Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина. За життя мати склала заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповідала своїй доньці [PERSON] , позивачці по справі. Проте, коли вона звернулася до Сумської районної державної нотаріальної контори, то отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. А тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] на земельну ділянку площею 0,61 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства на території Косівщинської сільської ради. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та провести розгляд справи без їх участі. Представник відповідача по справі - Косівщинської сільської ради Сумського району у судове засідання не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньо досліджених наявні у справі докази вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] , про що виконавчим комітетом Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області внесено актовий запис № 23 від 07 вересня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Відповідно до заповіту, складено [PERSON] 29.11.1995 року, остання все свої майно, де б воно не знаходилася та з чого б не складалося заповідала своїй доньці [PERSON] , позивачу по справі (а.с. 13). Відповідно до довідки Косівщинської сільської ради № 45 від 11.06.2018 року встановлено. що [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті була постійно зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] . На день смерті за даною адресою з [PERSON] , яка померла [INFO] був постійно зареєстрований та постійно проживав чоловіку [PERSON] (а.с. 14). Проте, коли позивач, який є спадкоємцем за заповітом звернувся до Сумської районної державної нотаріальної контори, то їй було відмовлено в оформленні спадкових прав, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку (а.с. 30). Відповідно до пункту 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації № 435 від 22.10.2002 року [PERSON] було надано в приватну власність земельну ділянку, площею 0,61 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області. Проте як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] , тобто до ухвалення розпорядження головою Сумської РДА. Отже, суд приходить до висновку, що у спадкодавця [PERSON] не виникло право власності на спірну земельну ділянку, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed