Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] організації «Міська лікарня № 1 м. Горлівки», про припинення трудових відносин, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 22.08.2009 року її було прийнято на посаду медичної сестри прийомного відділення міської лікарні № 1 м. Горлівки, яка на підставі Класифікатора професій ДК 003:2005 була змінена на «сестра медична». [PERSON] організація «Міська лікарня № 1 м. Горлівки» у звязку із проведенням у м. Горлівка АТО так і залишилася на непідконтрольній Українській владі території, та не перереєструвалася. Починаючи з вересня 2015 року [PERSON] була вимушена залишити м. Горлівку. З жовтня 2014 року вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трьох років. Після закінчення декретної відпустки, вона не має можливості повернутися до своєї роботи та виконувати посадові обовязки. Також, звернутися з заявою про звільнення до підприємства вона не має можливості тому, що поштові відділення в м. Горлівка не працюють, підприємство не виїхало з непідконтрольної території України та фактично не працює. Просить суд, трудові відносини [PERSON] з [PERSON] організацією «Міська лікарня № 1 м. Горлівки» визнати припиненими з 31.10.2017 року у звязку зі звільненням [PERSON] з посади «сестри медичної з приймального відділення», за власним бажанням на підставі ст.38 КзПП, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач [PERSON], не зявилася про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, просила розглянути справу за своєї відсутності. Оскільки наслідки ст. 280 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Відповідач комунальна організація «Міська лікарня № 1 м. Горлівки» в судове засідання не зявилося, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялося належним чином (а.с.15), про причини неявки суду не повідомило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі наказу № 63-к від 22.08.2009 року, була прийнята на посаду медичної сестри до комунальної організації «Міська лікарня № 1 м. Горлівки», про що у її трудовій книжці АХ № 191524 було зроблено відповідний запис № 1. На підставі класифікатора професій ДК 003:2005 назва професії була змінена на «сестра медична», про що у її трудовій книжці АХ № 191524 було зроблено відповідний запис № 2 (а.с.6). З вересня 2014 року позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження серії І-НО № 597713 (а.с.7). Відповідно до\~ч.1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. [PERSON] має статус особи, яка переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, про що свідчить відповідна довідка № [NUMBER], видана Управлінням соціального захисту населення м. Словянська Донецької області від 07.09.2015 року, відповідно до якої [PERSON] постійно проживала за адресою: [INFO], звідки перемістилася в м. Словянськ (а.с.5). 31.10.2017 року позивач намагалася звертатися до відповідача [PERSON] організації «Міська лікарня № 1 м. Горлівки» з заявою про звільнення її з КО «Міська лікарня № 1 м. Горлівки» за власним бажанням з 31.10.2017 року (а.с.11). Однак, відповідачем вказана заява отримана не була, оскільки поштове направлення повернулось до позивача без вручення адресату у зв'язку із тим, що м. Горлівка є непідконтрольною територією (а.с. 12). Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, громадських формувань, зробленого станом на 30.10.2017 року, [PERSON] організація «Міська лікарня № 1 м. Горлівки» зареєстрована за адресою : [INFO]. Відомостей щодо перереєстрації та переміщення [PERSON] організації «Міська лікарня № 1 м. Горлівки» на територію, підконтрольну державній владі України, відсутні (а.с.10). Із позову вбачається, що на теперішній час, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, позивач була змушена покинути своє постійне місце проживання в м. Горлівці. На даний час вона позбавлена можливості продовжувати роботу в [PERSON] організації «Міська лікарня № 1 м. Горлівки», а також поїхати до місця свого працевлаштування для розірвання трудового договору. Згідно Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями» за № 254-III від 17 березня 2015 року, тимчасово окупованими територіями визнано окремі райони, міста,селища і села Донецької та Луганської областей. Відповідно до\~Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Горлівка\~відноситься до населених пунктів, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Рішенням національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» від 04.11.2014 року, введеним в дію\~Указом Президента № 875/2014 від 14.11.2014 року, вирішено, зокрема, Кабінету Міністрів України ужити заходів щодо: припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв; евакуації працівників (за їх згодою); вивезення в разі можливості майна та документації; переведення державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування з окремих територій у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях на роботу в іншу місцевість. Відповідно до п.3\~Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити: до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Разом з тим, як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, «Міська лікарня № 1 м. Горлівки» відповідно до організаційно правової форми є комунальною організацією і законодавством не передбачено механічне переміщення таких організацій на підконтрольну Україні територію. Враховуючи, що [PERSON] організація «Міська лікарня № 1 м. Горлівки» не перемістилося та не перереєструвалося на підконтрольній українській владі території, не організували безпечні умови для праці, у позивача, яка переселилася з території проведення антитерористичної операції, не має можливості продовжувати працювати за трудовим договором. Крім того, Українське Державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» у звязку із проведенням бойових дій в зоні АТО та блокуванням окремих обєктів поштового звязку з 22.07.2014 року до окремої вказівки призупинило приймання поштових відправлень до населених пунктів, визначених у розпорядженні КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», а тому позивач не в змозі врегулювати дане питання шляхом листування. Відповідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що роботодавець знаходиться на території проведення антитерористичної операції у м. Горлівка Донецької області, у позивача немає можливості звільнитись у встановленому законодавством порядку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про припинення трудових відносин з [PERSON] організацією «Міська лікарня № 1 м. Горлівки». При цьому суд виходить з того, що не вирішення питання про звільнення позивача є порушенням її прав щодо вільного вибору праці. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених нею судових витрат суд зазначає таке. Згідно із\~ст 133 ЦПК України\~судовий збір включено до складу судових витрат. Згідно\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн (а.с.1), враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved