Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішення Кіцманського районного суду від 21.10.2015 року виконувалося відповідачем через органи ДВС, однак після досягнення сином [PERSON] повноліття, матеріальна допомога на утримання дитини припинилася. На даний час він є студентом ДВНЗ «Чернівецький транспортний коледж», 1-го рівня акредитації, терміном навчання з 01.10.2020 року по 30.06.2023 року на денному відділенні. У зв`язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги на проїзд, одяг, харчування, підручники. На підставі вищенаведеного, просить позов задовольнити та стягувати з відповідача [PERSON] на період його навчання аліменти в розмірі по 2000 гривень щомісячно. Представник позивача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.1. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3. ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши учасників процесу, дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . (а. с. 9). Відповідно до довідки №105 від 10.03.2021 року [PERSON] є студентом ДВНЗ «Чернівецькій транспортний коледж» І рівня акредитації Міністерства освіти і науки України першого курсу 14 групи, спеціальності «Технічне обслуговування і ремонт вагонів» денного відділу, державної (комерційної) форми навчання. Термін навчання з 01.10.2020 року по 30.06.2023 року. (а.с.5) Згідно з ч.1ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 20Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. З врахуванням вищенаведених обставин, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на період навчання, суд вважає 2000 гривень щомісячно. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.6ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністерства України. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь держави 908 гривень судового збору, оскільки позивач в силу п.3 ч.1ст.5Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved