Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстровано 13 жовтня 2002 року у Ленковецькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис № 12 та стягнути на її користь судовий збір. Позивачка [PERSON] пояснила, що позов підтримує повністю, з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] пояснив, що він згідний на розірвання шлюбу, так як позивач сама покинула сім'ю. Він не визнає батьківство [PERSON] [INFO] та не погоджується зі стягненням з нього судового збору. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: свідоцтво про одруження між [PERSON] та [PERSON], серії 1-МИ № 055111 від 13.10.2002 року, копія свідоцтва про народження [PERSON], серії І-МИ № 257629 від 24.01.2017 року, копія свідоцтва про народження [PERSON], серії І-МИ № 236271 від 13.01.2016 року, копія свідоцтва про народження [PERSON], серії 1-МИ № 088822 від 12.01.2009 року, довідка № 141 від 24.01.2017 року, видана Ленковецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області, копія паспорта громадянки України [PERSON], серії КР 762619, довідка № 560 від 15.03.2017 року, видана Ленковецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області. Судом встановлено, що позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Ленковецькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області 13 жовтня 2002 року, про що був зроблений актовий запис за № 12. Під час шлюбу народилися неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], 24.12.2008 року та [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтв про народження дітей батьком зазначений відповідач [PERSON]. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Відповідач також не бажає зберігати шлюб з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved