Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом (в подальшому змінений) до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі, який згодом за рішенням суду від 07.10.2015р. розірваний. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], 30.07.2002р. народження, що підтверджується даними свідоцтва про народження 1-СР №112779 від 25.09.2002р. Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 07.10.2015р. з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000грн. щомісяця, починаючи з 18.05.2015р. і до досягнення дитиною повноліття. Також зазначено, що син сторін проживає разом і позивачем та знаходиться на її утриманні. У зв»язку з погіршенням матеріального становища позивача, що спричинено втратою місця роботи, засобу заробітку, на даний момент є тимчасово безробітною та перебуває на обліку у центрі зайнятості населення, сплачені відповідачем аліменти не достатні для утримання та повноцінного розвитку дитини. При цьому, відповідач займається бізнесом (зареєстрований як ФОП та займається автоперевезеннями), має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки отримує значений стабільний заробіток, а також не має інших утриманців. Крім того, вказує, що син, враховуючи його вік, потребує значно більших матеріальних затрат, необхідних для забезпечення його життєдіяльності, навчання, розвитку. Розмір аліментних платежів, що визначений за рішенням суду від 07.10.2015р., є недостатнім для утримання дитини. Таким чином, позивач просить суд, - змінити розмір аліментів, що стягуються на користь [PERSON] на утримання [PERSON] за рішенням суду від 07.10.2015р. у справі №711/4307/15 та встановити їх в твердій грошовій сумі, а саме, - в розмірі 1500грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття; стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] змінені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Зазначили, що збільшення аліментів на 500грн. необхідне для придбання речей, харчування, навчання сина якому 15 років, оплати орендованого житла. Вважають розмір аліментів 1500грн. незначним для відповідача. На даний час вона не можу користуватися майном, яке за рішенням суду поділено між сторонами порівну. Крім того, в утриманні сина позивачеві допомагають її батьки. Перебуваючи на обліку в центрі зайнятості з 01.02.2017р., вона отримувала спочатку по 4тис.грн., а потім виплати почалися зменшуватися і на даний час складають бл. 2700грн. Вважає, що матеріальний стан відповідача покращився. Рішення суду про стягнення аліментів виконується через органи ДВС, на даний час заборгованості немає. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] просили відмовити у задоволенні позовних вимог, які є необґрунтованими. Відсутні докази, що матеріальний стан відповідача покращився, навпаки, - станом на час призначення аліментів його доходи складали більше бл. 8тис. грн.., ніж зараз бл.4тис.грн. Крім того, майно між бувшим подружжям поділено порівну; на даний час він не може у своїй підприємницькій діяльності використовувати транспортні засоби, оскільки на них накладено арешт майна у зв»язку з поділом майна. Заборгованості по аліментах немає; при спілкуванні із сином, він надає сину грошові кошти, окрім аліментних платежів. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що сторони по справі мають сина [PERSON], 30.07.2002р. народження (свідоцтво про направлення 1-СР №112779). Відповідно до рішення Придніпровського райсуду м. Черкаси від 07.10.2015р. з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн. щомісяця, починаючи з 18.05.2015р. і до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення виконується на підставі виконавчого листа через органи ДВС, заборгованість відсутня. Слід зазначити, що за вказаним судовим рішенням, станом на час його прийняття, судом були враховані обставини про те, що доходи [PERSON] в 2014 році складали 100000грн. 00коп. Також встановлено, що відповідач [PERSON] є ФОП за видом діяльності вантажний автомобільний транспорт (витяг з ЄДРПОУ від 19.09.2017р.). Як вбачається з даних податкової декларації платника єдиного податку ФОП за 2016 рік, доходи [PERSON] становлять 40тис.грн. 00коп. Отже, середньомісячний дохід складав близько 3300грн. Інформації про доходи ФОП за 2017 рік, немає, оскільки не закінчився звітний період. За даними, наданої позивачем довідки від 20.11.2017р., [PERSON] з 01.11.2017р. працює на посаді адміністратора ФО-П [PERSON] з окладом 3200грн.00коп. Відповідно до рішення апеляційного суду Черкаської області від 12.05.2017р. та рішення Придніпровського райсуду м. Черкаси від 14.07.2016р. майно між бувшим подружжям [PERSON] поділено порівну, в т.ч. нерухоме майно квартира та рухоме майно транспортні засоби. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. За приписами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України (в редакції, що набрала законної сили 08 липня 2017 року), способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України (в ред., що діє з 08 липня 2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України в ред., що діє з 08 липня 2017 року). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. При цьому, як зазначалось вище, батьки несуть рівні як права, так і обов»язки щодо утримання їхньої дитини. Таким чином, з»ясувавши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позивачем жодними належними, допустимими та переконливими доказами не доведено наявність обставин вважати, що на даний час, порівняно з датою прийнятого рішення від 07.10.2015р., - покращився матеріальний стан відповідача, або ж погіршився її, як одержувача аліментів. Відомості про те, що [PERSON] з січня 2017р. не працювала, т.я. втратила роботу і була позбавлена заробітку, спростовується даними її трудової книжки, яка досліджувалася під час розгляду справи, зокрема, - про те, що вона звільнилася з роботи за угодою сторін, тобто за своєї ініціативи. Крім того, в подальшому вона перебувала на обліку в центрі зайнятості і отримувала державну допомогу по безробіттю. Крім того, жодним чином не доведено факт того, що [PERSON] потребує більших витрат на розвиток, харчування, одяг та навчання, а також, що мати фактично понесла більші витрати на дитину за певний період часу. Договір від 01.09.2017р., укладений між Черкаською гімназією №9 та [PERSON] не доводить витрати, які фактично несе позивач в інтересах сина. Не є належним доказом щодо понесених позивачем видатків на дитину фотокопія товарного чеку від 04.10.2017р. Що стосується договору оренди житла від 03.11.2015р., то він не доводить обставин щодо необхідності винаймати житло, враховуючи наявність у [PERSON] на праві власності частини квартири, яка, до речі, - розділена між сторонами порівну. Крім того, відсутні й підтверджуючі платіжні документи на оплату такого орендованого майна. Отже, у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed