Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у сортопрокатному цеху № 1, з 11.08.2006 року по 13.12.2009 року у якості сортувальника - здавальника металу 3-го розряду, з 14.12.2014 року по 04.04.2017 року різальником гарячого металу 4-го, 5-го розряду, а з 05.12.2017 року по теперішній час на посаді слюсаря-ремонтника 5-го розряду по ремонту арматури. 12.11.2016 року у робочий час при виконанні трудових обов'язків йому було заподіяно каліцтво у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: забій головного мозку І ст.; перелом кісток орбіти; перелом верхньої щелепи праворуч; перелом кісток носа; пневмоцефалія; гемо синус праворуч; забій м'яких тканин обличчя; контузія правого ока, про що складено акт нещасного випадку на виробництві та форми Н-5 за № 3 від 03.02.2017 року. Відповідно висновку МСЕК від 07.03.2017 року йому було встановлено стійку втрату працездатності в розмірі 25% первинно на період 07.03.2017 року по 01.04.2018 року. В наслідок викладених вище обставин, він втратив високо оплачувану роботу, протягом певного часу його обличчя було в жахливому стані, тому він соромився виходити на вулицю між люди. До теперішнього часу страждає на болі в голові, стомленість очей, має протипоказання до водіння транспортних засобів, хоча має свій власний автомобіль, позбавлений можливості займатися спортом, постійно звертається до лікарів, тощо. У зв'язку з цим відчуває себе обмеженим у реалізації своїх життєвих планів. Тому, просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь 60000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду на користь позивача в розмірі 60000,00 гривень, без утримання податків та зборів. Представник відповідача Стаднік Я.В. в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у наданих до суду письмових запереченнях, просила суд відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці [NUMBER] на ім'я [PERSON], останній працював на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 11.08.2006 року по 13.12.2009 року напосаді сортувальника - здавальника металу 3-го розряду, з 14.12.2014 року по 04.04.2017 року різальником гарячого металу 4-го, 5-го розряду, а з 05.04.2017 року по теперішній час на посаді слюсаря-ремонтника 5-го розряду по ремонту арматури (а.с. 6-9). З Акту № 3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом затверджеого 04.02.2017 року, вбачається те, що 12.11.2016 року з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві. Причиною нещасного випадку в п. 7 Акту вказано «не виконання вимог інструкцій з охорони праці, та невиконання посадових обов'язків». Під час виконання трудових обов'язків позивач отримав каліцтво у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: забій головного мозку І ст.; перелом кісток орбіти; перелом верхньої щелепи праворуч; перелом кісток носа; пневмоцефалія; гемо синус праворуч; забій м'яких тканин обличчя; контузія правого ока (а.с. 10-15). Згідно з довідки МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА № 017134 від 07.03.2017 року та довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА № 017134 від 07.03.2017 року позивачу [PERSON] первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності на 25%, з 07 березня 2017 року по 01 квітня 2018 року. Потребує медикаментозне лікування (а.с. 24). Так, наявність трудового каліцтва у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров'я, а саме: КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» та КЗ « Криворізька міська лікарня № 4» (а.с. 25, 26,27). Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем [PERSON] професійної працездатності, в зв'язку з отриманим ушкодженням здоров'я на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача [PERSON] до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Згідно зі ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд вважає безпідставними, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов'язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на відповідача в силу ст. 1172 ЦК України, та виходячи зі змісту ст.ст. 153, 173 КЗпП України, Закону України «Про охорону праці». З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої трудовим каліцтвом, повинен вирішуватися не лише на підставі норм КЗпП України, а й у відповідності до ст. 1172 ЦК України, яка в даному випадку є спеціальною нормою. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу [PERSON] моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати відповідач, - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачу [PERSON] була заподіяна шкода, він втратив працездатність в розмірі 25%. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого каліцтва, позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у зв'язку з чим останній переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає компенсації саме за рахунок відповідача, - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням роз'яснень, наданих у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, та з урахуванням встановлених обставин характеру спричиненої шкоди, віку позивача, встановлення третьої групи інвалідності, вжиття відповідачем заходів для невідкладного надання медичної допомоги позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи незворотність наслідків від отриманого каліцтва, суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 30000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переносить на теперішній час, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial