Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], мотивуючи це тим, що 09 грудня 2010 року між ними було укладено шлюб, актовий запис про шлюб за №1612, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, зміну поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, відповідач матеріально не утримує сім'ю. У зв'язку з цим виникають сварки, тому сумісне життя та збереження сім'ї стали не можливими. На даний час сторони разом не проживають, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Оскільки шлюб існує формально, cім'я розпалася, зберегти її неможливо і недоцільно, тому виникла необхідність для його розірвання в судовому порядку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, при цьому до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, при цьому до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що 09 грудня 2010 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був зареєстрований шлюб, про що 09.12.2009р. зроблено відповідний актовий запис №1612, де зазначено спільне прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], актовий запис про народження №714, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 11 травня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. З довідки про склад сім'ї №157 від 30.05.2018р., виданої виконавчим комітетом Леміщиської сільської ради Жашківського району Черкаської області, вбачається, що [PERSON] проживає разом з дочкою [PERSON], 2011 року народження, та матір'ю [PERSON], 1953 року народження. Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, подружжя мешкає окремо одне від одного, спільне господарство не ведеться, дитина проживає разом з матір'ю, сім'я фактично розпалася, шлюб існує формально, поновлювати шлюбні стосунки позивач не має наміру. Згідно положень ч. 2 п.п. 1, 3 ст. 1 СК України завданнями Сімейного кодексу України є зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб, побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, шо кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні було досліджено заяву відповідача [PERSON], в якій останній визнав позовні вимоги позивача [PERSON] та згодний з ними повністю, просив термін на примирення просив не надавати. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вимогами ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось через різні життєві інтереси та погляди на подружнє життя, позивач скористалася правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає, що збереження шлюбу та подальше проживання подружжя не можливе, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі ст.ст. 1, 3, 56, 105, 110-115 СК України та

Outcome: approved