Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON], третя особа: фізична особа підприємець [PERSON] про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у наведені доказів сторін та їх заперечення, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. [PERSON] мотивує позовні вимоги тим, що 02 лютого 1015 року між фізичною особою підприємцем [PERSON] та безпосередньо нею було укладено Договір купівлі - продажу № 19. Відповідно до п.п. 1.1 Договору відповідач прийняв на себе зобов'язання передати у власність позивачу дверні блоки (двері та/або дверні коробки), вказані останнім у заказі, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити товар у порядку та на умовах, передбачених даним Договором. Згідно п.п. 2.2 Договору конкретна кількість, найменування (асортиментний перелік, модель), розміри, комплектність товару і інші дані, які сторони визнають доцільними, визначаються ними в замовленні, що є невід'ємною частиною Договору (Додаток № 1). 02 лютого 2015 року на виконання п.п. 5.3 Договору позивачем було сплачено відповідачу авансовий платіж у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. При цьому, згідно умов п.п. 3.3, 3.4 Договору та Додатку № 1 до нього, відповідач зобов'язався доставити позивачу товар - міжкімнатні двері «Адоніс» МДФ (15 блоків) та фурнітуру ФРЕС 241З «Антик» за адресою: с. Макарів, вул. Красноармійська, 69 у строк до 31-го календарного дня з дня отримання від позивача авансового платежу. Разом з тим, відповідачем були порушені умови Договору та в установлений строк замовлений товар позивачем не отримано. 19 червня 2015 року позивачем було направлено відповідачу претензію, щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором та проханням повідомити, в якому стані знаходиться виконання його замовлення за Договором. 22 червня 2015 року відповідачем було надано відповідь на претензію позивача в якій повідомлялось, що відповідач є дилером ФОП [PERSON], який є представником ТОВ «Термопласт плюс» (виробник замовлення). Авансовий платіж, що був отриманий 02 лютого 2015 року від позивача в той же день був переданий ФОП [PERSON], для розміщення замовлення на виробництві. Крім цього, відповідачем було надіслано позивачу, отриманий від ФОП [PERSON] гарантійний лист у якому зазначено, що кінцевою датою поставки товару позивачу є 18 липня 2015 року. Однак 18 липня 2015 року, так і станом на сьогоднішній день позивач не отримав від відповідача замовленого товару. Крім того, згідно останньої відповіді, яку отримав позивач від відповідача, станом на 02 лютого 2016 року ціни виробника на замовлений позивачем товар збільшились та складають вже не 75 000 грн. 00 коп., а 106 500 грн. 00 коп. На підставі вищезазначеного та враховуючи вимоги законодавства з відповідача слід стягнути на користь позивача суму авансового платежу у розмірі 40 000 грн. 00 коп., тобто з урахуванням вже повернутої відповідачем суми 10 000 грн. 00 коп., а також проценти за користування чужими коштами з 06 березня 2015 року по 16 травня 2016 року у розмірі 24 289 грн. 32 коп. (розрахунок відсотків додається). Таким чином, відповідач також повинен сплатити на користь позивача індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 15 471 грн. 61 коп., а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1 437 грн. 00 коп. (розрахунки додаються). [PERSON] зазначає, що на сьогоднішній день вартість товару, який позивач замовив у відповідача зросла, а тому [PERSON] повинен відшкодувати їй понесені нею збитки (витрати, які позивач мусить зробити) у розмірі 31 500 грн. 00 коп. (106500-75000=31500). Просить суд стягнути із [PERSON] на її користь авансовий платіж, сплачений відповідно до Договору купівлі-продажу № 19 від 02 лютого 2015 року у розмірі 40 000 грн. 00 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 24 289 грн. 32 коп., індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 15 471 грн. 61 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1 437 грн. 00 коп. та завдані збитки у сумі 31 500 грн. 00 коп.. а всього у загальному розмірі 112 697 (сто дванадцять тисяч шістсот дев'яносто сім) грн. 93 коп. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача авансовий платіж, сплачений відповідно до Договору купівлі-продажу №19 від 02 лютого 2015 року, укладеного між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн. 00 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 24289 (двадцять чотири тисячі двісті вісімдесят дев,ять тисяч) грн., 32 коп. індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 15471 (п,ятнадцять тисяч чотириста сімдесят одна) грн. 61 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1437 (одна тисяча чотириста тридцять сім) грн. 00 коп., завдані збитки у сумі 31500 (тридцять одна тисяча п,ятсот) грн. 00 коп., витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 1126 (одна тисяча сто двадцять шість) грн. 99 коп., витрати понесені позивачем за оголошення в засобах масової інформації в газету «Урядовий кур,єр» про розгляд справи в суді в сумі 420 (чотириста двадцять) грн., а всього 114244 (сто чотирнадцять тисяч двісті сорок чотири) грн. 92 коп. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлений нею до суду та пояснила, що із [PERSON] вона має справу не перший раз. Вдруге вона звернулась до нього через два роки, уклала договір і 02.02.2015 року внесла кошти в сумі 50000 тис. грн., але залишилась без грошей і без замовлення. Вона зверталась до Господарського суду та до Оболонського районного суду м. Києва однак документи їй були повернуті по тій причині що вона є фізичною особою і договір у неї не з [PERSON], а з жителем селища Баришівка Київської області [PERSON] Є договори у [PERSON] з [PERSON] За 6 дверних блоків, які їй були поставлені в будинку, то нею була проведена оплата окремо і до цих 50000 тис. грн.. відношення не мають. Представник позивача [PERSON] підтримав в судовому засіданні заявлений до суду позов та зазначив, що всі відносини позивач мав тільки із [PERSON] і ніяких відносин у неї не було з третьою особою [PERSON] Розрахунки проводились відповідно до втрачених 40000 тис. грн. за мінусом повернутих позивачу 10000 тис. грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти заявленого позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вважає, що він мовляв свої обов,язки перед позивачем, як би виконав, передавши [PERSON] частину грошей, які отримав по договору від [PERSON] Своєї вини в тому, що не виконав умови договору між ним та [PERSON] на поставку дверей і їх установку не вбачає. Однак не заперечує, що умови договору повинен був виконати він. [PERSON] з [PERSON] договір не заключала. Таким чином, суд заслухавши пояснення позивача, представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Так, 02 лютого 2015 року між ФОП [PERSON] та замовником [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу за № 19, де відповідач відповідно до умов договору прийняв на себе зобов'язання передати у власність позивачу дверні блоки, вказані останнім у замовленні, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити товар у порядку та на умовах, передбачених Договором. 02 лютого 2015 року позивач сплатив відповідачу авансовий платіж у розмірі 50 000 грн. 00 коп., де відповідач зобов'язався доставити позивачу товар - міжкімнатні двері «Адоніс» МДФ (15 блоків) та фурнітуру ФРЕС 241З «Антик» за адресою: с. Макарів, вул. Красноармійська, 69 у строк до 31-го календарного дня з дня отримання від позивача авансового платежу. Однак в установлений строк замовлений товар позивачем не отримано. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України «Про свободу договору»: сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином сторони у зобов,язанні мають право вимагати доказів того, що зобов,язання виконується належним чином боржником, а виконання також приймається належним кредитором. ФОП [PERSON] взагалі не виконав зобов,язання по укладеному ним із [PERSON] Договору від 02.02.2015 року та не повернув отримані кошти на виконання договору в сумі 40000 тис. грн., що змусило позивача звернутись з даним позовом до суду. Встановлені судом обставини підтверджуються : -ксерокопією договору купівлі-продажу №19 від 02 лютого 2015 року; -ксерокопією додатку до договору купівлі-продажу №19 від 02 лютого 2015 року; - ксерокопією паспорта [PERSON], серія МЕ №875319 від 14.05.2008 року; - ксерокопією паспорта [PERSON], серія ВК №242700 від 28.12.2005 року; - розрахунком суми заборгованості; - ксерокопією квитанції до прибуткового касового ордеру; - ксерокопією претензії від 22.06.2016 року; - квитанціями про сплату судового збору; - квитанцією за оголошення в засобах масової інформації в газеті «Урядовий кур,єр» про розгляд справи в суді в сумі 420 (чотириста двадцять) грн., - іншими матеріалами справи. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 656 та ч. 1 ст. 662 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Статями 663 та п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. Згідно положень ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу7 з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу-) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. При цьому, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов,язані по сплаті судового збору в сумі 1126 (одна тисяча сто двадцять шість) грн. 99 коп. Також підлягають до стягнення витрати, понесені позивачем за оголошення в засобах масової інформації в газеті «Урядовий кур,єр» про розгляд справи в суді в сумі 420 (чотириста двадцять) грн.

Outcome: approved