Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що після смерті спадкодавця [PERSON] залишився належний йому житловий будинок за адресою: с. Голубине, 671, Свалявського району, заповітного розпорядження щодо якого останній не залишив. Зазначила, що з померлим проживала однією сімєю без шлюбу у період з 01.01.2004 по 01.04.2015 року. Останній був інвалідом ІІІ-ї групи, потребував стороннього догляду, перебував у хворобливому стані, самостійно про себе піклуватися не міг, а тому усі витрати щодо його утримання здійснювала самостійно. Просить суд визнати за нею право на спадкування майна померлого за законом разом із спадкоємцями другої черги, стягнувши з відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, при цьому позивач пояснила, що за час спільного проживання нею було оплачено кілька операцій [PERSON], які проводилися у медичних установах м. Києва та на території Закарпатської області. Ствердила, що отримуваної померлим пенсії та заробітної плати ([PERSON] працював кочегаром у котельні Тернопільського національного економічного університету) було недостатньо для забезпечення нормальних життєвих умов [PERSON] і, на її думку останній перебував у безпорадному стані. Відповідач [PERSON] та її представник, третя особа [PERSON] та його представник у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили, пояснивши при цьому, що [PERSON] у безпорадному стані не перебував, так як окрім отримуваної пенсії працював кочегаром, керував автомобілем, часто навідувався до них, на безпорадність свого становища не скаржився, за місцем свого проживання надавав платні послуги населенню виготовляючи на замовлення бетономішалки. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], (племінник позивача) пояснив, що померлий потребував сторонньої допомоги, оскільки мав захворювання нижньої кінцівки. Він та його родина надавали матеріальну допомогу у звязку з проведеною останньому операцією. Підтвердив, що [PERSON] працював кочегаром і, окрім того, виконував і інші роботи, за які отримував кошти. Зазначив, що бетономішалки він виготовляв не самостійно, а разом з сином та батьком позивача. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] (син позивача) дав показання, аналогічні показанням свідка [PERSON]. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] (сестра позивача) підтвердила факт роботи померлого кочегаром та керуванням ним самостійно транспортним засобом, але спростувала участь [PERSON] у виготовленні бетономішалок. Зазначила, що такі виготовлялися лише її батьком та племінниками. Погодилася з поясненнями позивача щодо безпорадного стану [PERSON]. У судовому засіданні свідок [PERSON] (брат позивача) пояснив, що [PERSON] працював кочегаром, керував транспортним засобом, виконував роботи по господарству, але без сторонньої допомоги не обходився внаслідок захворювання нижньої кінцівки. У судовому засіданні свідок [PERSON] (дружина третьої особи) пояснила, що за час проживання померлого з позивачем їх не відвідувала, внаслідок неприязних стосунків з [PERSON], однак спілкувалася з ним постійно телефоном, останній приїздив до них додому. Відвідувала його лише тоді, коли [PERSON] після припинення стосунків з позивачем почав проживати окремо. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] (донька відповідача) пояснила, що на даний час з 19.09.2015 року зареєстрована та проживає у належному померлому житловому будинку за адресою: с. Голубине, 671, Свалявського району і її мати є рідною сестрою [PERSON]. Зазначила, що між нею та її сімєю існували дружні стосунки і вони неодноразово відвідували один одного. Підтвердила, що її дядько працював кочегаром і за місцем свого проживання приймав участь у виготовленні бетономішалок. Після проведення у медичній установі м. Києва операції надали сімї [PERSON] допомогу у розмірі 5 900, 00 (пять тисяч девятсот грн 00 к.) грн. Не вважає, що останній перебував у безпорадному стані, оскільки самостійно рухався, однак періодично потребував сторонньої допомоги. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає зважаючи на наступне. Відповідно до чинного рішення Свалявського районного суду від 24.09.2015 року встановлено юридичний факт проживання позивача з [PERSON] однією сімєю без шлюбу у період з 01.01.2004 року по 01.04.2015 року (а.с. 10-11). Згідно ксерокопії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 08.10.2016 року (а.с. 5). За даними витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами у с. Голубине, 671, Свалявського району, Закарпатської області (а.с. 14). З незакінченої спадкової справи № 175/2016, заведеної після смерті [PERSON] убачається, що позивачем подано заяви про прийняття спадщини та про реєстрацію її як кредитора (а.с. 83, 98). За правилами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.ст. 1262, 1264 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця... . У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. За приписами ст. 1259 згаданого кодексу, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Отже, зміна черговості одержання права на спадкування у судовому порядку можлива за наявності таких обставин: спадкодавцю надавалася матеріальна або інша допомога з боку спадкоємця; така допомога надавалася протягом тривалого часу; безпорадний стан самого спадкодавця; фізична особа відноситься до кола спадкоємців за законом. У Законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загаль- ного порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК. При цьому факт проживання із спадкодавцем протягом певного часу і відповідна взаємна турбота осіб, які проживають разом, не є підставою для зміни черговості спадкування. Як зазначається в п. 6 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 р. № 7, під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоровя: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Таким чином, безпорадність особи повязана саме зі станом її здоровя. Якщо ж спадкодавець у звязку з невеликим доходом потребував лише матеріальної допомоги та відповідно її отримував від позивача, така обставина не вважатиметься підставою для зміни черговості одержання права на спадкування. Крім того, не може бути застосована ч. 2 ст. 1259 ЦК у тому випадку, коли позивач опікувався, матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу спадкодавцеві, який був повнолітньою працездатною особою та обєктивно не потребував сторонньої допомоги. У контексті наведеного позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо безпорадності стану померлого, навпаки, за встановлених у справі обставин [PERSON] був активним хворим, працював, ходив, рухався сам.

Outcome: dismissed