Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач\~[PERSON]\~звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на малолітню дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 січня 2016 року і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутися до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю\~і просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні\~заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що він не працює, не має коштів на своє існування, а тим паче не має коштів на утримання дитини. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про шлюб, серії 1-ЖС, №018415, виданого 17 червня 2006 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, 17 червня 2006 року сторони уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №327 (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження, серії 1-ЖС, №046985, виданого 07 листопада 2006 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2014 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17.06.2006 року Комунарським відділом РАЦС ЗМУЮ, актовий запис №327 (а.с.4). Отже, судом встановлено, що на даний час дитина знаходиться на утриманні матері [PERSON] та проживає разом з нею. Останній раз відповідач надавав кошти позивачу на утримання дитини в листопаді 2016 року у розмірі 500 грн. після повернення з заробітків з Росії. На час розгляду справи добровільно відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним, інколи отримує кошти за періодичні неофіційні роботи.\~На утриманні відповідача інших осіб, зокрема неповнолітніх дітей,непрацездатних батьків не має. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18\~Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову\~відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3\~Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в\~усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.\~\~ Враховуючи вищевикладене, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, оскільки відповідач на даний час не працює, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання дитини мають бути присуджені твердій грошовій сумі. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 статті 191\~Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від\~21.12.2016\~№\~1801-VIII з 01 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років становить 1689 гривень. Відповідач [PERSON] молода, працездатна особа, офіційно працює, не має інших аліментних зобовязань, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та з урахуванням положень\~ст.182 СК України у розмірі 800 грн., та забезпечити сину не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial