Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона із 16.07.1977 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] дочку [PERSON], [INFO] Проте, їх подружнє життя не склалося, спільне господарство із відповідачем не ведеться, шлюбні відносини фактично припинено, а тому подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач у судове засідання не з'явилась. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідач до суду також не прибув. Згідно поданого відзиву на позовну заяву від 26.01.2019 р. позовні вимоги визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, що викладені у позовній заяві. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 1977 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом № 40, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського району Київської області. Від шлюбу у сторін народилися: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане Макарівським райвідділом ЗАГС Київської області; дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Відділом ЗАГС Ленінградського району м. Києва. Причиною розпаду сім'ї сторін стали різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Сторони тривалий час не ведуть сумісне господарство, шлюбні відносини фактично припинені, що не заперечується обидвома учасниками. Подальше збереження шлюбу є недоречним і суперечить інтересам обох із подружжя. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не заявляла клопотань про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй після розірвання шлюбу фамілію «[PERSON]». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved