Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про збільшення розміру аліментів, в якій зазначає, що за виконавчим листом, виданим Тернівським міським судом Дніпропетровської області від 18.12.2013 року у справі № 194/2110/13-ц з відповідача на її користь утримуються аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/8 частини доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач також зазначає, що з відповідача на її користь утримуюся аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від його доходів до досягнення сином повноліття, що визнається відповідачем. На утримання сина від першого шлюбу - [PERSON], з відповідача також стягувалися аліменти як на дитину, яка досягла 18 річного віку та продовжує навчання. Однак, згідно наказу Бердянського машинобудівного коледжу Запорізького національного технічного університету від 22.03.2016 року № 26-С [PERSON] відраховано за власним бажанням. Позивач вказує, що на даний час змінився матеріальний стан платника аліментів, а саме припинено стягнення аліментів на повнолітню дитину - [PERSON]. Крім того, з березня 2018 року збільшився і розмір отримуваної відповідачем заробітної плати, оскільки розмір стягуваних з відповідача сум аліментів у квітні 2018 року майже на 200 грн. перевищує розмір аліментів, які стягувалися у січні - березні 2018 року. У зв'язку з чим, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, стягуваних з [PERSON], [INFO], на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/8 до 1/6 частини доходів відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, виконавчий лист від 18.12.2013 року виданий Тернівським міським судом Дніпропетровської області 23.01.2014 року по справі № 194/2110/13-ц про стягнення з [PERSON], [INFO], на її користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/8 частини доходів повернути з виконання та стягнути з відповідача суму понесеного нею судового збору за подання позовної заяви до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити (а.с. 25). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі (а.с. 22). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.12.2013 року стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/8 частини його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується виконавчим листом, виданим Тернівським міським судом Дніпропетровської області 23.01.2014 року у справі № 194/2110/13-ц (а.с. 7). З позовної заяви видно, що на користь позивача з відповідача також утримуються аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від доходів відповідача, до досягнення сином повноліття, що не заперечується і відповідачем. Крім того, з позовної заяви видно, що на утримання сина від першого шлюбу - [PERSON], з відповідача також стягувалися аліменти, як на дитину, яка досягла 18 річного віку та продовжує навчання. Згідно з наказом Бердянського машинобудівного коледжу Запорізького національного технічного університету від 22.03.2016 року № 26-С [PERSON] відраховано за власним бажанням (а.с. 11), Судом встановлено, що дійсно з відповідача на користь позивача утримуються аліменти на утримання дітей, у розмірах 1/6 та 1/8 частини його доходів, що підтверджується довідками № 4708 від 11.07.2018 року та № 4709 від 11.07.2018 року, виданими ПрАТ «Дтек Павлоградвугілля» (а.с. 8, 9). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України покладено обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з правовими позиціями, викладеними у п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Постановляючи рішення, суд врахував положення п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи викладене та повне визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина - [PERSON], 01.10.2012 року, з 1/8 частини до 1/6 частини доходів відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved