Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що вона 12.05.1996 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконкомом Репужинецької сільської ради народних депутатів Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис №6. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що їх сімя розпалася. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між ними. Внаслідок чого два роки не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати, неповнолітню доньку [PERSON] залишити біля неї. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, подала суду заяву з прохання розглянути справу у її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Крім того просила суд позовну вимогу про залишення дитини з матір'ю залишити без розгляду. Наслідки залишення позовних вимог без розгляду їй відомі. Відповідач [PERSON] в підгоотовче судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд\~\~також\~\~приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.05.1996 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 262302 від 12.05.1996 року (а.с.7. Від спільного проживання у сторін є неповнолітня донька [PERSON],[INFO], яка проживає біля позивача. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між сторонами. Внаслідок чого два роки сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. 15.08.2018 року позивач подала суду заяву про залишення позовної вимоги, щодо залишення неповнолітньої\~дитини \~[PERSON]\~біля неї\~ без розгляду. Відповідно до ч.1 п.5 ст.257 ЦПК України суд в разі подання позивачем заяви про залишення позовної заяви без розгляду, постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved