Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис № 34 від 26.01.2011 року. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] в м. Норильськ, Красноярського краю. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді будинку [ADDRESS] , право власності було оформлено на чоловіка по договору побудови від 12.02.1980 року № 661. 29.04.1978 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, згідно свідоцтва про одруження. Позивачу с м. Норільска Красноярського краю тільки в 2014 році направили свідоцтво про смерть чоловіка. В 2019 2020 році у позивача стали виникати проблеми з комунальними службами та стали вимагати право власності. В грудні 2020 року звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Дряблова Н.Ф. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини після померлої. Вважає, що строк прийняття спадщини пропустила з поважної причини, оскільки хворіла тривалий час, більше ніж півроку. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] , який повідомлений належним чином до суду не з`явився. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийнятгя спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Перевіряючи доводи сторін, суд виходить з того, що, згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, поважними обставинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] є чоловіком позивача. 01 грудня 2020 року [PERSON] отримала від приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дряблової Л.О. листа на її звернення щодо заведення спадкової справи, в якому їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті померлого [INFO] [PERSON] з причини пропущення строку, який наданий законом для прийняття спадщини . Як зазначила позивачка у позовній заяві, вона з 2014 року була обізнана про те, що потрібно звернутися до суду, але вважала, що пропустила строк з поважних причин, оскільки будувала будинок разом з чоловіком і там є її частина. Таким чином, поважних, обєктивних, непереборних, істотних труднощів причин пропуску строку на прийняття спадини позивач суду не надав. Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. За такихобставин,суд незнаходить підставдля задоволенняпозовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed