Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання довіреності в частині вільно входити до квартири з правом проживання недійсною. Свої вимоги мотивує тим, що вона є співвласником 2\\3 частини квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 січня 1997 року та договору дарування від 12 жовтня 2011 року. Іншим співвласником 1\\3 частини даної квартири є відповідач по справі. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31.07.2009 встановлено порядок користування квартирою між сторонами, відповідно відповідачу виділено в користування житлову кімнату 1-6 площею 12,6 кв.м., всі інші приміщення: кухня, ванна кімната, санвузол, коридор, тамбур - залишено у спільному користуванні. Відповідач без згоди позивачки, вселив у квартиру сторонню особу, проте рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 20.02.2020 цю особу було виселено і 09.07.2020 виконавчою службою рішення суду було виконано та сторонню особу [PERSON] було виселено з їх квартири. 13.07.2020 відповідач посвідчив у нотаріуса довіреність на право вільно входити до квартири з правом проживати в ній [PERSON] . Позивачка вказує, що дана довіреність порушує її права як співвласника та фактично без її згоди надано право [PERSON] вільно входити та проживати в її власності. За таких обставин, просить суд визнати довіреність [PERSON] від 13.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Радченко С.В., в частині надання прав [PERSON] вільно входити до квартири [ADDRESS] з правом проживання в ній - недійсною, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши аналогічні пояснення, які викладені у позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість, видане доручення є його особистим волевиявленням. Просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа - приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Радченко С.В. в судове засідання не з`явилася, проте попередньо надіслала письмові пояснення, де зазначила, що при посвідченні нею довіреності від 13.07.2020 виконані всі, без виключення, необхідні дії у відповідності до законодавства України та нотаріального процесу, перевірені всі документи, які відповідають встановленим вимогам. Ніяких підстав відмовляти в посвідченні довіреності в неї не було. Ніяких сумнівів щодо дієздатності [PERSON] у неї не виникало, він повнолітній, відомостей та підстав вважати, що довіритель, [PERSON] страждає на хронічний, стійкий психічний розлад, що істотно впливає на здатність усвідомлювати значення своїх дій та(або) керувати ними, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, токсичними речовинами тощо, відомостей про визнання особи недієздатною чи обмежено дієздатною на момент посвідчення довіреності у нотаріуса не було. Також на момент посвідчення довіреності [PERSON] стверджував, що не страждає на психічний розлад, який може вплинути на його здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними, а отже у нотаріуса не було підстав мати сумніви щодо його твердження та вимагати від нього довідки на підтвердження цього, а також [PERSON] стверджував, що опіка або піклування над ним не встановлювались та в цивільній дієздатності він не обмежений і не обмежувався. Його було попередньо ознайомлено з правовими наслідками недодержання при вчиненні правочинів вимог закону, останній підтвердив, що перебуває при здоровому розумі та ясній пам`яті, діє вільно, за відсутності будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, не страждає на захворювання, що перешкоджають усвідомленню суті правочину (довіреності), не обмежений у встановленому порядку у праві укладати правочини. Волевиявлення [PERSON] було вільним та відповідало його волі, і який наполягав на вчиненні саме такого тексту довіреності, тобто довіреність посвідчена належним чином і у встановленому законом порядку. Третя особа [PERSON] до суду не з`явився та не повідомив про поважність причин своєї неявки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №181129820 від 16.09.2019 вбачається, що власником 2\\3 частини квартири [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло б\\н від 11 січня 1997 року та договору дарування №7775 від 12 жовтня 2011 року(а.с.5). Відповідно до довідки КП «Прилуцьке МБТІ» Чернігівської обласної ради №2286 від 09.09.2019 вбачається, що станом на 31.12.2012 право власності на кв. [ADDRESS] зареєстровано: 1/3 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Прилуцьким міськвиконкомом 11.01.1997; 2/3 частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Прилуцьким міськвиконкомом 11 січня 1997 року та договору дарування частини квартири від 12 жовтня 2011 року, посвідчений Ігнатовою Л.Л., приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області, зареєстровано в реєстрі за №7775(а.с.6). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2009 року у справі №2-1145/09 встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] виділено в окреме користування житлову кімнату 1-5 площею 12,0 кв.м. [PERSON] виділено в окреме користування житлову кімнату 1-6 площею 12,6 кв.м. Всі інші приміщення: кухню, ванну кімнату, санвузол, коридор, тамбур залишено у спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Розділено окремо між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] особові рахунки по оплаті комунальних послуг квартири [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 11 серпня 2009 року(а.с.7). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 20.02.2020 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про порушення здійснення права спільної часткової власності та виселення задоволено в повному обсязі та виселено [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS] . за безпідставне користуванням чужим майном(а.с.9-10). Згідно акту державного виконавця від 09.07.2020 дане рішення було виконано та виселено [PERSON] з даної квартири (а.с.11). Вказані факти сторони в судовому засіданні не заперечували. Згідно довіреності від [PERSON] , [INFO] , посвідченої приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Радченко С.В. 13 липня 2020 року, зареєстрованої в реєстрі за № 2307, останній уповноважив [PERSON] на представництво в будь-яких підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в тому числі в органах влади та місцевого самоврядування, відповідному Центрі надання адміністративних послуг, в територіальних органах Міністерства юстиції України, відповідній Житлово-експлуатаційній конторі, органах внутрішніх справ та прокуратури, відповідній службі охорони, підприємствах тепло-водо-електро-газопостачання, підприємствах телефонного зв`язку з питань нагляду за належною йому 1/3 (однією третьою) часткою в праві власності на квартиру [ADDRESS] , крім того з правом вільно входити до квартири, з правом проживання в ній, слідкувати за її технічним станом; вирішувати від його імені всі питання щодо одержання рішень, дозволів, довідок, проектної та іншої документації, інших документів, узгоджувати інші питання, що виникатимуть в процесі виконання повноважень; здійснювати поточний та капітальний ремонт квартири; ремонтувати та замінювати санітарно-технічні прилади і пристрої, що вийшли з ладу та ряд інших зазначених в довіреності прав. Відповідно до глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону, що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії. У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов`язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою. Відповідно до глави 6 Порядку, нотаріус зобов`язаний установити волевиявлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії. Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Установлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Установлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які застосовано в практиці Касаційного цивільного суду, у спорах щодо визнання односторонніх правочинів недійсними, що підставою для визнання довіреності недійсною на підставі статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про власність», власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування, а також у довірчу власність іншим особам. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про власність», ст. 361 ЦК України [PERSON] , як власник частини спірної квартири має право самостійно володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Позивач має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Зокрема, він може передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування, тобто укладати договори найму (оренди) належного йому жилого приміщення. В даному випадку, [PERSON] , як співвласник квартири, розпорядився своєю часткою у квартирі шляхом видачі відповідної довіреності особі [PERSON] по управлінню та утриманні його майна, яка відповідає положенням гл.17 «Представництво» ЦК України. А тому посилання позивача про те, що вона як співвласник квартири, повинна давати дозвіл та згоду на доступ в квартиру та розпорядженням майном, яке там знаходиться іншою особою є безпідставними. Тобто доводи позивача про недійсність довіреності є необґрунтованими. На думку суду, її зміст і форма повністю відповідають чинним положенням ЦК України, тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати по справі необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed