Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобов`язати ТОВ «Житлосервіс-КР» списати заборгованість на особовому рахунку за адресою [ADDRESS] за нараховані комунальні послуги з утримання будинку та території у сумі 2366,44 грн. Встановити юридичний факт відсутності заборгованості та послуг за утримання будинку та території у [PERSON] перед ТОВ «Житлосервіс -КР» за адресою [ADDRESS] , а також визнати, що вищезазначена заборгованість нарахована без достатніх правових підстав. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що неповнолітній [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , але фактично вона мешкає разом з нею з 2006 року за адресою [ADDRESS] . Відповідно до цього ж рішення за неповнолітньою [PERSON] було закріплено житло, а саме квартира [ADDRESS] , де раніше проживали родичі дитини. В спірні квартирі на той час мешкав дідусь [PERSON] та її мати [PERSON] . Однак, [PERSON] була позбавлена батьківських прав у 2006 році, а в 2010 році вона померла. [PERSON] з онукою не спілкувався, тому про те, що він також помер [INFO] їй стало відомо лише 2018 року. У цей період і вдалося з`ясувати, що вищезазначена квартира перебувала у приватній власності померлого. На момент оформлення права власності на квартиру за неповнолітньою [PERSON] у квартирі була накопичена заборгованість за послуги з утримання будинку на території в сумі 2366,44 грн. Малолітня на момент виникнення заборгованості у даній квартирі не проживала та мешкала за адресою опікуна. Тобто вона не була власником житла, не укладала договорів на послуги з утримання будинку та території з відповідачем та не отримувала даних послуг у період виникнення заборгованості. Зараз через наявну заборгованість колишнього власника по оплаті за комунальні послуги неповнолітня дитина не може отримати субсидію, скористатися державними гарантіями для захисту своїх житлових прав Крім того, звертає увагу суду, що між [PERSON] та відповідачем не виникло відносин, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки відповідач не надав послуги з утримання будинку та території саме неповнолітній дитині, їх отримували та користувались інші споживачі. Від відповідач на адресу суду найшов відзив, з якого вбачається, що представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог за таких підстав. ТОВ «Житлосервіс-КР», як виконавець повинен забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обкладання будинків, кварти, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлантації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходи, щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором або/та законодавством. Формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється по кожному будинку окремо відповідно до Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Додатком до зазначеного порядку визначено перелік обов`язкових послуг, які повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій. Також пунктом 5 Порядку встановлено, що калькуляційною одиницею послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій є 1 м2 загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи, і відповідно кількість зареєстрованих/ проживаючих в квартирі осіб, не впливає на суму нарахувань за надання зазначених комунальних послуг. Представник відповідача, також зазначає, що всі витрати на послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території розраховується на сумарну загальну площу, зазначену у технічному паспорту житлового будинку (гуртожитку), квартири (житлових приміщень у гуртожитку) та нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку). Крім того, зазначає, що відповідно до ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно що належить йому. Відповідно до інформації про стан особового рахунку дана заборгованість утворилась станом на 01.01.2019 року, в той час як [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою [ADDRESS] . КВ. з відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2017 року. Відповідно до Правил опіки та піклування, що затвердженні Наказом № 34 від 26.05.1999 року Державним комітетом України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, міністерства охорони здоров`я України та Міністерства праці та соціальної політики України, опікун зобов`язаний не тільки піклуватись піклуватися про особистість підопічного, його здоров`я, але і здійснювати захист його прав та інтересів. Опікун зобов`язаний піклуватись про забезпечення використання майна в інтересах підопічного. Опікун має право управляти майном підопічного на його користь та витрачати суми, які належать підопічному з різних поточних надходжень в інтересах підопічного, що передбачено п. 4.9 і п. 4.10 Правил опіки та піклування, а також ст. 72 ЦК України. 31 травня 2019 року від представника позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] в судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача Савчук С.С. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав їх необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Тому, просив суд з урахуванням обставин викладених у відзиві. Відмовити в задоволенні позивних вимог в повному об`ємі. Представник третьої особи Павлова Н.Г [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи приходить до такого висновку. Відповідно до Довідки виданої «Житлосервіс-КР» від 21.08.18 року [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 4). Згідно рішення виконавчого комітету Саксаганської районної ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15.03.2005 року № 138/3 призначено [PERSON] , 1958 року народження, опікуном малолітньої, позбавленої батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , до вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав матері дитини. Зобов`язано [PERSON] забезпечити належний рівень виховання і утримання малолітньої та її повноцінний соціально-правовий захист. Закріплено за малолітньою [PERSON] житло за адресою: [ADDRESS] . Персональну відповідальність за збереження закріпленого житла покласти на директора комунального житлового підприємства № 19 Кучерука та опікуна [PERSON] ( а.с.5-5 зворот). Відповідно до листа-відповіді від 18.10.2018 року наданого Директором ТОВ «Житлосервіс-КР» [PERSON] .А ТОВ «Житлосервіс-КР» за результатами проведення конкурсу з визначення управителя будинку, споруди, або групи будинків в Саксаганському районі та на підставі укладеного договору з Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міської ради на надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Саксаганському районі з 01.12.2014 року є управителем Саксаганського району м. Кривого Рогу та надавачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі за адресою [ADDRESS] . Відповідно до наданих [PERSON] , копій документів, житлове приміщення за адресою [ADDRESS] закріплене за [PERSON] . [PERSON] згідно рішення виконкому Саксаганської районної у місті ради від 15 березня 2006 року. Відповідно до вищезазначеного рішення [PERSON] було призначено опікуном малолітньої [PERSON] та покладено на неї відповідальність за збереження закріпленого житла. Відповідно Правил опіки та піклування та Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини передбачено, що якщо з квартири вибули діти і членів їх сім`ї не залишилось, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до досягнення ними повноліття і повернення від опікуна. Кошти, одержані орендодавцем, використовуються під контролем органів опіки та піклування на потреби вихованців, оплату комунальних послуг та утримання житлового приміщення у належному стані. У випадках коли житло не здається, орган опіки контролює вирішення питання призначення субсидії ( а.с. 7-7 зворот). Згідно повідомлення про надання субсидії, субсидію припинено з 01.01.2019 року із за не оплати послуг ( а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] ( а.с. 10). Згідно Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Саксаганському районі та Додатку до Договору «Житлосервіс-КР» житло сервіс є управителем в тому числі і будинком 3 по вул [ADDRESS] в м. [ADDRESS] . Відповідно до інформації по особистому рахунку [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] , заборгованість за утримання будинку та території станом на 03.2019 року становить 2680,65 грн. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] нерухоме майно однокімнатну квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] ( а.с 46). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2018 року [PERSON] , [INFO] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] ( а.с.54). За правилами ч. 1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3\~статті 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст.\~7,\~13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього\~Закону\~в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до\~ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Згідно п. 5. ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так в судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами спору не укладався. Разом з тим, слід зазначити, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підпунктом 1 пункту 30 Правил надання послуг - з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, і такий висновок узгоджується із вимогами закону та практикою Верховного Суду України (постанови від 10 жовтня 2012 року № 6-110 цс12 та від 30.10.2013 року № 6-59цс 13). Доказів того, що ТОВ «Житлосервіс-КР» не надає житлово-комунальних послуг за адресою [ADDRESS] або надає їх не в повному обсязі, ні позивачем ні представником позивач не доведено. Крім того, судовим розглядом встановлено, та підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.03.2018 року серії ННВ № 714003 [PERSON] , [INFO] успадкувала після смерті [PERSON] належне йому майно, а саме однокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, якщо говорити про питання погашення спадкоємцем боргів спадкодавця за несплачені комунальні послуги, то відповідно до ст.1268\~ЦКУ\~не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а, отже, під час прийняття спадщини на нерухомість, спадкоємець не вправі відмовитись від прийняття обов`язку щодо сплати боргів за комунальні послуги, акумульовані спадкодавцем нерухомості. Крім того, враховуючи приписи ст.1282\~ЦКУ\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, за умови дотримання кредитором строків пред`явлення вимог до спадкоємців, передбачених ст.1281\~ЦКУ. Таким чином неповнолітня [PERSON] приймаючи спадщину за законом у вигляді нерухомого майна прийняла у спадок борги спадкодавця за несплачені комунальні послуги. Проте,\~згідно зі\~статтею 1\~Конвенції про\~права дитини,\~дитиною є\~кожна людська істота до досягнення нею 18-річного віку, якщо за законом, що застосовується до даної особи, вона не досягне повноліття раніше (наприклад,\~у разі реєстрації шлюбу фізичної особи, яка не досягла повноліття з моменту реєстрації шлюбу; повна цивільна дієздатність може бути надана фізичній особі, яка досягла шістнадцяти років і працює за трудовим договором, а також неповнолітній особі, яка записана матір`ю або батьком дитини; після набрання законної сили рішенням суду про надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності). Статтею 6 Сімейного кодексу України, встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття,\~малолітньою\~вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років (стаття 31 Цивільного Кодексу України),\~неповнолітньою\~вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (стаття 32 Цивільного Кодексу України). Захист прав і законних інтересів дитини відповідно до норм Сімейного кодексу України покладається, в першу чергу, на сім`ю, органи опіки та піклування, прокуратуру, суд. Як вбачається з матеріалів справи піклувальником неповнолітньої [PERSON] є [PERSON] . Як на підставу задоволення позовних вимог позивач та її представник посилаються на те, що неповнолітня [PERSON] у спадковій квартирі не проживає, то послуги надані відповідачем не отримує. Тому заборгованість нарахована на особистий рахунок відкритий на ім`я померлого [PERSON] , яка становим на 01.01.2019 року складає 2366,44 грн. підлягає списанню. Однак, суд не може погодитись з вищезазначеною позиціє позивача за таких підстав. Відповідно до\~п.п.\~4.3,\~4.4,\~4.5,\~4.6\~Правила опіки\~та піклування\~затверджених Наказ\~Державного комітету\~України у\~справах сім`ї\~та молоді,\~Міністерства освіти\~України,\~Міністерства охорони\~здоров`я\~України,\~Міністерства праці\~та соціальної\~ політики\~України \~26.05.99\~ N\~4/166/131/8\~(\~далі-Правил)\~опікуни \~(піклувальники)\~над неповнолітніми\~зобов`язані\~виховувати \~підопічних \~у \~дусі \~загальноприйнятих моральних\~норм,\~піклуватися \~ про\~ їх\~ здоров`я,\~духовний і\~фізичний \~розвиток,\~навчання,\~ готувати\~їх до\~праці та\~самостійного життя,\~захищати їх\~права та\~інтереси.\~Опікуни \~при \~здійсненні \~прав і\~виконанні \~обов`язків\~підопічних укладають\~угоди від\~імені та\~в інтересах\~підопічних,\~діючи як\~їх законні\~представники згідно\~з чинним\~законодавством. Опікуни\~над дієздатними\~ особами\~надають цим\~особам допомогу\~при здійсненні\~ними своїх\~прав та\~виконанні обов`язків,\~а також\~оберігають їх\~від зловживань\~з боку\~третіх осіб. Опікуни над неповнолітніми дають згоду на укладання тих угод, які згідно з законом ці особи не мають права укладати самостійно. Згідно п. 6.4. Правил приватизоване житлове приміщення за наявності згоди органів опіки та піклування за його місцезнаходженням може бути передане усиновителем, опікуном (піклувальником), родичами, батьками-вихователями чи прийомними батьками, які виховують і утримують дитину, в оренду на підставі відповідних договорів. Кошти, одержані орендодавцями, використовуються під контролем органів опіки та піклування на потреби вихованців, оплату комунальних послуг та утримання житлового приміщення у належному стані. Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що саме на піклувальника неповнолітньої [PERSON] покладається обов`язок, щодо утримання житлового приміщення належного на праві приватної власності останньої. Таким чином, враховуючи вищезазначені норми права, беручи до уваги рішення виконавчого комітету Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу від 15 березня 2006 року № 138/3, обов`язок щодо утримання та збереження закріпленого житлового приміщення за [PERSON] , а саме квартири [ADDRESS] покладений на опікуна ( піклувальника). Тому, борг отриманий неповнолітньою від спадкування виплачується її представником опікуном ( піклувальником). Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 8 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Між сторонами по справі виникли правовідносини, що регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», яке не містить норми, за якими заборгованість за межами строку позовної давності, за фактично надані послуги, може бути списана. Для розв`язання проблеми погашення заборгованості населення за спожиті житлово-комунальні послуги Верховною Радою України було прийнято Законом України від 20 лютого 2003 року № 554-IV «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію». Відповідно до статті 1 зазначеного Закону, заборгованість реструктуризується у визначеному порядку і проводиться на строк до 60 місяців - залежно від суми заборгованості та рівня сукупного доходу сім`ї на дату реструктуризації. Для реструктуризації заборгованості громадяни укладають з підприємствами - надавачами житлово-комунальних послуг договори про щомісячне рівномірне погашення реструктуризованої заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за житлово-комунальні послуги Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень статей 11,15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Покладення зобов`язання на відповідача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Нормами діючого законодавства не встановлено процедури визнання заборгованості за житлово-комунальні послуги такою, що підлягає скасуванню та не визначено механізму його списання. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Разом з тим, зазначений перелік способів захисту не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п.10\~ст.16 ЦК України\~суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або Законом. Однак, ні договором, ні нормами чинного законодавства не передбачено такого способу захисту прав споживача, як зобов`язання списання заборгованості. Отже, зобов`язання відповідача щодо скасування заборгованості за послуги з управління багатоквартирними будинками не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту прав. З розрахунку заборгованості долученого відповідачем до відзиву вбачається що особовий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] . Доказів того, що позивач зверталась до ТОВ «Житлосервіс-КР» для укладення договору та відкриття особового рахунку на ім`я [PERSON] матеріали справи не містять. В свою чергу, право власності зобов`язує, обов`язок щодо належного утримання будинку та оплати за житлово-комунальні послуги покладається на власника. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає Таким чином, суд повно і всебічно з`ясував обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених наданими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку про відмову в його задоволеності в повному обсязі.

Outcome: dismissed