідача до суду не надходило, хоча про розгляд справи [PERSON] була обізнана, що підтверджується надсиланням до суду клопотань про відкладення судових засідань в зв`язку з запровадженням карантину. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 25 жовтня 2019 року відповідачем від позивача отримані кошти у сумі 3263 доларів США, на підтвердження чого [PERSON] надала [PERSON] письмову розписку(а.с.6). Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Таким чином суд вважає доведеним факт укладання сторонами договору позики з дотриманням вимог щодо його форми. Із змісту статті 526 ЦК України випливає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості, викладеного позивачем у позові вбачається, що сума боргу 3263 доларів США, в гривневому еквіваленті, становить 86796 гривень. Таким чином суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що після надходження до суду позовна заява [PERSON] була залишена без руху в зв`язку з несплатою судового збору, який в подальшому був сплачений позивачем, але помилково сплачено мінімальний розмір судового збору, а саме: ціна позову-86796 гривень, сума сплаченого судового збору 840,80 гривень, сума недоплаченого судового збору становить 27,16 гривень, тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача недоплаченої суми судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved