Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,97 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що перебуває у колективній власності КСП «Коцюбинське» с. Великий Острожок Хмільницького району Вінницької області, що належало [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач посилається на те, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] яка за життя склала заповіт і все своє майно заповіла позивачу. Позивач фактично прийняла спадщину, оскільки до дня смерті спадкодавця постійно проживала разом з нею, доглядала її, а після смерті взяла на себе всі витрати по проведенню обряду поховання, а також по даний час використовує спадкове майно за призначенням та сплачує всі витрати по його утриманню. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не мала змоги, в зв'язку з відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0092503, який був втрачений. Крім позивача спадкоємців за законом та за заповітом не має. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 03.02.2004 року у віці 82 роки померла спадкодавець [PERSON], яка постійно проживала в с. Великий Остріжок Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить право на земельну ділянку розміром 3, 97 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Великоострожоцької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке належало спадкодавцю відповідно до сертифікату на право на земельну часку (пай) серії ВН № 0092503, виданого 15 липня 1997 року на підставі рішення Хмільницької районної державної адміністрації №35 від 10.02.1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 335. На час відкриття спадщини разом з спадкодавцем [PERSON] постійно проживала [PERSON], яка прийняла спадщину, оскільки протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємці, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, вони не заявили про відмову від неї. Згідно заповіту від 03.08.2001 року, спадкодавець [PERSON] заповіла все своє майно позивачу [PERSON] Крім позивача, спадкоємців першої черги за законом та таких, які мають право на обов'язкову частку в спадщині не має. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом в позивача не представляється можливим, в зв'язку з відсутністю оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), який був втрачений. Відповідно до п. 4. 12 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. За відсутності у спадкоємця необхідних документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину після померлої, вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки позивач підтримує їх, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі ст.ст. 1220-1225, 1268-1270, 1272-1275, 1278 ЦК України та

Outcome: approved