Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані позивач, її дочка, а також онук - [PERSON], який є відповідачем по справі. Однак, фактично відповідач у будинку не проживає з 2014 року, житло залишив добровільно, витрат по утриманню квартири та оплаті комунальних послуг не несе, його особисті речі в квартирі відсутні. Вказані обставини перешкоджають позивачці вирішити питання щодо утримання квартири, отримання субсидії. Позивач прохає визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом [ADDRESS], з подальшим зняттям його з реєстрації за вказаною адресою. При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні з викликом сторін. Позивач направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ст.ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідачів про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, оскільки в судове засідання відповідач не з'явився, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], в порядку спадкування ? частини за законом та ? частини - за заповітом, є власником квартири [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. /а.с.6, 7/ Згідно акту житлово-будівельного кооперативу «Супутник» за вказаною адресою зареєстрований, але фактично не проживає [PERSON], [INFO], місце його проживання невідоме. /а.с.8/ Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України гарантує право кожному на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, оскільки відповідач без поважних причин понад рік - з 2014 року, не проживає в квартирі, належній позивачу, не користується даним житлом, не з'являється в ньому, хоча перешкод в цьому йому ніхто не чинить, дане житло залишив добровільно, не є його співвласником, не несе жодних витрат по його утриманню, добровільно не знімається з реєстрації в ньому, суд вважає за необхідне задовольнити позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved