Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та стягнення аліментів за минулий час. У своєму позові позивач вказала, що її мати уклала шлюб з відповідачем по справі 25.09.1995 року. 06 грудня 2007 року шлюб між ними було розірвано. З 01 вересня 2011 року вона навчається у Запорізькому гідроенергетичному коледжі Запорізької державної інженерної академії на денній формі навчання. На теперішній час вона повністю знаходиться на утриманні матері, яка несе витрати на одяг, харчування, додаткові потреби на навчання, комунальні платежі. З травня 2014 року її батько припинив сплату аліментів на її утримання до 18 років . Позивач не в змозі і навчатися і заробляти собі на життя. Відповідач по справі в змозі надавати позивачу матеріальну допомогу, оскільки має постійне місце роботи на феросплавному заводі. Позивач декілька разів зверталася до батька, відповідача по справі, але він на прохання надати матеріальну допомогу не реагує. У листопаді 2014 року мати позивача зверталася до суду з повозом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Під час судового засіданні відповідач запевнив матір позивача, що він буде надавати допомогу на імя доньки і за минулий період, і вже відправив гроші через Укрпошту. Мати пішла на зустріч відповідачу і залишила сій позов без розгляду. Через Укрпошту позивач отримала грошовий переказ на суму 500 грн. Позивач вважає, що відповідач ошукав її матір і її. Тому позивач вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів з відповідача на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а також аліменти за минулий час. У своєму позові позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 1/4частини від заробітку відповідача до закінчення навчання 30.06.2015 року, а також аліменти за період з липня 2014 року по грудень 2014 року. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просить його задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позов не визнав, надав письмові пояснення і суду пояснив, що він не бажає надавати матеріальну допомогу позивачу по справі, своїй доньці, оскільки він сплачує аліменти на утримання своїх батьків. Позивач вже доросла і нехай сама заробляє собі на навчання. Він не припиняв допомагати доньці. Крім того, стан його здоровя потребує коштів. Просить у задоволенні позову відмовити. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення представника позивача, відповідача, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та правовідносини. Із свідоцтва про одруження 1-ЖС № 033266 від 09.07.1998 року (повторно) та свідоцтва про розірвання шлюбу 1-ЖС № 041669 від 06.12.2007 року встановлено, що батьки позивача по справі - [PERSON] та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано. Із свідоцтва про народження 1-ЖС № 093717, виданого (повторно) 07 липня 1998 року відділом РАГС Хортицького району м. Запоріжжя, встановлено, що [PERSON] народилась 21.05.1996 року і її батьками є: [PERSON] та [PERSON]. Із довідки з навчального закладу Запорізького гідроенергетичного коледжу Запорізької державної інженерної академії від 16.01.2015 року № 05 (а.с.6) вбачається, що [PERSON] дійсно є студентом 4 курсу з 01 вересня 2011 року, термін закінчення коледжу 30 червня 2015 року. Із довідки з місця проживання [PERSON] від 20.01.2015 року № 5 (а.с.5) встановлено, що вона мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Курузова, 37 разом зі своєю матірю та бабусею. Із ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2014 року (а.с.12) встановлено, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, залишено без розгляду у звязку з подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду Згідно ст.144 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Відповідно до ст.198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивач по справі продовжує навчання, їй не виповнилось 23 років і вона знаходиться на утримання лише матері, своїх доходів позивачка немає, та потребує матеріальної допомоги, за навчання треба платити і зявилися додаткові витрати на проїзд, підручники. Саме завдяки піклуванню мати вона має їжу, одяг , місце проживання, середню освіту, належне виховання, що призвело до того, що дитина пройшла успішно іспити і вступила на навчання до коледжу. Із наданих відповідачем протоколів медичних досліджень (а.с.38,39) встановлено, що відповідач має захворювання, але він не визнаний інвалідом. Доказів того, що він потребує постійного лікування , відповідачем не надано. Він є працездатним, працює, має постійний дохід, на утриманні інших дітей і утриманців немає. Суд розцінює надані відповідачем копії рішень судів про стягнення з нього аліментів на утримання його батьків, які винесені у березні 2015 року, як спосіб ухилитися від сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], бо ці позови до суду були подані після подання [PERSON] в січні 2015 року позову до суду. Інших доказів, які б свідчили про нездатність відповідача надавати матеріальну допомогу, судом не здобуто. Суд приходе до висновку, що у судовому засіданні встановлено сукупність таких юридичних фактів, як досягнення дитиною повноліття, але не досягнення 23 річного віку, продовження нею навчання, потреба у звязку з цим матеріальної допомоги та наявність у батька можливості надавати таку допомогу. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий час, суд вважає ці вимоги необґрунтованими, оскільки відповідачем надано дві копії квитанцій за лютий 2015 року та грудень 2014 року про грошовий переказ на імя [PERSON] на загальну суму 1 026 грн. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їй одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Судом встановлено, що відповідач після залишення позову [PERSON] без розгляду, переказав позивачу аліменти, тобто факт ухилення відповідача від сплати аліментів за минулий час не встановлено. Таким чином, у судовому засіданні позов [PERSON] частково знайшов свої докази і обгрунтування, і тому підлягає частковому задоволенню, оскільки [PERSON] має такий обовязок як утримувати повнолітню доньку [PERSON], яка продовжує навчання і він має можливість надавати таку допомогу.

Outcome: partial