Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, зазначивши на його обґрунтування, що їй (позивачу) на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира [ADDRESS]. Вказала, що на підставі виконавчого листа № 2-2314, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда, державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Кіровограда Рядненко Т.В. 08.05.2002 було відкрито виконавче провадження про стягнення з неї (позивача) заборгованості в сумі 373, 89 грн., та, крім того, державним виконавцем була винесена постанова, якою накладено арешт на належне їй (позивачу) майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. При цьому, вказаний борг нею (позивачем), як боржником, було сплачено в повному обсязі, про що було повідомлено державного виконавця, однак арешт, накладений на належну їй квартиру, до теперішнього часу не знято, про що їй (позивачу) стало відомо під час її звернення до відповідних державних органів з заявою про зняття з реєстрації у вказаній вище квартирі її (позивача) онука, у зв'язку з чим, вона (позивач) звернулася до Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області з питання щодо зняття арешту з належного їй нерухомого майна, та отримала відповідь, за № 2891320-29/15 від 24.11.2017 року, відповідно до змісту якої, у Подільському ВДВС станом на 24.11.2017 року виконавчі провадження про стягнення з неї (позивача) боргу відсутні, та рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на викладене вище та з посиланням на ст. ст. 16, 317, 319, 321 ЦК України, а також приймаючи до уваги, що на теперішній час у Відділі державної виконавчої служби, відсутні виконавчі провадження, за якими вона (позивач) є боржником, а виконавче провадження про стягнення з неї (позивача) боргу у розмірі 373,89 грн., в межах якого було накладено арешт на належну їй (позивачу) на праві власності квартиру [ADDRESS], - закрито, у зв'язку із фактичним виконанням, позивач просила зняти арешт з належного їй (позивачу) на праві власності нерухомого майна - квартири [ADDRESS], накладений на підставі постанови Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ серії АА № 061791 від 08.05.2002 року. Відповідно до ухвали від 21.02.2018 року на підставі ст. 19 ЦПК України розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Позивач [PERSON] подала заяву, зареєстровану судом за вх. № 23152 від 18 вересня 2018 року, за якою просила позовні вимоги задовольнити. Представником відповідача Подільським ВДВС міста Кропивницький ГТУ юстиції у Кіровоградській області, старшим державним виконавцем Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУ юстиції у Кіровоградській області Волоховою М.В. через канцелярію суду були подані письмові пояснення, які зареєстровані в суді 19 липня 2018 року за вх. № 18447, в яких зазначено, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на майно [PERSON] накладено арешт, підставою накладення якого стала постанова № б/н Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 08.05.2002 року. Крім того, перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, в системі відсутні виконавчі провадження, де боржником являється [PERSON], при цьому, паперові матеріали даного виконавчого провадження надати неможливо, оскільки згідно п. 9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, де строк зберігання становить 1 рік, тим самим, у державного виконавця відсутні законні підстави для зняття арешту з майна боржника [PERSON] З огляду на викладене, Подільський ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області просить розглянути даний спір на розсуд суду та судові витрати вважати фактично понесеними за рахунок позивача. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи подані відповідачем письмові пояснення, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.04.1997 року, виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) від 23.04.1997 року № 22029, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної (сумісної) власності [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON]. Квартира [ADDRESS] зареєстрована Кіровоградським ООБТІ на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло і записано у реєстру книгу за № 22029. Відповідно до архівної довідки ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» № 42349 від 22.11.2017 року, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], за архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» зареєстровано за [PERSON], [PERSON] (приватна спільна сумісна) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.04.1997 року № 22029, виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів. Судом також встановлено, що відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.05.2002 року серії АА №061791, винесеної державним виконавцем Ленінського районного управління юстиції Рядненко Т.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2314, виданого 24.10.2001 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь КРЕП-4 в сумі 341,02 грн. та д/мита в сумі 51 грн. на користь держави, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], [ADDRESS] Крім того, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 104485240 від 21.11.2017 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявна інформація про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 6630853, зареєстровано: 20.02.2008, 15:34:05 за № 6630853, реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області; підстава обтяження: постанова, б/н, 08.05.2002 року, Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ, Рядненко; об'єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS]; власник: [PERSON]. Поряд з цим, відповідно до квитанції від 06.07.2009 року [PERSON] сплачено заборгованість на користь КРЕП № 4 по квартирній платі станом на 01.06.2009 року за рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.05.2001 року в розмірі 373,89 грн. Відповідно до довідки КР «ЖЕО № 2» Кіровоградської міської ради, виданої [PERSON], адреса: [ADDRESS] заборгованість по квартирній платі станом на 01.02.2018 року відсутня. Згідно з інформацією Подільського ВДВС міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області від 10.01.2018 року № 410/13.20-28/15, наданої на адвокатський запит [PERSON] № 263/18 від 02.01.2018 року, Відділ повідомив, що надати детальну інформацію стосовно арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] що належить на праві приватної власності [PERSON] та копії постанови про відкриття виконавчого провадження, закриття виконавчого провадження та копію постанови про зняття арешту немає можливості, оскільки відповідно до п.п 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання становить три роки. Роз'яснено, що відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, об'єктивних даних про те, що на даний час в провадженні Відділу знаходяться виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON], - не надано. Відповідно до ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі ст.92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №606- XIV від 21.04.1999 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, в тому числі і до повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV від 21.04.1999 року) у разі закінчення виконавчого провадження, крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі) арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону № 1787-19 від 17.02.2017 року, чинній на час звернення позивача з позовом до суду, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене вище та розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, приймаючи до уваги, що на час судового розгляду справи в Подільському ВДВС м. Кропивницький ГТУ юстиції у Кіровоградській області відсутні виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON], у зв'язку з чим на даний час відсутні правові підстави для обтяження належного позивачу майна, у вигляді арешту, накладеного на підставі постанови Ленінського районного управління юстиції від 08.05.2002 року серії АА № 061791, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача [PERSON] про зняття арешту з майна та їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., понесені позивачем [PERSON] по справі, залишити по фактично понесеним останньою. На підставі вищевикладеного, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved