Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення своєчасно не повернутих коштів за договором строкового банківського вкладу у сумі 60 000,00 грн. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, причину відсутності суду не повідомили, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, представник позивача надала до суду клопотання про слухання справи за її відсутністю та задоволення позову в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 08.05 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено Договір строкового банківського вкладу № 2630/61/179624 ВАШ СТАБІЛЬНИЙ, відповідно до якого відповідач прийняв від позивача на строковий депозитний рахунок грошові кошти у сумі 60 000,00 грн. на строк 92 дні з 08 травня 2014 року по 08 серпня 2014 р. /а.с.3-4/. Відповідно до меморіального ордеру № 397 від 08.05.2014 р. [PERSON] внесла на строковий депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 60 000,00 грн. /а.с.5/. Відповідно до п.4.3.2. частини № 2 Договору банк зобов'язується на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені договором. Відповідно до п.1.1. частини № 2 Договору датою повернення вкладу є 08.08.2014 р. 08.08.2014 р., після закінчення строку дії договору, позивач письмово звернувся до відповідача у відділенні банку з вимогою у зв'язку з закінченням строку дії договору сплатити йому суму вкладу та нараховані проценти згідно умов договору. Також у цій заяві позивач просив банк на новий строк договір не переукладати та не подовжувати його дію /а.с.6/. Однак, порушуючи права позивача, як споживача банківських послуг та не виконуючи умови договору, відповідач не повернув внесений позивачем вклад, що підтверджується наданою позивачем відомістю по депозитному договору /а.с.15-16/. Таким чином, відповідач допустив неналежне виконання взятих зобов'язань перед позивачем, оскільки банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору - 08.08.2014 р. в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб. Згідно ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку. Згідно ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст.ст.629, 525, 526 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.530 ЦК України якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, суд вважає, що внесену позивачем суму вкладу у розмірі 60 000,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 Кодексу). Відповідно до ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1996 р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. На підставі викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення суми вкладу за договором строкового банківського вкладу № 2630/61/179624 від 08.05.2014 р. підлягає повному задоволенню. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 600 гривень.

Outcome: approved