Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Нивецької сільської ради та просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом після смерті її діда - [PERSON], яка помер [INFO], а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її двоюрідний дід [PERSON] До дня своєї смерті він був зареєстрований і мешкав в [ADDRESS]. При житті її дід 09 квітня 2008 року зробив заповіт, за яким на випадок своєї смерті призначив спадкоємцем всього свого майна свою дочку [PERSON] Остання, скориставшись своїм правом на відмову від прийняття спадщини, зробила заяву, якою відмовилась від належної їй спадщини, яка залишилась після смерті її батька [PERSON], як за законом, так і за заповітом, на її користь. Вона, як спадкоємець п'ятої черги за законом, прийняла дану спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок. Внаслідок цього вона позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Представник відповідача Нивецької сільської ради в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнають. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши позивача, дослідивши докази по справі та незважаючи на визнання позову відповідачем, суд у задоволенні позову відмовляє з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в оформленні права власності на спадковий будинок державним нотаріусом Дубровицької державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.3) [PERSON] помер [INFO], про що складено актовий запис за №07. Згідно виписки з погосподарської книги від 19.03.2015 року №163, виданої Нивецькою сільською радою (а.с.8) в погосподарській книзі №1, особовий рахунок [NUMBER], будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON]. Зі змісту ст.1268 ЦК України вбачається, що право на прийняття спадщини має спадкоємець за заповітом чи за законом. Як вбачається з позовної заяви та як зазначила у судовому засіданні позивачка, остання є спадкоємицею п'ятої черги за законом після смерті [PERSON] Однак, доказів, які б підтверджували вказану вище обставину, позивачкою не додано до матеріалів справи та не подано в ході судового розгляду. Із заяви від 30.09.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Овдіюк А.В., вбачається, що згідно заповіту, посвідченого 09.04.2008 року секретарем Нивецької сільської ради Дубровицького району все своє майно [PERSON] заповів своїй дочці [PERSON] Однак, остання від належної їй спадщини відмовилася. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що у разі відмови від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Як зазначалося вище, позивачка стверджує, що є спадкоємцем за законом п'ятої черги. Суд рахує, що при зверненні до суду про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування, позивачкою перш за все були порушені вимоги вищевказаної ст.1258 ЦК України, а саме не подано доказів відсутності спадкоємців за законом попередніх черг. Крім того, відповідно до ст.1265 ЦК України право на спадкування у п'яту чергу за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення та утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Слід зазначити, що будь-які докази, які б вказували на родинні стосунки між спадкодацем [PERSON] та позивачкою відсутні. Оскільки утриманцем, згідно вищезазначеної статті ЦК України, рахується неповнолітня або непрацездатна особа, яка одержувала від спадкодавця матеріальну допомогу, то позивачка не входить ні до однієї із зазначених категорій. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких підстав, суд переконується в тому, що позивачка, згідно норм спадкового права, не довела ті обставини, на які посилалася при зверненні до суду.

Outcome: dismissed