Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою та просить встановити факт, що її батько, [PERSON], який помер 07.07..1982 року по національності був поляк. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона народилась 04.07.1956р. в с.Дуліби Стрийського району Львівської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 09.07.1956р. зроблено відповідний запис за № 49. В свідоцтві про її народження ІІ-АВ № 421055, виданого 20.02.1974р. в розділі «Батьки» батьком записано [PERSON], національність: українець. Батько [PERSON] помер 07 липня 1982 року. Батько був уродженим поляком, сповідував римо-католицьку віру і проживав на території України, дотримуючись традицій цієї національності. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] ІІ-АВ № 437748, виданого 13.02.1976р., матірю записана [PERSON]. 29.04.2004р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області встановив, що [PERSON], яка померла 12.10.1985р., по національності була полькою. Чинним законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС, що підтверджується листом Міністерства юстиції України № В-350-35 від 13.07.1999р. Вона зверталась до Стрийського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області з прохання внести зміни до актового запису про народження № 49 від 09.07.1956р. складеного по селу Дуліби Стрийського району Львівської області на [PERSON], а саме до графи національність батька вписати «поляк». Однак, отримала відповідь від 07.02.2017р. за № 53/021-06-82 про те, що відповідно до діючого законодавства, зміна національності не входить до компетенції відділу ДРАЦС. Дане питання може бути вирішене в судовому порядку, відповідно до ст. 11 ЗУ «Про національні меншини». Отже, в позасудовому порядку визнати неправильність чи неповноту запису в акті громадянського стану неможливо. Згідно з ЗУ«Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність; примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Її батько, [PERSON], відносив себе до польської національності, його мати була полькою і на даний час вона хоче відновити його національність, як це передбачено ст.11 ЗУ «Про національні меншини в Україні». В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю, пославшись на обставини викладені в заяві. Представник заінтересованої особи Стрийського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій розгляд справи просять проводити у їхній відсутності. В оцінюванні наданих доказів покладаються на думку суду та просять постановити рішення згідно чинного законодавства. Заслухавши пояснення заявника, оглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини у справі, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні», громадяни України які належать до національних меншин мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно відповіді про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану від 07.02.2017р., № 53/021.06-82, [PERSON] зверталася з заявою до Стрийського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про внесення змін в актовий запис цивільного стану про народження в частині зміни національності батька з «українець» на «поляк», однак в цьому їй було відмовлено, оскільки зміна національності не входить до компетенції відділу державної реєстрації актів цивільного стану та рекомендовано звернутись з позовом в суд. 25.10.1977 року заявник уклала шлюб, про що видано свідоцтво про одруження І-СГ № 187252, де змінила дівоче прізвище на «Муштук». \~\~\~\~ Заявник народилася 04.07.1956р. в с.Дуліби Стрийського району Львівської області. Батько заявника\~ [PERSON] за національністю був «українець», що підтверджується свідоцтвом про народження заявника ІІ-АВ № 421055. Заявник звернулася до суду з проханням встановити, що її батько [PERSON] який помер 07.07.1982 р. по національності був поляк. \~\~\~\~ Так як національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків за умови відсутності таких відомостей. \~\~\~ \~В судовому засіданні встановлено, що в актовому записі про народження заявника містяться записи про національність її батьків, зокрема те, що батько заявниці за національністю був українцем. Крім того, як вбачається з свідоцтва про народження батька заявниці [PERSON] серія ІІ-АВ № 437748 виданого 13.02.1976р., в графі національність його батьків немає жодного запису. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.04.2004 р. по справі № 2-302/2004 встановлено, що бабця заявниці, [PERSON]? яка померла 12.10.1985 року, по національності була полькою. Крім того, згідно з п. 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до абз. 4 п. 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» від 07.07.1995 року № 12\~питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень, тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. \~\~\~\~ Заявник посилається на те, що вона хоче відновити національність свого батька. Вказане обґрунтування свідчить про те, що встановлення факту національності не тягне для заявника правових наслідків, що підтверджується також, зокрема, і відсутністю у заяві вказівки на конкретне наслідкове значення. На підставі\~Указу Президента України № 70/99 від 27.01.1999 року\~втратив чинність\~Указ Президента від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності» і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи. В заяві не зазначено та до неї не надано заявником доказів, які б підтверджували, що встановлення факту національності батька породжує для заявника правові наслідки, які передбачені іноземним законодавством. В судовому засіданні заявником зазначено, що вона не прагне настання жодних юридичних наслідків від встановлення факту польського походження її батька. Суд враховує, що в\~ст. 24 Конституції України\~закріплено рівність громадян та відсутність будь-яких привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Таким чином, на території України факт належності особи до будь-якої національної не тягне за собою юридичних наслідків. Згідно\~ст. 11 Конституції України\~держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Відповідно до ст. 300 України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські обєднання. Як визначено ст. 15 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські обєднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати звязки з особами своєї національності та їх громадськими обєднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій. Згідно характеристики заявниці виданої настоятелем парафії Народження Пресвятої [PERSON] в Стрию, заявниця [PERSON] та її сімя є парафіянами даної парафії, вивчають катехизм, відвідують польську школу і належать до Товариства Культури Польської в Стрию. Відповідно до заяви Товариства заявник отримала [PERSON] в [PERSON] у Львові. А її діти [PERSON] та [PERSON] належать до вказаної організації з 2015року. Суд вважає, що в даному випадку право на індивідуальність, передбачене ст. 300 ЦК України не порушене, оскільки не зазначення в документах національності «поляк» не перешкоджає заявнику дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та виявляти почуття національного самоусвідомлення. Тобто, належність особи до певної національності залежить від її вільного волевиявлення і для реалізації особою своїх прав у цій сфері не потребує встановлення цього факту судовим рішенням, а не зазначення в документах національності заявника поляком, не перешкоджає заявниці дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та позиціонувати себе полькою, виявляти почуття національного самоусвідомлення. Вирішуючи вимогу заявника про встановлення факту, що її батько, [PERSON], який помер 07.07.1982р. по національності був поляк, не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи. Національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи. Як вбачається з свідоцтва про народження батька заявника, в графі національність його батька проставлений прочерк. Вирішуючи спори щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Тобто, встановити факт, що батько заявниці був поляком, коли взагалі не відома національність його батька (діда заявниці) є неможливим в звязку з безпідставністю та бездоказовою базою. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи те, що заявник бажає встановити національну приналежність свого батька, а саме обрати національність батька - поляк, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні заявлених вимог, оскільки немає жодного підтвердження та документа того, що батько заявника має відношення до польської національності. За таких обставин суд не вбачає законних підстав для задоволення заяви.

Outcome: dismissed