Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Сіті Фінанс», в якому просить визнати таким, що не відповідає виконанню виконавчий напис нотаріуса №4310 від 25.03.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем щодо стягнення на користь ТОВ « Фінансова компанія « Сіті Фінанс» в рахунок погашення заборгованості коштів в сумі 18139,09 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що в 2014 році вона отримала кредит в ТОВ « Фінансова компанія « Сіті Фінанс» . В подальшому проводила оплати. В кінці травня 2020 року вона отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. про накладення арешту на всі її банківські рахунки ( навіть зарплатний), арешт майна. Жодних листів від вищезгаданого приватного виконавця, відповідача на свою адресу вона не отримувала. Підставою відкриття виконавчого провадження послугувало винесення приватним нотаріусом Колейчик В.В. виконавчого напису №4310 від 25.03.2020 року щодо стягнення з неї 18139,09 грн. боргу.Вважає, що нотаріус Колейчик В.В. при вчиненні вказаної нотаріальної дії не дотримався вимог Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальної дії, а саме наявна заборгованість не є безспірною. В позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, направила до суду клопотання, в якому просила справу розглянути в її відсутність, уточнила, що договір був укладено у 2016 році. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток. Приватний нотаріус Колейчик В.В. повідомлений про день та час розгляду справи відповідно до вимог закону. Приватний виконавець Клименко Р.В. про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомити цих осіб про час і місце розгляду справи. Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення відповідача по справі про час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права. За змістом Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства. Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого у статті 223 ЦПК України , відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що в свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.7,8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та третіх осіб у зв`язку з їх неявкою. Перевіривши докази по справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного . В 2016 році [PERSON] отримала кредит в ТОВ « Фінансова компанія « Сіті Фінанс». В травні 2020 року позивач отримала листа від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. і дізналася про винесення постанови про накладення арешту на всі її банківські рахунки, ( заробітну плату), арешт майна. Підставою відкриття виконавчого провадження послугувало винесення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колейчик В.В. виконавчого напису №4310 від 25.03.2020 року щодо стягнення суми боргу в сумі 18139 грн. Відповідно до вимог ст.ст.15,16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який може захистити це право в один із способів, визначених ч.1ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Так, відповідно до статті 87 Закону України « Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 25.03.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинено виконавчий напис за № 4310 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 185/10085 ЕСLКВ36Т11 від 21.03.2016 року укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством « Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відчудження права вимоги за кредитним договорами 358 від 24.04.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Сіті Фінанс» в сумі 18 139,09 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Положеннями ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до положень п.3.5 глави 16 цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Відповідно до п.1 даного Переліку для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання . Згідно Інструкції для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Згідно вимоги поданої приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису розмір заборгованості становив 18 139,09 гривень. Саме на таку суму і вчинено виконавчий напис. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав та обов`язків учасників правовідносин , не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати своє право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу ) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з врахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує до того часу, поки суд не встановить зворотного. Тобто оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми боргу, який розраховано (річного по пені) та підлягають стягненню за виконавчим написом, безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та підпункту б)ч.2п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.99 року №1172 , а тому позовні вимоги [PERSON] задовольняє. На підставі викладеного та

Outcome: approved