Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору іпотеки від 03.04.2008 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» Хмельницьке РУ та [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], який помер [INFO], оформив у відділенні № 5 ПАТ КБ «Надра» кредитний договір № 25/МК/2008-980 від 03.04.2008 року. Кредит був забезпечений іпотекою квартири [ADDRESS]. Дана квартира була придбана [PERSON] та [PERSON] під час перебування в шлюбі. Проте [PERSON] як дружина та співвласниця квартири згоди на укладення договору іпотеки та оформлення кредиту не давала, про існування такого їй не було відомо. Про існування договору іпотеки стало відомо під час отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.2010 року на 1/6 квартири. В матеріалах нотаріальної справи зберігається заява від 03.04.2008 року про надання згоди [PERSON] на передачу квартири в іпотеку, проте підпис на даному документі не належить [PERSON] Крім того, таку заяву вона не могла посвідчити 03.04.2008 року навіть фізично, оскільки перебувала на відпочинку в Єгипті і повернулася на територію України лише 06.04.2013 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина щодо належного йому майна. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці набули право власності на спадкове майно - квартиру [ADDRESS]. Крім того, [PERSON] отримано свідоцтво від 03.11.2010 року про право власності на спільне подружнє майно на ? квартири. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що при оформлені спадщини після смерті батька дізналася, що квартира, яка є спадковим майном, перебуває в іпотеці. На дату укладення договору іпотеки її мати [PERSON] перебувала разом з нею за кордоном в Єгипті, тому згоди на укладення договору іпотеки дати не могла. Батько [PERSON] перебував у дружніх стосунках з нотаріусом, то напевно сам підписав заяву про надання згоди на укладення договору іпотеки. Треті особи [PERSON] та [PERSON] подарували їй свої частки, тому вона є єдиною власницею квартири. На даний час банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, в з'язку з чим порушуються її права на вказану квартиру. Представник відповідача Галюк В.В. проти позову заперечував та пояснив, що в матеріалах кредитної справи міститься заява [PERSON], яка нею не оспорена. Вважає, що лише [PERSON] може звертатися з даним позовом, права позивача договором іпотеки не порушені. Просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність, оскільки позивач проживала з [PERSON] однією сім'єю і їй було відомо про укладення договору іпотеки. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що добре знала сім'ю [PERSON], дружині покійного було відомо про отримання кредиту та укладення договору іпотеки її чоловіком, заява про надання згоди на укладення договору іпотеки підписана [PERSON] особисто 03.04.2008 року. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володіння і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Згідно ст.3 Закону «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном, вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласникам у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 21.01.2014 року [PERSON] та [PERSON] 15.02.1981 року уклали між собою шлюб. 03.04.2008 року між відповідачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 25/МК/2008-980 на суму 250 000 гривень на споживчі потреби зі строком повернення кредиту до 03.04.2015 року. В забезпечення виконання кредитного договору 03.04.2008 року між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передає в іпотеку чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1962. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.03.2008 року квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.1992 року. В матеріалах нотаріальної справи міститься заява [PERSON] про надання згоди її чоловіку [PERSON] на передачу в іпотеку зазначеної квартири, належної їм на праві спільної сумісної власності, засвідчена нотаріально 03.04.2008 року. За інформацією Державної прикордонної служби України за вих.№0.254-13720/0/15-13 від 02.12.2013 року [PERSON] з 29.03.2008 року по 06.04.2008 року перебувала за державним кордоном України. На підставі викладеного, суд вважає, що [PERSON] не могла надати згоду на укладення спірного договору іпотеки своїм чоловіком [PERSON] 03.04.2008 року. Разом з тим, позивачем не надано суду переконливих доказів того, що підпис на заяві про надання згоди на передачу в іпотеку квартири [ADDRESS] здійснений не [PERSON], а іншою особою. Згідно ст.60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Норми цивільного законодавства пов'язують недійсність договору, вчиненого одним із співвласників у праві спільної сумісної власності, з відсутністю згоди іншого співвласника, а не з часом надання такої згоди. Крім того, згідно свідоцтва про спадщину за законом від 03.11.2010 року позивачка є спадкоємцем [PERSON], яким укладено спірний договір іпотеки. Інший співвласник предмета іпотеки [PERSON] з позовом по визнання іпотечного договору недійсним до суду не зверталася. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання договору іпотеки від 03.04.2008 року недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed