Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. Позовні вимоги мотивує тим, що вона ([PERSON]Я.) являється власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: с.Кендерешів, вул. Сороча, буд.№16, Мукачівського району, Закарпатської області. В даному будинку зареєстровано та проживає 7 осіб: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], її донька - [PERSON], [INFO], внук -[PERSON], [INFO], внучка - [PERSON], [INFO] та племінниця [PERSON], [INFO], яка у свою чергу разом з ними не проживає 3 роки, а проживає за іншою адресою: м.Мукачево, вул.Підгорянська, №98, кв.№36. На неодноразові її звернення до [PERSON] про зняття себе з реєстрації за вищевказаною адресою, вона не звертає уваги. Тому на підставі вищенаведеного вона ([PERSON]Я.) звертається до суду та просить усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом зняття [PERSON], [INFO] з реєстрації за адресою: с.Кендерешів, вул. Сороча, буд.№16, Мукачівського району Закарпатської області. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності. Одночасно уточнила позовні вимоги та просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком №16, який розташований по вул.Сороча в с.Кендерешів Мукачівського району. Уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомила. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право власності на домоволодіння видане виконавчим комітетом Кольчинської селищної ради народних депутатів, яке розташоване за адресою: с.Коноплівці (Кендерешів), буд.№16, Мукачівського району Закарпатської області, вищевказаний будинок № 16 належить на праві приватної власності - [PERSON] (а.с.7-8). З копії Будинкової книги та з копії Довідки про склад зареєстрованих і проживаючих в житловому приміщенні за № 777 від 28 квітня 2015 року виданої Кольчинською селищною радою, вбачається, що за адресою: с.Кендерешів, вул. Сороча, буд.№16, Мукачівського району Закарпатської області зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] -2- Іванович, [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.4), про що також свідчить виписка з будинкової книги. Відповідно до заяв складених [PERSON], [INFO], мешканки: с.Кендерешів, вул.Сороча, буд.№17, Мукачівського району, Закарпатської області; [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], та засвідчених секретарем виконкому Кольчинської сільської ради [PERSON]І - 16 листопада 2016 року, [PERSON], за адресою: с.Кендерешів, вул. Сороча, буд.№16, Мукачівського району, не проживає більше 25 років (а.с.23) Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в частині 3 статті 13 Конституції України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Так, статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Права власника житлового будинку, квартири визначені статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В пункті 1 статті 8 Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод,гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Судом встановлено, що підстав для збереження за відповідачем [PERSON] право бути зареєстрованого в будинку №16, який знаходиться по вулиці Сороча в с.Кендерешів Мукачівського району Закарпатської області - не має, оскільки за вищевказаною адресою не проживає більше 25 років, що знайшло своє підтвердження наданими письмовими доказами, і позивачем доведено, а відповідачем не спростовано. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що уточнена позовна заява [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю - підлягає до задоволення. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved