Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказує, що вона є споживачем послуг з газопостачання природного газу, у липні 2016 року відповідачем було здійснено коригування розрахунків за природний газ з населенням у разі відсутності газових лічильників у період з 06 травня 2015 року по 31 січня 2016 року, в звязку з чим їй було донараховано 1096,92 грн. за минулий період, хоча в неї відсутня будь-яка заборгованість по оплаті за газ за цей період. Зі змісту розяснень Костянтинівського УГГ, що були розміщені на офіційному веб-сайті, вона дізналась, що додаткові нарахування були здійснені у звязку з набранням чинності постанови окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року по справі № 826/16447/15 (залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 року), якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року № 237. Позивач з донарахуванням за період з 06 травня 2015 року по 04 листопада 2015 року на суму 1096,92 грн. не згодна, оскільки вважає, що зазначена постанова КМУ зберігала чинність до 04 листопада 2015 року, в звязку з чим просить суд визнати протиправними дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації щодо здійснення коригування нарахувань за природний газ для населення у разі відсутності газових лічильників за період з 06 травня 2015 року по 04 листопада 2015 року на суму 1096,92 грн., скасувати здійснені Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації нарахування за період з 06 травня 2015 року по 04 листопада 2015 року на суму 1096,92 грн. або зобовязати зробити перерахунок за природний газ за цей період та зменшити суму заборгованості на 1096,92 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, в звязку із похилим віком та поганим самопочуттям просила розглядати справу у відсутності (а.с.2, зворот). Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що у звязку з набранням чинності постанови окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року по справі № 826/16447/15 (залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 року), якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року № 237, за період з 06 травня 2015 року до 31січня 2016 року (включно) за особовими рахунками споживачів здійснено перерахунок оплати вартості спожитого природного газу з застосуванням норм споживання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619 без змін, внесених постановою КМУ від 29 квітня 2015 року № 237 (яка визнана не чинною з 06 травня 2015 року): 6, 9 та 18куб.м. людино/місяць. У своїй роботі ПАТ «Донецькоблгаз» керується виключно вищезазначеними постановами Кабінету Міністрів України, які згідно статті 117 Конституції України є обов'язковими до виконання, та Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 року, яка згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх органів, підприємств, установ та організацій і підлягає виконанню на всій території України. Наказ № 105 від 28 квітня 2016 року є відповідним розпорядчим документом ПАТ «Донецькоблгаз», що внесений органом, який не наділений владними повноваженнями. Просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю (а.с.48-49). Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами частини 1 статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» до моменту встановлення лічильників газу його облік здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.11 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 із змінами станом на 02 березня 2015 року (остання постанова Кабінету Міністрів України про внесення змін від 02 березня 2015 року № 74) у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року № 237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», яка набула чинності з 06 травня 2015 року, було внесено зміни до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 1996 року № 619, якою було вдвічі зменшено норми споживання природного газу. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року, залишеною без змін, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року, визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року № 237. 28 квітня 2015року Публічним акціонерним товариством «Донецькоблгаз» був прийнятий наказ № 105 «Про коригування нарахування за природний газ для населення у разі відсутності газових лічильників». Відповідно до наказу начальникам управлінь газопостачання та газифікації, зокрема Костянтинівського необхідно відкоригувати розрахунки за природний газ з населенням у разі відсутності газових лічильників з 06 травня 2015 року по 31 січня 2016 року. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва про роз'яснення судового рішення від 27 листопада 2015 року по справі № 826/16447/15 роз'яснено, що Постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року № 237 є незаконною та не чинною з моменту її прийняття. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 року постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року залишені без змін. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу» із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 316, з 1 лютого 2016 року застосовуються норми споживання природного газу, затверджені п.1 цієї постанови. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу», яка набула чинності з 24 березня 2016 року, постанова Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619 визнана такою, що втратила чинність. За період з 06 травня 2015 року до 31 січня 2016 року за особовими рахунками споживачів здійснено перерахунок оплати вартості спожитого природного газу з застосуванням норм споживання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619 без змін, внесених постановою КМУ від 29 квітня 2015 року № 237 (яка визнана не чинною з 06 травня 2015 року): 6, 9 та 18 куб.м. людино/місяць. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] просила суд визнати протиправними дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації щодо здійснення коригування нарахувань за природний газ для населення у разі відсутності газових лічильників за період з 06 травня 2015 року по 04 листопада 2015 року на суму 1096,92 грн. та зобов'язати відповідача скасувати нарахування по особовому рахунку. Таким чином, предметом даного судового розгляду є по суті визнання неправомірними дій відповідача, який діяв на підставі відомчого акту про проведення відповідних корегування та розрахунків на природний газ для населення відповідно до постанови КМУ яка була скасована в судовому порядку. Проте обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає вимогам закону, оскільки захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав слід розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення або визнання порушених або оспорювань прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наданий у ст.16 ЦК України. Отже власник порушеного права за законом може скористатись не будь-яким, а конкретним, передбаченим законом способом захисту свого порушеного права. Судом встановлено, що нормативний акт, на підставі якого діяв відповідач, що намагається оскаржити позивач фактично не несе для неї ні яких правових наслідків, оскільки безпосередньо відповідач після скасування в судовому порядку постанови КМУ № 237 від 29 квітня 2015 року повернувся до нарахувань відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 1996 року № 619 до ухвалення нової постанови № 203 від 23 березня 2016 року. Таким чином, оскарження дій відповідача, що діяв на підставі відомчого нормативного акту по нарахуванню розрахунків не передбачене діючим законодавством як спосіб захисту порушеного права, оскільки вказані документи не встановлюють для позивачки будь-яких обов'язків, окрім рекомендації сплатити нараховані збитки, тобто є різновидом претензії, а з позовом про відшкодування нарахованих збитків відповідач до суду не зверталася. Враховуючи вище наведені обставини суд вважає за можливе відмовити позивачу в задоволенні усіх позовних вимог оскільки вони, не ґрунтуються на законі, не є засобом захисту її права.

Outcome: dismissed