Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що 18 липня 2003 року померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння № 46 по вул. Головна долішня, що в с. Білівці Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, зазначила, що ще за життя, а саме 27 листопада 1997 року, померла, на випадок своєї смерті, належне їй майно, заповіла їй. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, яке розташоване в с. Білівці по вул. Головна долішня, 46 Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] в поданих до суду заявах, просили справу слухати у їх відсутності, при цьому, зазначили, що позов підтримують та просять такий задоволити. Від представника відповідача [PERSON] селищної ради Борщівського району до суду надійшла заява, в якій така просила розгляд справи провести у відсутності їх представника, зазначивши, що відповідач позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом, 18 липня 2003 року в с.Білівці Борщівського району Тернопільської області померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ИД № 167257, виданого 18 липня 2003 року Вигодською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, встановлено, що за життя померла [PERSON] зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON]. Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 27.11.1997 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вигодської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 144. Після смерті [PERSON], позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини без реєстрації проживала в господарстві з померлою в с. Білівці по вул. Головна Долішня, 46, та вступила в управління спадковим майном, що виразилося у знаходженні у неї правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, що стверджується даними довідки № 1240, виданої [PERSON] селищною радою Борщівського району Тернопільської області 14 червня 2017 року. На підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом відкрито спадкову справу до майна померлої №1032/2008, 19.09.2008 року, за заявою позивача, їй видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за Р №2126. Крім того, 13.06.2017 року позивач звернулася із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння, однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведене підтверджується інформацією Борщівської державної нотаріальної контори від 13.06.2017 року за № 682/02-14. Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння №46 по вул. Головна долішня в с.Білівці Борщівського району, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) померла [PERSON] була єдиним його членом, що стверджено копіями особового рахунку з погосподарських книг с. Білівці за 1986 1990 р.р., 1991 1995 рр. на імя [PERSON], довідками [PERSON] селищної ради №1205, від 07.06.2017 року та №1213 від 12.06.2017 року. Відповідно до норм статей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, померла [PERSON], на відповідній правовій основі набула право на ціле будинковолодіння, розташоване по вул. Головна долішня, 46 що в с. Білівці Борщівського району Тернопільської області, однак, у визначеному законом порядку, за життя, не оформила своє право власності на будинковолодіння. За даними довідки №1213, виданої [PERSON] селищною радою Борщівського району Тернопільської області, житловий будинок, який числиться за [PERSON], знаходиться в с. Білівці по вул. Головна долішня, 46 і за даним господарством числиться земельна ділянка площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що також стверджується копією доданого до матеріалів справи державного акта серії ЯЛ №016828. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що окрім позивача [PERSON], як спадкоємця за заповітом, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Вказані обставини, сторонами не оспорювалися, були стверджені матеріалами спадкової справи № 1032/2008, відкритої 19.09.2008 року щодо майна померлої 18 липня 2003 року [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 27.04.2017 року, виготовленого СПД ФОП [PERSON], інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 46 по вул. Головна долішня в с.Білівці Борщівського району становить 124096 грн. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 1216-1218 ЦК України,

Outcome: approved