Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просила розірвати зареєстрований 17 травня 2017 року між ними шлюб, посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами повністю припинені, проживають окремо і спільне господарство ними не ведеться, будь-які почуття або спільні інтереси між сторонами відсутні, тому позивач вважає, що подальше спільне проживання є неможливим, збереження шлюбу недоцільним, також вказує на те, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину, яку вона просить залишити проживати із нею. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 липня 2020 року задоволено позов [PERSON] та розірвано шлюб, зареєстрований 17 травня 2017 року між нею та [PERSON] у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 1131. Визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21 березня 2018 року), разом з їх матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , або за місцем її проживання чи перебування. 14 серпня 2020 року до суду надійшла заява представника позивача щодо вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки 23 липня 2020 року при винесенні рішення у справі не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 21 жовтня 2020 року визначено суддю для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII ЦПК України, та 22 жовтня 2020 року передано судді, для розгляду згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд не вирішив питання про судові витрати. За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Зважаючи на відсутність необхідності у виклику сторін для вирішення даного питання, суд вважає за можливе проводити розгляд у відсутність учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 липня 2020 року задоволено позов [PERSON] та розірвано шлюб, зареєстрований 17 травня 2017 року між нею та [PERSON] у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 1131. Визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21 березня 2018 року), разом з їх матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , або за місцем її проживання чи перебування. Разом з тим, у резолютивній частині рішення суду від 23 липня 2020 року не вирішено питання розподілу судових витрат по стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат відповідно до вимог позову. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи інтереси позивача під час підготовки справи до розгляду та в ході розгляду справи на підставі договору про надання правової допомоги від 01 серпня 2019 року та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 5137/10 від 31 січня 2014 року представляла адвокат Ніжніченко О.А. На підтвердження сплати позивачем судового збору та винагороди за надання правової допомоги адвокату Ніжніченко О.А. в сумі 4 800,00 грн. надано квитанцію № 0.0.1495089326.1 та у розмірі 1536,80 грн. надано квитанцію № 11В2Е515D6. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, що передбачає ч. 2 ст. 137 ЦПК України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто, аналізуючи дані норми закону суд, приходить до переконання, що витрати на правову допомогу відносяться до інших судових витрат, розподіл яких передбачено ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Дослідивши надані стороною позивача документи на підтвердження оплати позивачем професійних послуг адвоката Ніжніченко О.А., суд дійшов висновку, що такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених позивачем судових витрат на правничу професійну допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 4 800,00 грн. Окрім того, такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для позивача, зважаючи на вплив вирішення справи на репутацію позивачу. Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 536,80 грн. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 липня 2020 року на даний час не виконане, строк протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання - не закінчився. За таких обставин, оскільки рішенням суду від 23 липня 2020 року задоволено позов, проте судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, яким, згідно позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача зазначені суми, а тому

Outcome: approved