Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Старосинявської селищної ради Старосинявського району, третя особа - відділ Держземагенства України у Старосинявському районі про визнання частково недійсним держаного акту на право приватної власності на землю. В обґрунтування вимог посилається на те, що [INFO] у смт.Стара Синява померла її мати [PERSON], після смерті якої вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори та за її заявою відкрита спадкова справа № 7-2014. 31.07.2014 року. 31.07.2014 року нотаріусом їй видане свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON], а саме земельну ділянку площею 0, 05 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі державного акту серії ХМ №00753 на право приватної власності на землю, виданого Старосинявською селищною радою 09.12.1999 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 326. Даним державним актом було посвідчене також право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10 га. по [ADDRESS] для ведення особистого підсобного господарства, однак Державним кадастровим реєстратором їй відмовлено у внесенні відомостей про дану земельну ділянку до Державного земельного кадастру та наданні витягу з нього, оскільки згідно технічної документації із землеустрою площа земельної ділянки не відповідає площі, зазначені у державному акті, а саме є меншою на 0,0110 га та становить 0,0890 га. У зв'язку з відсутністю витягу із Державного земельного кадастру нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому позивач просила суд визнати недійсним державний акт серії ХМ №00753 на право приватної власності на землю від 09.12.1999 року в частині площі земельної ділянки 0,0110 га для ведення особистого підсобного господарства. До початку розгляду справи по суті представник позивача подав суду заяву про зміну предметі позову, згідно якої просить визнати недійсним державний акт серії ХМ №00753 на право приватної власності на землю від 09.12.1999 року, виданий на ім'я [PERSON], в частині площі земельної ділянки, переданої у власність для ведення особистого підсобного господарства, та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0890 га в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача Старосинявської селищної ради в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи відділу Держземагенства України у Старосинявському районі в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.02.2014 року, виданим відділом РАЦС Старосинявського районного управління юстиції. Позивач [PERSON] (до одруження [PERSON]) є дочкою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 22.10.1967 року, виданим Старосинявським райбюро ЗАГС. Позивач [PERSON] у встановленому законом порядку звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], прийнявши таким чином спадщину, отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, що підтверджується матеріалами спадкової справи №7-2014 від 05.02.2014 року. Згідно державного акту серії ХМ №00753 на право приватної власності на землю, виданого [PERSON] Старосинявською селищною радою 09.12.1999 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 326, їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га., з яких для обслуговування житлового будинку - 0,05 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,10 га. Позивачем [PERSON] замовлено виготовлення технічної документації та отримано Витяг з державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 0,05 га. від 21.07.2014 року. Як вбачається з державного акту серії ХМ №00753 на право приватної власності на землю, нотаріусом Гоменюк О.О. зроблено відмітку про те, що 31.07.2014 року за реєстровим №796 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,05 га. по [ADDRESS], кадастровий № 6824455100:01 007:0537 для будівництва та обслуговування будинку на ім'я [PERSON] Згідно рішення державного кадастрового реєстратора № РВ 6800070342014 позивачу відмовлено у наданні відомостей з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, оскільки згідно технічної документації із землеустрою площа земельної ділянки, яка зазначена у технічній документації не відповідає площі відповідно до правовстановлюючого документу. Відповідно до технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ТОВ «Подільський земельний кадастр» № с33/14/125 від 8.07.2013 року загальна площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства становить 0,0890 га. У зв'язку з допущено у державному акті помилкою щодо площі земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, позивач не може отримати витяг із державного земельного кадастру та позбавлений можливості оформити належним чином свої спадкові права. Так, 30.07.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] зазначену на земельну ділянку, оскільки не наданий витяг ДЗК на дану земельну ділянку, що підтверджується листом державного нотаріуса Гоменюк О.О. №602/02-14 від 30.07.2014 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Також відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ж зі ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Оцінивши досліджені докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства та зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку, але у зв'язку з допущеними у державному акті помилкою, позивач, прийнявши спадщину, позбавлена можливості оформити належним чином свої спадкові права. Враховуючи вищенаведене, а також те, що представник відповідача та третьої особи визнали позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, а саме слід визнати державний акт серії ХМ №00753 від 09.12.1999 року недійсним в частині площі земельної ділянки, переданої у власність для ведення особистого підсобного господарства та визнати за позивачем право власності на дану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті матері.

Outcome: approved