Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 07.03.2019 сторони зареєстрували шлюб у Канівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 25. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Причиною припинення шлюбних відносин вказала те, що при вирішенні різних сімейних питань вони з відповідачем не приходили до спільної згоди, втрачено почуття кохання і взаєморозуміння, з 17.11.2019 року проживають окремо. Просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила розірвати шлюб, оскільки не вбачає та не бажає подальше сімейне життя з відповідачем. Після розірвання шлюбу позивач просила лишити їй шлюбне прізвище - « [PERSON] ». Також, просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати - сплачений судовий збір за подання позову до суду, посилаючись на те, що перебуває у декретній відпустці. Відповідач позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази у справі, заслухавши думку сторін, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 6) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , 07.03.2019 зареєстрували шлюб у Канівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 25. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » . Сторони проживали однією сім`єю, проте як зазначає позивач, вони як подружжя з листопада 2019 року не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. Позивач зазначила про відсутність намірів відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем. Відповідач теж не виявив намір зберегти шлюб. Сторони заперечували в наданні ними часу судом для можливого примирення, оскільки бажають розірвати шлюб. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось, відповідач визнав позов. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved