Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд: надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України із перетинанням державного кордону України до Турецької Республіки малолітньому [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу його батька [PERSON], [INFO], на період з 15 серпня 2017 року по 30 вересня 2017 року в супроводі матері [PERSON], [INFO], надати дозвіл [PERSON], [INFO], а також іншим особам, які уповноважені [PERSON] на виготовлення в компетентних державних органах проїзних документів дитини - [PERSON], [INFO], та оформлення всіх документів, пов'язаних із перетином ним державного кордону України без згоди батька дитини - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 23.08.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з Відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та довіри, різних поглядів на життя та різних характерів. Наразі шлюбно-сімейні відносини припинені, вони проживаємо окремо. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Син перебуває на диспансерному обліку у ЛОР лікаря з діагнозом: аденоїдні вегетації II ступеня та гіпертрофія піднебінних мигдалин II ступеня. Протягом останнього року вона часто змушена була звертатись до дільничного лікаря-педіатра з приводу захворювання сина на гострий фарингіт та гострий бронхіт. У зв'язку з чим, лікарем рекомендовано оздоровлення [PERSON] в умовах південного морського клімату. З метою забезпечення оздоровлення та відпочинку дитини, вона уклала з ТОВ «ТЕЗ ТУР» через тур-агента ФО-П [PERSON] (АГП «Азімут») Договір на туристичне обслуговування від 20 квітня 2017 року. Згідно замовлення №16017255 Додаток №1 до вказаного договору вона отримала підтвердження на відпочинок разом з сином [PERSON] в Турецькій Республіці у період з 28 серпня 2017 року по 21 вересня 2017 року. Окремо слід зауважити, що туроператор залишає за собою право змінити умови замовленого туру, зокрема щодо конкретних дат відправлення та прибуття. Саме тому, зважаючи на можливі зміни в датах відправлення та прибуття, визначаючи конкретний часовий проміжок перебування в державі прямування, вважає за необхідне просити суд про надання дозволу на виїзд малолітнього сина у її супроводі з України до Турецької Республіки у період з 15 серпня 2017 року по 30 вересня 2017 року. Вона зверталась до Відповідача з проханням надати нотаріально посвідчену згоду на перетин кордону разом з сином [PERSON], однак, у вказаний час Відповідач до нотаріальної контори не з'явився. Вказаним підтверджується, що Відповідач необгрунтовано перешкоджає малолітньому сину [PERSON], [INFO] у виїзді за кордон в її супроводі, що свідчить про його небажання враховувати інтереси дитини. В судове засідання позивачка не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву вякій просив розглядати справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Не заперечував проти виїзду дитини на відпочинок. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, з 23.08.2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, на даний час триває процес їх розлучення. [PERSON] народився [INFO] року в м. Харкові, батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON], свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Згідно відповіді КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №13» за вих. №533 від 12.06.2017 року [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку у ЛОР лікаря з діагнозом: аденоїдні вегетації II ступеня та гіпертрофія піднебінних мигдалин II ступеня. У зв'язку з чим, лікарем рекомендовано оздоровлення дитини в умовах південного морського клімату. Позивачка надсилала відповідачу виклики до нотаріуса від 21.04.2017 року та від 03.05.2017 року для складення дозволу для виїзду дитини за кордон, про що свідчать описи поштового вкладення. Приватний нотаріусом ХМНО Давидовою Я.Ф. надано свідоцтво в якому зазначено, що [PERSON] 28.04.2017 року 0 11-00 годині знаходилась у приміщенні приватного нотаріуса ХМНО Давидової Я.Ф. за адресою: м. Харків Гімназійна Набережна 18. Приватний нотаріусом ХМНО Давидовою Я.Ф. надано свідоцтво в якому зазначено, що [PERSON] 11.05.2017 року 0 11-00 годині знаходилась у приміщенні приватного нотаріуса ХМНО Давидової Я.Ф. за адресою: м. Харків Гімназійна Набережна 18. Згідно замовлення №16017255 Додаток №1 до вказаного договору позивачка отримала підтвердження на відпочинок разом з сином [PERSON] в Турецькій Республіці у період з 28 серпня 2017 року по 21 вересня 2017 року (готель HORUS PARADISE Luxury Resort and Club, м. Сіде; авіаквитки на рейси 28.08.2017 7W4011 Харків - Анталія та 21.09.2017 7W4012 Анталія - Харків). Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків. У відповідності до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 141 СК України визначена рівність обсягу прав і обов'язків батьків відносно дитини, незалежно від розірвання шлюбу чи проживання їх окремо від дитини. Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріплене ст. 313 ЦК України. Згідно з ч. 3 даної статті фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України, і в'їзду в Україну громадяни України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4). Відповідно до п. п. 1.4 даних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Отже за змістом наведених норм, питання про виїзд за кордон дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у разі відсутності згоди одного з батьків, вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, мети виїзду. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні, закріпленого ст.ст. 141,157 СК України. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, об'єктом захисту позовного провадження є порушене, невизнане або оспорюване право чи охоронюваний законом інтерес. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Позивачкою надані належні докази того, що відповідач безпідставно ухиляється від надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини, згідно рекомендацій лікаря дитина потребує оздоровлення в умовах південного морського клімату, крім того позивачкою надано договір № 16017255 на туристичне обслуговування, відповідно до умов якого на період з 28.08.2017 року по 21.09.2017 року [PERSON] та [PERSON] отримали підтвердженyя на відпочинок в Турецькій Руспубліці. На підставі викладеного, ст.313 ЦК України, ст.ст.141,157 Сімейного кодексу України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»,ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231,

Outcome: approved