Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] Право власності на квартиру підтверджується договором купівлі-продажу від 07.03.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Рябим П.М., зареєстрованим в реєстрі за № 214 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 81994195 від 07.03.2017 року. Після укладення договору купівлі-продажу їй стало відомо, що у будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є родичами попереднього власника, у якого куплявся будинок [PERSON], та до цього часу не знялися з реєстрації. З січня 2016 року в помешканні вони не проживають, місце їх знаходження не відоме. Реєстрація відповідачів заважає їй повноцінно користуватися житлом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала пояснила, що відповідачі не є членами її сім'ї, за вказаною адресою з січня 2016 року не проживають і їх місце знаходження їй невідомо. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.03.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Шепетівської міського нотаріального округу Рябим П.М., зареєстрованим в реєстрі за № 214, [PERSON] передав у власність позивачці [PERSON] будинок [ADDRESS]. В свою чергу право власності на вказаний будинок у [PERSON] виникло на підставі договору купівлі-продажу частки у праві власності на житловий будинок від 07.06.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Шепетівської міського нотаріального округу Рябим П.М., зареєстрованим в реєстрі за № 669, за яким [PERSON] передав йому 1/3 частки у праві власності на житловий будинок, та договору купівлі-продажу частки у праві власності на житловий будинок від 21.01.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Шепетівської міського нотаріального округу Рябим П.М., зареєстрованим в реєстрі за № 72, за яким [PERSON] передав у власніть [PERSON] 2/3 частки у праві власності на житловий будинок. Відповідно до відомостей відділу реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради № 629 від 20.03.2017 року, № 628 від 20.03.2017 року, довідки про склад сім'ї від 09.03.2017 року, виданої відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради, відповідачі зареєстровані за вказаною адресою. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі є колишнім власником та членом сім'ї колишнього власника будинку, що належить позивачці, в з'язку з відчуженням будинку відповідачі втратили право користування ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved