overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили почуття взаємоповаги один до одного, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сімї є неможливим. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, проте подав заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з»явилася, проте подала заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 10.11.2007 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ИД №038653 виданим 10.11.2007 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 2242. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечуючи щодо примирення із відповідачем, з огляду на згоду відповідача на розірвання шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON]\~[PERSON]про розірвання шлюбу. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, через що між ними виникають непорозуміння, припинилися шлюбні стосунки, їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними не буде, а тому, вважає, що подальше збереження сімї неможливе. Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~У судове засідання відповідач не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 24.12.2015 р., про що свідчить свідоцтво про одруження серії 1-ИД № 155719, видане (повторно) 06.03.2018 р. Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 2391. Від даного шлюбу у нас народився син [PERSON] [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ИД № 280433, видане (повторно) 06.03.2018 р. Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 2654. У судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач заперечує проти надання строку на примирення та збереження шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сімї суперечить їх інтересам, а тому, позов слід задовольнити, а шлюб між ними розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] [PERSON]про розірвання шлюбу. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, через що між ними виникають непорозуміння, припинилися шлюбні стосунки, їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними не буде, а тому, вважає, що подальше збереження сімї неможливе. У судове засідання зявилася позивач, яка позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. У судове засідання відповідач не зявився, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 22.06.2011 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серії 1-НМ № 096124, видане 22.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 845. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей. Син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-БК № 002131, видане 30 червня 2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1. Син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-НМ № 211653, видане 15 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1676. У судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, представник позивача заперечує проти надання строку на примирення та збереження шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сімї суперечить їх інтересам, а тому, позов слід задовольнити, а шлюб між ними розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON]\~Аль-Малікіпро розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє одруження виявилося невдалим, кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з цим вони і вирішили розірвати шлюб. Від даного шлюбу дітей немає. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, попередньо подала до суду письмову заяву, у якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала, просить суд шлюб розірвати.Проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON]\~Аль-Малікіу судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 04.04.2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК №280095 виданим 04.04.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №368. \~ \~ \~ \~Від даного шлюбу дітей немає. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, сумісне життя подружжя неможливе, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , вимоги за яким були змінені. Позивач просить надати дозвіл їй, [PERSON] , [INFO] , уродженці м.Докучаєвськ Донецької області, на багаторазовий виїзд доньки [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Докучаєвськ Донецької області, на тимчасово окуповану територію Донецької області у м.Докучаєвськ та виїзд із неї до досягнення дитиною 16-річного віку, без згоди батька дитини - [PERSON] , який народився [INFO] в м.Докучаєвськ Донецької області. В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначила, що з липня 2009 року по жовтень 2014 року вона проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] в [ADDRESS] . Від спільного життя у них є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, де відповідач записаний батьком дитини. В жовтні 2014 року через АТО в м.Докучаєвськ вона переїхала в м.Волноваха. Відповідач залишився проживати на тимчасово окупованій території в м.Докучаєвськ. Там же залишилася проживати і мати позивача [PERSON] , бабуся її доньки. Дитина на теперішній час проживає разом із нею в м.Волноваха та позбавлена можливості спілкуватися з батьком та бабусею, які залишилися на тимчасово окупованій території в м.Докучаєвськ, тому їй та доньці потрібно регулярно виїжджати за межі контрольованої урядом України території в м.Докучаєвськ для підтримання родинних відносин, але відповідач не має можливості добровільно надати згоду на виїзд та в`їзд дитини на тимчасово окуповану територію, оскільки не має можливості виїхати на контрольовану українською владою територію, а нотаріальне посвідчення згоди на неконтрольованій території в м.Докучаєвську не має ніякого юридичного значення для перетину лінії зіткнення. Позивач не має можливості отримати згоду батька на вивіз дитини за межі контрольованої урядом України території та ввіз до неї для підтримання родинних стосунків з бабусею, яка є особою похилого віку та не має можливості відвідувати онуку в м.Волноваха. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак безпосередньо в позовній заяві зазначила про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] повторно до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України був належним чином повідомлений, заперечень проти позову до суду не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому зазначила, що на підставі виконавчого листа №324/1043/17, виданого 29.08.2017 Пологівським районним судом Запорізької області відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання в суд цієї заяви, тобто з 20.07.2017 і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Однак, відповідач рішення суду щодо сплати коштів на утримання дитини не виконує належним чином, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів. Так, згідно наданого Пологівським РВ ДВС розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 01.10.2019, заборгованість відповідача за період з 01.07.2018 по 30.09.2019 склала 28861,48грн. Дана заборгованість виникла з липня 2018 року та зростала внаслідок сплати аліментів не в повному обсязі. З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст.196 СК України, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів на кожен день прострочення, що складає 89617,51грн. Положеннями ч.1 ст.196 СК України визначено, що розмір пені, що стягується не може перевищувати 100% заборгованості. Оскільки неустойка (пеня) не може бути більше 100% заборгованості, яка становить 28861,48грн., то з відповідача підлягає стягненню сума неустойки (пені) у розмірі 28861,48грн. 25.10.2018 позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] . 08.06.2019 позивач уклала шлюб з [PERSON] і після державної реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У зв`язку із зазначеним, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 28861,48грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] повторно до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України був належним чином повідомлений, відзив на позов до суду не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути борг за договором позики. 07.10.2014 року позивач звернулась до суду з клопотанням в якому просить, з метою забезпечення позову накласти арешт на майно відповідача, а саме на будинок [ADDRESS], заборонивши йому вчиняти будь-які дії по відчуженню та передачі в оренду цього будинку. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. З огляду на встановлені обставини та правові положення, а також те, що з витягу про державну реєстрацію прав власником вищезазначеного будинку в цілому є відповідач [PERSON], заява позивача підлягає до задоволення, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] з означеним вище позовом, вказуючи на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який фактично припинений з вересня 2016 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей певного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів, так як це не суперечить вимогам закону. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст. 174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-КГ № 144123 від 12.02.2013 року батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON] (а.с. 8). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Суд, враховуючи матеріальне становище та стан здоров'я як дитини так і платника аліментів, вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки, за заявою останньої, аліменти на утримання їх дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, позов підлягає задоволенню.\~ \~ \~ \~ Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним віднести на рахунок відповідача і стягнути з нього 551, 20 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, [PERSON] , з позовом про розірвання шлюбу з підстав припинення шлюбних відносин. В обґрунтування позову зазначає, що спільне життя не склалось, подружні стосунки припинено, спільного господарства сторони не ведуть, примирення позивач вважає неможливим. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 09.09.2019 року провадження у справі було відкрито. Ухвалою суду від 15.11.2019року справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги задовольнити, строк для примирення просить не надавати та після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.10.2012 року. Від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам позивача, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою с. Хмелівка вул.Центральна, 15, Теребовлянського району Тернопільської області, власником якого вона є, посилаючись на те, що остання без поважних причин понад один рік не проживає за вказаною адресою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, однак в позовній заяві міститься прохання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, однак до суду не зявилася і не повідомила про причини своєї неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO]. Зазначений будинок є власністю позивача, що вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 лютого 2008 року №17649868. Відповідач у будинку позивача в с. Хмелівка вул.Центральна, 15, Теребовлянського району Тернопільської області без поважних причин не проживає з 16.05.2014 року, хоча зареєстрована за цією адресою. Дані обставини підтверджуються актами обстеження матеріально-побутових умов позивача (а.с.9-11). Відповідно до ч.3 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживає у будинку позивача в с. Хмелівка вул.Центральна, 15, Теребовлянського району Тернопільської області. За таких обставин суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачами прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved