Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання, в обґрунтування якого вказала, що шлюб між нею та відповідачем розірвано у 2002 році. Від шлюбу з відповідачем вона має сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З 01.09.2015 року [PERSON] навчається у Державному вищому навчальному закладі «Донецький національний технічний університет» ІУ рівня акредитації, факультету «Комп'ютерно-інтерговані технології, автоматизація, електроінженерія та радіоелектроніка», на денній формі навчання, за рахунок державного бюджету, а тому не працює, не має постійного самостійного доходу та потребує матеріальної допомоги. Термін навчання [PERSON] по 30.06.2019 року. З лютого 2016 року у зв'язку з низькою успішністю сина стипендія останньому не нараховується, середній розмір якої з вересня 2015 року по січень 2016 року становив 825 грн, що є недостатнім для покриття всіх витрат, пов'язаних з навчанням. Вона працює викладачем музичної школи відділу культури Димитровської міської ради, її середньомісячний дохід становить 5499 грн 84 коп. Вона самостійно несе витрати, пов'язані з процесом навчання сина [PERSON], а саме: оплата за проїзд до навчального закладу, харчування в столовій, придбання необхідніх товарів для навчання та одягу. Відповідач працює у відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова» державного підприємства «Красноармійськвугілля» на посаді заступника начальника дільниці № 6, його середньомісячна заробітна плата складає 12595 грн. 80 коп., не є інвалідом, може надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки доходів відповідача у зв'язку з продовженням сином навчання до його закінчення, тобто по 30.06.2019 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, не зважаючи на те, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу, оскільки раніше виникала заборгованість по стягнутим за рішенням суду аліментам, через що вона йому не довіряє. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, пояснив, що на теперішній час за його заявою з його заробітної плати відраховується ? частка доходу на утримання сина [PERSON], інших утриманців він не має, стан здоров'я його задовільний, окрім заробітної плати, інших джерел доходу в нього нема. Третя особа [PERSON] до суду не зявився, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність та про підтримку позову своєї матері. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13 грудня 2002 року, та є батьками дитини [PERSON], [INFO], який 29.03.2014 року змінив прізвище за «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується копіями свідоцтв про народження дитини, про розірвання шлюбу, про зміну імені, паспорту дитини (а.с.6, 7, 8, 9). [PERSON], [INFO], має задовільний стан здоров'я, пароживає з позивачем, з 01.09.2015 року є студентом першого курсу Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» ІУ рівня акредитації, факультету «Комп'ютерно-інтерговані технології, автоматизація, електроінженерія та радіоелектроніка», денної форми навчання, на бюджетній основі, з кінцевим строком навчання 30.06.2019 року; з вересня 2015 року по січень 2016 року він отримував стипендію у щомісячному розмірі 825 грн 00 коп., з лютого 2016 року виплата стипендії припинена, що підтверджується довідками комунального закладу «Димитровський центр первинної медико-санітарної допомоги», приватного підприємства «ПЖФ Гарант-Сервіс» від 08.02.2016 року про склад сім'ї позивача, навчального закладу від 09.02.2016 року, від 09.02.2016 року, від 24.02.2016 року (а.с.10, 11, 12, 25). Додані до заяви [PERSON] квитки на проїзд в маршрутному таксі без дат суд не приймає до уваги при розгляді даної справи, оскільки вони не мають дат та напряму маршруту, а тому не є доказами по справі. У суді позивач пояснила, що кожного дня [PERSON] витрачає на дорогу до навчального закладу та назад додому 16 грн. Також [PERSON] надані квитанції та товарні чеки на придбання одягу, навчального обладнання та чеки про сплату за харчування у столовій, відповідно до яких вартість обіду у столовій коштує від 44 грн до 82 грн. Відповідач [PERSON] працює у відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова» державного підприємства «Красноармійськвугілля» заступником начальника дільниці, його середньомісячна заробітна плата за період з липня 2015 року по грудень 2015 року склала 12595 грн 83 коп., про що свідчить довідка з місця роботи відповідача від 04.02.2016 року (а.с.24). Позивач [PERSON] працює викладачем у відділі культури Димитровської міської ради, її середньомісячний дохід за період з серпня 2015 року по січень 2016 року склав 5499 грн. 84 коп., що підтверджується довідкою відділу від 04.02.2016 року (а.с.13). Відповідно до ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до 23 років, якщо батьки можуть надавати матеріальну допомогу. Проаналізувавши надані суду докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі не за місцем свого мешкання, на час постановлення рішення ніяких доходів не має, перебуває на повному утримання своєї матері. Вирішуючи розмір аліментів, суд виходить з того, що позивач навчається на денній безоплатній формі і має право на отримання стипендії, відповідач має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, також бере до уваги надання утримання дитині з боку матері. Томусуд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своєму синові, який у зв'язку з навчанням потребує цієї допомоги, у розмірі 1/4 частки свого доходів. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., так як позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду.

Outcome: approved