Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 березня 1994 року по 16 веренся 2019 року. В період шлюбу було набуте у власність нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1535 га, кадастровий номер 7125155100:01:000:6718 за адресою: [ADDRESS] . Позивач просила визнати вищезазначене майно спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ майна. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просили суд про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, про що подав відповідну заяву. Підтвердив, що майно, яке є предметом спору, придбане ним у шлюбі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. А відтак, суд вважає за можливе постановити рішення по суті спору в підготовчому судовому засіданні. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами 12 березня 1994 було укладено шлюб, який рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2019 року розірвано (а.с. 7-9, 36). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.11.2015, індексний номер 47945156 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2015, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1535 га, кадастровий номер 7125155100:01:000:6718 за адресою: [ADDRESS] , (а.с. 48-49). 04 січня 2019 року, тобто в період шлюбу, за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.39). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Та обставина, що вказане нерухоме майно є спільним майном подружжя сторонами не оспорюється. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. За змістом ч. 1 - 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Виходячи з встановлених обставин справи та змісту вказаних норм, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Оскільки обидві сторони звільнені від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved