Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 25.04.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Спільне життя з відповідачем на початку складалось добре, але близько року тому стало погіршуватись, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом шести місяців сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, оскільки мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, проживають окремо. На примирення позивач категорично не згодна, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Спір щодо визначення місця проживання малолітньої доньки та про поділ майна подружжя між сторонами відсутній. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 25.04.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №26. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 29 вересня 2020 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до розгляду по суті з викликом сторін на 29 жовтня 2020 року. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден, просив розірвати шлюб. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.01.2020 року позивач та відповідач з 25.04.2015 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №26. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 28.08.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви вбачається, що між сторонами шлюбні відносини фактично припинились, подружжя спільно не проживає. Спору майнового характеру між сторонами немає. Подальше перебування у зареєстрованому шлюбі суперечить інтересам подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги наведені вище обставини, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 420,40 грн. Решту сплаченого судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved