Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 05 вересня 1998 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який наразі розірвано. В шлюбі в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Донька залишилася проживати разом з позивачкою. Відповідно до рішення суду відповідач сплачував на користь позивачки аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. На даний час спільна донька сторін досягла повноліття. Але разом з тим, вона навчається на першому курсі денного відділення факультету економіки та менеджменту Харківського національного університету будівництва та архітектури на бюджетній основі та на другому курсі заочного відділення за спеціальністю комп`ютерні науки Харківського національного університету будівництва та архітектури на контрактній основі . Мати [PERSON] не має змоги самостійно забезпечити своїй доньці належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального її розвитку. У зв`язку з чим позивачка вважає, що оскільки батько здоровий та працездатний, він може сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює в ВО «Торецьктепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго», на посаді головного інженера. Останнім часом Відповідач отримує високу заробітну плату. Крім того, позивачка зазначає, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб. Позивачка працює в ВП «Автобаза`ДП «Торецьквугілля», отримує невисоку заробітну плату, має тяжке матеріальне становище, коштів недостатньо для належного, необхідного забезпечення і утримання доньки. Крім того, позивачка зазначає, що їх спільна донька зазнала багато страждань в ході проведення антитерористичної операції у м. Торецьку (Дзержинську) та на сході України, а також зазнала багато переживань у зв`язку з тим, що відповідач покинув родину у цей дуже не простий час. Зазначені вище факти негативно вплинули на стан здоров`я дитини. Окрім цього дитина перенесла багато хвороб, перебуває на диспансерному обліку в амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 2 КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Торецька» з діагнозами: аутоімунний тиреоїдит, зоб 2 ступеня, синдром недіференцированої дисплазії зв`язкової тканини, ВСД по гіпотонічному типу, диспластична кардіопатія, сколіоз та потребує дороговартісного постійного лікування, що підтверджується довідкою сімейного лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 2 КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Торецька» [PERSON] . У зв`язку з викладеним, позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву в повному обсязі, наполягала на її задоволенні, щодо винесення заочного рішення - не заперечувала. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, проте у відкрите судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що 05 вересня 1998 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 25 квітня 2016 року у справі №225/1714/16-ц провадженні №2/225/695/2016 (а.с.15) У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області (а.с.6) Донька залишилася проживати разом з позивачкою (а.с.4, 9, 11) Відповідно до рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 15 квітня 2016 року у провадженні №2/225/694/2016 відповідач сплачував на користь позивачки аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття (а.с.13-14) На даний час спільна донька сторін досягла повноліття (а.с.7) Але разом з тим, [PERSON] навчається на першому курсі денного відділення факультету економіки та менеджменту Харківського національного університету будівництва та архітектури на бюджетній основі та на другому курсі заочного відділення за спеціальністю комп`ютерні науки Харківського національного університету будівництва та архітектури на контрактній основі (а.с.10, 36) Мати [PERSON] не має змоги самостійно забезпечити своїй доньці належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального її розвитку. Крім того, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 2 КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Торецька» з діагнозами: аутоімунний тиреоїдит, зоб 2 ступеня, синдром недіференцированої дисплазії зв`язкової тканини, ВСД по гіпотонічному типу, диспластична кардіопатія, сколіоз та потребує дороговартісного постійного лікування, що підтверджується довідкою сімейного лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 2 КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Торецька» [PERSON] (а.с.12) Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з ким вони проживають. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Судом взято до уваги, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дати та час судових засідань у справі, не спростував доводів, зазначених позивачкою у позовній заяві про те, що відповідач працює в ВО «Торецьктепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго», на посаді головного інженера, отримує високу заробітну плату, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, а також не має на утриманні інших осіб. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач має достатній заробіток для утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, оскільки протилежної інформації суду надано не було, а доводи позивачки спростовані також не були. Іншої інформації, що має істотне значення для вирішення справи по суті до суду не надходило. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач є батьком [PERSON] , з урахування відомостей про працевлаштованість відповідача у ВО «Торецьктепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго», суд приходить до висновку, що відповідач може здійснювати матеріальну допомогу на утримання дитини та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved