Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому із урахуванням уточнень просила збільшити розмір аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000 гривень щомісячно на кожну дитину. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 21 червня 2009 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який був зареєстрований Білоліською сільською радою Татарбунарського району Одеської області. За час перебування у шлюбі у них народилося діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 22 листопада 2016 року Татарбунарським районним судом Одеської області видано виконавчий лист про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - [PERSON]. та [PERSON] у розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми 18-річного віку. Відповідач за виконавчим листом аліменти сплачує нерегулярно, приблизно один раз на три місяці. Участь у житті дітей не приймає, додаткові витрати не сплачує, а сума аліментів 500 гривень є дуже мізерною для мінімального розвитку дитини. Крім того, вказує що відповідач не має інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. За таких обставин позивачка вважає, що у період до досягнення дітьми - [PERSON] та [PERSON] повноліття відповідач може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, у зв`язку із чим просить позов задовольнити та стягнути аліменти на утримання дітей. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 02.11.2019 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] , про час та місце судового розгляду повідомлена в установленому законом порядку, до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 62). Відповідач [PERSON] про час, дату та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, до судового засідання не прибув, розгляд справи просив проводити за його відсутності (а.с. 47, 61). Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази долучені до матеріалів справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, за час перебування в шлюбі у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). З копії виконавчого листа № 515/1097/16-ц (а.с.7), вбачається, що з відповідача постановлено стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, в розмірі 1000 грн. починаючи з 11 липня 2016 року до повноліття дочки [PERSON] , тобто до [INFO] року, та по 500 грн. щомісячно до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] . Згідно рішення Татарбунарського районного суду Одеської області по справі № 515/338/18 від 10 травня 2018 року (а.с.6), шлюб зареєстрований 21 червня 2009 року у виконавчому комітеті Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис № 8 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Також судом встановлено, що склад сім`ї [PERSON] є син [PERSON] , донька [PERSON] та донька [PERSON] , що підтверджується довідкою Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 303 від 30.07.2018 року (а.с.8). Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається із змісту позовних вимог, вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів обґрунтовані тим, що їй одній важко забезпечити дітям достатній рівень життя, а розмір аліментів, які повинен сплачувати відповідач 500 гривень, є значно нижчим від суми встановлено прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зважаючи на інтереси дітей, вищевказані обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумніву у суду. Суд приймає до уваги, що відповідач є працездатний, має можливість докладати зусиль для надання повноцінного утримання своїм неповнолітнім дітям. Судом враховано відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, а стан здоров`я та матеріальне становище дітей є задовільними. На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.11.2016 року на утримання дітей - [PERSON]. та [PERSON] у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, слід змінити та стягувати аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, враховуючи, що станом на 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 гривні, тому ставка судового збору в даній справі становитиме 768 гривень 40 коп., та які слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України,

Outcome: approved