Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 25 квітня 1998 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Шлюбні відносини між сторонами не склалися з причини невідповідності характерів, відсутності спільних інтересів та поглядів на життя, що призвело до припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин та ведення спільного господарства. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю, спору майнового характеру між сторонами немає. Оскільки у сторін є неповнолітня дитина, позивач була вимушена звернутися з зазначеною позовною заявою до суду. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, позивачка звернулась на адресу суду з письмовою заявою, у якій просила справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовими повістками, які були направлені відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України на адресу за місцем його реєстрації. На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON], з 25 квітня 1998 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Артемівським міським відділом реєстрації актів громадського стану Донецької обл., про що в той же день в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 142, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно зі ст. 120 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з'ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню. Сторонами не заявлено про спір щодо спільного майна. З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одруженні позивач змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про відновлення її дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте в шлюбі - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved