Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку з погосподарськими будівлями по [ADDRESS] , що підтверджено копією договору кпівлі-продажу від 30.11.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31873486. У зазначеному вище житловому будинку зареєстроване місце проживання сина та дочки позивача - відповідачів по справі, які в цьому будинку не проживають з 2017 року. Позивач просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житлом. Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24.06.2019 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 18.07.2019 р., з якого справу призначено до розгляду по суті на 30 липня 2019 року. В судове засідання позивач [PERSON] направила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтрималав, просила їх задоволити. У разі неявки відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. Виходячи з вимог статті 280 ЦПК України суд знаходить можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів та визнає причину неявки позивача поважною. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником житлового будинку з погосподарськими будівлями по [ADDRESS] , згідно з договором купівлі-продажу від 11.01.1977 року (а.с.11-12) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31873486 у (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Власник майна згідно до ст.391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Громадяни, які мають у приватній власності квартиру, мають право користуватися нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, і розпоряджатися цією власністю на власний розсуд, що закріплено у ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] більше одного року у вказаному будинку не проживають. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 64, 150 ЖК України, ст.ст.316-321, 391, 405 ЦК України ст.ст. 4, 81, 83, 223, 263-265, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved