Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради про стягнення коштів. Позов мотивує тим, що 25 квітня 2018 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Лубенською міською радою Полтавської області в особі управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради було укладено договір оренди нерухомого комунального майна. Відповідно до п. 5.9 договору сторони погодили, що зобовязання орендаря по сплаті орендної плати забезпечується у вигляді завдатку. 10.06.2014 року орендарем було сплачено на рахунок Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради завдаток на оренду нежитлового приміщення у розмірі 8887 грн. 00 коп. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.12.2017 року у справі №535/1124/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 11.04.2018 року встановлено, що дія договору оренди № 44 від 25.04.2014 року припинена, та припинені орендні правовідносини між сторонами. А отже позивач вважає, що сплачений на рахунок Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради платіж у розмірі 8887 грн. 00 коп. підлягає поверненню. На звернення позивача відповідач добровільно повернути вказані кошти відмовився. У звязку із викладеним, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 8887 грн. 00 коп., як майно набуте за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави. У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними і пояснив наступне. Відповідно до договору оренди від 25.04.2014 року №44 фізичній особі-підприємцю [PERSON] Управлінням з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради передано нежитлове приміщення для розміщення будинку краси. 01.06.2014 року нерухоме майно передано відповідачу на підставі акту приймання-передачі. Із 01.05.2016 року по 01.10.2017 року позивач у справі орендну плату за користування приміщенням не сплачувала внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 81331 грн. 21 коп., яка складається із заборгованості по орендній платі в розмірі 77126 грн. 80 коп та заборгованості по пені в розмірі 4204 грн. 41 коп. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22.02.2017 року, якою скасовано рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.12.2016 року визнано мирову угоду між сторонами. Згідно з умовами угоди [PERSON] визнала вимоги про дострокове розірвання договору оренди нежитлового приміщення, визнала заборгованість по сплаті орендної плати в сумі 81331 грн. 21 коп., яка складається із заборгованості по орендній платі в сумі 77126 грн. 80 коп. та заборгованості по пені в сумі 4204 грн. 41. коп. Крім того сторони домовились про розстрочку погашення заборгованості та сплату [PERSON] на користь Управління витрат по оплаті судового збору. 06.09.2017 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області ухвалено рішення у справі за позовом Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради до [PERSON] про спонукання до виконання мирової угоди, відповідно до якого стягнуто із [PERSON] на користь Управління заборгованість в сумі 24399 грн. 36 коп. Рішення звернуто до примусового виконання. Відповідач звертає увагу на те, що пунктом 10.11 Договору оренди передбачено, що при закінченні строку дії договору або при його достроковому розірванні чи припиненні сторони узгоджують можливість зарахування сплаченого орендарем завдатку в рахунок орендної плати або ж застосування відповідних норм ст.571 ЦК України. Статтею 571 ЦК передбачено, що у випадку порушення зобов'язання з вини боржника завдаток залишається у кредитора. Отже, оскільки порушення зобовязання сталося з вини [PERSON] відповідач вважає, що завдаток повинен залишитися у кредитора. Крім того, відповідач надав суду довідку № 01-13/483 від 21.06.2018 року, у якій вказано, що завдаток, сплачений [PERSON] згідно договору оренди у травні 2018 року зарахований в рахунок погашення заборгованості. Враховуючи викладене відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] до Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради про стягнення коштів в сумі 8887 грн. 00 коп. У письмових поясненнях позивач, заперечує проти доводів відповідача і вважає, що відповідач не надав доказів, які б підтвердили, що відповідач розпорядився завдатком відповідно до умов договору. Доводи відповідача про те, що він зарахував кошти в рахунок погашення орендних платежів у травні 2018 року не підтверджені належними доказами не вказано коли саме відбулось таке зарахування, за який період орендний платіж вважається погашеним, тому довідка №01-13/483 від 21.06.2018 на думку позивача не може вважатись належним доказом. Крім того, розрахунки заборгованості за договором оренди, надані під час розгляду справ (535/2599/16-4, 539/2599/16-ц) свідчать про те, що відповідач станом на 11.04.2018 року (на час ухвалення рішення Апеляційним судом Полтавської області у справі №535/1121/17) не здійснював зарахувань завдатку в рахунок погашення заборгованості по орендній платі. Позивач вважає, що Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради мало право розпорядитися завдатком до 23.05.2016 року протягом терміну дії договору, або під час закінчення його дії. Враховуючи викладене позивач вважає, що доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, відповідач не здійснював зарахування відповідних коштів, а тому безпідставно й незаконно утримує їх. При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні. 27.06.2018 року позивачем подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження із викликом сторін. Суд вважає, що в задоволенні вказаного клопотання слід відмовити з наступних підстав. Пунктом 1 частини 1 статті 274 ЦПК України визначено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Малозначними справами, відповідно до пункту1 частини 6, частини 9 статті 19 ЦПК України є справи у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня відповідного року. Станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762 грн, тобто справи у яких ціна позову є меншою, ніж 176200 грн. є малозначно і має розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження. При цьому позивачем не наведено виключних обставин, достатніх для призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 квітня 2018 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Управлінням з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради було укладено договір оренди нерухомого комунального майна № 44 від 25 квітня 2014 року, який набрав чинності 01.06.2014 року. Термін дії договору до 25.03.2017 року. Пунктом 5.9 вказаного договору передбачено, що зобовязання орендаря по сплаті орендної плати забезпечується у вигляді завдатку (ст.ст. 570, 571 ЦК України, ст. 199 ГК України) в розмірі не менше, ніж орендна плата за один місяць. Орендар сплачує завдаток на рахунок Орендодавця протягом 10 календарних днів з дня підписання договору. Орендар зараховує цей платіж як завдаток. На виконання вказаної умови договору позивачем 10.06.2014 року сплачено на рахунок Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради завдаток на оренду нежитлового приміщення у розмірі 8887 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №604931239 Позивач неналежним чином виконувала свої зобовязання за договором по оплаті орендної плати, внаслідок чого у неї за період з 01.05.2016 року по 01.10.2016 року утворилась заборгованість в сумі 77 126 грн 80 коп., крім того. за несвоєчасне виконання умов договору їй нараховано пеню в сумі 4 204 грн 41 коп. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28.02.2017 року у справі № 535/2599/16-ц за позовом Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради до [PERSON] про розірвання договору оренди, зобовязання повернути майно та стягнення заборгованості за договором оренди визнано мирову угоду між Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради та [PERSON] наступного змісту: - [PERSON] визнала позовні вимоги про дострокове розірвання договору оренди № 44 від 25 квітня 2014 року нежитлового приміщення площею 130,1 кв.м., вартістю 357684 грн. 00 коп. по [ADDRESS] та зобов'язалась до 21 березня 2017 року звільнити та повернути приміщення; - [PERSON] визнала заборгованість по сплаті орендної плати в сумі 81331 грн. 21 коп., яка складається із заборгованості по орендній платі в сумі 77126 грн. 80 коп. та заборгованості по пені в сумі 4204 грн. 41. коп.; - Сторони домовились про розстрочку погашення заборгованості в сумі 81331 грн. 21 коп. до 31 грудня 2017 року рівними частками щомісячно; - [PERSON] зобовязалась сплатити на користь Управління судовий збір в сумі 4134 грн. Ухвала набрала законної сили 28.02.2017 року. Позивач неналежним чином виконує свої зобовязанні, передбачені умовами вказаної мирової угоди, внаслідок чого рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.09.2017 року у справі №535/1544/17 за позовом Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради до [PERSON] про спонукання до виконання мирової угоди позов задоволено: стягнуто із [PERSON] на користь Управління 24399 грн. 36 коп. заборгованість на виконання умов мирової угоди, визнаної ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22.02.2018 року у справі № 535/2599/16-ц. Крім того, рішенням Лубенського міськрайонного суду від 12.12.2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 11.04.2018 року, відмовлено в задоволенні позову про стягнення заборгованості по орендній платі за період з 01.10.2016 року по 21.03.2017 року, а також пені, нарахованої за несвоєчасне виконання цього зобовязання. Рішення суду мотивоване тим, що в звязку з припиненням господарської діяльності ФОП [PERSON], підстави для нарахування їй орендної плати в межах господарського договору № 44 від 25 квітня 2014 року за період з 01.10.2016 року по 21.03.2017 року відсутні. Позивач вважає, що між сторонами відсутні будь-які зобовязання за господарським договором № 44 від 25 квітня 2014 року. Під час дії договору відповідач не скористався своїм правом задовольнити свої вимоги за рахунок суми завдатку, натомість використав судовий порядок вирішення спору. Внаслідок укладання мирової угоди між сторонами виникли нові зобовязальні відносини, не забезпечені вказаною сумою завдатку. Відтак, вказана сума коштів утримується відповідачем без достатньої правової підстави і відповідно до ст.1212 ЦК України підлягає поверненню позивачу. 16.05.2018 року [PERSON] звернулась до Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради із заявою про повернення їй завдатку в сумі 8887 грн. 00 коп. Однак, відповідач відмовив [PERSON] у поверненні вказаних коштів у звязку із порушенням нею істотних умов договору оренди, які полягали в несплаті орендної плати за користування обєктом оренди. Вказав, що завдаток в сумі 8887 грн. 00 коп., що був сплачений ФОП [PERSON] згідно договору оренди №44 від 25.04.2014 року, у травні 2018 року зарахований в рахунок погашення заборгованості, про що надав власноручно складену довідку № 01-13/483 від 21.06.2018 року. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду про стягнення суми сплаченого завдатку - 8887 грн. 00 коп. Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини 1 стаття 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 статті 570 ЦК України встановлено, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно із частиною 1 статті 571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Завдаток характеризується тим, що він одночасно виступає і засобом платежу і способом забезпечення виконання зобовязань. Завдаток виплачується стороною, яка зобовязана сплачувати платежі за договором наперед до моменту настання строку платежу. У разі неналежного виконання забезпеченого завдатком зобовязання вартість завдатку утримується для погашення належних з боржника платежів. Пунктом 5.6. договору сторонами погоджено, що орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків його господарської діяльності в безготівковому порядку на розрахункові рахунки, вказані орендодавцем, не пізніше 25-го числа поточного (розрахункового) місяця. Тобто, при порушенні зобовязання орендодавець мав можливість, відповідно до умов договору утримати вартість завдатку для погашення заборгованості по орендній платі. Виходячи зі змісту статті 631 ЦК України сторони договору можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору протягом строку дії договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 653 ЦК України передбачено правові наслідки зміни або розірвання договору, відповідно до яких у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Протягом строку дії договору відповідач не скористався позасудовим порядком захисту свого права, а саме шляхом утримання вартості завдатку, сплаченого позивачем на його рахунок, для погашення належних з боржника платежів, тобто не скористався ним як засобом забезпечення зобовязання. В свою чергу відповідач звернувся до суду із позовом про розірвання договору оренди, зобовязання повернути майно та стягнення заборгованості за договором оренди, тобто обрав судовий спосіб захисту свого порушеного права. Під час розгляду справи сторони дійшли згоди щодо укладання мирової угоди про розірвання договору №44 від 25.04.2014 року, розстрочку погашення заборгованості в сумі 81331 грн. 21 коп. до 31 грудня 2017 року рівними частками щомісячно. Таким чином, сторони домовилися припинити свої попередні зобовязальні відносини і створили новий вид зобовязання. При цьому жоден пункт мирової угоди не вказує на те, що її умови будуть забезпечені завдатком в сумі в сумі 8887 грн. 00 коп., попередньо сплаченим позивачем. В свою чергу сторони жодним чином не обумовили в мировій угоді реалізацію завдатку. Таким чином, дії відповідача по зарахуванню суми завдатку в рахунок погашення заборгованості за договором, який припинив свою дію, не відповідають вимогам закону та умовам мирової угоди. Крім того, згідно зі стаття 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 3 статті 6 передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. В пункті 10.11 договору сторони визначили, що при закінченні строку дії договору або його достроковому розірванні чи припиненні Сторони узгоджують можливість зарахування сплаченого Орендарем завдатку в рахунок орендної плати або ж застосування відповідних норм ст. 571 УЦ України. Тобто визначили додаткову умову реалізації суми завдатку шляхом узгодження зарахування завдатку в рахунок орендної плати або ж застосування відповідних норм ст. 571 УЦ України. Доказів виконання відповідачем вказаного пункту договору відповідачем суду не надано. Вказані обставини додатково вказують на те, що відповідач зарахував суми завдатку в порушення порядку, встановленого договором. Крім того, такий підхід відповідача призводить до штучного збільшення заборгованості позивача. Так, при реалізації відповідачем суми завдатку в рахунок погашення заборгованості за один з місяців, сума пені за такий місяць не нараховується. В свою чергу відповідач спочатку нарахував пеню на заборгованість за весь період, і лише після цього реалізував суму завдатку. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами позивача відносно того, що відповідач утримує кошти, сплачені в межах господарського договору оренди №44 від 25.04.2014 року у виді завдатку, без достатньої правової підстави, а тому в силу ст.1212 ЦК України, вони підлягають поверненню позивачу, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved