Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення донькою повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 20 липня 2017 року, на даний момент проживають окремо. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона наполягає на задоволенні позовних вимог, просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу, серії ІІ-ЖС №494418, виданого 29 серпня 1992 року виконкомом Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, 29 серпня 1992 року сторони уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №18 (а.с.5). Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії І-ЖС №116318, виданого 20 липня 2017 року Більмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 20 липня 2017 року, про що складено відповідний актовий запис за №05 (а.с.6). Після державної реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище «Кошелєва». Відповідно до свідоцтва про народження, серії 1-ЖС №072467, виданого 07 листопада 2007 року виконавчим комітетом Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], яка народилася 21 жовтня 2007 року (а.с.7). Згідно довідки №1726 від 13 вересня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області, [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю за адресою с.Олексіївка вул.Матросова, буд.16 (а.с.8). Отже, судом встановлено, що на даний час дитина знаходиться на утриманні матері [PERSON], проживає разом з нею. За твердженням позивача добровільно відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Оскільки задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved