Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просила визнати договір дарування, укладений 23 грудня 2015 року між сторонами, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], удаваним правочином, визнати, що [PERSON] (як продавець) та [PERSON] (як покупець) 23 грудня 2015 року уклали договір купівлі продажу ? частки нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 236,6 м2, що розташована на земельній ділянці, площею 0,1558 га, кадастровий номер [NUMBER]: 10:014:0004, за адресою: м. Харків, вул. В. Кільцева б. 6-6, стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 55185 грн. 75 коп., що складає несплачену вартість ? частки нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 236,6 м2, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. В. Кільцева, буд. 6-6, передану у власність відповідача. Під час розгляду справи представник позивача вточнив позовні вимоги і вказав адресу нежитлової будівлі, яка є предметом спірного правочину, як: м. Харків, вул. В. Кільцева, будинок № 6-б (шість літера «б»). Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, направив для участі в розгляді справи свого представника, який у судовому засіданні позов підтримав і пояснив, що у свій час сторони досягли попередньої домовленості про укладання договору купівлі-продажу частини вищезазначеного нежитлового приміщення, але на час посвідчення договору купівлі-продажу його співвласник [PERSON], який мав першочергове право на придбання частини нежитлового приміщення, знаходився за кордоном і не міг надати свою згоду на укладання договору купівлі-продажу, тому сторони і оформили перехід права власності до відповідача договором дарування, хоча мали в дійсності на меті укладання договору купівлі-продажу. До теперішнього часу відповідач не доплатила позивачу частину вартості майна в сумі 55185 грн. 75 коп., які позивач і просить стягнути з відповідача на його користь та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, направив для участі в розгляді справи свого представника, який в судовому засіданні позов визнав, підтвердив факт сплати позивачу грошових коштів за придбання частини зазначеної нежитлової будівлі і визнав, що частина обумовленої сторонами вартості майна в розмірі 55185 грн. 75 коп. відповідачем позивачу до теперішнього часу дійсно не сплачена. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено і не заперечується сторонами, шо 23 червня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір завдатку, відповідно до якого сторони зобов'язалися укласти договір купівлі-продажу 1/2 частки нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 236,6 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Велика Кільцева, буд. 6-б, у строк, не пізніше 23 грудня 2015 року, за суму, що буде складати 367905 грн. (а.с. 20). На підтвердження зобов'язання укласти договір купівлі - продажу зазначеної частки нежитлової будівлі і на забезпечення його виконання відповідач передав позивачу завдаток в сумі 257\~533 грн. 50 коп., що складає 70 % від вартості майна (а.с. 25). На час укладення сторонами договору завдатку нежитлова будівля, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Велика Кільцева, буд. 6-б, перебувала у спільній частковій власності позивача та третьої особи (а.с. 17-19). Статтею 362 ЦК України передбачено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на які він її продає. Відповідно до ч. 4 ст. 360 ЦК України продаж частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі надає право співвласнику пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Вищезазначені положення цивільного закону не розповсюджуються при відчужені частки у праві спільної часткової власності шляхом її дарування. Оскільки відповідачем за договором завдатку сплачено 70 % вартості частки нежитлової будівлі, між сторонами була досягнута домовленість щодо укладення замість договору купівлі-продажу договору дарування, з наданням розписки про зобов'язання відповідача здійснити остаточний розрахунок вартості частки нежитлової будівлі у строк до 01 червня 2016 року (а.с. 24). 23 грудня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір дарування 1/2 частки нежитлової будівлі літери «А-1», загальною площею 236,6 кв.м., розташованою на земельній ділянці площею 0,1558 га, кадастровий номер: [NUMBER]: 10:014:0004, згідно договору оренди землі, укладеного з Харківською міською радою 11.05.2005 року за адресою: м. Харків, вул. Велика Кільцева, б. 6-б. Зазначений договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстровим за № 1951 та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 212092563101, номер запису про право власності 27433180 від 23.12.2015 року (а.с. 21-23). Відповідно до п. п. 5.4,5.5 Договору дарування, право власності обдарованої на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдарованою документа, який посвідчує право власності на частку нежитлової будівлі після державної реєстрації, є прийняттям дарунка. Підписання цього договору обдарованою свідчить, що вона дарунок приймає. Згідно зі ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. 23 грудня 2015 року позивач надав відповідачу письмову розписку про отримання грошових коштів в розмірі 55 185 грн. 75 коп., що складає 50 % від залишкової несплаченої вартості 1/2 частки нежитлової будівлі літери «А-1», загальною площею 236,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Велика Кільцева, буд. 6-б, яка була передана у власність відповідача за договором дарування від 23.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим за № 1951. 23 грудня 2015 року відповідач надав позивачу розписку, в якій він зобовязався у строк до 01 червня 2016 року здійснити остаточний розрахунок шляхом сплатити суми в розмірі 55185 грн. 75 коп. за передану йому у власність 1/2 частину нежитлової будівлі літери «А-1», загальною площею 236.6 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Велика Кільцева, буд. 6-б, за договором дарування від 23 грудня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1951. Відповідач на даний час зобов'язання щодо здійснення остаточного розрахунку шляхом сплатити суми в розмірі 55 185 грн. 75 коп. за передану йому у власність 1\\2 частку нежитлової будівлі не виконав. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Приймаючи до уваги, що відповідач сплатив позивачу 85 % вартості ? частини нежитлової будівлі, суд вважає, що при укладені спірного договору дарування була відсутня його головна ознака - безоплатність передачі майна у власність набувача, і такі дії сторін свідчать про укладення ними 23 грудня 2015 року в дійсності не договору дарування, а договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 235 ЦПК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Вказані положення містяться в роз'ясненнях Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року. Враховуючи зазначене, а також те, що під час укладання 23 грудня 2015 року договору дарування у позивача було відсутнє волевиявлення на безоплатну передачу 1/2 частки нежитлової будівлі у власність відповідача, передача майна була здійснена за умови оплати її вартості, що суперечить вимогам ст. 177 ЦК України, з метою захисту майнових прав позивача, суд дійшов висновку, що спірний договір дарування є удаваним правочином, укладеним сторонами для приховування договору купівлі продажу частини нежитлової будівлі. Зазначений висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної по справі № 6-116цс14 від 24.09.2014 року. В результаті сплати відповідачем 85 % вартості 1/2 частки нежитлової будівлі, що становить 312719 грн. 25 коп., 23.12.2015 року позивачем було передано у власність відповідача зазначену частку нежитлової будівлі. При цьому 15 % залишкової вартості нерухомого майна, що складає 55185,75 грн., яку відповідач зобов'язалася сплатити в строк до 01 червня 2016 року, на даний час не сплачено. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-32цс13 від 12.06.2013 р., законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку взяті на себе зобов'язання щодо здійснення остаточного розрахунку за придбане майно шляхом сплати позивачу залишку його вартості в розмірі 55185 грн. 75 коп. не виконує, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену за договором купівлі-продажу від 23 грудня 2015 року вартість ? частки нежитлової будівлі літ. «А-1» у розмірі 55185 грн. 75 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 61, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. 235, 360, 526, 530, 655, 692, 717 ЦПК України, суд -

Outcome: approved