Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення родинних зв'язків та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Посилається на те, що [INFO] року померла її рідна тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 8,46 га, яка розташована на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. За життя, 27.07.1998 року тітка склала заповіт, згідно якого заповіла земельну ділянку своєму онуку - [PERSON], який помер [INFO] року. При зверненні до приватного нотаріуса Новоукраїнського державного нотаріального округу Української Н.М., з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті тітки державним нотаріусом було відмовлено в зв'язку з тим, що ним не надано документ підтверджуючий родинний зв'язок із спадкодавцем. Позивач просить встановлення родинних зв'язків та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є заява, в якій вона просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі. Представники відповідача та третьої особи в підготовче судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, представник відповідача позов визнає. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав, пред'явлений до нього позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.10). 28.08.1918 року виконавчим комітетом Помічнянської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області за № 793 про те, що дійсно померла [INFO] року [PERSON], до часу смерті проживала сама та була зареєстрована за адресою: с. Новопавлівка Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.19). 29.08.1918 року виконавчим комітетом Помічнянської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області за № 796 про те, що дійсно померла [PERSON], [INFO] являється сестрою [PERSON], [INFO] (а.с.21). 28.08.1918 року виконавчим комітетом Помічнянської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області за № 795, про те, що [PERSON], [INFO] в 1961-1963 роках проживав спільно з дружиною [PERSON], 1935 р.н., дочкою [PERSON], 1962 р.н., синами [PERSON], 1955 р.н. та [PERSON],1957 р.н. в селі Новопавлівка Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.20). Згідно світлокопії свідоцтва про народження позивачки [PERSON] в графі батько зазначений [PERSON], в графі мати зазначена [PERSON] (а.с.9). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 16). 27.07.1998 року [PERSON] склала заповіт, яким належну їй земельну ділянку, яка розташована на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, площею 8,46 га, яка належить їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), [NUMBER] виданого Новоукраїнською РДА від 22 травня 1997 року на підставі розпорядження № 337-р від 25.04.1997 року, заповіла своєму племіннику [PERSON] (а.с.11-12,13). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 17). 31.08.2018 року Державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. винесено постанову №11 про відмову у вчинені нотаріальних дій (а.с.18). За таких обставин суд вважає доведеними факт родинних відносин, який просить встановити заявниця, так як цей факт доведений належними і допустимими доказами, суд погоджується із доводами заявника, тому у суду не виникає сумнівів понад розумні межі в тому, що [PERSON] доводиться тіткою заявниці [PERSON]. Встановлення вказаного факту є необхідним заявниці для оформлення спадкових прав, у зв'язку з чим їй необхідно підтвердити факт родинних відносин із своєю тіткою. З правових позицій Постанови ПВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також інших фактів, а тому за таких обставин, суд вважає за необхідне встановити вказаний факт, оскільки він має юридичне значення. Згідно роз'яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392ЦК). Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст.392ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким, чином враховуючи викладене суд вважає що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved