Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] 15 січня 2016 року на користь [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], за р.№115. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 21 лютого 2016 року померла [PERSON] 24 лютого 2016 року, за заявою відповідача [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] заведена спадкова справа №33/2016 по смерті [PERSON] Єдиним спадкоємцем за законом [PERSON] є її рідна сестра [PERSON], тобто позивач. За життя спадкодавцю [PERSON] на праві власності належала квартира, за адресою: [ADDRESS], яку вона отримала у власність на підставі свідоцтва про право власності від 02 серпня 2005 року. 08 листопада 2005 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт, яким заповідала спірну квартиру позивачу. Вказаний заповіт посвідчений Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою. 15 січня 2016 року, за місяць до смерті, спадкодавець [PERSON] склала новий заповіт, яким заповідала спірну квартиру вже відповідачу. Вказаний новий заповіт посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] У період з 08 січня по 14 січня 2016 року спадкодавець [PERSON] знаходилася на лікуванні у Запорізькій обласній психіатричній лікарні. У психіатричну лікарню [PERSON] поступила за направленням лікаря бригади швидкої допомоги [PERSON], з діагнозом: органічні галюцинації. 08 січня 2016 року, [PERSON] самостійно викликала міліцію, вказала, що під ліжком ховаються цигани, а за вікном в простинні племінниця. У звязку з цим, їй була викликана бригада швидкої допомоги. Виписана [PERSON] з лікарні 14 січня 2016 року, у супроводі відповідача, на яку на наступний день вона склала оскаржуваний новий заповіт. При виписці з лікарні [PERSON] був поставлений діагноз: Делірій внаслідок енцефалопатії складного ґенезу (ДЕП, токсичний). Рішенням лікарняно-кваліфікаційної комісії [PERSON] взята на диспансерний облік. Таким чином, на час посвідчення оскаржуваного заповіту, спадкодавець [PERSON], була нетестаментоздатною особою, у звязку з чим, позивач просить суд про визнання оскаржуваного заповіт недійсним. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином. Представники позивача позов підтримали повністю, просили суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином. У попередніх судових засіданнях проти позову заперечувала. При цьому зазначала, що під час складання заповіту [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі. Вказувала, що позивачем не надано належних доказів, які би підтвердили, що у момент складання заповіту [PERSON] перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними. Також наполягала, що висновок судово-психіатричної експертизи є неналежним доказом. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджують, що [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій та могла ними керувати. При цьому просила суд критично віднестися до показів свідків з боку позивача, адже вони є родичами померлої [PERSON] Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ст.169 Цивільного процесуального кодексу України неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, відповідача і третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності від 02.08.2005 року [PERSON] належала на праві приватної власності квартира, за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). 08 листопада 2005 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт, посвідчений Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, яким заповідала спірну квартиру позивачу (а.с.112). Відповідно до наданого з Комунарського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області висновку про результати розгляду повідомлення, зареєстрованого в ЄО № 431 від 08.01.2016 року, 08.01.2016 року до Комунарського ВП Ленінського ВП ГУ НП в Запорізькій області від оператора «102» надійшло повідомлення про те, що звернулась невідома жінка і повідомила, що в квартирі [ADDRESS] покінчила життя самогубством племінниця. В ході проведення перевірки за даним фактом, було здійснено виїзд за вищевказаною адресою. Встановлено, що [PERSON], [INFO], ярко виражено поводить себе неадекватно, має помітні психічні розлади. У звязку із викладеним, останній викликано бригаду СПБ 3 і передано лікарю [PERSON] Згідно з рапортом оперативного чергового від 08 січня 2016 року, зареєстрованого в ЄО за № 431, який вміщується у висновку про результати розгляду повідомлення наданого з Комунарського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області, 08.01.2016 року, о 17-49 годині, до Комунарського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що по вул.Автозаводській, 4/43, у квартирі у підковдрі повісилася племінниця Вєра 44 роки, яка мешкала по вул. Плеханова, 17, а чоловік, який мешкав з нею, кудись пішов, все це заявниця побачила у телевізорі. Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого, наданої з Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON], [INFO], знаходилася на лікуванні в установі у період з 08.01.2016 року по 14.01.2016 року. Діагноз: «Делірій внаслідок енцефалопатии складного ґенезу» (а.с.79-95). 14 січня 2016 року спадкодавець [PERSON] виписана з лікарні у супроводі та за наполяганням відповідача, на яку вона на наступний день склала новий заповіт, який оскаржується (а.с.85). 15 січня 2016 року спадкодавець [PERSON] склала новий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], яким заповідала спірну квартиру відповідачу. Заповіт від 15 січня 2016 року не містить підпису спадкодавця [PERSON], замість якої підпис вчинено [PERSON], у присутності двох свідків та нотаріуса (а.с.100). 21 лютого 2016 року спадкодавець [PERSON] померла (а.с.119). Відповідно до матеріалів спадкової справи 33/2016, заведеної після смерті [PERSON], із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися [PERSON] і [PERSON] (а.с.116-135). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що станом на лютий 2016 року він працював лікарем-психіатром на станції швидкої медичної допомоги виїзної психічної бригади. На момент госпіталізації [PERSON] був свідком її галюцинацій і на підставі її огляду поставив діагноз «галюциноз органічного походження». Госпіталізація була потрібна у звязку із тим, що [PERSON] представляла небезпеку для себе і могла завдати собі шкоди. Також повідомив, що ніхто з [PERSON] не мешкав, інакше він міг би залишити її на догляд родичам, а не госпіталізувати до психіатричної лікарні. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що протягом останніх двох років працює листоношею, в тому числі, і в будинку за адресою: м.Запоріжжя, вул.Автозаводська, буд.4, де проживала [PERSON] Останню бачила регулярно один раз на місяць, коли приносила їй пенсію. Під час візитів до [PERSON], остання поводила себе адекватно, підтримувала з нею бесіду, розписувалась за отримання грошових коштів, власноруч перераховувала їх. Пенсію приносила їй на 9-й поверх. Починаючи з січня 2016 року, вона почала бачити в квартирі на 9-му поверсі [PERSON], яка доглядала [PERSON] Останній раз [PERSON] бачила 16.02.2016 року, коли принесла їй пенсію. Стан [PERSON] був нормальним, адекватним, жодних змін в поведінці [PERSON] вона не помітила. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що мешкає на 8-му поверсі, за адресою: м.Запоріжжя, вул.Автозаводська, буд.4, була сусідкою [PERSON] та, хоча і не підтримувала з нею близьких стосунків, час від часу спілкувалася з померлою. Починаючи з січня 2016 року, кілька разів приходила до [PERSON] в квартиру на 9 поверх, щоб провідати її, оскільки дізналась про її онкологічну хворобу. Також повідомила суду, що в січні-лютому 2016 року [PERSON] поводила себе адекватно, її галюцинацій не спостерігала, спілкувалась стосовно хвороби. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що взимку 2016 року вона була запрошена [PERSON], яку до цього знала близько двох років, для засвідчення адекватного стану [PERSON] під час підписання заповіту. В день підписання заповіту [PERSON] поводила себе адекватно, впізнавала оточуючих, називала їх за іменами і підтримувала бесіду. [PERSON] сама прочитала в голос складений заповіт, після чого попросила її, [PERSON], підписати цей заповіт замість себе. На запитання представника позивача, з яких саме мотивів [PERSON] попросила її, [PERSON], підписати заповіт, а не зробила цього власноруч, свідок відповіла, що мотиви [PERSON] їй не відомі. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду повідомив, що приблизно восени 2015 року чи взимку 2016 року його було запрошено [PERSON], з якою до цього він був знайомий 2-3 роки, в якості свідка при складанні заповіту. В день складання заповіту [PERSON] поводила себе адекватно, розмовляла з оточуючими та сама прочитала, а також власноруч підписала вищевказаний заповіт. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що з [PERSON] він був знайомий близько 7-8 років, оскільки проживав з нею в одному підїзді. Взимку 2016 року він декілька разів бачився з [PERSON], яка, з його слів, проживала зі співмешканцем на 9-му поверсі. [PERSON] поводила себе цілком адекватно, підтримувала бесіду на загальні теми, будь-яких галюцинацій [PERSON], він не помічав. Допитана в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що протягом 2009-2011 років вона проживала в одному будинку з [PERSON], де винаймала квартиру в оренду. Там же познайомилась з [PERSON], яка доглядала [PERSON] Час від часу вона відвідувала [PERSON], де зустрічалась з [PERSON], яка приходила регулярно для харчування. [PERSON] поводила себе неадекватно, розповідала про циган, про дірку в стіні, про повішену родичку в своїй квартирі. Вона спостерігала галюцинації [PERSON] щоразу, коли приходила в гості до [PERSON] Допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що з 2006 року по 2010 рік інколи приїжджав в гості до [PERSON], яка є його далекою родичкою. Протягом таких візитів інколи спостерігав галюцинації [PERSON], проте не постійно. [PERSON] в цілому поводила себе цілком нормально, проте інколи її поведінка ставала неадекватною. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що [PERSON] є його бабусею, а [PERSON] далекою родичкою. Починаючи з 2007 року він працював в районі «Пісків», поблизу дому, в якому приживала [PERSON] Часто заходив в гості до останньої та спостерігав її галюцинації вона плутала імена своїх родичів, її поведінка не відповідала обстановці. Додатково зазначив, що влітку 2015 року він робив ремонт в квартирі [PERSON] на 4-му поверсі на гроші, які йому дала [PERSON] Одразу після здійснення ремонту стан [PERSON] різко погіршився вона почала постійно скаржитись на те, що хтось намагається залізти до неї в квартиру, говорила про циган під ліжком, тощо. Протягом кінця 2015 року початку 2016 року він один раз на тиждень приїжджав до [PERSON] і привозив їй продукти, які купував на гроші [PERSON] Протягом цих візитів спостерігав галюцинації [PERSON] Також суду показав, що саме він, за попередньою домовленістю з [PERSON], мав взимку 2016 року забирати [PERSON] з лікарні, проте в останню мить [PERSON] припинила виходити з ним на зв'язок і не повідомила точного часу, коли вони мали б зустрітись з метою забрати [PERSON] з лікарні. Згідно з п.23 Висновку судово-психіатричної експертизи №154 від 13 березня 2017 року слідує, що [PERSON], [INFO] в момент укладення оскаржуваного заповіту 15 січня 2016 року виявляла ознаки психічного розладу у вигляді органічного астенічного розладу вираженого ступеню змішаного ґенезу судинного (дисциркуляторна енцефалопатія, артеріальна гіпертензія) та токсичного (ракова інтоксикація, обумовлена злоякісним новоутворенням правої молочної залози з метастазами у легені), ускладненого больовим синдромом. Тому, в момент укладання оскаржуваного заповіту 15 січня 2016 року вона не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с.208-217). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. За ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.16 Постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9 та в п.18 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст.145 ЦПК України зобовязаний призначити судово-психіатричну експертизу (в даному випадку посмертну судово-психіатричну експертизу) за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст.212 ЦПК України. З аналізу досліджених доказів вбачається таке. Згідно письмових доказів, витребуваних від правоохоронних органів та станції швидкої допомоги, яка направляла бригаду з лікарем психіатром, вбачаються факти неадекватної поведінки спадкодавця [PERSON] 08 січня 2016 року. Відомості отримані на запити суду від правоохоронних органів та станції швидкої допомоги, відповідачем та її представником жодним чином не спростовані та не заперечені. Факт неадекватної поведінки [PERSON] також засвідчили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Натомість свідок [PERSON] вказав на адекватну поведінку спадкодавця [PERSON] та відсутність у неї галюцинацій під час їх декількох зустрічей взимку 2016 року. Покази свідка [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки згідно його показів спадкодавець [PERSON] самостійно підписала заповіт, що не відповідає дійсності. Покази свідка [PERSON] (сусідки) та свідка [PERSON] (листоноша) суд не бере до уваги, оскільки вони не підтримувала близьких стосунків з спадкодавцем [PERSON]. Сусідка [PERSON] з січня 2016 року кілька разів приходила до неї, а листоноша [PERSON] взагалі раз на місяць коли приносила пенсію. Покази свідка [PERSON], яка фактично виконала функції рукоприкладчика, суд оцінює критично, оскільки її підпис є на заповіті, який оскаржується, окрім того, їй невідомі мотиви за яких спадкодавець [PERSON] забажала та/або потребувала рукоприкладчика. При цьому покази свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які вказували на адекватність поведінки спадкодавця [PERSON] в день складання заповіту, не узгоджуються з встановленим судом фактом відмови спадкодавця [PERSON], від власноручного підпису оскаржуваного заповіту. Так, відповідачем не надані будь-які докази на підтвердження фізичних вад та/або інших обставин, за яких на її думку адекватна особа самостійно прочитала заповіт, після чого відмовилася його підписувати, доручивши це зробити у її присутності рукоприкладчику та свідкам. Також суд враховує, як факт виписки з лікарні спадкодавця [PERSON] 14 січня 2016 року за наполяганням відповідача [PERSON], яка склала відповідну розписку (а.с.85), так і те, що всі особи, які були присутні при складанні оскаржуваного заповіту 15 січня 2016 року, тобто на наступний день після виписки з лікарні, були запрошені саме відповідачем [PERSON], на яку був складений оскаржуваний заповіт та яка наполягала на виписці спадкодавця [PERSON] з лікарні під її відповідальність. Крім того, 22 січня 2016 року спадкодавець [PERSON] особисто підписала довіреність, підпис на якій посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] за р.№206, на право представляти інтереси довірителя з питань оформлення спадщини після померлого 03 липня 2015 року [PERSON]. Копія вказаної довіреності зберігається на а.с.20 у матеріалах цивільної справи на №333/389/16-ц Комунарського районного суду м.Запоріжжя за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Вказана справа витребовувалася та досліджувалася судом. Таким чином, на переконання суду, висновок судово-психіатричної експертизи з урахуванням інших доказів отриманих від правоохоронних органів, станції швидкої допомоги, довіреності від 22 січня 2016 року яка підписана особисто спадкодавцем [PERSON] через сім днів після оскаржуваного заповіту, показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та встановленого судом факту відмови від підпису оскаржуваного заповіту при відсутності фізичних вад, які перешкоджають виконанню власноручного підпису, дає суду всі підстави для висновку про те, що в момент укладання оскаржуваного заповіту 15 січня 2016 року спадкодавець [PERSON] була абсолютно неспроможною розуміти значення своїх дій та керувати ними. Будь-які інші докази, на спростування висновку судово-психіатричної експертизи, інших доказів отриманих від правоохоронних органів, станції швидкої допомоги, довіреності від 22 січня 2016 року, окрім критично оцінених та відхилених судом показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відповідач суду не надала. У звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved