Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 28 липня 2011 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеською міського управління юстиції, за актовим записом № 846. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що протягом подружнього життя між позивачем та відповідачем склались неприязні взаємовідносини, виявилося, що у них різні погляди на життя, ведення спільного господарства, що унеможливлює їх спільне проживання однією сімєю. На даний час позивач проживає з іншим чоловіком, з яким має намір укласти шлюб. Позивач прийшов до висновку, що сімя розпалася і її неможливо зберегти, просить шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не надходило. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, [PERSON] відзив не надіслав. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення про причини неявки. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Сторони зареєстрували шлюб 28 липня 2011 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеською міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 153120, актовий запис № 846. З пояснень позивача вбачається, що спільне життя з відповідачем не склалося та можливості зберегти сімю не має. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного, мають різні погляди на життя, сім`ю, ведення господарства, неодноразові спроби зберегти сім'ю не дали свого результату, а тому зберегти сім'ю не надається можливим. Таким чином, у відповідності до положень ст.\~111\~та ч. 2 ст.\~112 СК України, суд вважає, що підстав для надання сторонам строку на примирення не має, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після реєстрації укладення шлюбу прізвище позивача не змінювалось. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий в сумі 704 грн. 80 коп., тому в силу ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати. На підставі наведеного, ст.ст.110, 112,114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved