Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири № 13 в будинку № 53 на мікрорайоні сонячний, в м. Кривому Розі. В зазначеній квартирі значиться зареєстрованим місце проживання її колишнього чоловіка [PERSON], який протягом останніх декількох років за вказаною адресою не проживає, оскільки шлюб між ними розірвано 02.12.2015 року, та він з цього часу залишив квартиру, місце його мешкання їй не відоме. Вказані обставини в їх сукупності, на її переконання, є свідченням втрати [PERSON] права користування житловим приміщенням, перешкод в користуванні яким йому ніхто не чинив. Оскільки реєстрація відповідача в житловому приміщенні обмежує її права як власника та змушує нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за нього, за захистом своїх прав та інтересів позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленими, про дату, місце та час розгляду справи до зали судового засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. На праві приватної власності [PERSON] належить квартира №13, у будинку №53 на м-ні Сонячному, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджується: свідоцтвом про право власності на житло № С-136 від 06.03.2003 року (а.с .11), договором про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру від 30.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером № 2390 (а.с. 13-14), договором дарування квартири від 26.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 787 (а.с. 15), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 33). 23.07.2004 року позивач зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], та після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище Ярова на [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу по справі №214/4718/15-ц від 02.12.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10). Відповідно до довідки КОМ ДІС «НОВА КОМ» №4 від 11.12.2018 року та відповіді з адресно-довідкового підрозділу, з 27.08.2010 року та по теперішній час за вказаною вище адресою значиться зареєстрованим місце проживання [PERSON], [INFO] (а.с. 16, 21). Крім того, як вказувала позивач, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копією рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу по справі №214/4718/15-ц від 02.12.2015 (а.с. 9, 10), [PERSON] є колишнім чоловіком позивача. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом його сімї, у звязку з чим регулюються ст.405 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319, ч.1 ст. 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст. ст. 391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як вказувала позивач, [PERSON] в житловому приміщенні, розташованому за адресою: м-н. Сонячний, буд. 53, кв. 13, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, не проживає тривалий час, оскільки після розірвання шлюбу зібрав усі свої особисті речі, залишив квартиру. та його місце проживання їй не відоме. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується Актом мешканців будинку №53 на мікрорайоні Сонячний в м. Кривому Розі від 19.12.2018 року, відповідно до якого відповідач з 2015 року в квартирі № 13 вказаного будинку не мешкає (а.с. 17). Так судом встановлено, що відповідач по справі не мешкає в квартирі №13 в будинку № 53 на мікрорайоні Сонячний, в м. Кривому Розі, фактичне місце проживання останнього не відоме. Останній добровільно залишив дану квартиру та змінив місце мешкання. Зазначені докази в розумінні ст. 79 ЦПК України суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують дійсні обставини справи та доводи позивача стосовно відсутності відповідача [PERSON] понад 1 року за місцем його реєстрації. Оскільки відповідач в належному позивачеві житлі не проживає з початку 2015 року, в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а його реєстрація створює позивачеві перешкоди в користуванні належною їй власністю, обмежуючи майнові права [PERSON], яка вимушена сплачувати за відповідача [PERSON] додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених нею вимог та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м-н. Сонячний[ADDRESS], м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. За таких обставин, на основі повно і всебічно зясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 704,80 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1) На підставі викладеного,

Outcome: approved