Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2224. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 24 грудня 2009 року, Відділом реєстрації пактів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2224. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося у зв`язку з тим, що вони мають різхні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо з червня 2018 року, рішення про розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. За час окремого проживання вони не змінили своє відношення один до одного та наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини не мають. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, в якій просить проводити засідання у її відсутність в зв`язку зі станом здоров`я. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розлучити його з позивачем, додатково зазначив, що не веде з нею сумісне проживання з червня 2018 року, і він не є батьком дитини, на яку очікує позивач - [PERSON] . Просив суд розлучити їх у їх відсутність. Також, до суду надійшла заява від громадянина [PERSON] , в якій він стверджує, що є батьком дитини, на яку очікує позивач, також зазначив, що вони з [PERSON] проживають громадянським шлюбом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] , зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 24 грудня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2224. Сторони від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом тривалий час, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач просить розірвати шлюб, переконана, що подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу є неможливим. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved