Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Українська універсальна біржа про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві вказала, що 21.11.2001 уклала договір купівлі-продажу № НГР-501 з [PERSON] , та придбала житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельні ділянки площею 0,0392 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,650 га для ведення особистого підсобного господарства. Зазначила, що договір купівлі-продажу покупець та продавець вирішили оформити на Українській універсальній біржі, працівники якої запевнили, що договори зареєстровані на біржі, згідно із ЗУ «Про товарну біржу», мають повну юридичну силу без послідуючого нотаріального посвідчення. Всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна продавець та покупець виконали. З того часу позивач, як власник вищевказаного майна володіє і користується ним. Втім, як з`ясувалося, формально права власності позивач не набула, оскільки договір купівлі-продажу не має нотаріального посвідчення. [INFO] [PERSON] померла, спадщину прийняв її внук [PERSON] , який являється відповідачем у справі. На підставі викладеного просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки дійсним та визнати право власності на вищевказане нерухоме майно. Ухвалою суду від 27.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено дату підготовчого засідання та задоволено клопотання позивача про витребування спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] /а.с. 24-27/. 05.08.2020 від Гребінківської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи померлої [INFO] [PERSON] /а.с. 33-55/. 06.08.2020 від відповідача [PERSON] надійшла до суду заява в якій вказано, що він позовні вимоги визнає та просить розгляд справи здійснити без його участі /а.с. 56/. 11.08.2020 від третьої особи Української універсальної біржі до суду надійшло пояснення щодо позовної заяви в якому вказано, що проти задоволення позовних вимог не заперечують, вважають, що укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу № НГР-50І від 21.11.2001 нерухомого майна - жилий будинок з господарськими прибудовами та земельними ділянками за адресою [ADDRESS] , який зареєстровано на Українській універсальній біржі, є дійсним та таким, що відбувся, а право власності на придбане згідно з цим договором майно є беззаперечним, вказаний договір є належним правовстановлюючим документом так як був укладений та зареєстрований на підставі законів, що діяли на той час, просять справу розглядати без участі їх представника /а.с. 59-60/. 08.09.2020 позивач [PERSON] надала до суду заяву в якій просить закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду, цивільну справу просить розглядати без її участі /а.с. 64/. 08.09.2020 постановлено ухвалу суду, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду /а.с. 66-67/. Ухвалою суду від 22.09.2020 позов було залишено без руху, зазначено недоліки позовної заяви та надано позивачеві строк для їх усунення /а.с. 68-69/. 29.09.2020 судом отримано від позивача [PERSON] заяву про усунення недоліків з доданими документами та квитанціями про сплату судового збору на виконання вимог зазначених в ухвалі від 22.09.2020 /а.с.71-83/. 29.10.2020 постановлено ухвалу про продовження розгляду справи та визначено дату судового засідання /а.с. 85-86/. У судове засідання сторони не з`явились, повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, прийшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що згідно із договором купівлі-продажу № НГР-501 від 21.11.2001 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок з господарськими побудовами і земельну ділянку площею 0.1042 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та складається з: «А-1» - жилого будинку, «Б,б» - сарай з прибудовою, «В,в» - літня кухня з прибудовою, «Е» - погріб, «Г» - сарай, «К» - вбиральня, «№1» - паркан, «№2» - водогін, земельна ділянка площею 0,0392 га обслуговування жилого будинку та 0,650 га для ведення особистого підсобного господарства /а.с.8/. Вказаний вище договір купівлі-продажу оформили на Українській універсальній біржі, згідно із Законом України «Про товарну біржу», біржовий контракт №НГР-501 від 21.11.2001/а.с.9/. На підставі рішення 3 сесії VII скликання Гребінківської міської ради від 19.02.2016, вул. Петровського перейменовано на вул. Магістральну /а.с. 16/. [PERSON] померла [INFO] про що зроблено відповідний актовий запис № 01 та 02.03.2010 Березівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] /а.с.20/. Згідно із матеріалами спадкової справи № 112/2010 після померлої [PERSON] спадкоємцем за заповітом став її внук [PERSON] , [INFO] /а.с. 33-55/. За даними технічного паспорту, виданого ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» від 26.05.2020, житловий будинок по [ADDRESS] складається із: «А-1» - житловий будинок (загальною площею 56,1 кв. м, житловою площею - 31,0 кв. м), «б, в, Г» - сарай, «В» - літня кухня, «Е» - погріб, «К» - вбиральня, «№1» - огорожа, «№2» - водогін, «№ 3» - яма вигрібна, технічний паспорт виготовлено для [PERSON] /а.с. 10-15/. Відповідно до інформаційної довідки № 557 від 02.06.2020 виданої ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» житловий будинок що за адресою [ADDRESS] зареєстрований в КП «Лубенське МБТІ» в книзі №8 за № 1005 за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу зареєстрованого на Українській універсальній біржі 21.11.2001 № НГР-501 /а.с. 16/. Довідкою № 3225 від 16.06.2020 виданою виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] /а.с. 19/. ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» було проведено незалежну оцінку об`єкту нерухомого майна, житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та надано висновок про ринкову вартість об`єкту оцінки, що становить 115 679 грн /а.с.17-18/. Згідно із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.07.2020 № НВ-5316421452020 земельна ділянка з кадастровим номером 5320810100:52:028:0019 площею 0,0625 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою [ADDRESS] на підставі цивільно - правового договору № НГР-501 від 21.11.2001 належить [PERSON] /а.с. 76-79/. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5320810100:52:028:0019 площею 0,0625 га становить 2 119 грн, що підтверджено витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 24.09.2020 /а.с. 74/. Як вбачається із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.07.2020 № НВ-5316421042020 земельна ділянка з кадастровим номером 5320810100:52:028:0018 площею 0,0417 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] на підставі цивільно - правового договору № НГР-501 від 21.11.2001 належить [PERSON] /а.с. 80-83/. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5320810100:52:028:0018 площею 0,0417 га становить 96 677 грн, що підтверджено витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 24.09.2020 /а.с. 75/. Відділом у Гребінківському районі міжрайонного управління у Гребінківському та Пирятинському районах Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надано інформацію від 30.09.2020 № 653/120-20, що відомості про реєстрацію земельних ділянок площею 0,0625 га та 0,0417 га, що за адресою [ADDRESS] внесено до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), обрахування площі земельних ділянок, угідь встановлені після виконання топографо - геодезичних робіт, польового обстеження об`єкту /а.с.94/. Предметом судового розгляду у цій праві є визнання договору дійсним та визнання права власності. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормами ЦК України підставами виникнення (набуття) права власності є різні правостворюючі юридичні факти або правовідносини. У відповідності з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК). За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст.13 Закону України «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. За положеннями ст.128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Переданням визнається вручення речей набувачеві. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалась необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 № 1956-ХІІ (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Таким чином, на дату укладання біржового контракту від 21.11.2001 № НГР-501 у законодавстві існували протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору, мала місце колізія норми ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та норми кодифікованого нормативно-правового акту, а саме ст. 277 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше. У даному випадку, наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу, при цьому суд акцентує увагу, що Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 року, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року. При вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акту, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод можливе лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне оформлення угоди не вимагається. Згідно із ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору ( стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Таке правове регулювання правовідносин щодо права власності на майно застосовується до справ, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року. Відповідні правові положення унормовано в ЦК України. За приписами частини третьої статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (стаття 657 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України при вирішенні питання про правомірність набуття права власності суд враховує презумпцію правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість (постанова Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 665/2266/16-ц ). Документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). До 01.01.2004 право власності в набувача майна за договором виникало з моменту передання речі. Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові № 640/2034/15-ц. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За наслідком судового розгляду судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими побудовами і земельної ділянки було оформлено сторонами на Українській універсальній біржі, визначено всі істотні умови договору та передано предмет договору покупцю [PERSON] . Проте спірний договір залишився не посвідчений нотаріально, а позивач втратила можливості посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна у зв`язку зі смертю [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом є її внук [PERSON] . Таким чином, суд вбачає підстави для визнання правочину дійсним відповідно до положень ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин у цій справі. Стосовно позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями та земельні ділянки суд прийшов до висновку про задоволення в частині визнання права власності на житловий будинок, а щодо визнання права власності на земельні ділянки слід відмовити, оскільки з наданих суду позивачем доказів - витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, земельна ділянка з кадастровим номером 5320810100:52:028:0019 площею 0,0625 га для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка з кадастровим номером 5320810100:52:028:0018 площею 0,0417 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою [ADDRESS] , належать [PERSON] на підставі цивільно - правового договору № НГР-501 від 21.11.2001. За заявою позивача суд не здійснює розподіл судових витрат. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial