Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1500грн. щомісячно і до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з листопада 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. За час сімейного проживання у них народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін належним чином не склалося, тому вони разом не проживають. Між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру матеріальної допомоги, тому на даний момент вона також звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач на даний момент немає можливості працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною, а соціальних виплат від держави є недостатньо для належнього догляду та забезпечення дитини, а тому вона змушена звернутися з даним позовом в суд. В судове засідання позивач не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Як встановлено із матеріалів справи 02.11.2012 року у Двірцівській сільській раді Сокальського району був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після чого прізвище дружини « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Із копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , № [NUMBER] вбачається, що у сторін народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Також, як встановлено в ході розгляду даної справи, діти проживають із матір`ю. Дані факти знайшли своє підтвердження у матеріалах справи та не оспорюються ніким із її учасників. У відповідності до ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Спроможність батька дитини надавати допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, з урахуванням його матеріального, сімейного становища, стану здоров`я є однією з обов`язкових умов стягнення аліментів на утримання дружини. Згідно ст. 81 ч. 1, 6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Як вбачається із наданої позивачем довідки №2737 від 28.10.2019р. виданої Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради, про те, що [PERSON] отримає щомісячно одноразову допомогу при народженні дитини, розмір якої становить 860,00грн. Згідно правової позиції ВСУ у справі № 6-3066цс15 вбачається, що за положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. У зв`язку з тим, що позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3 років, вона не може вийти на роботу та почати працювати, відтак потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку відповідача по справі. Таким чином відповідачем, відповідно до вимог цивільного законодавства України, суду не надано доказів, неспроможності сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, більше того він надав суду заяву про визнання позову. Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими та правомірними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Та згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved