Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтовування своїх вимог позивач посилається на те, що вона знаходилася з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2015 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 25.04.2015 року. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Шлюбні відносини припинені і до цього часу не відновлювались, одруження з відповідачем виявилося невдалим, чоловік не піклується про створення нормальних сімейних відносин, не дбає про взаємоповагу один до одного. Навпаки його ставлення до неї привели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом тривалого часу вони не можуть знайти спільної мови з питань сімейного життя, в зв'язку з чим живуть окремо. Спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу та проживання між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи надала заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає та відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився. В заяві адресованій суду просив справу розглянути за його відсутності, позов визнає, проти доводів позивача не заперечує. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я фактично розпалася, її збереження неможливе, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача. Суд вважає за можливе, в порядку статті 113 СК України, після розірвання шлюбу, [PERSON] відновити дошлюбне прізвище - «[PERSON]». Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилаеться судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір згідно квитанції №5 від 31.08.2016 (а.с.1), а також витрати на правову допомогу в сумі 500 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved