Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] в м. Луганську Луганської області, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Протягом шести місяців вона не встигла подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, в зв`язку з тим, що [PERSON] помер у м. Луганську, на території якого ограни державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому факт смерті необхідно було встановлювати в судовому порядку. Перешкодою також слугувало те, що позивач фактично проживає в м. [ADDRESS] , що зараз є непідконтрольною уряду України територією. 03.08.2017 року позивач звернулась до державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Луганської області Кондратьева В.М. із заявою про прийняття спадщини, на що отримала роз`яснення щодо пропуску встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. У зв`язку із наведеним, просила суд визначити їй додатковий строк в два місяці для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, просила суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача Станично-Луганської селищної ради Луганської області у судове засідання не з`явився, про час дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із копії супровідного листа від 10 липня 2017 року №2217/17-ц Біловодського районного суду Луганської області, [PERSON] зверталась до суду із заявою про встановлення факту смерті та 10 липня 2017 року їй було надіслано копію рішення суду від 06 липня 2017 року по цивільній справі №408/2212/17 (а.с.27). З Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 липня 2017 року слідує, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 11 червня 1962 року підтверджується, що позивач [PERSON] дійсно є дружиною померлого [PERSON] (а.с.11) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.12-13), витягом про державно реєстрацію прав (а.с.14-15) та технічним паспортом на квартиру за вказаною адресою (а.с.16), також відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу частки житлового будинку (а.с.17-18) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.19-20). Як вбачається із довідки від 13.08.2017, виданої представником кв. комітету [PERSON] , позивач [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , тобто на території, де ограни державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.26). Із роз`яснення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори від 03.08.2017 №567/07-14 вбачається, що позивач зверталася до нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , але їй було роз`яснено, що вона не подала заяву про прийняття спадщини у зазначений законом строк, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину (а.с.28). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №55810527, виданої Станично-Луганською державною нотаріальною конторою 10.04.2019 вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилась. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Таким чином, оскільки факти, які викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачем [PERSON] строку прийняття спадщини слід визнати поважними, оскільки позивач, через незалежні від її волі обставини, не змогла вчасно звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини, а також за відсутності спору про спадщину, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved