Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває у фактично шлюбних відносинах з [PERSON] , від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина та на її утримання не надає, то просить стягнути аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача та 1/6 частини всіх видів заробітку на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надав, надав заяву , в якій повністю погодився з поданим позовом, просить його задовольнити. Судом встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , відповідач по справі, а матір`ю - [PERSON] - позивач по справі .Дитина проживає разом з матір`ю, що сторонами не заперечується. Конвенція ООН про права дитини проголосила забезпечення інтересів останньої основоположним принципом дій державних чи приватних установ, судів, адміністративних чи законодавчих органів. Відповідно до статті 3 Конвенції держави-учасниці зобов`язалися забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, і з цією метою вживати всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. При цьому, як зазначено в статті 27 міжнародного договору, саме батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку такої особи. Це положення також відображене в статті 180 СК України, згідно з якою батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України батько, мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 181ч.3 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3- 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] є особою молодого працездатного віку, має постійне місце роботи та спроможний сплачувати аліменти, то позовні вимоги задовольняє. Відповідно до ч.2, ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд враховує, що відповідач добровільно визнав позовні вимоги в повному об`ємі, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до частини 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved