overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з січня 1999 року по липень 2008 року перебувала з відповідачем [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах і від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Також мотивує позов тим, що відповідач добровільно не надає допомогу на утримання дитини, хоча є працездатним, тому позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надавши заяву, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON] та просив розглянути справу без його участі. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, то відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України суд розглядає справу без фіксації судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, з свідоцтва про народження (повторного) [NUMBER], виданого 02 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Глухів Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 30.12.2004 р. зроблено відповідний актовий запис за №286 і її батьками є [PERSON] і [PERSON]. В суді також установлено, що 07 червня 2014 року позивач [PERSON]. зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON], на даний час вона зареєстрована та проживає по [ADDRESS] з донькою [PERSON], 2004 р.н. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч.3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) стягуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. А відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд вважає, що оскільки [PERSON] який є батьком малолітньої доньки [PERSON] позов визнав і за законом він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, то виходячи з принципу розумності та справедливості й інтересів дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, а саме, 500 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Також у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути 243,6 грн. судового збору на користь держави, так як за законом позивач звільнений від їх сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що її мати [PERSON] з 23.09.1995 р. по 15.07.1999 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який є її батьком. Також мотивує свої вимоги тим, що після розірвання шлюбу батьки проживають окремо й не ведуть спільного господарства, а вона (позивачка) проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, так як не має самостійного заробітку, бо навчається в професійно-педагогічному коледжі Глухівського НПУ ім. О.Довженка. Оскільки відповідач, який працює в Глухівському районному секторі Управління державної служби з надзвичайних ситуацій у Сумській області добровільно не надає матеріальну допомогу, то позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до виповнення їй віку 23 років. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в суді позов визнав та заявив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] року та проживає з матір'ю [PERSON], а відповідач [PERSON] є її батьком. З довідки №232 від 09 квітня 2014 року вбачається, що [PERSON] з 01 вересня 2011 року навчається в професійно-педагогічному коледжі Глухівського НПУ ім. О.Довженка, термін закінчення навчання 30.06.2015 р. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей у випадку продовження ними навчання. Тобто, аліменти стягуються на період навчання. Зважаючи на те, що [PERSON], хоч і досягла повноліття, але навчається у професійно-педагогічному коледжі Глухівського НПУ ім. О. Довженка та потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON] є працездатним і за законом він зобов'язаний надавати допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, то оцінивши докази у справі в їх сукупності та виходячи з принципів розумності, справедливості та з врахуванням інтересів дитини, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання у вказаному навчальному закладі, тобто, до 30.06.2015 р. Також згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,6 грн. витрат по оплаті судового збору, так як за законом позивача звільнено від таких витрат. На підставі ст.ст. 183, 198 - 200 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 липня 2012 року поміж нею та відповідачем був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] передала [PERSON] в борг 222\~788 гривень, а відповідач зобовязалась повернути їх до 19 липня 2013 року, що стверджується розпискою відповідача від 19 липня 2012 року. Проте в порушення умов договору відповідач всю суму коштів не повернула, чим порушила умови договору. За період часу з моменту передачі грошей і до березня 2014 року відповідач повернула лише 121\~449 гривень. Залишок основного боргу становить 101\~339 гривен. Представник позивача в судовому засідання позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач проти задоволення позову заперечувала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Судом встановлено, що 19 липня 2012 року поміж позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач взяла у неї гроші в сумі 222\~788 гривень та зобовязалася повернути борг до 19 липня 2013 року, що стверджується розпискою відповідача від 19 липня 2012 року. Проте, до теперішнього часу відповідач всю суму коштів не повернула, чим порушила умови договору. Залишок основного боргу становить 101\~339 гривень. Враховуючи зазначене, заборгованість та 3% річних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, правового обґрунтування стягнення пені представник позивача не надав, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 1084 гривні 60копійок. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 02 жовтня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Також мотивує позов тим, що за час спільного проживання між ними часто виникали сварки з приводу різних поглядів на питання подружнього життя, ведення спільного господарства, витрат коштів сімейного бюджету та виховання дитини, а з січня 2016 року вони припинили подружні стосунки, тому позивачка просить суд розірвати їх шлюб та стягнути з відповідача на її користь 551,2 грн. витрат по оплаті судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, та заявила, що на примирення незгодна і не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення, а також просила стягнути з відповідача 551,2 грн. витрат по оплаті судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану справу у заочному порядку на підставі наявних доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, з свідоцтва про шлюб Серія I-БП №060616, виданого 02 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Слоутської сільської ради Глухівського району Сумської області, вбачається, що [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 02 жовтня 2011 року, про що у цей день в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №03, і прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. З свідоцтва про народження Серія I-БП №166644, виданого 11 лютого 2014 року виконавчим комітетом Слоутської сільської ради Глухівського району Сумської області вбачається, що [PERSON] народився 04 лютого 2014 року, про що 11 лютого 2014 року складено відповідний актовий запис за №02, і його батьками є [PERSON] і [PERSON]. Також судом встановлено, що з січня 2016 року сторони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу й на примирення категорично незгодна, а відповідачем не подано заперечень проти його розірвання, то суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно і тому цей шлюб необхідно розірвати. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки 551,2 грн. понесених витрат по оплаті судового збору. У відповідності до ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03 липня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Також позивачка мотивує позов тим, що з травня 2013 року вони припинили подружні стосунки й проживають окремо й відповідач, який має дохід, працюючи на заробітках в Росії, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно до його повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, так як працює в м. Київ. Відповідач [PERSON] в суді позов визнав частково та пояснив суду, що на даний час він ніде не працює, а також має на утриманні ще одного сина [PERSON], [INFO], на утримання якого сплачує аліменти, тому просить стягувати на утримання сина [PERSON] аліменти у меншому розмірі, ніж просить позивачка. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, в суді встановлено, що з 03 липня 2009 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Глухів Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області (актовий запис №80), від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю [PERSON] Крім того, судом установлено, що відповідач [PERSON] має на утриманні ще одного сина [PERSON], [INFO], на утримання якого сплачує аліменти на користь [PERSON] Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч.3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому ч.1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів серед іншого суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей. За таких обставин, суд вважає, що оскільки [PERSON], який є батьком малолітнього [PERSON], працездатний і за законом він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, то виходячи з принципу розумності та справедливості й інтересів дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 340 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] до його повноліття. Також відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути 243,6 грн. судового збору на користь держави, так як за законом позивач звільнений від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03 листопада 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Також мотивує позов тим, що в останні два роки між ними часто виникали непорозуміння та суперечки, а 22 листопада 2013 року відповідач вигнав її та дітей з будинку, що призвело до фактичного розірвання подружніх стосунків, тому просить суд розірвати їх шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, та пояснила суду, що за наданий судом час вони з відповідачем не примирилися. Відповідач [PERSON] в суді позов визнав та заявив, що не заперечує проти розірвання їх шлюбу, так як за наданий судом час вони не примирилися. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, з свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 03 листопада 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області, вбачається, що [PERSON] і [PERSON] одружилися 03.11.2001 р., про що в книзі реєстрації актів про одруження в цей день зроблено запис за №224, і прізвище дружини після одруження [PERSON]. Також судом встановлено, що від даного шлюбу сторони мають малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], і з листопада 2013 року вони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу і на примирення категорично незгодна, а відповідач не заперечує проти його розірвання, й за наданий судом час сторони не примирилися, то суд вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і тому цей шлюб необхідно розірвати. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки 243,6 грн. понесених витрат по оплаті судового збору. У відповідності до ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 06 серпня 1977 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], неповнолітніх дітей від якого не мають. Також мотивує позов тим, що за час спільного проживання між ними часто виникали сварки з приводу різних поглядів на питання сімейного життя, ведення спільного господарства, а з березня 2013 року вони проживають окремо, тому просить суд розірвати їх шлюб. Крім того, позивачка просила суд після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши одночасно з поданням позову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі за станом здоров'я. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надавши суду заяву, що не заперечує проти розірвання шлюбу з [PERSON], і просив розглянути справу без його участі. Оскільки в судове засідання сторони не з'явилися, то згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає дану справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Так, з свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 06 серпня 1977 року виконавчим комітетом Перемозької сільської ради Глухівського району Сумської області, вбачається, що [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 06.08.1977 р., про що в книзі реєстрації шлюбів в цей день зроблено запис за №17, і прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Також судом встановлено, що з березня 2013 року сторони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу й на примирення категорично незгодна, а відповідач не заперечує проти його розірвання, і неповнолітніх дітей від даного шлюбу вони не мають, то суд вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і тому цей шлюб необхідно розірвати. В той же час у задоволенні вимог позивачки про зміну її прізвища на дошлюбне [PERSON] необхідно відмовити, виходячи з наступного. Так, згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду заз захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ст. 15 ЦПК України серед іншого суди розглядають справи щодо захисту порушениз, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, сімейних відносин. Разом з тим, ст.. 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвище або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд вважає, що у даному випадку відсутній спір і позивачка вправі реалізувати своє право на відновлення свого дошлюбного прізвища у позасудовому порядку шляхом звернення до відповідних державних органів, а тому у задоволенні її вимог зміну прізвища необхідно відмовити. У відповідності до ст.ст. 105, 110 - 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 08 червня 2014 року по 13 лютого 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Також мотивує позов тим, що їх сімя з відповідачем фактично розпалася ще у вересні 2016 року, й з того часу вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Оскільки відповідач добровільно не надає допомогу на утримання дитини, хоча є працездатним, то позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, а також заявила суду, що не заперечує проти заочного розгляду цієї справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану справу у заочному порядку на підставі наявних доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, з свідоцтва про народження Серія I-БП №191347, виданого 21 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Глухівського району Сумської області вбачається, що [PERSON] народився 07 жовтня 2015 року, про що 21.10.2015 р. складено відповідний актовий запис за №4, і його батьками є [PERSON] і [PERSON]. В суді також установлено, що з 08 червня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Глухівського міськрайонного суду від 13.02.2017 р., й на даний час вони проживають окремо і не ведуть спільного господарства, а їх син [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні матері [PERSON] Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч.3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) стягуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~За таких обставин, суд вважає, що оскільки [PERSON], який є батьком малолітнього сина [PERSON], працездатний і за законом він зобовязаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, то виходячи з принципу розумності та справедливості й інтересів дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. \~\~\~ Також у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави 640 грн. витрат по оплаті судового збору, так як за законом позивачка звільнена від їх сплати. \~\~\~

Outcome: approved