Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом про про стягення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 10000 грн. щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 3500 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, була повідомлена належним чином надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу слухати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заву, в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує та просить справу слухати без його участі. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 грудня 2003 року, від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO], дитина мешкає разом з матрі»ю, що відповідачем не заперечено. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Згідно ч. 1 , 4 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховую положення ст. 182 СК України , а також фактичне визнання суми аліментів відповідачем, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. в твердій грошовій сумі щомісячно на дитину і до повноліття дитини. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 10000грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття з дня подачі позову. Що стосується позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 3500 грн., суд зазначає наступне. На підтвердження зазначеної суми витрат на правову допомогу надано договір про надання правової допомоги від 25.09.2017року украдений між ФОП [PERSON] та позивачем [PERSON], квитанцію про сплату [PERSON] ФОП [PERSON] послуги за договором про надання правової допомоги в сумі 3500 грн. та роз рахунок витрат на правову допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч. 3 ст 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оскільки в матеріалах справи відстуні докази, що [PERSON] є адвокатом, підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні.

Outcome: approved