Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 3% річних в розмірі 9500,12 грн. за період з 24.02.2015 року по 26.07.2016 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27.05.2013 року [PERSON] позичив в неї кошти в сумі 9000 доларів США строком до 27.06.2013 року, що підтверджується власноруч написаною розпискою [PERSON] від 27.05.2013 року. У зв'язку з тим, що [PERSON] не повернув грошових коштів, 24.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, про стягнення з [PERSON] в її користь заборгованість в сумі 71937 грн. та 3% річних за період з 27.05.2013 року по 17.12.2013 рік в сумі 1218,00 грн., а всього на загальну суму 73155,00 грн. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06.12.2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнено з [PERSON] в її користь заборгованість в сумі 71937,00 грн. та 1028,78 грн. судового збору. У зв'язку з тим, що рішення суду [PERSON] не виконано, 25.02.2015 року, позивач звернулась до Тернопільського міськрайонного суду про стягнення 3% річних за період з 18.12.2013 року по 23.02.2015 року. Її позовні вимоги задоволено та прийнято рішення про стягнення з [PERSON] 9080,01 грн. Однак рішення суду відповідач не виконує, а тому позивач просить суд стягнути з нього 3% річних в розмірі 9500,12 грн. за період з 24.02.2015 року по 26.07.2016 року. Представник позивача подав заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін \~без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2014 року позов [PERSON] задоволено частково. Вирішено: стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 27.05.2013 року в сумі 9000 доларів США, що еквівалентно71\~937,00 грн. та 3% річних в сумі 1028,78 грн. На підставі вказаного судового рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 06 лютого 2014 року видано виконавчий лист. Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2015 року стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] 9080,01 грн. трьох відсотків річних за неналежне виконання у період з 18 грудня 2013 року по 23 лютого 2015 року договору позики від 27 травня 2013 року. Як вбачається із листа Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби №30/8864/08 від 01 липня 2016 року, станом на 01 липня 2016 року по виконавчому провадженні №44919366 згідно виконавчого листа №607/24018/13-ц від 03.09.2014 року про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 71937 грн. та 3% річних в сумі 1028,78 грн. стягнення не проводились. Відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~Стаття 625 ЦК України, враховуючи специфіку грошового зобов'язання, передбачає стягнення за порушення грошового зобов'язання процентів річних та інфляційних витрат. Такі проценти річних не є неустойкою, оскільки неустойка у ст. 534 ЦК України, і проценти розглядаються як окремі категорії, тому й обмеження, передбачені законом для неустойки, не можуть застосовуватися, а є формою цивільно - правової відповідальності за користування грошовими коштами. Таким чином, судом встановлено порушення відповідачем [PERSON] прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] 3% річних в розмірі 9500,12 грн. за період з 24.02.2015 року по 26.07.2016 року за неналежне виконання договору позики від 27 травня 2013 року.

Outcome: approved