Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON], [INFO], батьком дитини [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] на її користь кошти на утримання (аліменти) дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 30% всіх видів доходу (заробітку) до повноліття дитини, та до 3-х річного віку дитини 500 гривень щомісячно на її утримання . Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги збільшили та пояснили, що [PERSON] близько трьох років зустрічалася з відповідачем [PERSON], який перебуває у шлюбі з іншою жінкою та обіцяв розірвати з нею шлюб, та оформити їх стосунки. В листопаді 2010 року вона дізналася, що завагітніла, а в липні 2011 року народила їх спільного сина [PERSON]. Після народження дитини, відповідач деякий час продовжував спілкування з ними, але потім його почуття до сина охололи та він перестав спілкуватися з сином, опікуватись ним, та взагалі відмовився від того, що в нього є син. Такі його твердження спростовуються результатами експертизи ДНК, в якій чітко вказано, що батьком дитини на 99,9999….. % є саме відповідач. Також при проходженні медичного обстеження для постановки її на облік як вагітної, вказано що [PERSON] являється її співмешканцем, про що зроблено відповідний запис в індивідуальній картці вагітної та породіллі. Також, він обіцяв, при реєстрації дитини в органах ДРАЦС Ширяївського РУЮ, подати заяву про встановлення батьківства, але потім відмовився, у звязку з чим вона змушена була провести запис в порядку, передбаченому ст.. 135 Сімейного Кодексу України. Посилання відповідача на те, що вона мала інтимний звязок з його сином, не мають під собою підґрунтя, так як це спростовується експертизою ДНК. Всі ці дії з боку відповідача спричиняють їй моральних страждань. На підставі викладеного просили визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], зобовязати відділ ДРАЦС Ширяївського РУЮ внести зміни в актовий запис про народження [PERSON], стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], починаючи з дня народження дитини і до його повноліття в твердій грошовій сумі 600 гривень щомісяця, з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягувати з [PERSON] на її утримання в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з дня подання до суду позову і до досягнення дитиною 3-х річного віку, стягнути з [PERSON] на її користь кошти в сумі 2777,58 гривень за проведення судово-медичної експертизи, стягнути з [PERSON] на її користь витрати понесені зі сплатою судового збору, стягнути з [PERSON] на її користь 10000 гривень, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, допустити негайне виконання судового рішення в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та пояснили, що [PERSON] взагалі не памятає чи були у нього інтимні стосунки з [PERSON], також він може з упевненістю підтвердити, що вона мала інтимні стосунки з його сином [PERSON] Висновку експертизи ДНК вони не можуть прийняти як остаточне. З приводу внесення в актовий запис про народження дитини відомостей про батька, позивач заявила лише в уточненому позові від 06.02.2013 року, тобто майже через півтора роки з дня народження дитини та не порушила питання про поновлення строку на звернення з цією вимогою до суду, але згідно ч. 3 ст.. 138 СК України до вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається з дня реєстрації народження дитини і цей строк є припинювальним і продовженню не підлягає. Тому ця норма застосовується до даних правовідносин, оскільки позивачка за смислом предмету позову оспорює батьківство дитини, яке записано з її слів а тому положення цієї статті повинні прийматись до уваги судом. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини. Слід зазначити, що відповідач перебуває в шлюбу з громадянкою [PERSON] починаючи з 13.10.1990 р., а тому посилання позивача на стягнення аліментів на утримання дружини за положеннями ст. 84 СК України в неї відсутнє, оскільки закон забороняє двошлюбні відносини та положення ст. 84 СК України не поширюються на позивачку, оскільки вона не є дружиною відповідача. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], слід зазначити, що оскільки на їх думку батьківство відповідача є сумнівним, то суд повинен відмовити в задоволенні цих позовних вимог. Навіть при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі позивачка просить визначити їх в розмірі 600 гривень та починаючи від дня народження дитини. Так згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначені розміру аліментів на дитину судом повинні враховуватися обставини зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, та відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем не надано жодного доказу того, що він має мінливий дохід. При цьому ним подані докази того, що він працюю, має на утриманні дитину, а тому, навіть в такому разі аліменти повинні визначатися в частці від заробітку та підлягати зменшенню, оскільки він змушений сплачувати кошти на навчання своєї доньки. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 тисяч гривень зазначають наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Вказаний закон передбачає вичерпний перелік обставин при яких виникає право на відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відділу ДРАЦС Ширяївського РУЮ надала суду письмове клопотання справу слухати за від її відсутності, задоволення позовних вимог просила залишити на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є дружиною відповідача, з яким проживає спільною сімєю з 1990 року. Від шлюбу у них є двоє дітей. Випадків, щоб чоловік десь затримувався, вона не памятає та не вірить, що батьком дитини позивача є її чоловік. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є рідним братом відповідача. Він знає, що син [PERSON] зустрічався з позивачем. Чи були у них інтимні відносини він точно не знає. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є рідною донькою відповідача. Вона знала, що її брат зустрічався з [PERSON] Чи були у них інтимні відносини вона не знає. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є рідним сином відповідача. Він з позивачем зустрічався декілька разів, але чи були у них інтимні стосунки він не памятає. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що згідно висновку експерта № 17 від 30.112012 року, з якого вбачається, що «молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO] може являтися біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,99999%; таким чином батьківство практично доведене» та в період вагітності [PERSON], [PERSON] проходив обстеження на туберкульоз методом флюорографії 21.06.2011 року як співмешканець, про що свідчить запис в індивідуальній карті вагітної та породіллі (ф. №111/0). Окрім того, суд вважає, що до факту підтверджуючих батьківство відповідача відносно дитини [PERSON], 28.07.2011 р.н слід віднести те, що з дослідженої в судовому засіданні довідки Ширяївської ЦРЛ вбачається, що [PERSON] проходив обстеження методом флюорографії, як співмешканець [PERSON], про що зроблено відповідний запис в індивідуальній карті вагітної. Також це підтверджено записом під №61 у журналі флюорографічного обстеження, оглянутого в судовому засіданні та довідкою про те що відповідач здавав свою кров на визначення її групи. Всі ці обстеження він проходив під час вагітності позивача. На підставі ст.. 128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК. Позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь - яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово - медичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що він має стабільний доход, так як згідно наданих довідок тимчасово працює на сезонних роботах. Суд також не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що позивач пропустила строк для звернення до суду з позовною вимогою про внесення змін до актового запису про народження дитини, так як строк позовної давності встановлений ч.3 ст.138 Сімейного кодексу України відноситься, за змістом статті, до факту оспорювання батьківства свого чоловіка, а не визнання батьківства. Окрім того, відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України позивач має право протягом усього розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог. В ст..84 Сімейного кодексу України чітко зазначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Інші особи в зазначеній статті, які мали б право на таке утримання, не зазначені, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років. Відносно стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час, то позивач не надала суду доказів того, що вона до дня звернення до суду, зверталась до відповідача з проханням сплачувати аліменти на утримання дитини (листи, звернення по місцю роботи відповідача, тощо), а тому в цій частині суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з засад розумності та справедливості, а тому вважає, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial