Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2010 року, в якому у них народилося троє дітей син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що з січня 2015 року вона разом з дітьми проживає окремо від відповідача, причиною чого стали непорозуміння між нею та відповідачем, які виникали через різні характери та протилежні погляди на сімейне життя, на проблеми сім'ї та побуту, ведення господарства та виховання дітей. У зв'язку з чим втратили почуття поваги та любові один до одного. За таких обставин вважає, що шлюб набрав формальних рис, подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв'язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати і після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, позов підтримує. Крім того зазначила, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у його відсутності до суду не подав, як і відзиву на позов. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 144580, повторно виданого 15 серпня 2017 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 02 листопада 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 113. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Лазорко». Від шлюбу мають троє дітей сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі з січня 2015 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору, так як приходить до висновку, що наведені позивачем обставини щодо матеріального забезпечення є підставою для звільнення такої від сплати судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved