Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить визнати за нею право власності на: - житловий будинок А-1, житловою площею 69.1кв.м., загальною площею 102.1 кв.м., разом з належними до нього господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, сарай В, навіс Г, сарай Д, вигрібна яма Е, убиральня Ж, вимощення 1, ворота №1, огорожа № 3, огорожа № 4, ворота № 5, хвіртка № 6, розташований у [ADDRESS] ( ? частина, як належне мені майно колишнього колгоспного двору, ? частина як майно колишнього колгоспного двору чоловіка [PERSON], 1/8 частина як спадкове майно після смерті матері [PERSON] та 3/8 частини як спадкове майно після смерті батька [PERSON]), - земельну частку (пай ) у землі, яка перебуває у колективній власності Агроторгової фірми «Зоря» с. Жулин Стрийського району Львівської області розміром 1.80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), - земельну ділянку площею 1. 4971га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Жулинської сільської ради Стрийського району Львівської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , - земельну ділянку площею 0. 1859 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Жулинської сільської ради Стрийського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. та за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач, її батьки та її чоловік - відповідач [PERSON] були членами колгоспного двору, до майна якого належав житловий будинок А-1, житлової площі 69.1кв.м., загальної площі 102.1 кв.м., розташований у [ADDRESS]. До будинку відносяться господарські будівлі і споруди: сарай Б, сарай В, навіс Г, сарай Д, вигрібна яма Е, убиральня Ж, вимощення 1, ворота №1, огорожа № 3, огорожа № 4, ворота № 5, хвіртка № 6. Цей будинок досі зареєстровано за колгоспним двором, хоч 15.04.1991р. Поняття колгоспний двір було ліквідовано. Відповідач [PERSON] від своєї частки у вказаному майні відмовився на користь позивача, інша частина цього майна, а також вищевказані земельні ділянки перейшли до позивача в порядку спадкування після смерті її батьків, оскільки рідний брат позивача - відповідач [PERSON] спадщину після смерті батьків не прийняв. Разом з тим, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок, тому вона була змушена звернутись до суду із позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак на адресу суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо їх задоволення. Представник третьої особи Жулинської сільської ради Стрийського району Львівської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та вказав, що заперечень проти позову не має. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що позивач [PERSON], яка 27.05.1989 року зареєструвала шлюб з [PERSON], внаслідок чого змінила своє дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Як вбачається зі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, копія якого наявна в матеріалах справи, виданого 28.08.1987р. виконавчим комітетом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області, цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Згідно з витягом з погосподарської книги с.Жулин, виданим виконкомом Жулинської сілької ради, Стрийського району, Львівської області за №620 від 26.12.2017р., будинковолодіння [ADDRESS] рахується за громадянином [PERSON], зі складом сім'ї: дружина - [PERSON] - 1932 р.н., дочка - [PERSON] - 1964 р.н., зять - [PERSON] - 1963 р.н. Двір колгоспний. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності діючим ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки згадані вище правовідносини виникли до набрання чинності діючим ЦК України, то суд при розгляді даного спору у вказаній частині керується положеннями ЦК Української РСР 1963 року та діючими на той час законодавчими актами. Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться у Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 року. Як йдеться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення ст. ст. 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (тобто з 15.04.1991 року). Таким чином, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.01.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Так, відповідно до ст. ст. 120, 121 ЦК Української РСР 1963 року в редакції, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю, тощо. Відповідно до ст. ст. 120-127 ЦК Української РСР 1963 року в редакції, яка була чинною до 1991 року, колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб-членів колгоспу, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та задоволення сімейних потреб. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право згідно положень ст. 126 ЦК Української РСР 1963 року в редакції, яка була чинною до 1991 року, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до положень ст. 123 ЦК Української РСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у пп.а, г п.6 постанови від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 року голова та члени колгоспного двору не втратили право на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS]. За таких обставин, виходячи з рівного права усіх членів двору на їх спільне майно, суд приходить до переконання, що розмір часток у вищевказаному колгоспному дворі кожного його члена, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] становив по 1/4 частині. Разом з тим, до матеріалів справи додано письмові заяви відповідачів [PERSON], в якій він відмовляється від частки в майні колгоспного двору в користь позивача [PERSON]. Крім цього, як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] мати позивача - [PERSON] [INFO]. померла. За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як передбачено в статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначається в частині 1 статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з довідкою №621, виданою виконкомом Жулинської сільської ради Стрийського району Львівської області, на день смерті матері позивача [PERSON] - [PERSON] - [INFO], в господарстві були зареєстровані (по відношенню до померлої): чоловік - [PERSON], дочка - [PERSON], зять - [PERSON], внук - [PERSON], внучка - [PERSON]. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були її чоловік [PERSON], а також діти - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], однак останній за належною йому часткою у спадковому майні не звертався, з матір'ю не проживав, а тому спадщину не прийняв. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що належна [PERSON] ? частина жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування перейшла у рівних частках до позивача [PERSON] та її батька [PERSON] по 1/8 кожному. Крім цього, увійшла до складу спадщини після смерті [PERSON] та відповідно перейшла до позивача [PERSON] та її батька [PERSON] в порядку спадкування у рівних частках по ? кожному також земельна частка (пай), яка перебуває у колективній власності Агроторгової фірми «Зоря» с.Жулин Стрийського району Львівської області розміром 1.80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) від 25.03.1997р. серія [NUMBER], копія якого міститься в матеріалах справи. Вартість вказаного майна згідно з довідкою відділу Держгеокадастру у Стрийському районі Львівської області від 12.02.2018р. становить 12 241.31грн. Разом з тим, як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] батько позивача - [PERSON] [INFO] помер. Судом встановлено, що після його смерті до складу спадщини увійшли: земельна ділянка площею 1.4971га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Жулинської сільської ради Стрийського району Львівської області передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 01.11.2011р., серія [NUMBER]. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з довідкою відділу Держгеокадастру у Стрийському районі Львівської області від 08.02.2018р. становить 17 689.95грн.; земельна ділянка площею 0.1859 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Жулинської сільської ради Стрийського району Львівської області передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 07.11.2011р., серія [NUMBER]. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з довідкою відділу Держгеокадастру у Стрийському районі Львівської області від 08.02.2018р. становить 1309.77 грн.; 3/8 частин житлового будинку розташованого у.[ADDRESS] ( ? частина як майно колишнього колгоспного двору та 1/8 частина як спадкове майно після смерті дружини спадкодавця); а також ? частина земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності Агроторгової фірми «Зоря» с. Жулин Стрийського району Львівської області розміром 1.80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) як спадкове майно після смерті дружини спадкодавця. Позивач звернулася у Стрийську державну нотаріальну контору із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті її батька [PERSON], однак як вбачається з наявного в матеріалах справи листа завідувача Стрийської державної нотаріальної контори від 06.12.2017р., остання відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії заповіту, складеного [PERSON] 22.03.2017р., останній на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким належний йому житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] разом із господарськими будівлями, спорудами до нього, а також земельні ділянки заповів своїй дочці - [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно з довідкою №622, виданою виконкомом Жулинської сільської ради Стрийського району Львівської області, на день смерті батька [PERSON] - [INFO], позивач [PERSON] була зареєстрована разом із спадкодавцем, про відмову від спадщини не заявляла, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки від 18.01.2018 №147, виданої Стрийським МБТІ [PERSON], житловий будинок, господарські будівлі та споруди і [ADDRESS] дійсно має наступні характеристики: А-1 - житловий будинок, житловою площею 69.1кв.м., загальною площею 102.1 кв.м., Б - сарай, В - сарай, Г - навіс, Д - сарай, Е - вигрібна яма, Ж - убиральня, І - вимощення, №1 - ворота, №3 - огорожа, №4 - огорожа, №5 - ворота, №6 - хвіртка. Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що позивач має право на спадкування за законом після смерті своєї матері, право на спадкування за заповітом після смерті свого батька, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, а також беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] відмовився від належної йому частки у колишньому колгоспному дворі в користь позивача, а також відсутність інших членів колгоспного двору, які б претендували на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS], суд, дослідивши матеріали справи, давши належну оцінку зібраним доказам, приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними, такими, що знайшли своє належне обґрунтування в ході розгляду справи та підлягають до задоволення.

Outcome: approved