Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ майна, в якій зазначає, що 21 вересня 2012 року зареєстровано шлюб між сторонами, від шлюбу сторони дітей не мають, через різні характери та погляди на життя постійно виникають сварки та суперечки, в даний час вони не підтримують ніяких стосунків, оскільки проживають окремо останні півроку. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе. У зв'язку з наведеним позивач просила шлюб між сторонами розірвати. Крім того, позивач вказує, що в час спільного проживання за спільні кошти сторонами було придбано будинок та земельну ділянку, які розташовані в [ADDRESS], тому вона також просить визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного майна. З урахуванням уточнених у подальшому позовних вимог [PERSON] просила: -розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21 вересня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1659, -в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] визнати за кожним із них право особистої приватної власності на ? частину садового будинку загальною площею 174,20 кв.м., розташованого за адесою: [ADDRESS]; земельної ділянки загальною площею 0,0888 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для садівництва, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район с. Підгірці, Садове товариство «Підгірці». Під час розгляду справи відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в якому посилаючись на отримання позики під шлюбу і використання її на придбання спільної власності - об'єктів нерухомого майна, просив в порядку поділу спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] визнати за кожним із них по ? частині боргових зобов'язань щодо стягнення на користь [PERSON] боргу в розмірі 2 056 000 грн., що складає по 1 028 000 грн. за кожним. До участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог за зустрічним позовом було залучено [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали первісні позовні вимоги з урахуванням уточнень в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечили повністю, посилаючись на придбання спірного майна в період шлюбу, недоведеність отримання і використання позики для потреб сім'ї, використання власних коштів позивача та наданих їй батьками та колишнім чоловіком коштів для прибання спірної нерухомості, підписання позивачем нотаріально посвідченої заяви про надання згоди на придбання спірного майна. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти первісного позову не заперечила, зустрічний позов підтримала повністю, посилаючись на придбання спірного майна в період шлюбу, отримання відповідачем позики для потреб сім'ї - для придбання спірних об'єктів нерухомості та завершення будівництва, використання цих коштів для цих же потреб, підтвердження цих обставин чинним судовим рішенням, недоведеність участі позивача у фінансуванні придбання та будівництві спірного майна. Представник третьої особи за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] проти зустрічного позову не заперечив, посилаючись на продаж спірного майна сторонам як подружжю та давнім друзям, надання коштів [PERSON] для оплати повної вартості нерухомості на умовах позики, обізнаність обох сторін із умовами позики, неповернення частини позики, згоду на поділ між подружжям боргових зобов'язань. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є батьком позивача [PERSON], надав їй 30 тис. доларів США для придбання будинку на безповоротній основі та письмового оформлення, про позикові зобов'язання перед [PERSON] йому не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що має спільну дитину із позивачем [PERSON], з метою набуття дитиною права власності та відмови від аліментів надав їй 40 тис. доларів США для придбання будинку на безповоротній основі та письмового оформлення, оскільки вважав, що там про позикові зобов'язання перед [PERSON] йому не відомо. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши [PERSON], представників сторін та третьої особи, свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги за обома позовами підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 21 вересня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції м. Київ, актовий запис № 1659, спільних дітей сторони не мають, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 21 вересня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, паспортами, показами свідків, визнається сторонами. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сімейні відносини між сторонами не складаються, спільно сторони не проживають з початку 2016 року, спільне господарство не ведуть, примиритись не бажають, вжиті судом заходи для примирення подружжя позитивних результатів не дали, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім'ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Призвіще позивача [PERSON] слід залишити без змін, оскільки вона його не змінювала у зв'язку із шлюбом. На підставі договорів купівлі-продажу від 17.05.2013 року [PERSON] придбав у [PERSON] садовий будинок загальною площею 174,20 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку загальною площею 0,0888 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для садівництва, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, Садове товариство «Підгірці», що підтверджується інформаційними довідками, витягами з державних реєстрів, договором про надання послуг, актом, робочим проектом, квитанцією, показами свідків, а також визнається сторонами. Вартість вказаних об'єктів нерухомого майна підтверджується висновками про вартість майна, визнається сторонами. Рівень доходів сторін від ведення підприємницької діяльності підтверджується показами свідків. 15 січня 2013 року [PERSON] надав [PERSON] позику в розмірі 95 000 доларів США для придбання будинку та ділянки в СТ «Підгірці», які зобов'язувався повернути до 05.01.2016 року, однак станом на час вирішення справи судом боргові зобов'язання за вказаним договором позики були виконані частково, залишок неповернутого боргу становив 2 056 000 грн., які в судовому порядку стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON], що підтверджується розпискою та судовим рішенням. Суд вважає необґрунтованими доводи [PERSON] та її представника під час судового розгляду про те, що фактично позика відповідачем [PERSON] не отримувалась, а у випадку отримання не була використана на потреби сім'ї, оскільки вони не були підтверджені належними і допустимими доказами, подані відповідачем докази нічим не спростовано. Покази свідків не містять відомостей про обставини, які б спростовували подані відповідачем докази, оскільки свідки повідомили лише про власну необізнаність із фактом укладення договору позики [PERSON] При цьому факт та обставини отримання [PERSON] позики для придбання спірного майна та використання отриманих коштів для потреб сім'ї узгоджується із сукупністю зібраних у справі доказів, поясненнями представника третьої особи, а також встановлено чинним судовим рішенням - рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 23.03.2017 року, тому в силу дії ст.61 ЦПК України суд вважає відповідні обставини доведеними. При наданні правової оцінки позовним вимогам про поділ майна подружжя суд приймає до уваги наступне. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, а згідно ч.4 цієї ж статті майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З обставин справи вбачається, що спірні об'єкти нерухомого майна придбані під час шлюбу сторін, тобто набуті подружжям за спільні кошти, тому це майно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає розподілу, оскільки кожна із сторін відповідно до ст.ст.368, 372 ЦК України має право на ? частину від спільного майна, а державна реєстрація права власності лише за одним із подружжя порушує законні права та інтереси іншого як співвласника такого майна. Таким чином, садовий будинок загальною площею 174,20 кв.м., розташованого за адесою: [ADDRESS]; земельна ділянка загальною площею 0,0888 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для садівництва, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район с. Підгірці, Садове товариство «Підгірці», є об'єктами спільної власності подружжя та підлягають поділу на засадах рівності часток кожного із подружжя. Передбачених законом підстав для відступу від рівності часток кожного із подружжя на користь жодної із сторін суд не вбачає, оскільки жоден із подружжя не пред'являв подібних позовних вимог. Посилання кожної із сторін на переважну участь у фінансуванні спірного майна, джерела отримання відповідних коштів (залучення безповоротної фінансової допомоги інших осіб тощо) не породжують жодних правових наслідків в силу дії зазначених вище норм права, оскільки сукупністю зібраних у справі доказів переконливо доведено, що спірне нерухоме майно придбано під час шлюбу, за спільні кошти подружжя, для потреб сім'ї. Тому в силу положень ст.60 СК України для вирішення цього спору несуттєво хто саме із сторін вніс більшу частину коштів у придбання майна, це не впливає на визначення розміру їх часток у спільній власності подружжя. Крім того, жоден із подружжя не оспорював цих обставин, обидві сторони погодились на визначений первісним позовом спосіб поділу спірного нерухомого майна. Згідно ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Згідно ч.1,2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Договір позики відповідачем [PERSON] укладено в період шлюбу в інтересах сім'ї, кредитор - третя особа у справі - погодився на поділ залишку боргу між подружжям, тому боргові зобов'язання перед [PERSON] також підлягають поділу між подружжям на засадах рівності часток кожного із подружжя, тобто слід визнати за кожним із них по ? частині боргових зобов'язань щодо стягнення на користь [PERSON] боргу в розмірі 2 056 000 грн., що складає по 1 028 000 грн. за кожним. Позивач [PERSON] понесла витрати на оплату вартості послуг по оцінці майна при підготовці до пред'явлення позову, що підтверджується договором та квитанцією, тому ці витрати слід стягнути із відповідача за первісним позовом - [PERSON] Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів доведені належними і допустимими доказами, тому обидва позови слід задовольнити в повному обсязі. Судові витрати в порядку ст..88 ЦПК України слід покласти на відповідачів за обома позовами, оскільки обидва позови були задоволені.

Outcome: approved