Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та просила усунути перешкоди, які чинять їй [PERSON] та [PERSON] у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй на праві приватної власності будинком [ADDRESS] шляхом визнання відповідачів таким, що втратили право користування вказаним житлом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] , однак у ній зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які у ньому не проживають, своїх речей не зберігають, комунальні послуги не оплачують, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, чим створюють позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2021 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Горбатюк В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив (а.с. 80-82). Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Мишковська Т.М. у судове засідання не з`явилися, не зважаючи на визнання судом явки відповідача [PERSON] обов`язковою для дачі особистих пояснень, до суду було подано відзив (а.с. 61-62) та заяву про розгляд справи у відсутність відповідача [PERSON] та її представника, у якій позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про його дату, час та місце, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 104). Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. 8, 41 Конституції України, ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що на підставі Свідоцтва про право особистої власності на будівлю № 605 від 28.02.1989 року, виданого згідно з рішенням виконавчого комітету Староміської районної ради народних депутатів м. Вінниці від 24 лютого 1989 року № 51, позивачеві [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . Як вбачається з повідомлення КП «ВМБТІ» від 19.03.2015 року № 1143, згідно додатку № 3/61 до рішення виконкому Вінницької міської ради № 200 від 04.06.1987 року будинку з існуючим [ADDRESS] був присвоєний № 34 (а.с. 57). Згідно з Актом № 87 від 17.12.2020 року відповідачі [PERSON] (онук власника житла) та [PERSON] (дочка власника житла) з 1997 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , не проживають (а.с. 19). Відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 08.02.2021 року № 9429 та довідки квартального комітету «Малі Хутори-Центр» від 11.05.2021 року № 249, відповідач [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, як вбачається з витягу з домової книги, відповідач [PERSON] 29 травня 2021 року був у добровільному порядку знятий з реєстрації за спірною адресою. Отже, у спірному житловому будинку відповідач [PERSON] не проживає з 1997 року, тобто понад рік, своїх речей у ньому не зберігає, комунальні послуги не оплачує, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Протилежного, у тому числі, конфліктних відносин з позивачем - власником житла, які є перешкодою для її проживання за адресою реєстрації відповідачем [PERSON] не доведено, остання, не зважаючи на визнання судом її явки обов`язковою для дачі особистих пояснень, у судове засідання навіть не з`явилася, а тому суд критично оцінює обставини, зазначені у відзиві на позов. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та необхідно і можливо визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . При цьому, згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 454 грн. судового збору.

Outcome: partial