Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 25 серпня 1995 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Починаючи з 2015 року шлюбні стосунки почали погіршуватись, подружжя перестало розуміти один одного навіть з самих незначних побутових питань. Згодом у сім'ї почали виникати сварки та скандали, подружжя перестало знаходити спільну мову і почали проживати нарізно. Намагання зберегти шлюб та сім'ю не дали результату і сім'я фактично розпалась, шлюбні стосунки припинені. З початку весни 2017 року стосунки подружжя остаточно зіпсувались, вони майже перестали спілкуватись, відсутнє почуття взаємоповаги та порозуміння, стали чужими людьми один одному. У добровільному порядку відповідач шлюб розривати не хоче, оскільки його влаштовує формальний статус одруженого чоловіка. Позивач вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе та спільне сумісне їх життя суперечить її інтересам та інтересам відповідача. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотання про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд приймає рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. У відповідності до ч.1 ст.36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Згідно ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 25 серпня 1995 року. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого повторно 29.03.2016 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1139. Зі змісту позову вбачається, що подружжя від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги відсутність у подружжя неповнолітніх дітей, що житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, на примирення позивач не згодна, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved