Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні дачним будинком з надвірними спорудами шляхом вселення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона за договором який зареєстровано на Одеській товарній біржі №6417 від 25.06.2001 року, стала власником 1/2 частини садового будиночку площею 38,4 кв.м. з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]. Другим співвласником є її колишній чоловік [PERSON]. На свою частку вона зареєструвала право власності. На підставі рішення суду Ізмаїльського міськрайоного суду від 11 серпня 2017 року біржова угода визнана дійсною і за нами визнано право власності по 1/2 частині кожному. Шлюб між сторонами був зареєстрований 22.02.1991 р., та рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеською області суду від 10.10.2013 року шлюб розірвано та стягнути аліменти на дітей. Під час спільного життя народилося троє дітей. Двоє доньок[PERSON] та [PERSON], які мешкають з позивачкою. З квітні 2015 року вона була змушена піти з житлового будинку, оскільки відповідач став виганяти її і дочок з даного будинку, де вони фактично всі мешкали. Конфлікт носив щоденний характер і жити в одному будинку стало невозможно. З того часу вона змушена була винаймати житло за різними адресами, тому що іншого житла не мала. У будинок відповідач їх не пускає, на період його відсутності в будиночку проживають якісь сторонні люди. У судове засідання представник позивача [PERSON] та позивач, позовні вимоги уточнили в частині назви вулиці, оскільки юридична адреса садового товариства №12 є провулок Дорожній, №1, проти заочного розгляду справи не заперечували, але будь-яких документів до суду не надали. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був сповіщен належним чином через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв'язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Заслухавши позивач а його представника, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Так, відповідно до вимог ст. 1 ЖК України громадяни України мають право на житло. Згідно до вимог ст. 9 ч. 4 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 64 ч. 2 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до вимог ст. 29 ч. 4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Відповідно до вимог ст. 383 ч. 1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано Ізмаїльським міськрпайонним судом Одеської області від 10 жовтня 2013 року(а.с.13). Згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від11 липня 2017 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить по 1/2 частки частини садового будиночку, площею 38,4 кв.м. з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10), будь яка вулиця в рішенні не вказана, технічний паспорт чи витяг з реєстру про право власності в матеріалах справи відсутні, тому суд не може вказати вулиці, а лише будинок [ADDRESS]. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2015 року відповідач [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO](а.с.15-17). Однак, вони не в змозі користуватись вказаним помешканням, оскільки відповідач чинить їм в цьому перешкоди, що підтверджується неодноразовими зверненнями до Ізмаїльського відділення поліції ГУНП в Одеській області. На підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача щодо усунення їй перешкод в користуванні дачним будиночком з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом її вселення з доньками, оскільки згідно з вимогами ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, членів своєї сім'ї, інших осіб.

Outcome: partial