Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила наступне. 15 жовтня 2005 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований виконкомом Бойківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області, запис № 1 від 15.10.2005 року. Від шлюбу вони мають одну дитину [PERSON], [INFO], яка є малолітньою. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, вони не можуть знайти порозуміння, так як її чоловік почав егоїстично до неї відноситись. Матеріально не допомагає. Вони зрозуміли, що вони люди різних характерів, з абсолютно протилежними поглядами на життя та несумісними характерами. На даний момент вони проживають окремо, в подальшому сенсі підтримувати сімейні відносини немає, примирення між ними неможливе. Малолітню доньку - [PERSON], позивач просить залишити проживати з нею, та відповідно стягнути з відповідача на її користь на утримання їхньої доньки, у розмірі 1\~000,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте нею на адресу суду була подана заява, в якій вона зазначає, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, проте подав до суду заяву, у якій позов визнав повністю. Як зазначено у ч. 2\~ст. 197 ЦК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. 15 жовтня 2005 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований виконкомом Бойківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 15.10.2005 року зроблено актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР № 095754. Від шлюбу вони мають одну дитину [PERSON], [INFO], яка є малолітньою. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, вони не можуть знайти порозуміння, так як її чоловік почав егоїстично до неї відноситись. Матеріально не допомагає. Вони зрозуміли, що вони люди різних характерів, з абсолютно протилежними поглядами на життя та несумісними характерами. На даний момент вони проживають окремо, в подальшому сенсі підтримувати сімейні відносини немає, примирення між ними неможливе. Малолітню доньку - [PERSON], позивач просить залишити проживати з нею, та відповідно стягнути з відповідача на її користь на утримання спільної доньки, у розмірі 1\~000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як зазначено у ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.4 Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1\~статті 184 СК України\~передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та розяснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 суд враховує: стан здоровя та матеріальне становища дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV\~«Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р. № 928-VIII встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2016 рік\~з 1 травня 2016 року для дитини віком від 6 до 18 років складає 1531 грн. Згідно цього ж закону визначений розмір мінімальної заробітної плати з 1 травня 2016 року у розмірі 1 450 грн. Тобто мінімальний розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 459,30 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 725,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000 грн. З такою думкою суд погодитися не може, оскільки розмір доходів відповідача позивачем суду не доведено, за відсутності відповідача суд позбавлений можливості врахувати стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, позивачем також не доведений суду стан здоровя та матеріальне становище дитини. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне врахувати вищезазначені норми закону, задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 27 липня 2016 року (дати звернення до суду з відповідним позовом). Витрати із сплати судового збору у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача.

Outcome: partial