Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 12.06.2017 року, в якій просила суд усунути їй перешкоди в користуванні належним їй на праві приватної власності будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. В обґрунтування предявлених вимог вказала, вона є власником будинку [ADDRESS], який успадкувала в 1996 році. В зазначеному житловому приміщенні значиться зареєстрованим, але не проживає вже понад один рік її син [PERSON] Будь-яких перешкод в користуванні відповідачем житловим приміщенням ні вона, ні інші члени її сімї не чинили, на власний розсуд обравши інше житло для постійного проживання. Оскільки реєстрація відповідача в будинку обмежує її права як власника та змушує нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за нього, що ставить її в скрутне матеріальне становище як інваліда ІІІ групи, пенсіонера, у звязку з чим за захистом своїх прав та інтересів позивач вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Згідно клопотання її представників [PERSON] та адвоката Велегури М.І., кожен окремо, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, предявлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в контексті ст.76 ЦПК України вважається повідомленим належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, згідно заяви просив справу розглянути за його відсутності, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Оцінюючи характер процесу, важливість предмета розгляду, який стосується захисту права власності, з метою дотримання розумних строків розгляду справи суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідача в заочному порядку згідно ст.224 ЦПК України з урахуванням згоди представників позивача, діючих від імені [PERSON], на підставі наявних доказів, що узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України»\~ та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Суд, дослідивши вимоги позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], успадкований нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.08.1996 року. Право власності зареєстровано КП «Криворізьке БТІ» ДОР за №86, стор.79, зап. № 19547 від 04.07.2001 року (а.с.8). Згідно довідки від 15.05.2017 року, виданої вуличним комітетом №24 Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради та відповіді Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради за №3046 від 16.08.2017 року (а.с.6, 26), за адресою: [ADDRESS], значиться зареєстрованим з 09.06.2005 року та по теперішній час [PERSON], але фактично проживає за іншою адресою. Крім того, в обґрунтування предявлених вимог позивач [PERSON] вказувала, що [PERSON] є її рідним сином, що також підтвердив в ході судового розгляду її представник [PERSON] рідний батько відповідача. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом його сімї, у звязку з чим регулюються ст.405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.319, ч.1 ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як вказувала позивач, що також підтверджується актом з місця проживання від 24.05.2017 року (а.с.7), [PERSON] з початку 2016 року в належному їй житловому приміщенні не проживає, оскільки фактично проживає [ADDRESS]. Вказані обставини відповідачем не спростовано. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в належному позивачеві житлі не проживає понад один рік, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а його реєстрація створює позивачеві перешкоди в користуванні належною їй власністю, обмежуючи майнові права [PERSON], яка будучи інвалідом ІІІ групи та отримуючи мінімальну пенсію за віком (а.с.10,12), вимушена сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, що негативно впливає на її матеріальний стан, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення із усуненням [PERSON] перешкод в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ч.3 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн., оскільки від його сплати ухвалою суду від 11.07.2017 року позивача звільнено.

Outcome: approved