Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 27.07.2013 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 531 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. На обґрунтування позову зазначила, що з 27.07.2013 вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин мають малолітнього сина, [PERSON] [INFO] . Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння ніж ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Суперечок про розподіл майна немає. Вважає подальше примирення і збереження шлюбу недоцільним. З урахуванням викладеного просила позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити. Представник позивача [PERSON] - адвокат Ткаченко Р.О. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в які зазначив, що позов про розірвання шлюбу визнає, не заперечує проти його розірвання. Вказав, що шлюбно-сімейні відносини з позивачкою не підтримують протягом останнього року та просив розгляд справи проводити у його відсутність. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 27.07.2013 у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 531, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі подружжя має малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . В судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу між сторонами виникають непорозуміння та сварки. Сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків протягом останнього року. Бажання та намір відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторонами клопотання про надання їм часу для примирення не заявлялися. За викладених обставин, приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, наміру поновлювати сімейні стосунки не мають, враховуючи думку відповідача, який позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу, [PERSON] , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду за вимогу про розірвання шлюбу, а також стягнути на його користь з відповідача сплачений нею судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Outcome: approved