Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21 червня 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON] , 2009 року народження та сина [PERSON] , 2012 року народження. Починаючи з 2018 року проживають окремо, оскільки чоловік перебуває в зоні проведення ООС. В 2019 році чоловік приїжджав у відпустку, повідомляв що хоче розлучитись. Під час перебування вдома чоловік пиячив та влаштовував сварки. На протязі останніх трьох років сімейне життя погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний проживають окремо, мають різні погляди на сімейні відносини. Примирення між ними неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Просить шлюб розірвати (а.с. 2-3). Позивач у судове засідання не з`явилася. Проте, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить розірвати шлюб. Не заперечує щодо заочного розгляду справи, спір щодо виховання та проживання дітей відсутній (а.с. 32). Відповідач в судове засідання не з`явився, проте, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, не заперечує щодо задоволення позову (а.с. 30). Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони 21 червня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №748 (а.с. 6). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2012 року народження (а.с.7,8). Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сім`я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім`ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому враховуючи заяву позивачки, прізвище позивачу суд залишає « [PERSON] ». Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати.

Outcome: approved