Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та повідомила, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який був розірваний заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2016. Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та повнолітнього [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, син [PERSON] досяг повноліття та навчається в державному навчальному закладі. Позивач зазначає, що відповідач припинив надавати кошти на утримання дітей та не бере участі в їх утриманні, хоча таку можливість має. За таких обставин, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітні дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також аліменти на утримання повнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2019 року було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням. 29.11.2019 до суду відповідачем подано відзив на позов із додатками. Однак вказаний відзив поданий без надання доказів про направлення його іншій стороні, що суперечить положенням ст.178 ЦПК України, а тому суд не бере його до уваги. Враховуючи вищевикладене та положення ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлено, що з 12.06.2001 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2016 (справа №127/9600/16-ц). Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що відповідно підтверджується Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 25.03.2003, серії [NUMBER] від 04.03.2003 та серії [NUMBER] від 04.04.2012, а також встановленими судом обставинами по справа №127/9600/16-ц (а.с.4-6,8). Згідно довідки квартального комітету «Добробут» про склад сім`ї від 17.09.2019за №1047 позивач разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Син [PERSON] досяг повноліття та є студентом денної форми навчання Державного навчального закладу «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну» (строк навчання з 01.09.2019 по 30.06.2021), що підтверджується довідкою Державного навчального закладу «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну» від 13.09.2019 №2216. Відповідач проживає окремо, належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Протилежного судом не встановлено. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить з 01 січня - 2218 грн. Дітям [PERSON] , [INFO] , виповнилося 17 років, [PERSON] , [INFO] , виповнилось 9 років. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу, що відповідач доказів виконання своїх обов`язків по утриманню дітей не надав, а тому суд приходить до висновку про їх не виконання та порушення відповідного майнового права, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дітей (аліментів). Разом з тим, суд враховує, що позивач, звертаючись до суду з позовними вимогами та визначаючи розмір аліментів в сумі 3000,00 грн на неповнолітніх дітей (по 1500 гривень на кожну дитину), жодних доказів в обґрунтування вказаного розміру не надала. Її докази щодо ступеню можливості відповідачем матеріального утримання дітей ґрунтуються на власних поясненнях, що не може бути доказом в справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, суд враховує відповідний обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, стан здоров`я відповідача, те, що він в певній мірі має можливість надавати матеріальну допомогу, а діти потребують такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги, підтвердження обставин того, що в нього на утриманні знаходяться інші особи та інших доказів в установленому законодавством порядку суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов`язок батьків по їх утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 15.10.2019. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд дійшов наступного. Відповідно до ч.1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Син [PERSON] досяг повноліття, є меншим 23 років, продовжує навчання, доходів не має, проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, а тому суд дійшов висновку, що син потребує матеріальної допомоги, а відповідач в певній мірі може надавати таку допомогу. З позовом звернулася особа (мати) з якою мешкає син. При цьому суд звертає увагу, що форма навчання не є обставиною, яка звільняє батьків від обов`язку утримувати повнолітніх дітей у зв`язку з навчанням. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує взаємний обов`язок батьків по його утриманню, встановлені обставини справи та оцінює надані докази в їх сукупності, а також бере до уваги Правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 24 грудня 2014 року по справі №6-186цс14 та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі №208/3075/16, та дійшов висновку, що можливо стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у Державному навчальному закладі «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну». Визначаючись щодо розміру аліментів, суд зважає на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, витрати пов`язані з навчанням (проїзд до навчального закладу, харчування, забезпечення базовими організаційними речами та приладдям) та обставини, що встановленні судом та мають значення в їх сукупності, а також те, що з відповідача стягуються аліменти на двох неповнолітніх дітей, а тому суд вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 15.10.2019, і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] 23 років. При визначені розміру аліментів, як на неповнолітніх дітей, так і на повнолітнього сина, судом враховані всі повідомлені сторонами обставини та надані докази, передбачені ст.182 СК України. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то, зважаючи, що позивачем заявлені вимоги майнового характеру з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial