Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 листопада 2007 року між нею, Орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АСКО» (Орендарем) було укладено Договір оренди землі, зареєстрований у Гусятинському відділі Тернопільської регіональної філії центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.02.2008 року за № 040865601676. Згідно з умовами пунктів 7 Договору оренди орендна плата вноситься Орендарем у розмірі 344.79 грн., що становить 1,5% від нормативно-грошової оцінки. Згідно п. 3 Договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки - ріллі станом на дату підписання даного договору становила 22 986 гривень 00 коп. За інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2013 рік становив 100,5 відсотка, а за 2014 рік - 124,9 відсотка, тобто, індекс споживчих цін зріс за рік на 24.4 відсотки. Окрім цього, у 2015 році ціна на газ для населення підвищилася у середньому на 285 відсотків, а мінімальний тариф на газ для населення підвищився 1 квітня 2015 року в 3,3 рази. Девальвація гривні у 2014 році згідно офіційного курсу НБУ склала 97 відсотків, а згідно міжбанківського курсу - 134 відсотки. Частиною 2 ст. 23 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. У зв'язку із вищевикладеним, позивач 13.05.2015 року звернулася із листом до Відповідача, в якому просив переглянути розмір орендної плати та погодити її на рівні не нижчому ніж 16 (шістнадцять) центнерів зерна, починаючи із 01.01.2015 року або, у разі не згоди із запропонованим підвищенням орендної плати, погодитись на розірвання укладеного між нами Договору оренди. Однак, по сьогоднішній день, жодної відповіді від Відповідача позивач не отримала. На думку позивача, в момент укладення Договору оренди сторони не передбачали, та й не могли передбачити, що у 2013-2015 роках відбудеться стрімке зростання індексу споживчих цін, тарифів, девальвація гривні, економічна криза в Україні та не проведення Орендарем індексації орендної плати, а тому виходили із того, що така зміна обставин не настане. Зазначені істотні зміни зумовлені причинами, які від нього не залежали, а також, які він (позивача) усунути не в змозі, а подальше виконання зазначеного Договору оренди на існуючих умовах порушує співвідношення майнових інтересів сторін, а саме: позбавляє позивача частини доходу, який він очікував отримати від передання належної на праві власності земельної ділянки в оренду. Просить на підставі ст. 652 ЦК України розірвати, укладений між сторонами договір оренди та відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» повернути належну йому земельну ділянку. Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аско» [PERSON] надійшло заперечення на позов, в якому сторона відповідача посилається, зокрема, на те, що заявляючи позов про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення її позивачу, останній посилається на вимоги ст. 652 ЦК України. Також позивачем зазначено у позовній заяві, що у звязку з настанням економічної кризи, девальвації гривні, підвищенням цін та тарифів ним надіслано на адресу орендаря лист, у якому просив переглянути розмір орендної плати та погодити її на рівні не нижчому, ніж 16 центнерів зерна починаючи з 01.01.2015р. або, у разі не згоди із запропонованим підвищенням орендної плати, погодитись на розірвання укладеного між сторонами договору оренди. У звязку з тим, що сторони не досягли згоди щодо підвищення розміру орендної плати, позивач просить розірвати договір. Однак, Верховний Суд України у своїй постанові від 20 лютого 2012 року у справі N 6- 93цс11 зазначив, що настання світової фінансової кризи не є істотною зміною обставин, якими сторони договору керувалися при його укладенні, у зв'язку з тим, що економічна криза має загальний характер та стосується обох договірних сторін, тому це не може бути підставою для зміни або розірвання договору в судовому порядку. Також, звертає увагу суду на те, що розірвання договору згідно ст. 652 ЦК України можливе за наявності одночасно усіх умов, передбачених частиною 2 цієї статті, серед яких зазначена та. що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Посилання позивача на те. що в момент укладення договору оренди землі він не передбачав і не міг передбачити підвищення цін, тарифів та ін. спростовується узгодженими сторонами умовами договору. А саме, у п. 12 договору оренди землі передбачено, що розмір орендної плати переглядається, серед іншого, в разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів. Зазначене, підтверджує, що виклавши цей пункт у такій редакції, сторони передбачали ймовірність настання зміни обставин. Не відповідає дійсності і посилання позивача на те, що з моменту укладення договору оренди землі, розмір орендної плати не переглядався та не збільшувався. Зазначене спростовується відомостями про виплату орендної плати, з яких вбачається, що за 2014р. Позивач отримав орендну плату у грошовій формі в розмірі 1 260,41 грн., а за 2015р. - в натуральній формі у розмірі 530 кг пшениці (умови договору оренди землі передбачають можливість отримання орендної плати як в грошовій, так і в натуральній формі). Також з моменту укладення договору оренди землі змінювався і розмір нормативно- грошової оцінки, з якого вираховується 1,5% розміру орендної плати, що передбачений договором. Так, згідно наданих Відділом Держгеокадастру у Гусятинському районі витягів з технічної документації, нормативно грошова оцінка земельної ділянки, розташованої на території Яблунівської сільської ради станом на 01.01.2014р. становила 49 427,61 грн, а станом на 01.01.2015р. становить 61 738,17грн. Тобто, 1,5% від нормативно грошової оцінки, що передбачені договором, у 2014р. становило 741,41 грн., а у 2015р. - 926,07грн., що є значно меншими сумами від фактично отриманої орендної плати у 2014р. та 2015р. Оскільки, 530 кг пшениці у грошовому еквіваленті становитиме від 1 696,00 грн. до 1 908,00 грн. (враховуючи ринкову вартість пшениці, що становить 320-360 грн. за 100 кг, що підтверджується витягом з офіційного видання ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» «Товарний монітор. Україна»). Таким чином, розмір орендної плати, який підлягає до виплати позивачу, обраховується з нормативної грошової оцінки землі, яка вже включає в себе індексацію. Тому, посилання позивача на те. що виплата орендної плати здійснюється відповідачем без врахування індексації не відповідає дійсності. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю В судове засідання від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи без участі представників сторін. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 30 листопада 2007 року між позивачем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АСКО» було укладено Договір оренди землі, який зареєстровано у Гусятинському відділі Тернопільської регіональної філії Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.02.2008 року за № 040865601676. Згідно умов договору в оренду передано земельну ділянку, площею 2,13 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в с. Яблунів Гусятинського району на території Яблунівської сільської ради. Договір оренди укладено на 10 років. Орендна плата вноситься орендарем в розмірі 344 грн. 79 коп., що становить 1,5 % від нормативно-грошової оцінки. Вноситься як в грошовій, натуральній формі, а також шляхом надання послуг. Розмір орендної плати переглядається в разі: зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємного згодою сторін, а також рішення суду, на вимогу однієї з сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження, орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає використанню, а також з інших підстав, визначених законом. (а.с.10). Листом від 13.05.2015 року позивач звернулася до відповідача [PERSON] «Торговий Дім «Аско» з пропозицією перегляду розміру орендної плати та погодження її в розмірі не нижчому ніж 16 центнерів зерна, починаючи з 01.01.2015 року, посилаючись при цьому на ріст індексу споживчих цін, ріст ціна на газ, девальвації гривні (істотна зміна обставин). У випадку незгоди позивач пропонував відповідачу розірвати договір за згодою сторін (а.с.11-12). [PERSON] «Торговий Дім «Аско» пропозиції не прийняло. Отже, предметом спору, між сторонами є дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки на підставі ст. 652 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Частиною 2 ст. 652 ЦК України встановлено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Відповідно до ст..ст. 626, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як слідує із змісту договору оренди, зокрема п.п.7.8, сторони визначили, що орендна плата вноситься орендарем в розмірі 344 грн. 79 коп., що становить 1,5 % від нормативно-грошової оцінки, яка вноситься як в грошовій, натуральній формі, а також шляхом надання послуг. Як слідує із матеріалів справи у 2014 році позивач отримала орендну плату у грошовій формі в розмірі 1 260,41 грн., у 2015р. - в натуральній формі у розмірі 530 кг пшениці. Згідно довідки Відділу Держгеокадастру у Гусятинському районі від 29.10.2015 року, нормативно грошова оцінка земельної ділянки, розташованої на території Яблунівської та Сухоставської сільських рад станом на 01.01.2014 року становила 49 427,61 грн., станом на 01.01.2015 року 61 738,17грн. (а.с.43). Таким чином, розмір орендної плати 1,5% від нормативно грошової оцінки, визначений згідно умов договору, у 2014 році становив 741,41 грн., у 2015 році 926,07 грн., що є значно меншими сумами від фактично отриманої орендної плати позивачем у 2014 та 2015 роках. (а.с.31-32). Пунктом 12 договору передбачено умови перегляду орендної плати в разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, в інших випадках, передбачених законом. Наведене свідчить про те, що в момент укладення договору його сторони допускали підвищення цін, тарифів, а також інші негативні наслідки. Передбачивши в Договорі п.12 орендодавець намагався уникнути ризику, повязаного з можливим підвищенням цін, тарифів, а орендар взяв на себе такий ризик. Виходячи з аналізу наведених вище положень ст. 652 ЦК України, закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч.2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що стороною позивача не доведено обставин, які б підтверджували сукупність і наявність таких чотирьох умов, визначених ч.2 ст. 652 ЦК України. В даному випадку, твердження сторони позивача, що ріст індексу споживчих цін, ріст ціна на газ, девальвація гривні (фінансова криза) це істотна зміна обставин в розумінні ст. 652 ЦК України є помилковим. Позивачем не доведено того, що у звязку з фінансовою кризою виконання спірного договору оренди сторонами призвело до порушення їхніх майнових інтересів, позбавило позивача, який був заінтересований в укладенні цього договору того, на що він розраховував. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 20 лютого 2012 року у справі N 6- 93цс11, зазначивши, що настання світової фінансової кризи не є істотною зміною обставин, якими сторони договору керувалися при його укладенні, у зв'язку з тим, що економічна криза має загальний характер та стосується обох договірних сторін, тому це не може бути підставою для зміни або розірвання договору в судовому порядку. На підставі викладеного, суд не вбачає правових підстав для розірвання, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АСКО» та [PERSON] договору оренди землі від 30 листопада 2007 року. З підстав зазначених вище не підлягає до задоволення і вимога позову про повернення земельної ділянки позивачу. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed