Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб укладений між ними 20\~ вересня 2013 року у відділі ДРАЦС\~ реєстраційної служби Котелевського РУЮ Полтавської області, обґрунтовуючи позов тим, що подружнє життя не склалося, протягом останніх років відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків. Постійно виявляє неповагу, вчиняє сварки. В звязку з цим в подальшому не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON]\~позовні вимоги підтримала повністю, просить суд розірвати шлюб з підстав викладених в позовній заяві. Зазначивши суду, що примирення з відповідачем не можливе. У відкритому судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачки визнав\~ повністю, просить розірвати шлюб на примирення категорично не згоден. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON]підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Виходячи із змісту ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З огляду на наведене вище суд не може вийти за межі позовних вимог відповідно до вимог ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фактичне визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 20 вересня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області, про що зроблено відповідний запис № 77, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ № 107986, виданим 20 вересня 2013 року (а.с. 4). Від цього шлюбу, сторони мають одну спільну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження (а.с.5). Під час судового засідання сторони пояснили суду, що на момент розгляду даної справи наявний спір про спільне сумісне майно подружжя розглядається в суді за іншою позовною заявою, спору про місце проживання дитини на теперішній час в них не має. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не підтримують подружні відносини, на примирення сторони не погоджуються, у них виникають постійні непорозуміння, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та інтересам їх малолітньої дитини. Задовольняючи позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягти судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved