Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача [PERSON], на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. На обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2016 року. Мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. З червня 2017 року вони з відповідачем припинили сімейно-шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного бюджету. Діти проживають разом з нею, знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги ні на утримання дітей, ні на її утримання. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, де також зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не буде подавати відзив на позовну заяву, йому розяснені наслідки визнання позову. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та ухвалити рішення, з урахуванням визнання позову відповідачем у справі. Встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Заводським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 339 (а.с. 10). Мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, в яких відповідач вказаний батьком дітей (а.с. 7, 8). Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою «ЄРЦ КП» про склад сімї № 1/41506 від 22 грудня 2017 року (а.с. 9). Разом з нею проживають її малолітні діти [PERSON] та [PERSON], що підтверджується актом про проживання від 26 листопада 2017 року, затвердженим начальником юридичного відділу КП КМР «УКОЖФ» (а.с.11). Згідно довідки Управління соціального захисту населення адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради від 26 грудня 2017 року № 3457 (а.с.10), позивач перебуває на обліку в УСЗН та отримує щомісячну допомогу при народженні дитини - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). В заявленому позові позивач стверджує, що добровільно матеріальну допомогу на її утримання\~ до досягнення сином [PERSON] трирічного віку відповідач не надає. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подані позову. Оскільки позивач, згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, стягує з відповідача на користь держави 50 відсотків ставки судового збору, встановленої за подання до суду позовної заяви майнового характеру.

Outcome: approved