Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 19.09.1998 року вона уклала з відповідачем [PERSON] шлюб. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю. Сімейні стосунки між подружжям не склалися через різницю в характерах, на даний момент сім'я розпалася. Позивач вважає, що збереження сім'ї у подальшому не можливе, вказує на те, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також просить суд: стягнути аліменти з відповідача на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) до повноліття дочки, тобто до [INFO], а потім 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) до повноліття сина, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 26.08.2016 року; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач не з'явилася; через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві (а.с. 16). Відповідач у судовому засідання позовну вимогу про розірвання шлюбу визнав повністю; з вимогами щодо стягнення з нього аліментів та судових витрат не згодний. Пояснив, що не згодний сплачувати аліменти на дітей, оскільки дочка проживає з ним; з вересня 2016 року хворіє, на даний час займається оформленням групи по інвалідності, тому не має можливості сплачувати аліменти. Суд, заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, з матеріалів справи вбачається, 19.09.1998 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 19 (а.с. 3). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Житомирським міським відділом реєстрації актів цивільного стану (а.с. 4); [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с. 5). Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейні відносини подружжя припинені у лютому 2016 року, на примирення не згодні, сумісного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. На даний час шлюб існує формально, шлюбно-сімейні стосунки між ними не підтримуються. Поновлювати ці стосунки сторони не бажають і вважають, що це буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши належність, достовірність, достатність доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з нормами Сімейного кодексу України виховання неповнолітніх дітей покладається на обох батьків. На час розгляду справи дитина проживає разом з матір'ю. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З наданих відповідачем копій лікарняних листів непрацездатності вбачається, що останній періодично проходить стаціонарне лікування у Комунальній установі Центральної міської лікарні № 2 ( а.с. 27, 28, 29). Відповідач має задовільний стан здоров'я, працює офіційно водієм на Приватному підприємстві «Шеріфф», інших осіб на утриманні не має. Оцінивши належність, достовірність, достатність доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) до повноліття дочки [PERSON], тобто до [INFO], а потім 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) до повноліття сина [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 26.08.2016 року. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу у розмірі 551,20 грн. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved