Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач відзначила, що в 2007 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу в сторін є спільні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу діти постійно проживають з позивачем, відповідач проживає окремо. Позивач звернулася до Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради із заявою про визначення місця проживання двтей. 26.12.2018 року Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради № 01-21-1772 надано висновок про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з матір'ю. Позивач має самостійний заробіток, який достатній для утримання дітей, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно. У судове засідання позивач з'явилася, просила позов задовольнити з викладених у позові підстав та розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно письмових заперечень наданих суду 20.11.2018 року за вх. №124227/18 просив суд визначити час та місце побачень з дітьми по його першій вимозі в межах міста Одеса. Представник Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради не з'явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, зокрема висновок виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що в 2007 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу в сторін є спільні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу діти постійно проживають з позивачем, відповідач проживає окремо. Позивач звернулася до Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради із заявою про визначення місця проживання двтей. 26.12.2018 року Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради № 01-21-1772 надано висновок про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з матір'ю. Позивач має самостійний заробіток, який достатній для утримання дітей, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно. Згідно зі ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов'язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

Outcome: approved