Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому вказала, що 16.05.2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, та 13.02.2007 року шлюб був розірваний.08.02.2007 року, на підставі договору дарування, позивачка набула у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .У квартирі, зареєстрований відповідач в якій він проживав протягом певного періоду часу після розірвання шлюбу.Станом на теперішній час, відповідач з 01.01.2017 року, тобто вже більше 2 років, у квартирі не проживає, з реєстраційного обліку у добровільному порядку, не знявся.Наявність реєстрації місця проживання відповідача у належній на праві приватної власності квартирі позивачки, заважає їй на власний розсуд вирішувати долю такого майна, володіти, користуватися та розпоряджатися таким майном на власний розсуд, вчиняти щодо нього юридично значимі дії, що в свою чергу призводить до порушення її права власності.Відповідач, жодних комунальних платежів за квартиру, в якій є зареєстрованим не сплачує, будь-яких інших витрат на утримання майна не здійснює та з моменту припинення проживання в такій квартирі її станом взагалі не цікавиться. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 17.04.2019 року було відкрито провадження по справі і визначена форма розгляду справи: за правилами спрощеного провадження. У встановлений ухвалою від 17.04.2019 року строк відповідачу на подання відзиву, від відповідача [PERSON] відзив не надійшов. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 130 ч. 10 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не з`явившись до органів пошти за її отриманням, хоча на офіційному веб-порталі суду було розміщено оголошення про час і місце розгляду справи, та виклик до суду. Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Судом були використані можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.05.2003 року, який було розірвано 13.02.2007 року шлюб був розірваний. Відповідно до договору дарування від 08.02.2007 року,посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Пянтковською О.Г., зареєстрований у реєстрі з №2-329, позивач [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] , що також підтверджується технічним паспортом квартири, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОП ЗМБТІ. Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Факт не проживання відповідача з 01.01.2017 року у спірній квартирі, крім тверджень позивача, підтверджується актом обстеження ЖБК «Протон-4» від 27.03.2019 року, письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , наданими до суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власниками спірної квартири, відповідач [PERSON] , не будучи власником вказаної квартири, зареєстрований в ній, на момент розгляду справи понад один рік у квартирі не проживає. Положення ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, регулюють права і обов`язки членів сім`ї(колишнього члена) власника квартири. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом не встановлено поважності причин не проживання відповідача у квартирі, а також не встановлено фактів чинення перешкод, з боку позивача, або інших осіб у користуванні відповідачем квартирою. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача законні обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved