Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа Кременчуцька товарно-сировинна біржа про визнання дійсним договору купівлі - продажу квартири, визнання права власності на нерухоме майно, просить постановити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі продажу квартири №34 в житловому будинку №75 по вул. 60-річчя Жовтня (перейменована проспект Свободи, згідно рішення Кременчуцької міської ради від 16.02.2016 «Про перейменування вулиць міста Кременчука») в м. Кременчуці, укладений між нею та відповідачами та зареєстрований Кременчуцькою товарно-сировинною біржею 11 листопада 2002 року, реєстраційний № 51-Н, а також визнати за нею право власності на цю квартиру. Позивач посилається на те, що 11 листопада 2002 року між нею та відповідачами був укладений договір купівлі продажу, відповідно до умов якого вона купила у відповідачів зазначену квартиру за 13039,00 грн. Вона передала відповідачам 13039,00 грн. в рахунок оплати за куплене нерухоме майно, а відповідачі передали їй вказану квартиру у володіння та користування. В звязку з тим, що договір купівлі продажу квартири не був посвідчений нотаріально, вона не може повною мірою володіти та користуватися належним їй майном. На час укладення договору в листопаді 2002 року позивачу не було відомо, що правочин у відповідності до ст.47 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном, як належний власник, що порушує її права. Тому вона звернулась до суду з зазначеним позовом та просить визнати договір купівлі-продажу квартири укладений 11.11.2002 року, дійсною та визнати за нею право власності на зазначену квартиру. Позивач просить також поновити йому строк звернення до суду з цим позовом, посилаючись на те, що цей строк вона пропустила з поважної причини.\~ Позивач в судове засідання не прибула, подала заява про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала. Відповідачі в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти позовних вимог не заперечували. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно ( товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України , якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом достовірно встановлено, що 11 листопада 2002 року між сторонами був укладений договір купівлі продажу, відповідно до умов якого відповідачі [PERSON] та [PERSON] продали, а позивач [PERSON] купила квартиру №34 в житловому будинку №75 по вул. 60-річчя Жовтня в м. Кременчуці Полтавської області, загальною площею 31,8 кв.м. за 13039,00 грн. Договір купівлі продажу квартири був зареєстрований Кременчуцькою товарно-сировинною біржею 11 листопада 2002 року, реєстраційний № 51-Н.\~ Відповідно до даного договору та на підставі ст.15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» встановлено, що цей договір не підлягає нотаріальному посвідченню. В даний час позивач не має можливості розпорядитися даною часткою будинку, так як укладений договір на Кременчуцькій товарній біржі не відповідає чинному законодавству. Розпорядженням міського голови виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №995-Р від 06.08.2002 року скасовано державну реєстрацію Кременчуцької товарної біржі. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.2.1 Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно від 07.02.2002р № 7/5 державна реєстрація прав власності проводиться на підставі рішень судів про визнання права власності на об»єкти нерухомого майна. При оформленні договору сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі продажу зазначеної квартири і в повному обсязі виконали умови цього договору, а саме позивач сплатила відповідачам вартість цієї квартири в сумі 13039,00 грн., а відповідачі передали позивачу цю квартиру у володіння та користування, що підтверджується письмовим договором купівлі продажу, зареєстрованим Кременчуцькою товарно-сировинною біржею. За таких обставин , суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки жодних порушень законних прав і інтересів відповідачів у діях позивача не вбачається. Суд також вважає необхідним поновити позивачеві строк звернення до суду з цим позовом, оскільки цей строк він пропустив з поважної причини, через свою юридичну неграмотність. Про необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу житлового будинку позивач дізналася лише у березні 2016 року, коли звернулася до нотаріуса з питання продажу належної їй майна, а саме зазначеної квартири

Outcome: approved