Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі розміром 1000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня предявлення позову і до досягнення повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Підволочиського районного суду від 02 липня 2018 року. 19 травня 2010 року у них народився син [PERSON]. На даний час сумісне проживання припинено, дитина знаходиться на її утриманні. Враховуючи те, що [PERSON] аліментів нікому\~не платить,\~ домовленості\~про його\~участь в\~утриманні сина\~не досягнуто,відомості\~про його\~дохід їй\~невідомі,\~ а\~томупросить позов задовольнити. Ухвалою суду від 04 вересня 2018 року по даній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін . В судове засідання позивач не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, просить справу розглянути без його участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~247,179 ЦПК України, виходячи з наступного: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 02 липня 2018 року, що вбачається із рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/280/18. Рішення вступило в законну силу. Під час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серія І-ИД №114091, видане 01 червня 2010 року Оріховецькою сільською радою Підволочиського району Тернопільської області. Згідно з довідками виконкому Підволочиської селищної ради №307, 308 та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання №б/н від 21 серпня 2018 року, [PERSON] проживає у [INFO]. До складу її сімї входять: син [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; мати [PERSON], [INFO] Сімя проживає у житловому будинку заг. площею 60,3 кв.м., належному [PERSON]; займається тваринництвом. Крім того, згідно акту вбачається, що [PERSON] виховує синів одна. [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, матеріально не забезпечує. З довідки №1044, виданої Підволочиським РУСЗН 31 серпня 2018 року, вбачається, що позивач знаходиться на обліку управління та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям, загальний її дохід з лютого по липень 2018 року становить 7522,16 (сім тисяч пятсот двадцять дві гривні 16 копійок) гривень. Відповідно до довідки №1043, виданої Підволочиським РУСЗН 31 серпня 2018 року, вбачається, що позивач знаходиться на обліку управління та отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства ІІІ групи. Загальний дохід з лютого по липень 2018 року становить 8712 (вісім тисяч сімсот дванадцять) гривень. Судом встановлено, що [PERSON]. не зареєстрований і не проживає разом з сімєю, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання дитини Відповідач не надає. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів на малолітнього, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01 липня становить 1944 гривень. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання неповнолітньої дитини, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дітей. Враховуючи, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дітей, потреби у їх розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 184 СК України позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved