Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в обґрунтування якої зазначила, що з 04.04.2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 135. Від шлюбу вона з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого між ними постійно виникали конфлікти, сварки. Шлюбні стосунки були припинені з 2016 року. У 2017 році вона з відповідачем намагалася відновити шлюбні стосунки, але безрезультатно. На даний час вона з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Шлюбні стосунки між ними припинено остаточно, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя. Спір про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, вирішується окремо, дитина проживає та буде проживати разом з нею. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 135, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Багрінцева». Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. (а.с. 34)., Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області. (а.с. 26, 30)., Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Матеріалами справи встановлено, що 04 квітня 2006 року, між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 135, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 016982 (а.с.4)., Від даного шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ЕД № 037780 від 04 квітня 2006 року (а.с. 6)., Як вбачається\~із позовної\~заяви,спільне життя з відповідачем не склалося з причин постійних конфліктів, сварок і шлюбні відносини між ними припинені з 2016 року, у 2017 році позивач та відповідач намагалися відновити шлюбні стосунки, але безрезультатно. Шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем припинено остаточно, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя. Спір про місце проживання дитини та поділ майна сторонами в цій цивільній справі не заявлено. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в своїй позовній заяві просить суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу, залишити їй прізвище «Багрінцева», яке було набуте у звязку із реєстрацією шлюбу. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved