Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Вимоги викладені у позовній заяві мотивує тим, що рішенням Турківського районного суду Львівської області від 11.03.2016 року між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано шлюб, зареєстрований 29.08.2009 року Явірською сільською радою Турківського району Львівської області, актовий запис №07. Від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає разом з позивачем. Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 18.04.2016 року з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи 24.03.2016 року і до досягнення повноліття. 13.05.2016 року між позивачем [PERSON] (д.п.Кльоб) Т.С. та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Львівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану за №696. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги позивачу на утримання сина не надає, рівнем його матеріального забезпечення не цікавиться, не приділяє дитині достатньої уваги, тож забезпечення всіх потреб сина позивач змушена взяти на себе. Жодного доходу чи державної соціальної допомоги на утримання дитини не отримує, не має змоги працювати, оскільки здійснює догляд за дітьми. Крім сина [PERSON], на утриманні позивача перебуває ще двоє неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач є здоровою працездатною особою, має можливість отримувати дохід та матеріально забезпечувати спільних дітей. Відповідач більше нікому не сплачує аліменти, інших стягнень по виконавчих документах з Відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей у нього немає. Вважає, що розмір аліментів відповідно до рішення Турківського районного суду Львівської області від 18.04.2016 року, які на сьогодні сплачує відповідач, є недостатнім для забезпечення належного рівня утримання дитини. Просить змінити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання з розгляду справи по суті позивач [PERSON] не з'явилась, хоч була належним чином судом повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідно до закону, що підтверджується розпискою про вручення поштового відправлення. 04.05.2018 року позивач [PERSON], а 25.05.2018 року її представник позивача [PERSON] подали через канцелярію суду заяви, в яких просять суд розглядати справу без їх участі, позов про зміну розміру аліментів підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у справі. У судове засідання з розгляду справи по суті відповідач [PERSON] повторно не з'явився, хоч був належним чином судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до закону. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи здійснювався на підставі ст.ст.274, 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, так як клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні. З метою забезпечення прав учасників справи, зокрема права відповідача на подання відзиву, справа розглянута у строк понад 15 днів з дня отримання сторонами ухвали про відкриття провадження. Відповідачем не надано відзиву на позов у встановлений законом строк та суду не надано доказів про пропущення строку для надання відзиву з поважних причин. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку про вирішення справи на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, а аліменти з відповідача розміром 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку покривають лише малу частину витрат на дитину, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про зміну розміру аліментів слід задовольнити повністю.

Outcome: approved