Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, стягнутих за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.05.2009 року з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] р.н., на користь матері [PERSON] до досягнення дитиною повноліття з твердої грошової суми у розмірі 500,00 грн. на частку від доходу платника аліментів у розмірі 1/4 частини від доходу платника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття сина, не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 2002 року вони з [PERSON] проживали однією сім'єю. В 2008 році вони припинили підтримувати фактичні подружні стосунки і стали проживати окремо. [INFO] року у них народився син [PERSON]. Відповідач записаний батьком [PERSON] в актовому записі про народження. Дитина з народження проживає з нею. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.05.2009 року з [PERSON], [INFO], уродж. м. Дніпродзержинська, який проживає [ADDRESS], стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] р.н., в твердій грошовій сумі 500,00 грн. на місяць на користь [PERSON] до повноліття сина. Рішенням суду не визначений мінімальний розмір аліментів, який був зазначений у законі на час прийняття рішення. Тривалий час щомісячні аліменти в розмірі 500,00 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON] становлять набагато менше ніж встановлений Законом «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років. Їй не відоме місце роботи відповідача та його доходи. Він нікому не зобов'язаний до сплати аліментів за рішенням суду. На теперішній час вона не має інформацію про доходи його батьків, стан здоров'я відповідача задовільний. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.(а.с.13). Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, про що вказав у заяві. Просить розглянути справу у його відсутність.(а.с.22) Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 09 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області. (а.с.6). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.05.2009 року з [PERSON], [INFO], уродж. м. Дніпродзержинська, який проживає [ADDRESS], стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] р.н., в твердій грошовій сумі 500,00 грн. на місяць на користь [PERSON] до повноліття сина. (а.с.7) Неповнолітній син [PERSON], [INFO], зареєстрований та мешкає разом з позивачем [PERSON], що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім'ї № 1/31096 від 22.10.2018 року. (а.с.8). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов'язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов'язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved