Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі у розмірі 2000 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на недосягнення домовленості щодо участі відповідача, який проживає окремо з червня 2011 року, в утриманні дитини. Позивач подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач причин неявки суду не повідомив, відзиву не подав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29 вересня 2011 року рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2-438/11. Рішення набрало законної сили 09.10.2011 року. У шлюбі у сторін 27 квітня 2008 року народився син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ИД №069320, видане 08 травня 2008 року Новосілківською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області. Згідно з довідкою про склад сімї №3-423 від 12 вересня 2018 року та актом обстеження матеріально-побутових умов сімї №2248 від 18 вересня 2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована у [INFO]. До складу її сімї входять: син [PERSON], [INFO]; сестра [PERSON], [INFO], батько [PERSON], [INFO]. Сімя проживає у житловому будинку, площею 78 кв.м., займається тваринництвом; має у власності земельні ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства. [PERSON] розлучена, самостійно виховує сина. Батько дитини аліментів не сплачує, участі у вихованні сина не бере. Судом встановлено, що Відповідач, не зареєстрований і не проживає разом з сімєю, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання сина Відповідач не надає. Згідно з довідкою ТОВ «СЕ Борднетце Україна» №768 від 17 вересня 2018 року, позивач працює у ТОВ «Себн-УА» на посаді: вязальник схемних джгутів, кабелів та шнурів. Заробітна плата за період з березня по серпень 2018 року становить 56779,21 грн. [PERSON], [INFO], часто хворіє простудними захворюваннями, що стверджується довідкою №228 від 17 вересня 2018 року, виданою Новосілківською АЗПСМ. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів на неповнолітніх, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України). Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, станом на дату розгляду справи, - 1944 гривень. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання неповнолітньої дитини, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дітей. Крім того, судом не встановлено наявність у Відповідача достатності заробітку (доходу), що дає можливість присудити аліменти у мінімальному рекомендованому розмірі аліментів на одну дитину в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, потреби у її розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. Крім того, в силу ч. 1 ст.141 ЦПК України, з Відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 гривень судового збору. З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 184 СК України позовні вимоги належить задовольнити частково.

Outcome: partial