Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], зазначивши, що їй на праві власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,0950 га., що розташована в с.Панка, Сторожинецького району, Чернівецької області. Земельна ділянка по межі від точки «Г» до точки «А» межує із землею відповідача [PERSON] який самовправно захопив 55 кв.м. її землі, а весною 2012 року відгородив захоплену землю металевою сіткою, що підтверджується висновком № 314 експертно будівельно-технічного дослідження від 16.10.2013 року. Просила зобов'язати відповідача звільнити самоправно захоплену земельну ділянку, демонтувати огорожу з металевої сітки та не чинити їй перешкод у володінні та користуванні землею, стягнувши судові витрати по справі. [PERSON], в особі свого представника, звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами, які в подальшому уточнив, до [PERSON] зазначивши, що він є власником земельної ділянки призначеної для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1395 га, що розташована в с.Панка, Сторожинецького району, Чернівецької області. Його земельна ділянка межує із земельною ділянкою, що належить на праві власності [PERSON], яка у 2012 році самовільно зайняла та приєднала до своєї землі частину його земельної ділянки, встановивши металеві стовпи і металеву сітку. Просив зобов'язати відповідача повернути йому самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0045 га, шляхом видалення металевих стовпів з металевою сіткою та стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач по первісному позову [PERSON] та її представник [PERSON], свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на викладені обставини, а вимоги зустрічного позову не визнали, з тих же підстав. Представники позивача, за зустрічним позовом, [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали, заперечивши первісні вимоги позивачів. Третя особа на стороні первісного позивача, без самостійних вимог [PERSON], яка була залучена судом до участі в справі, в суд не з'явилася двічі, посилаючись на свою хворобу і не представляючи будь-яких доказів такої хвороби. Внаслідок цього та з урахуванням положень щодо не порушення прав і обов'язків третьої особи, розумності строків розгляду справи і неявки особи яка бере участь у справі без поважних причин в судове засідання, які передбачені ст.ст. 35, 157, 169 ЦПК України, суд продовжив розгляд справи без участі третьої особи. Заслухавши пояснення сторін їх представників, показання свідка та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що у власності [PERSON], згідно державного акту серії ЯЕ № 182452, перебуває земельна ділянка із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0950 га., кадастровий № 7324584500:02:001:0415, що розташована в с.Панка, Сторожинецького району (а.с.14). У власності відповідача [PERSON], згідно державного акту серії ЯЛ № 846247 також перебуває земельна ділянка, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1395 га, кадастровий № 7324584500:02:001:0523, що розташована в с.Панка, Сторожинецького району (а.с.38). Згідно опису меж, зазначеного у вказаних державних актах, земельні ділянки [PERSON] та [PERSON], межують між собою по межових точках «А» і «Г» Державного акту [PERSON] і по межових точках «А» і «Б» Державного акту [PERSON]. На підставі висновку судової земельно-технічної експертизи № 515, здійсненої на виконання ухвали суду від 16.01.2014 року (а.с.81-93), судом встановлено, що як [PERSON] так і [PERSON], по лінії межування їх земельних ділянок, визначили їх фактичні межі і позначили їх огорожами. При цьому земельна ділянка [PERSON], у визначених і позначених ним металічними стовпами і сіткою межах, по лінії межування із землею [PERSON], відповідає конфігурації, межам та площі земельної ділянки, визначених Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 846247, яка належить безпосередньо [PERSON] Земельна ж ділянка [PERSON], у визначених і позначених нею металічними стовпами межах, по лінії межування із землею [PERSON] не відповідає конфігурації, межам і площі земельної ділянки, яка їй належить згідно державного акту серії ЯЕ № 182452, оскільки накладається на земельну ділянку [PERSON] площею 45 кв.м. або 0,0045 га. Таким чином, з урахуванням висновку судової експертизи очевидним є те, що самовільне захоплення земельної ділянки [PERSON] було здійснене безпосередньо [PERSON], а не навпаки. Зважаючи на вимоги ст.147 ЦПК України, щодо не обов'язковості для суду висновку експертизи, суд оцінює висновок судової земельно-технічної експертизи № 515 за правилами встановленими статтею 212 цього Кодексу, а саме в сукупності з іншими доказами по справі, якими є державні акти на право власності на земельні ділянки сторін, а також і висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 314 від 16.10.2013 року(а.с.7). При цьому суд не вважає, що Висновок № 314, представлений позивачем [PERSON] є неналежним доказом, оскільки він також містить інформацію щодо предмета доказування. Обидва висновки доповнюють один одного і свідчать про одне і те ж саме, але суд знаходить, що земельно-технічна експертиза, що проведена на виконання ухвали суду, є більш повна та конкретна на відміну від висновку експертного будівельно-технічного дослідження, представленого позивачем [PERSON] Так у висновку № 314 зазначено, що площа накладання земельних ділянок встановлена за допомогою металевої рулетки, не точно, а приблизно в розмірі 55,0 кв.м., що сприяє висновкам побудованих на припущеннях, які є недопустимими при ухваленні судового рішення. Обидва висновки є аналогічні в своїх твердженнях щодо невідповідності фактичним площі розміру та конфігурації або обрисам, як зазначено у висновку № 314, земельної ділянки [PERSON] Однак висновок судового експерта крім цього, визначає також і причини такої невідповідності, що дало суду підстави для висновків, щодо самовільного захоплення земельної ділянки [PERSON] безпосередньо [PERSON], а не навпаки. Причинами цієї невідповідності, згідно каталогу координат поворотних точок окружних меж, які повинні визначатись в ході виконання технічної документації зі складання державних актів на право власності на земельні ділянки і згідно яких земельні ділянки вносяться до комп'ютерної бази даних Державного земельного кадастру є зміщення земельної ділянки [PERSON] по відношенню до її фактичного користування в південно-східному напрямку. Тобто по діючій системі координат поворотних точок окружних меж, земельна ділянка [PERSON] взагалі не межує із земельною ділянкою [PERSON], а накладається на дорогу та сусідню земельну ділянку яка знаходиться у власності третьої особи [PERSON] Експерт у своєму висновку зазначає, що вказане зміщення земельної ділянки могло бути викликано допущеною помилкою при виконанні технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку і суд знаходячи таке можливим, вважає, що без виправлення цієї помилки ствердження про будь-яке захоплення землі [PERSON] є передчасним. Нерозуміння позивачем [PERSON] такого зміщення її земельної ділянки, внаслідок відсутності її вини в цьому, призвело до створення нею уявної, бажаної межі і незаконного відстоювання належної їй, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, розміру, площі і конфігурації ділянки за рахунок сусідньої земельної ділянки, яка знаходиться у власності [PERSON] і яка згідно каталогу координат поворотних точок окружних меж відповідає її розташуванню згідно фактичного користування. Статтею 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю в т.ч. і шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. При цьому згідно вимог ст..212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі без відшкодування будь-яких затрат та з приведенням цих земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення зведених там будинків, будівель і споруд за рахунок осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, суд знаходить обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] в частині повернення земельної ділянки шляхом видалення металевих стовпів. Разом з тим суд знаходить, що не всі вимоги позивача [PERSON] відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підстави для повернення земельної ділянки шляхом видалення металевої сітки відсутні. Так судом, за допомогою показань свідка [PERSON], даних ним в судовому засіданні, було встановлено, що металеві стовпи [PERSON] та [PERSON] забивали одночасно. При цьому суд вияснив, що стовпи які ставив [PERSON] ставились на його землі але за межами лінії по якій ставила стовпи [PERSON], а [PERSON] в свою чергу, помиляючись, ставила стовпи по уявній, бажаній нею межі і також за межами лінії по якій ставив стовпи [PERSON]. Таким чином кожна із сторін, по фактичних чи по уявних межах своїх ділянок, встановили металеві стовпи. Згідно п.1 висновку судового експерта (а.с.88) встановлено, що вздовж примикання земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] встановлено дві фактичні межі. [PERSON] встановлено огорожу з металевої сітки по металевих стовпах, а [PERSON] встановлено металеві стовпи. Вказане чітко зафіксовано на фототаблицях, в т.ч. № 2 до висновку № 515 (а.с.91) Будь-яких інших належних і допустимих доказів встановлення [PERSON] крім металевих стовпів ще і металевої сітки, судом не встановлено. Згідно вимог ст.60 ЦПК України, обов'язок довести певні обставини, як підставу своїх вимог лежить на стороні, яка ініціює такі вимоги. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Виходячи з цього суд вважає, що у [PERSON] не було законних підстав заявляти вимоги про повернення земельної ділянки шляхом видалення металевої сітки так як доказів наявності такої сітки суду не представлено.. Крім цього суд знаходить, заяву позивача [PERSON], щодо того, що металеваі стовпи належать [PERSON], безпідставною. Вказана обставина не знайшла свого підтвердження в суді, а наявність у [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку, в тих межах які там зазначені та написання нею цивільного позову до суду з приводу цих меж, свідчить про неправдивість заяви [PERSON] щодо наявного права на стовпи у [PERSON] Зважаючи на це, суд знаходить, що в цій частині права третьої особи [PERSON] взагалі не порушені. Права [PERSON] можуть бути порушені в зв'язку із тим що по діючій системі координат поворотних точок окружних меж, земельна ділянка [PERSON] накладається на сусідню земельну ділянку яка знаходиться у власності саме третьої особи [PERSON], однак вказане не є предметом вирішуваного судом спору. Враховуючи обставини справи, на підставі ст. ст. 152, 212 ЗК України та

Outcome: partial