Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстровано 18 вересня 2015 року у виконавчому комітеті Дністрівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, актовий запис за № 04 та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Відповідач [PERSON] позов не визнав повністю та просить ще раз надати строк для примирення. Позивач [PERSON] пояснила, що вона не бажає проживати в шлюбі з відповідачем. Надані два місяці строку для примирення нічого не змінили і не зміниться нічого, якщо суд знову буде давати строк для примирення. Вона проживає з дитиною і з відповідачем проживати не бажає. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON], серії І-МИ №110036 від 18 вересня 2015 року, копія свідоцтва про народження [PERSON], серії І-МИ №239452 від 17.02016 року, довідка № 722 від 17.07.2017 року, видана Дністрівською сільською радою Кельменецького району Чернівецької області, копія паспорта громадянки України [PERSON], серії КТ 156813, виданий 08.02.2017 року Кельменецьким РВ УМВС. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Дністрівській сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що був зроблений актовий запис за № 04. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивачка категорично проти збереження шлюбу. В наданий судом строк для примирення подружжя не примирилося. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. В порушення ст.60 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Протягом наданого судом строку для примирення подружжя не примирилося. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved