Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], треті особи: [PERSON] та [PERSON], про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування реєстрації та просила усунути перешкоди користування квартирою [ADDRESS] з боку [PERSON] шляхом скасування реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що її колишній чоловік [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, однак не проживає у ній та добровільно (відповідно до умов мирової угоди - до 20 грудня 2013 року) знятись з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як співвласнику житла перешкоди у користуванні майном, які відповідно до положень ст. 391 ЦК України підлягають усуненню. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що на підставі наказу від 24 липня 1996 року № 154 Квартирно-експлуатаційною частиною було видано Свідоцтво про право власності на житло від 24.07.1996 року (зареєстроване КП «ВООБТІ» 15.08.1996 року у реєстровій книзі № 272 за реєстровим № 138/25588) щодо права спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 жовтня 2013 року, яка набула законної сили 05 листопада 2013 року, у цивільній справі № 127/11544/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, було визнано мирову угоду, за умовами якої, зокрема: визнано за [PERSON] право власності на ? частку квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 24 липня 1996 року; [PERSON], в свою чергу, зобов'язався у строк до 20 грудня 2013 року звільнити квартиру [ADDRESS] в непошкодженому стані і обладнаною вбудованими меблями; [PERSON] зобов'язався у строк до 20 грудня 2013 року знятися з реєстрації з квартири [ADDRESS]. Однак, на даний час відповідач [PERSON] залишається зареєстрованим у спірній квартирі, хоча вже не проживає у ній та добровільно (відповідно до умов мирової угоди - до 20 грудня 2013року) знятись з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві [PERSON] як співвласнику житла перешкоди у користуванні майном. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком, тобто колишнім членом сім'ї позивача [PERSON] (підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25 червня 1975 року). Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним уповноваженим органом з реєстрації протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. [PERSON] припинив бути власником спірного житла лише 05 листопада 2013 року (дата набуття законної сили ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 жовтня 2013 року), а тому втратити право на користування цим житлом в силу вимог ст. 405 ЦК України він може не раніше 5 листопада 2014 року. Отже, позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування реєстрації є передчасно заявленим. Крім того, відмовляючи у задовленні позову, суд звертає увагу на висновки, викладені в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28.01.2013 року. Так, як вбачається з вказаного Узагальнення, суди помилково застосовують правила статті 391 ЦК до правовідносин, які регулюються Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон № 1382-IV); зі статті 7 Закону № 1382-IV вбачається, що питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім'ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed