Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 березня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований ВРАЦС по Уманському району Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №3 від 27 березня 2009 року. Від даного шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Через постійні конфлікти, суперечки спільне життя з відповідачем стало неможливим та нестерпним. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим шлюбні стосунки були фактично припинені. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Їхній з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Сім`я фактично розпалась. Разом вони не проживають вже більше року, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їхнього розлучення. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Всупереч зазначеній вимозі, відповідач свої обов`язки не виконує, дитині взагалі не допомогає. В зв`язку з чим вона вимушена ставити питання про стягнення аліментів з відповідача в примусовому порядку. Просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та відповідачем - [PERSON] , зареєстрований 27 березня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по Уманському району Уманського міськрайонного управління юстиції, актовий запис№3. Стягувати з [PERSON] , 1985 року народження, жителя с.Доброводи, Уманського району, Черкаської області, аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян щомісяця для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття та стягнути на її користь понесені судові витрати. До судового засідання позивачкою було подано на адресу суду заяву, про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги позивачка підтримує в повному обсязі, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Просить залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач, про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, у судові засідання не з`являвся, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, відзив на позов не подавав. Оскільки, позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, встановивши обствини справи та перевіривши їх доказами, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторонами по справі зареєстровано шлюб 27 березня 2009 року ВРАЦС по Уманському району Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено відповідний актовий запис за №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] .(а.с.6) Від подружнього життя сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 02 січня 2019 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 7, видане Уманським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.(а.с.7) Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ст. 55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За змістом ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у цьому випадку не може дати позитивного результату, а тому примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своїй заяві зазначила, що після розірвання шлюбу прізвище змінювати не буде. Окрім того, позивач ставить питання про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян щомісяця для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду. Разом з тим, даний розмір аліментів не відповідає допустимому розміру аліментів, що можуть стягуватися з платника аліментів. Достатнім, та таким, що відповідатиме інтересам дитини, є розмір аліментів - 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до повноліття дитини. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А відтак, аліменти підлягають стягненню на користь позивача з дня подання позовної заяви до суду, тобто, з 23.01.2019 року. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково, а відтак, слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, згідно ст. 5 ч. 1 п. 3 Закону України «Про судовий збір». Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. з вимог про стягнення аліментів та 768,40 грн. на користь позивача з вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: approved