Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2010 року, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що протягом останнього часу стосунки між подружжям погіршилися - при вирішенні сімейних питань не могли дійти спільної думки, втратили взаєморозуміння та повагу один до одного, спілкування зводилося до постійних сварок та суперечок, що нерідко відбувалось в присутності дитини. Через непорозуміння, що виникли між ними, відповідач залишив сім»ю і з червня 2014 року проживає окремо. А тому, сторони спільне проживання припинили, шлюбні стосунки не підтримують. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв»язку з чим просила суд шлюб між сторонами розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] до суду подала заяву згідно з якою просила розгляд справи провести без її участі, при цьому просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 02 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської бласті, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 02 жовтня 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 99. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що стосунки між подружжям не склалися - при вирішенні сімейних питань не могли дійти спільної думки, втратили взаєморозуміння та повагу один до одного, спілкування зводилося до постійних сварок та суперечок, що нерідко відбувалось в присутності дитини. Через непорозуміння, що виникли між ними, відповідач залишив сім»ю і з червня 2014 року проживає окремо. Шлюб носить формальний характер і такий позивач наміру зберегти не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved