Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до ДП «Електромотор-побут» ПАТ «Електромотор» про визнання права власності на кімнату у гуртожитку за набувальною давністю. В якій прохала: визнати право спільної сумісної власності на кімнату (житлову секцію) під №911 в гуртожитку за адресою: м. Полтава, вул. Київське Шосе,58, яка складається з коридору (1) площею 9,1 кв.м., санвузлу (2) площею 3,1 кв.м., кімнати (3) площею 11,8 кв.м., кімнати (4) площею 10,5 кв.м. - загальною площею 34,5 кв.м. - за [PERSON] - за набувальною давністю. Під час підготовки справи до судового розгляду вирішити питання про виклик до суду свідків: [PERSON], [PERSON] В обґрунтування позову зазначили, що [PERSON], з 03.06.1987 року проживає в гуртожитку в м. Полтаві по вулиці К. Шосе,58, кімната 911, згідно розпорядження №23 від 03 червня 1987 року, виданого ДП Полтавський електромеханічний завод «Електромотр» обмотувальником елементів електричних машин. Тобто з моменту винесення розпорядження про вселення в гуртожиток з 1987 року і до 1998 року (до моменту передачі гуртожитку в управління ДП «Електромотор- побут») вона цілком законно перебувала у вказаній кімнаті. За цей період ДП Електромеханічний завод «Електромотор» було реорганізовано в акціонерне товариство «Електромотор», а саме 11 травня 1994 року Фондом держмайна України було засновано підприємство - ВАТ «Електромотор».Планом приватизації підприємства, відповідно вимог чинного законодавства України, що врегульовувало ці питання було визначено порядок передачі обєктів соціально культурного та побутового значення з балансу державного підприємства на баланс органів місцевого самоврядування (а саме до майна громади міста Полтава у комунальну власність). Але з невідомих причин для позивачів вказаний гуртожиток було передано у 1998 році ДП «Електромотор побут» ВАТ «Електромотор» . Тож фактично в порушення вимог чинного законодавства України щодо приватизації майна державних підприємств гуртожиток не був переданий належним чином до комунальної власності міста Полтава. Фактично з цього часу (з 1998 року) вони втратили можливість отримання виділених їм кімнат у власність, адже не відбулось передачі гуртожитку із державної у комунальну власність міста Полтава. У листопаді 2014 року гуртожитку було надано статус гуртожитку сімейного типу та було проведено нову технічну інвентаризацію, за якою їх кімната (житлова секція) № 911 складається з кімнати (1) площею 9,1 м.кв., санвузлу (2) площею 3,1 кв.м., кімнати 3 площею 11,8 кв.м., кімнати (4) площею 10,5 кв.м. Але питання визначення статусу власника гуртожитку з метою застосування ними та інших мешканців гуртожитку процедур приватизації або викупу кімнат у власність так і не відбулось. Тож фактично з 1998 року і по сьогодні (20 років поспіль) позивач не змогла отримати документів, які б підтверджували їх законне право користування кімнатами у гуртожитку або які надали б їм право власності на них (або фонду державного майна або комунального майна міста), тому вони вимушені звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON]І за ордером [PERSON]. не зявився надіславши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якому зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, прохали задовольнити. (а.с.40) В судове засідання відповідач ДП «Електромотор-побут» ПАТ «Електроморор» не зявився надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. В якій прохали : розглянути позовну заяву без участі відповідача, зазначивши, що при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду, проти позову не заперечують. В заяві зазначили, що 01.11.1998 ВАТ «Електромотор» передав на баланс ДП «Електромотр-побут» ВАТ «Електромотор» гуртожиток в м. Полтаві, по вулиці К. Шосе,58. Одразу, згідно наказу ВАТ «Електромотор» від 04.11.1998 №64 було створено орган по приватизації житлового фонду ДП «Електромотор-побут», однак за відсутності на той час визначеної законодавством процедури приватизації кімнат в гуртожитку, даним органом приватизації не було здійснено жодних дій щодо приватизації кімнат в гуртожитку, приватизаційні документи мешканцям не видавалися. Тобто фактично з 01.11.1998 новим балансоутримувачем жодних договорів найму (користування) з мешканцями гуртожитку не укладались. Повноваження по управлінню будівлею гуртожитку уповноваженій особі ДП «Електромотор-побут» власником було делеговано згідно договору про делегування функцій (повноважень) власника гуртожитку державної форми власності від 04 травня 2016 року. Наказом регіонального відділення №568 від 09.07.2013 та рішенням сорок третьої сесії Полтавської міської ради від 22.07.2014 прийнято рішення про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста в особі Полтавської міської ради за адресою: м. Полтава, вулиця Київське шосе,58. На даний час акт приймання-передачі гуртожитку не підписаний, тобто гуртожиток до комунальної власності не прийнятий. Після неодноразових звернень до Полтавської міської ради з приводу передачі гуртожитку у комунальну власність, це питання не може бути вирішене без відповідної програми та приведення гуртожитку до вимог, встановлених для передачі будівель, а саме встановлення окремих вимірювальних приладів як в будинку так і до будинку. Дані вимоги баланасоутримувач виконати не має можливості з-за відсутності фінансування. (а.с.38-39) В судове засідання представник третьої особи Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській області, за дорученням [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду пояснення. В яких зазначив, що регіональним відділенням по даній справі не оспорюється та не заперечується право позивачки на безоплатне отримання спірної кімнати №911 в гуртожитку по вулиці К.Шосе,58 в м. Полтаві у власність у відповідності до вимог чинного законодавства. В той же час, відповідно до положень КУ право громадян на житло є пріоритетним, гарантованим та не відчужуваним. Вважають, що позивачка була змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права на нерухоме майно шляхом визнання за нею права власності на кімнату в гуртожитку, так як поза судовому порядку вона позбавлена такої можливості, та регіональне відділення не заперечує проти задоволення позовних вимог. (а.с. 34-36). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснюється секретарем судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно з розпорядженням №3 від 03 червня 1987 року Полтавського електромеханічного заводу «Електромотор» на вселення в гуртожиток №1 по вулиці К. Шосе, будинок №58 [PERSON] заселено в кімнату №911 гуртожитку №1 по вулиці К. Шосе, будинок №58 (а.с.13). Згідно рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №154 від 03.11.2014 «Про надання дозволу на зміну статусу гуртожитку по вулиці Київське шосе,58 надано дозвіл на зміну статусу гуртожитку по вулиці Київське шосе,58, який знаходиться на балансі ПАТ «Електромотор» на гуртожиток для проживання сімей (сімейного типу) (а.с.15). Державне підприємство Полтавський електромеханічний завод\~Електромотор\~було перетворено у відкрите акціонерне товариство відповідно до ЗУ\~«Про приватизацію державних підприємств», згідно Наказу Фонду державного майна України №30-АТ від 11.05.1994 та перейменовано в публічне акціонерне товариство\~Електромотор\~на виконання вимог ЗУ\~«Про акціонерні товариства»\~№514-VI від 17.09.2008, та згідно протоколу загальних зборів акціонерів ПАТ «Електромотор» №34 від 28.11.2017, останнє було перейменовано в приватне акціонерне товариство «Електромотор». \~ \~ \~ \~ВАТ «Електромотор» передав на баланс ДП «Електромотор-побут» з 01.11.1998 гуртожиток по вулиці Київське шосе,58, що слідує з довідки №277 від 07 вересня 2018 року (а.с.14) \~ \~ \~ \~Громадянка України [PERSON], [INFO], уродженка с. Стефанівщина, В. Багачанського району, Полтавської області, зареєстрована [INFO], гуртожиток з 09.06.1987, що підтверджується копією паспорту серії КН №517740 на ім'я [PERSON], виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 19 листопада 1997 року (а.с.10). \~ \~ \~ \~В кімнаті №911 по вулиці Київське шосе,58 у м. Полтаві даного гуртожитку, [PERSON]. проживає більше 30 років, сплачує всі необхідні платежі за користування житлом, що підтверджується копіями : квитанцій про оплату комунальних послуг (а.с. 19-20). Як слідує із довідки №277 ПрАТ «Електромотор» від 07.09.2018 видати ордер чи його дублікат, який був підставою для вселення [PERSON] в кімнату №911 в гуртожитку за адресою: м. Полтава, вул. Київське шосе,58 не представляється можливим у звязку з тим, що ордер видано Полтавським електромеханічним заводом «Електромотор», а книги обліку таких ордерів у звязку з реорганізацією підприємства за зазначений період у правонаступника ПрАТ «Електромотор» в архівах не збереглися (а.с.14). \~ \~ \~ \~Таким чином, оскільки на даний час не має оригіналу та навіть копії ордера, який слугував підставою для здійснення реєстрації [PERSON] за місцем теперішнього проживання, останні не можуть реалізувати своє право на внесення до паспорту точних даних про місце проживання. Як слідує із довідки ДП «Електромотор-побут ПАТ «Електромотр» №277 від 07 вересня 2018 року: згідно наказу ВАТ «Електромотор» від 04.11.1998 №64 було створено орган по приватизації житлового фонду ДП «Електромотор-побут», однак за відсутності на той час визначеної законодавством процедури приватизації кімнат в гуртожитку, даним органом приватизації не було здійснено жодних дій щодо приватизації кімнат в гуртожитку, приватизаційні документи мешканцям не видавалися. Згідно витягу з Єдиного реєстру обєктів державної власності щодо державного майна будівля гуртожитку за адресою: м. Полтава, вулиця К. Шосе,58, відноситься до державної власності. Згідно договору про делегування функцій (повноважень) власника гуртожитку державної форми власності від 04.05.2016, уповноваженій особі ДП «Електромотор-побут» власником було делеговано повноваження по управлінню будівлею гуртожитку.(а.с.14) Таким чином фактично з 01.11.1998 новим балансоутримувачем жодних договорів найму (користування) з мешканцями гуртожитку не укладались. Наказом регіонального відділення №568 від 09 липня 2013 року та рішенням сорок третьої сесії Полтавської міської ради від 22 липня 2014 року прийнято рішення про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста в особі Полтавської міської ради за адресою: м. Полтава, вулиця Київське шосе,58. На даний час акт приймання-передачі гуртожитку не підписаний, тобто гуртожиток до комунальної власності не прийнятий. \~ \~ Вищевказаними доказами встановлено, що позивачі проживають та відкрито користуються\~\~кімнатою у гуртожитку, яка немає власника,\~з 1985 року, але отримати її у власність на підставі\~ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»\~не має можливості, оскільки\~\~будинок немає власника,\~належного балансоутримувача та не переданий до комунальної власності міста. \~\~\~\~ Відповідно до вимог\~ст. 55 Конституції України,\~ст. 3 ЦПК України\~кожній особі надано право на звернення до суду за захистом своїх прав. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Спірна кімната немає власника, не є службовим житловим приміщенням, а отже позивач має право на отримання вказаної кімнати у власність, однак у спосіб, передбачений\~ЗУ « Про приватизацію державного житлового фонду»\~не може цього зробити з вищенаведених підстав. \~\~\~\~ Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 за \~№5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз»яснено що: відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. \~\~\~\~ При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю необхідно враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). \~\~\~\~\~\~ Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя\~статті 344 ЦК). При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором. Позивач жодних договорів з приводу зайняття спірної кімнати не укладав з ДП«Електромотор-побут» ПАТ «Електроморор». Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей\~335\~і\~344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Будинок, у якому знаходиться спірна кімната у гуртожитку, немає власника, що підтверджується\~\~вищенаведеними доказами. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків.\~На момент передачі позивачу квартири,\~\~ тобто на початковий момент, який\~\~включається в повний строк давності володіння, визначений законом позивач добросовісно отримав її та володіє і користується спірною квартирою відкрито, без укладання будь-яких договорів (оренди тощо). На вказану кімнату не претендують інші особи, оскільки кімната була надана позивачу\~\~у постійне користування і він отримав\~\~майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Позивач добросовісно заволоділи спірною кімнатою, на законних підставах вселилися та користуються кімнатою,\~\~утримують її у належному стані, провели ремонт, уклали самостійно усі договори з комунальними службами, відкрито та безперевно володіють нею більше 30 років, вони набули права власності за набувальною давністю відповідно до\~ст.. 344 ЦК України. Аналогічна судова практика викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 12.02.2015 у справі №6-41414 св 14. Згідно технічного паспорту виготовленого 07.07.2015 ПП Полтавське БТІ «Інвентарзатор» на гуртожиток №58 по вулиці Київське шосе у м. Полтаві: кімната №911 складається з коридору (1) площею 9,1 кв.м., санвузлу (2) площею 3,1 кв.м., кімнати (3) площею 11,8 кв.м., кімнати (4) площею 10,5 кв.м. - загальною площею 34,5 кв.м. (а.с.12) На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати по справі сплачені позивачами при подачі заяви до суду складають 2720 грн. (а.с.1).

Outcome: approved