Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради про дозвіл на тимчасовий виїзд закордон неповнолітніх дітей без згоди батька. В обґрунтування позову, зазначивши, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27 січня 1996 року по 29 серпня 2013 року. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2013 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За рішенням суду, місце проживання доньок визначено разом з позивачкою. На даний час діти проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Декілька разів на рік в літку, вона перебуває з дітьми за кордоном України в Російській Федерації, там мешкає її родина. З огляду на дану обставину має намір влітку 2015 року та на свята разом з доньками відвідати рідних в Російській Федерації та відпочити. Разом з тим відповідач відмовляється надати нотаріального дозволу на виїзд у Вороніж. На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати відмову [PERSON] на багаторазові тимчасові поїздки за кордон до Російської Федерації неповнолітніх - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - безпідставною; дозволити [PERSON], без згоди батька [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду (поїздки) неповнолітніх - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за межі України до Російської Федерації у строк з 01 квітня 2015 року по 01 вересня 2017 року; дозволити [PERSON], без згоди батька [PERSON] багаторазові, тимчасові поїздки за межі України до Російської Федерації у строк з 01 квітня 2015 року по 01 вересня 2017 року, неповнолітніх - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково. В судовому засіданні представник третьої особи: Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради - Лошкарьова В.Ю. позовні вимоги підтримала частково, в частині виїзду дітей на період літніх канікул. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] з 27 січня 1996 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]/а.с.8/. 29 серпня 2013 року за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська їх шлюб було розірвано. Під час шлюбу у них народилися дві доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження /а.с.9,10/. Сімейні відносини між сторонами припинені, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишилися проживати з позивачкою, та знаходяться на повному її утриманні. Позивачка [PERSON], має намір та можливість виїхати з дітьми за кордон в гості до родичів,відпочити та оздоровити дітей. Для виїзду за кордон необхідна згода батька, заяву яку він повинен надати нотаріусу для її нотаріального посвідчення. Однак на теперішній час відповідач відмовляється надати нотаріальну згоду на виїзд неповнолітніх доньок за межі України у її супроводі. Статтею 33 Конституцією України від 28 червня 1996 року передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3)у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України;час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Конвенцією про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради №789 від 27.02.91р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків. Встановленим цим Кодексом. Позивачем надано суду докази на підтвердження необхідності надання саме судом дозволу на виїзд дитини для відпочинку за межами України, проте позовні вимоги щодо визнання відмови [PERSON] на багаторазові тимчасові поїздки за кордон до Російської Федерації неповнолітніх - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - безпідставною не підлягають задоволенню, оскільки не обґрунтовані та не базуються на Законі. Доводи позивача про те, що відповідач ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон, не можуть вважатися судом достовірно встановленими, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами. Враховуючи відсутність спростувань обставин справи відповідачем, те що виїзд дитини за межі України відповідає інтересам дитини, приймаючи до уваги необхідність лікування за станом здоров'я дитини, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд дійшов висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial