Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником даного житлового будинку, що підтверджується реєстраційним посвідченням на нерухоме майно за № 1686 від 16.06.1994 року. В даному будинку також зареєстрований його колишній зять- [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою Комунальним підприємством «Жовківське міське виробниче управління житлово-комунального господарства» від 04.08.2017 року № 1905, однак, він з 2009 року за вищевказаною адресою не проживає та не з'являється. Зокрема, у 2009 році рішенням Жовківського районного суду було розірвано шлюб між відповідачем та його дочкою- [PERSON] Вважає, що відповідач, який не проживає за адресою [ADDRESS] втратив право на користування будинком внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Зазначає, що оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, чим об'єктивно порушуються його права, а тому він змушений звернутися за захистом до суду. Позивач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності. Позовну вимогу про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] підтримує, просить задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, та не повідомив суд про причини своєї неявки, від нього не надходило на адресу суду будь-яких клопотань. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з'явився повторно в судове засідання без повідомлення причин , суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З реєстраційного посвідчення виданого Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації 16.06.1994 вбачається, що будинок [ADDRESS] в цілому зареєстрований за [PERSON], тобто позивачем по справі, на праві особистої власності на підставі договору про безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого Нестерівською держнотконторою 22.10.1981 року за № 1375 і рішенням міськвиконкому від 12.05.1994 року № 253 про затвердження акту прийомки будинку в експлуатацію і записано в реєстрову книгу за № 1686. Довідкою (випискою з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію) № 1905, яка видана Комунальним підприємством «Жовківське міське виробниче управління житлово-комунального господарства» 04.08.2017 року стверджується, що позивач [PERSON] постійно з 1995 року зареєстрований в [ADDRESS] та за даною адресою серед інших зареєстрований відповідач [PERSON], який є зятем позивача. З акту обстеження матеріально-побутових умов від 04.08.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою [ADDRESS] в період із 2009 року по даний час. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, розпоряджається належним йому майном на власний розсуд. Згідно ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 72 Житлового кодексу України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Проте, відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 3 Правил реєстрації місця проживання реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради або сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено). Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 8 Правил реєстрації місця проживання з питань «прописки» необхідно звертатися до органу реєстрації безпосередньо (тобто до відповідного органу місцевого самоврядування) або до центру надання адміністративних послуг (у випадку, якщо такий центр створено і він надає цю послугу у вашій територіально-адміністративній одиниці). Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 р.), якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач відсутній за зареєстрованим місцем проживання протягом тривалого часу, а саме більше ніж протягом одного року, а також враховуючи те, що позивач не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд із-за реєстрації особи, яка тривалий час не проживає у його будинку, позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви сплатив 640,00 грн. судового збору, що вбачається з квитанції, яка знаходиться в матеріалах справи (а. с. 1), позовні вимоги [PERSON] судом задоволені, тому суд приходить до висновку, що дану суму потрібно стягнути в його користь із відповідача.

Outcome: approved