Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права\~власності на\~житловий будинок в порядку набувальної давності. В обґрунтування вимог зазначила, що 09.06.1998 року за договором купівлі-продажу, зареєстрованим на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в місті Димитров (Мирноград), вона придбала у відповідача [PERSON] будинок [ADDRESS] з усіма надвірними будівлями. Договір нотаріально не посвідчувався. Маючи намір розпорядитися своїм майном, вона дізналася у нотаріуса про те, що угоди, які нотаріально не посвідчені, є недійсними. Зазначаючи на тому, що вона більше 21 року відкрито, добросовісно і безперервно володіє зазначеним будинком, повністю утримуючи його та сплачуючи за нього комунальні послуги, позивачка просить суд визнати за нею право власності на зазначений будинок в порядку набувальної давності. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею вимоги, зазначаючи на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу на регіональній товарній біржі, вона не знала, що в подальшому цей договір підлягає нотаріальному посвідченню, дізнавшись про це у нотаріуса, коли виникло питання розпорядження правом власності. Оскільки вказана обставина перешкоджає повноцінному розпорядженню нею правом власності і місце фактичного перебування продавця їй невідомо, просила суд її вимоги задовольнити. Відповідач, судовий виклик якого здійснювався у відповідності з вимогами процесуального закону за останнім відомим місцем проживання та шляхом оголошення його про виклик до суду на веб-сайті судової влади, до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, з огляду на що суд зі згоди позивача відповідно до положень ст.280 ЦПК України здійснює судовий розгляд справи у заочному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 09.06.1998 року за реєстровим №55 на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в м.Димитров був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким відповідач [PERSON] продав, а позивач [PERSON] купила будинок загальною площею 85,7 квадратних метри, в тому числі жилою 47,4 квадратних метри, розташований за адресою: [ADDRESS] . Продаж вчинено за 2000 гривень, які продавець отримав від покупця до підпису цього договору (а.с.10). Даний договір нотаріусом посвідчено не було. \~ \~ \~ \~22.06.1998 року вказаний будинок був зареєстрований за позивачкою в бюро технічної інвентаризації м. Димитрова за реєстровим №27 реєстрової книги №96, стор.96 (а.с.11). \~ \~ \~ \~Позивач зареєстрована і проживає в купленому будинку з 29.11.2000року. З підстав недотримання нотаріальної форми на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР, на час дії якого укладалася угода, і статті 49 Закону України «Про власність» договір недійсним не визнавався. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами. Згідно з положеннями ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частиною першою\~ статті 344 Цивільного Кодексу\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, а також відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. За змістом п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за 3 роки до набрання чинності цим Кодексом. Як встановлено судом, володіння позивачкою будинком розпочалося до набрання законної сили Цивільним Кодексом 2000 року і було добросовісним, відкритим та не переривалось протягом всього строку набувальної давності, що надає їй правові підстави претендувати на набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України. Приймаючи до уваги наведене та враховуючи доведеність факту безперервного, відкритого і добросовісного володіння позивачкою будинком протягом 21 року, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання за нею права власності на спірний будинок в порядку набувальної давності підлягають задоволенню. На пiдставi ст.41 Конституції України, ст.ст. 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved