Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, тривалий час подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність спілкування, взаєморозуміння, спільних інтересів та діаметрально протилежні погляди на подальше життя збереження сім'ї вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Проти примирення заперечує, просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. У наданий судом термін відповідач подав до суду відзив на позову заяву про розірвання шлюбу (зареєстровано судом 24 жовтня 2018 року), в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити і надати подружжю строк для примирення. Додатково зазначив, що протягом 38 років спільного проживання стосунки між подружжям були добрі, вони виростили двоє дітей. На час подання відзиву, з незрозумілих відповідачу причин та підстав, дружина подала позов про розірвання шлюбу. Для відповідача цей позов є повною несподіванкою, оскільки суттєвих причин для розірвання шлюбу він не вбачає. По-перше, вони люди вже старшого віку, коли створення нової сім'ї є практично неможливим, їм обом уже по 63 роки. По-друге, відповідач не вбачає підстав для розірвання шлюбу, оскільки ніяких суперечок між ними не було. Виходячи з наведеного, просить суд надати їм строк для примирення і вирішення цього надважливого життєвого питання в позасудовому порядку. Згідно ухвали суду від 31 жовтня 2018 року клопотання [PERSON] про надання строку на примирення задоволено, надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення тривалістю до 31 січня 2019 року. Провадження в цивільній справі №607/20607/18 зупинено до закінчення строку для примирення. 31 січня 2019 року суд, не виходячи до нарадчої кімнати, поновив провадження у справі у зв'язку з закінченням строку для примирення. Відповідач [PERSON] пояснив, що сторони не примирилися. Ухвалою суду від 31 січня 2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Водночас у заяві зазначає, що повністю підтримує заявлені нею позовні вимоги за обставин, вказаних у позові. Наполягає на розірванні шлюбу та категорично заперечує проти надання терміну на примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 09.30 год. 04 березня 2019 року, повторно не з'явився, причин неявки не повідомив, а тому суд розглядає справу у його відсутності, що відповідає змісту п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Ознайомившись із письмовою заявою позивача та відзивом відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 19 липня 1980 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про одруження (повторне) серії І-ИД № 087655 від 28 лютого 2004 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис № 625. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей, які є повнолітніми. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, наданий судом термін для примирення не надав позитивних результатів, подружжя не примирилося, а тому шлюб існує лише формально і його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved