Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який з 01 вересня 2014 року навчається, нині на ІІ-му курсі денної форми навчання у Київському національному університеті імені [PERSON] за спеціальністю «астрономія» фізичного факультету, строк закінчення навчання 30 червня 2018 року. Посилаючись на те, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 1995 року, який розірвано 17 серпня 2000 року; від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], який знаходиться на її утриманні. Син хоча й досяг повноліття, проте не працює, навчається на ІІ-му курсі денної форми навчання, зі строком навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року. Батько сина відмовляється добровільно приймати участь у його подальшому матеріальному утриманні на час навчання, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON]Б позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила їх задовольнити у цілому: стягнути з відповідача аліменти на час навчання сина та/або до досягнення ним 23 років в твердій грошовій сумі розмірі 3\~000 грн. 00 коп. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.19-20, 21-22). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши інші матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3 статті 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям. У шлюбі перебували з 05 травня 1995 року, який розірвано 17 серпня 2000 року; від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], який знаходиться на утриманні позивачки. Син хоча й досяг повноліття, проте не працює, навчається на ІІ-му курсі денної форми навчання, зі строком навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року (а.с.6, 7, 10, 11). Батько сина відмовляється добровільно приймати участь у його подальшому матеріальному утриманні на час навчання За рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2007 року з відповідача на користь позивачки стягувались аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття (а.с.3). Це рішенням, за поясненням позивачки, добросовісно виконувалось, заборгованості по аліментам немає. 20 березня 2015 року син сторін [PERSON] досяг 18 років (повноліття) у зв»язку з чим припинилось стягнення з відповідача аліментів за рішенням суду. Заборгованості по сплаті аліментів відповідач не має. З пояснень позивачки встановлено, що відповідач створив нову сім»ю, має на утриманні малолітню дитину, яка перебуває на його утриманні. Він є особою працездатного віку, працює, отримує доходи. Відповідно до частини 2 статті 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів на повнолітнього сина сторін, судом враховані наступні обставини: стан здоров»я та матеріальне становище сина, який знаходиться на утриманні позивачки, й продовжує навчання до 30 червня 2018 року; потреба сина у матеріальній допомозі; наявність у батька можливості надавати таку допомогу; права та інтереси малолітньої дитини відповідача, який знаходиться на його утриманні. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, судом встановлено, що син сторін досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 року, продовжує навчання до 30 червня 2018 року, потребує у зв»язку з цим у матеріальній допомозі батьків, та наявністю у відповідача можливості надавати таку допомогу. За таких підстав, суд, враховуючи права та інтереси відповідача, його малолітньої дитини, з урахуванням принципу співмірності, , вважає, що підлягають стягненню з нього на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), щомісяця, на період навчання сина у Київському національному університеті імені [PERSON], починаючи з 30 вересня 2015 року, й до закінчення навчання 30 червня 2018 року включно. Суд вважає, що визначена частка аліментів є прийнятною як для стягувача, так й платника аліментів, з урахуванням прав малолітнього сина відповідача. Ставлячи вимогу про стягнення аліментів у твердій грошові сумі, позивач не довів підставу такої вимоги як усними доводами, так і документально не надано доказів про те, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід або одержує частину доходу в натурі, й може надавати допомогу у такому розмірі, а також інші обставини, що мають істотне значення, а тому підстави для застосування частини першої статті 184 СК України відсутні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного, ст. ст. 185, 199, 200 СК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року,

Outcome: partial