Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який вмотивувала тим, що в 1978 році її матері [PERSON] для тимчасового проживання, у зв`язку з пожежею за їх постійним місцем проживання, було надано кімнату [ADDRESS] яке на той час знаходилося на балансі КП «Одесміськелектротранс». У зазначеній кімнаті також постійно проживала ї вона. В подальшому зазначений гуртожиток було передано на баланс ЖЕО Київського району м.Одеси. 1.07.2019р. [PERSON] померла, а позивач продовжує проживати у кімнаті. Також вказує, що відповідачем їй відмовлено у відкритті особового рахунку та укладанні договору найму зазначеної кімнати. Позивач [PERSON] посилаючись на норми ст.64-67, 106 ЖК УРСР просить суд визнати за нею право користування зазначеної кімнатою, зобов`язати відповідача укласти з нею договір найму та відкрити особовий рахунок. 4.05.2020р. судом відкрито провадження у справі. Відповідач надав суду відзив, у якому зазначив, що оскільки кімната у гуртожитку надавалася померлій [PERSON] тимчасово, а позивач має постійне місце реєстрації і на квартирному обліку не знаходиться, то підстав для задоволення позову не має. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача у засідання не прибула, подала відповідну заяву з проханням розглянути справу у її відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Померла [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . У подальшому, за зазначеною адресою - місцем проживання [PERSON] виникла пожежа, внаслідок чого її тимчасово відселено до гуртожитку за адресою [ADDRESS] , який знаходився на балансі підприємства, у якому на той час працювала [PERSON] - КП «Одесміськелектротранс», надано кімнату [ADDRESS] , однак документів, які б підтверджували факт та підставу надання цієї кімнати не збереглося (Лист КП «Одесміськелектротранс» ОМР №09/15-1112 від 14.06.2012р.), і цю обставину обидві сторони не заперечують. Слід зазначити, що ордеру або Договору про постійне користування кімнатою [ADDRESS] , [PERSON] не надавалося, що сторонами справи також не заперечувалося. В подальшому [PERSON] разом з дочкою - позивачем по справі, вселилася у кімнату [ADDRESS] , і [PERSON] відкрито особовий рахунок для сплати побутових та житлових послуг. 14.12.1991р. зазначений гуртожиток було передано на баланс Житлово-експлуатаційної організації Київського району м.Одеси. [PERSON] померла, відповідач продовжила користуватися за призначенням кімнатою [ADDRESS] у вказаному гуртожитку, яка надавалася тимчасово. Однак, постійне місце проживання позивача зареєстроване за адресою [ADDRESS] з 1992 року. Статтею 81ч.1 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною позивача суду не надано доказів того, що проживання позивача за її постійним місцем реєстрації неможливо і, що фона перебуває на квартирному обліку в Київському районі м.Одеси. Згідно вимог ч.4 ст.132 ЖК УРСР жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам за умови, що для них таке житло є єдиним місцем проживання і їх сукупний дохід недостатній для придбання або найму іншого житлового приміщення набути альтернативне місце проживання. Стаття 64 ЖК УРСР визначає, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки, та якщо вони перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ч.1 ст.58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті,селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки позивачу, право на проживання якого у спірній квартирі (кімнаті) походить від права [PERSON] і є тимчасовим, позивачем у порушення вимог ст.81 ч.1 ЦПК України не наведено законних підстав для визнання за ним права постійного проживання (користування) у спірній квартирі (кімнаті), ордеру, який дає право на постійне проживання, на вселення позивача в спірну квартиру (кімнату) не видавалося, а отже суд вважає, що позивач не набула права на постійне користування нею, і що її житлові права порушені, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Щодо доводів сторони позивача суд зазначає, що норми ст.106 ЖК УРСР у цьому спорі не застосовуються, оскільки регулюють зміну договору найму жилого приміщення внаслідок визнання наймачем іншого члена сім`ї, а судом встановлено, такий договір з померлою [PERSON] не укладався. Посилання сторони позивача на рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява № 30856/03) також є помилковим, з підстав зазначених у мотивувальній частині. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed