Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 11.11.2015 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від спільного проживання з відповідачем у них народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що за час спільного подружнього життя вона зрозуміла, що одруження з відповідачем було помилкою. Після шести місяців спільного проживання відповідач перестав утримувати сім'ю та приймати участь у вихованні дитини. Згодом він поїхав у відрядження і в сім'ю більше не повернувся, повідомив по телефону, що покинув сім'ю. З того часу вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просить його розірвати, прізвище після розірвання шлюбу змінити із «[PERSON]» на «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності від нього також не надходило, а тому справу, зі згоди позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.11.2015 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.11.2015 року (а.с. 9). Від спільного проживання у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що видно із копії свідоцтва про народження (а.с.7). Причиною розпаду сім'ї є те, що спільне проживання та шлюбні відносини сторін стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок між ними. Відповідач покинув сім'ю, сторони не підтримують жодних стосунків, протягом тривалого часу не спілкуються та проживають окремо один від одного. Шлюб носить формальний характер. Враховуючи відсутність між сторонами будь-яких відносин, відсутність у позивача бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.11.2015 року (а.с.9) видно, що після реєстрації шлюбу позивач [PERSON] змінила своє прізвище «[PERSON]» на прізвище - «[PERSON]». На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої змінити з «[PERSON]» на «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved