Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказала, що вона з 25.09.2010 року по 07.07.2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народився син [PERSON], [INFO]. За рішенням Димитровського міського суду від 07.10.2011 року з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки доходів відповідача до повноліття дитини. З моменту набрання чинності зазначеного рішення суду відповідач аліменти не сплачує, має заборгованість за аліментними зобов'язаннями в сумі більш ніж 30000 грн. З 2012 року відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не приймає участі в у його утриманні. За злісне ухилення від сплати аліментів відповідача засуджено за вироком Димитровського міського суду від 19.12.2013 року до покарання у вигляді обмеження волі на строк два роки. Відповідач проходить адаптацію у центрі реабілітації нарко-залежних осіб. Через свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками дитина взагалі про батька не згадує. Відповідач є працездатною, здоровою людиною, на утриманні інших осіб не має. Тому позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, додавши, що син не знає свого батька в обличчя, його відсутність дитині заміняє дідусь. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області пояснив, що викладені у позові обставини він визнає у повному обсязі, проте не погоджується, щоб його позбавляли батьківських прав стосовно його сина [PERSON]. Він дійсно вів неправильний спосіб життя і не приймав ніякої участі у житті дитини, але зараз він намагається змінитися, у зв'язку з чим вже півроку перебуває у Благодійному фонді «Досягнення», щоб позбавитися залежності від наркоманії, повернутися до дитини, яку в останнє бачив чотири роки тому. Він перебуває на обліку у лікаря нарколога в м.Красноармійськ, інвалідності не має, двічі був засуджений за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання сина, в останнє - до двох років обмеженя волі. Від відбуття покарання був звільнений умовно-достроково на початку 2015 року, але знову повернувся до старого життя, та щоб позбавитися наркотичної залежності виїхав з міста до фонду. Він бажає змінитися, щоб приймти участь у житті сина, допомогати йому та виховувати дитину. Представник третьої особи орану опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради [PERSON] позовні вимоги підтримала, вважає за доцільне і в інтересах дитини позбавлення відповідача батьківських прав. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 25.09.2010 року, який було розірвано відповідно до рішення Димитровського міського суду від 07.07.2012 року, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, рішення суду від 07.07.2015 року (а.с.5, 6). Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Згідно за довідкою приватного підприємства «Домінант-Сервіс» від 25.03.2015 року позивач [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). За інформацією комунального закладу «Димитровський центр первинної медико-санітарної допомоги» дитина [PERSON], [INFO], має задовільний стан здоров'я (а.с.20). Згідно довідок відділу освіти Димитровської міської ради від 06.04.2015 року, від 19.03.2015 року та наданих відділом та приватним підприємством «Домінант-Сервіс» характеристик позивач [PERSON] працює на посаді педагога-організатора ЗОШ № 5 Димитровської міської ради, отримує стабільних дохід у вигляді заробітку, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання (а.с.7, 24, 25, 29). Відповідно до довідки Димитровського міського центру соціальних служб для сімей та молоді від 02.04.2015 року позивач [PERSON] та її сім'я не перебуває під соціальним супроводом центру (а.с.28). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно побутової характеристики, наданої приватним підприємством «ПЖФ Гарант-Сервіс» від 02.04.2015 року, за час проживання відповідача за вказаною адресою скарг та нарікань з боку сусідів та мешканців будинку не надходило (а.с.23, 30, 38). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідача [PERSON] від 28.05.2015 року спеціаліст служби у справах дітей виконавчого комітету Димитровської міської ради дійшла висновку, що у приміщенні за адресою: [ADDRESS], де [PERSON] мешкає разом зі своїми батьками, матеріально-побутові умови задовільні, санітарно-гігієничні норми дотримано (а.с.32). Згідно за інформацією про виконання батьківських обов'язків [PERSON] та довідкою від 20.03.2015 року, наданих дошкільним навчальним закладом № 3 «Сонечко» Димитровської міської ради, який з 03.06.2013 року по теперішній час відвідує малолітній [PERSON], за весь час перебування дитини у дитячому садку приводила та забирала його або мати [PERSON], або бабуся [PERSON] Мати оплачує харчування та інші потреби дитини у садку. Батько [PERSON] до закладу ніколи не приходив, життям дитини не цікавився (а.с.26, 27). За рішенням Димитровського міського суду від 07.10.2011 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно (а.с.17). За інформацією відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції від 24.03.2015 року заборгованість [PERSON] по аліментам за станом на 01.01.2015 року становить 30113 грн. 64 коп. (а.с.12). Згідно за довідкою Димитровського міського суду Донецької області від 23.04.2015 року [PERSON] за вироком Димитровського міського суду від 19.12.2013 року засуджений за ст.164 ч.2 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки. Вирок набрав чинності (а.с.10). Відповідно до довідки благодійної організації «Благодійний Фонд «Досягнення» відповідач з 06.05.2015 року проходить курс соціальної реабілітації у колективі центру соціальної реабілітації та адаптації для нарко-алкозалежних за адресою: Дніпропетровський район, пос.Кировське, вул.Руська, 30 (а.с.21). Відповідно до довідок Димитровської центральної міської лікарні від 08.04.2015 року, від 07.05.2015 року, від 08.05.2015 року відповідач на обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтізіатра, дерматолога, у сімейного лікаря не перебуває (а.с.14, 15, 16, 18, 19). За станом на 03.04.2015 року [PERSON] не перебував на обліку у Димитровському міському центрі зайнятості (а.с.11). Згідно інформації управління соціального захисту населення Димитровської міської ради від 07.05.2015 року [PERSON] на обліку в управління не перебуває, допомоги не отримує (а.с.31). Свідок [PERSON] у суді пояснила, що вона працює у дитячому садку «Сонечко», який відвідує [PERSON]. Зараз хлопчик перебуває у середній групі, де вона є вихователем. Відповідача вона ніколи не бачила, ніколи з ним не спілкувалася. Вона бачить лише маму дитни - [PERSON] та бабусю, які здійснюють оплату за перебування дитини у садку, забезпечують хлопчика всім необхідним, весь час перебувають з ним поруч, про батька вона нічого не чула. Від дитини слово «папа» вона також не чула. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є хрещена мати [PERSON], тому знайома зі сторонами, бо є їх кумою. З позивачем вона спілкується кожного тижня, з відповідачем в останнє спілкувалася приблизно чотири роки тому. [PERSON] з дтиною не спілкується близько три роки, фінансової допомоги на утримання сина не надає. Позивач проживає з дитиною у двох. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], доцільне та буде відповідати інтересам дитини (а.с.33-34). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а ст.18 Конвенції про права дитини зазначила, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За приписами ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Як встановлено і доведено позивачем, відповідач на протязі більше 4 років, майже з народження дитини, не цікавиться життям сина, умовами його проживання, не має постійного місця роботи через ведення асоціального спосібу життя, пов'язаного із вживанням наркотичних засобів, злісно ухиляється від сплати призначених судом грошових виплат на утримання дитини, у зв'язку з чим двічі притягався до кримінальної відповідальності, але вжиті заходи позитивного результату не надали, усунувшись у повній мірі від матеріального утримання та виховання дитини, відповідач фактично переклав свої обов'язки на матір дитини. Судом не встановлено будь-яких поважних причин, через які відповідач не піклується про свою дитину, не проявляє до неї належної батьківської турботи. Тривалість невиконання відповідачем батьківських обов'язків свідчить про свідоме нехтування ним цими обов'язками, тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав задля захисту інтересів дитини є доцільним та необхідним. Спроба відповідача позбавитися від шкідливих звичок і бажання налагодити у майбутньому свої стосунки з дитиною не виправдовує його поведінку і не дає суду підстав для прийняття іншого рішення, оскільки це бажання не підтверджено будь - якими конкретними діями останнього щодо прояви турботи та піклування стосовно свого сина, виявлення інтересу до його внутрішнього світу. На підставі ст.ст.150, 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved