Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій зазначила про те, що 25 червня 2010 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . На цей час сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства більше ніж два роки. Їх намагання примиритися та зберегти сім`ю позитивного результату не дали. [PERSON] матеріально не забезпечує сім`ю, не приймає участі у вихованні та належному матеріальному забезпеченні дитини. Вважає, що зберегти шлюб не можливо. Просить суд не надавати строк на примирення. Донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні, після розірвання шлюбу дитина також залишиться проживати з нею, а питання щодо утримання дитини сторони будуть вирішувати за домовленістю. Прізвище після розірвання шлюбу змінювати не буде. Просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] . Ухвалою судді\~відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Розгляд справи був призначений на 26 листопада 2021 року з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, на адресу подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд позов задовольнити, судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 25 червня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 244. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . У вказаному шлюбі у позивача та відповідача народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. На цей час сторони у справі не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства, що підтверджується обставинами, викладеними у позові, та не спростовано відповідачем. Сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та просить суд не надавати строк на примирення, отже подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Статтею 56 Сімейного кодексу України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи встановлені у справі обставини, суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у цьому випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам позивача у справі, тому у вказаному випадку суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. Також суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своїй заяві зазначає, що після розірвання шлюбу прізвище змінювати не буде. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved