Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу [PERSON] , вказуючи, що 03 листопада 2016 року зареєструвала шлюб із відповідачем. Шлюб зареєстровано Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №147. В шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, сім`я між ними розпалася, з листопада 2017 року проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стало те, що відповідач зловживав та надалі зловживає алкоголем. Приходячи додому в нетверезому стані влаштовував сварки та скандали, поводився неадекватно. Внаслідок такої безвідповідальної та байдужої поведінки чоловіка, позивачя втратила до нього почуття любові та поваги. При таких обставинах, вважає, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем є лише формальним, сім`я розпалася остаточно і безповоротно, примирення між ними вже не можливе, а збереження цього формального шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої малолітньої дочки. Після розірвання шлюбу малолітня дочка [PERSON] і надалі буде проживати позивачем та виховуватися нею. Сторони в підготовче засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просять справу розглядати за їхньої відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши матеріали справи, аналізуючи зібрані у справі та досліджені в суді докази, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки в підготовчому засіданні встановлено, що сторони жити разом не бажають, шлюбних стосунків не підтримують, відносини між ними носять формальний характер, то ж суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалася остаточно і її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує законних прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Позивачем заявлено клопотання про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. При зверненні до суду із даним позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, проте, враховуючи прохання позивача про залишення судових витрат за нею, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved