Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 12 липня 1996 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 288 і мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. яка мешкає разом з позивачєм. В обґрунтування позову позивач зазначила, сім'я з відповідачем не склалася через відсутність взаєморозуміння, спільних поглядів на життя та ставлення до сім'ї. На цьому ґрунті між ними виникали конфлікти та непорозуміння. Вони неодноразово розмовляли щодо зміни атмосфери в сім'ї, намагалися зберегти родину заради доньки, але їх намагання результату не дали. Такі взаємовідносини між нами призвели до того, що з грудня 2015 року з відповідачем однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують.Стосунки, які склалися між нею та відповідачем, перешкоджають їх подальшому спільному проживанню, тому примирення неможливо. Подальша наявність юридичного факту реєстрації шлюбу суперечить її інтересам, тому позивач просить суд розірвати шлюб. Сумісне проживання припинили з січня 2016 року, спору про розподіл майна немають, дитина залишається мешкати з нею. Позивач надала заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав заяву про слухання справи за його відсутністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 липня 1996 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 288.( свідоцтво, серія [NUMBER] ) і мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачєм. Як встановлено у судовому засіданні причиною розірвання шлюбу сталі різні погляди на життя, відсутності взаєморозуміння та спільних інтересів. На сьогоднішній час сторони не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе і тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище та наполягає на том, щоб їй була залишена шлюбне прізвище після розірвання шлюбу, тому після шлюбне прізвище позивача визначити як - «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved