Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 03.03.2003 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 01.12.2008 року до договором купівлі-продажу відповідач придбав у спільну сумісну власність разом з нею земельну ділянку площею 0,10 га по [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] (державний акт серії [NUMBER]). На зазначеній земельній ділянці протягом 2009 року ними на спільні кошти був побудований житловий будинок загальною площею 229,4 кв.м та господарські споруди. 19.03.2013 року відповідач отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок з мансардою та господарськими будівлями, розташовані по [ADDRESS]. Також під час шлюбу вони придбали автомобіль [NUMBER], який 29.12.2007 року був зареєстрований в ВРЕР м. Мар'їнка при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області на ім'я відповідача. Крім того, 02.03.2012 року ними був придбаний автомобіль [NUMBER], однак право власності на зазначений транспортний засіб зареєструвати вони не встигли. Представник власника цього автомобіля надав довіреність відповідачу та позивачу на вчинення дій, пов'язаних з експлуатацією та розпорядженням автомобіля. Зазначеним автомобілем також користується відповідач. Крім цього, за час шлюбу сторони придбали інше рухоме майно, перелік якого зазначений в позовній заяві, які знаходяться в належному ним будинку, але розподілити його відповідач також не бажає. Позивач вважає себе співвласником усього вище зазначеного майна. З зазначених підстав просить визнати за нею право власності на ? частку спірної земельної ділянки, ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та ? частку автомобіля марки Honda CR-V. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов, як то передбачає ст. 280 ЦПК України, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Так, згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], 03.10.2003 року у виконкомі Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області зареєстровано шлюб [PERSON], [INFO] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «[PERSON]». Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,10 га по [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно копії свідоцтва про право власності від 19.03.2013 року, [PERSON] є власником житлового будинку з мансардою та господарськими будівлями, загальною площею 229,4 кв.м, житловою площею 114,9 кв.м розташованого за адресою: [ADDRESS] Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до вимог ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Викладені обставини дають суду підстави для визнання за сторонами в справі права власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку. Оскільки позивачем не надано документа про право власності на спірний автомобіль, в цій частині суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70 ЦК України, суд

Outcome: partial