Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до малолітнього [PERSON] в особі законного представника [PERSON] і просила визнати, що [PERSON], [INFO], втратив право користування квартирою [ADDRESS] на те, що 20 жовтня 2014 року позивач передав [PERSON] належну йому квартиру у безоплатне користування строком до 20 травня 2016 року, а 11 лютого 2015 року без згоди позивача [PERSON] зареєстрував місце проживання свого сина у квартирі. 30 травня 2016 року [PERSON] звільнив квартиру від своїх речей та виселився з неї, однак свого сина з реєстрації не зняв. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та додатково пояснила, що на прохання співробітника компанії, в якій вона працювала прибиральницею, [PERSON], який є законним представником відповідача, 20 жовтня 2014 року вона уклала з гти договір позички своєї квартири строком до 20 травня 2016 року. Зазначений договір був необхідний відповідачу для отримання паспорта громадянина України, оскільки він мав ще паспорт громадянина СРСР. 11 лютого 2015 року без її згоди [PERSON] зареєстрував місце проживання свого сина - [PERSON], [INFO], в її квартирі. В дійсності [PERSON] і його син [PERSON] в спірну квартиру не вселялися і ніколи в ній не проживали. Законний представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать оголошення у пресі та рекомендовані листи суду із судовими повістками, які були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача та повернуті суду за закінченням терміну зберігання, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Адміністрації Індустріального району Харківської міської ради в судовому засіданні покладався на розсуд суду. Представник третьої особи - Індустріального районного відділу ГУ ДМС у м. Харкові в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання рекомендованого листа суду із судовою повісткою, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, представника третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачу на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 25 лютого 1999 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Біккінеєвою І.А. і зареєстрованого у КП «Харківське МБТІ» за реєстровим № П-7-323 (а.с. 3). 20 жовтня 2014 року між позивачем та батьком відповідача - [PERSON] було укладено договір позички, відповідно до умов якого позикодавець безоплатно передав користувачу спірну квартиру для користування строком до 20 травня 2016 року (а.с. 4). 11 лютого 2015 року [PERSON] без згоди позивача, в порядку ст. 65 ЖК України, зареєстрував у спірній квартирі місце проживання свого малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою дільниці № 48 КП «Жилкомсервіс» № 695 від 14 березня 2017 року (а.с. 5). Відповідач та його малолітній син у спірній квартирі ніколи не проживали, своїх речей до квартири не завозили. Після закінчення строку дії договору позички - 20 травня 2016 року [PERSON] знявся з реєстрації за адресою спірної квартири, але свого сина - [PERSON] з реєстрації не зняв. В січні 2017 року [PERSON] взагалі зник і змінив номер свого мобільного телефону. Наведені обставини встановлені судом на підставі пояснень у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили суду, що відповідач ніколи не проживав в спірній квартирі, його майна в квартирі немає, квартирну плату та комунальні послуги його законний представник не сплачує. Відповідно до п. 12 договору позички від 20 жовтня 2014 року після закінчення строку дії цього договору користувач зобов'язаний звільнити квартиру від своїх речей, виселитися, та знятися з реєстрації місця проживання за цією адресою у десятиденний строк. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разу спору - судом. На підставі наданих позивачем доказів та відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд вважає встановленим, що відповідач відсутній в спірному житловому приміщенні протягом більше ніж двох років без поважних причин, і визнає його таким, що втратив право користування спірною квартирою. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, і тому суд не вбачає підстав для продовження цього строку, оскільки з заявою про поновлення цього строку або зі зустрічним позовом про поновлення його права користування спірним житловим приміщенням, законний представник відповідача до суду не звертався. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з законного представника відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 640 грн. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд -

Outcome: approved