Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на третю особу [PERSON] на період його навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно. Мотивуючи позов, [PERSON] вказує, що шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який у теперішній час навчається у Комунальному закладі «Балаклійська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів Харківської обласної ради». До досягнення сином повноліття з відповідача на її користь за рішенням суду стягувались аліменти. Син продовжує навчання. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки працює, утримання за виконавчими документами з його доходу не проводяться. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Третя особа [PERSON] до суду не зявився, подав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не зявився неодноразово (12.01.2016 року та 01.02.2016 року). Про час і місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причина неявки суду не відома. Заперечень проти позову до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному слуханні справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідач є батьком, а позивач матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). З довідки про склад сімї від 11.12.2015 року, виданої виконкомом Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області, вбачається, що [PERSON] проживає з матірю [PERSON] (а.с.11). [PERSON] навчається у Комунальному закладі «Балаклійська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів Харківської обласної ради», що вбачається з довідки за вих. №273 від 10.12.2015 року, виданої зазначеним закладом (а.с.12). Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів необхідно також враховувати матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інше. Відповідно до пункту 20 зазначеної постанови обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обовязок по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання. З позовної заяви вбачається, що він працює і має можливість утримувати повнолітнього сина. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина на користь позивача у частковому вигляді з усіх видів доходу відповідача, починаючи з дня предявлення позову з 22.12.2015 року і до закінчення сином навчання у Комунальному закладі «Балаклійська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів Харківської обласної ради», але не довше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. Судовий збір справляється за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст.182, 183, 198-200 СК України,

Outcome: approved