Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з тих підстав, що з 30.08.2013 року позивач знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, якій було розірвано на підставі заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2017 року. Від спільного життя з відповідачем мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем та знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає та не забезпечує нормальний рівень життя для них.Оскільки відповідач є батьком дітей та має мінливий неконтрольований дохід, вважає за доцільне стягнути з нього аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася. Про дату, час і місце судового засідання позивач була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судове засідання не з?явилася. Про дату, час і місце судового засідання представник позивача була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Через канцелярію суду надійшла заява представника позивача, відповідно до якої вона просить розглянути справу у її відсутності (а.с.70). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Через канцелярію суду подав заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги відповідач визнає частково, згодний сплачувати аліменти у розмірі по 1000,00грн.на кожну дитину щомісячно. Також, просить суд врахувати, що він уклав шлюб та має на утриманні малолітню дитину [INFO] від другого шлюбу, на підтвердження чого надані свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дитини(а.с.67,68,69). Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХII(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями ч.8,9 ст. 7 Сімейного кодексу України(далі СК України) передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2013 року(а.с.4). Шлюб був розірваний на підставі заочного рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18.01.2017року, яке набрало законної сили 31.01.2017року(а.с.5). Згідно ч.2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно свідоцтв про народження серії І-ЖС №119396 тасерії І-ЖС №242597встановлено, що сторони мають 2-х дітей:неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батьком в свідоцтвах про народження дітей зазначений відповідач [PERSON], матірю зазначена позивач [PERSON]В.(а.с.6,7). У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, положеннями даної норми передбачений саме обовязок, а не право батьків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повноліття і цей обовязок стосується обох батьків. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що діти сторін на даний час проживають разом з їх матір»ю позивачем [PERSON]. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.1 ст. 184 СК України також передбачена можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача аліментів. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону(ч.2ст. 184 СК України). Позивач у позовній заяві просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі,а саме, у сумі 1500грн. щомісяця на кожну дитину. Положеннями ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення, а саме - дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Таким чином, мінімальний розмір аліментів, встановлений законом у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років та віком від 6 до 18 років на час розгляду справи становить 746,00грн. та 930,00грн. відповідно. Згідно наданої відповідачем [PERSON] копії свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 210404, він з 16.01.2018 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], якій після реєстрацію шлюбу присвоєне прізвище [PERSON](а.с. ). З копії свідоцтва про народження серії І-ЖС № 335288 вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], яка народилася 12.04.2017 року(а.с. ). Таким чином, судом встановлено і доведено належними та допустимими доказами, що окрім двох синів, на утримання яких позивач просить стягнути аліменти, відповідач має малолітню дочку по відношенні до якої, у нього також існує обовязок щодо її утримання до досягнення повноліття у відповідності до ст. 180 СК України. При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує всі обставини, передбачені ч.1 ст. 182 СК України, у тому числі наявність у відповідача іншої малолітньої дитини та виходить з встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку,і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання 2-х дітей у розмірі по 1000,00грн. на кожну дитину, приймаючи до уваги подану відповідачем заяву відповідно до якої він, з урахуванням свого сімейного стану та матеріального положення фактично визнає можливість сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Суд також враховує, що відповідач є особою працездатного віку, а також виходить з того, що відповідно до вимог ст. 180 СК України передбачено саме обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Крім того, суд, при вирішенні спору по суті, враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 704,80грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: partial