Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Луганської обласної дитячої клінічної лікарні про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона працювала у Луганській обласній дитячій клінічній лікарні на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезії та інтенсивної терапії. У жовтні 2014 року вона повинна була піти у відпустку у звязку з вагітністю та пологами та продовжувала проживати у місті Луганську. Виїхати з території м. Луганська вона не могла у звязку з проведенням АТО у місті Луганську. Про переміщення її місця роботи до міста Лисичанська вона не знала. Після закінчення відпустки позивачка звернулася до відповідача з проханням провести з нею повний розрахунок, виплатити їй заробітну плату за липень 2014 року, компенсацію за невикористану відпустку за 2 роки, проте отримала відмову. У зв'язку з цим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь 53\~421,23 грн., з яких тримісячний заробіток у розмірі 14\~370,03 грн., моральну компенсацію у розмірі 20\~000 грн., матеріальне забезпечення по вагітності та пологам згідно лікарняного листа в сумі 19\~051,20 грн. . В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заперечення, в яких вказав на безпідставність позовних вимог, просив справу розглянути без участі представника відповідача. Представник співвідповідача - Лисичанської міської виконавчої дирекції фонду соціального страхування з тимчасової працездатності в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 28.01.2015 року народила дитину, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 372800 (а.с.9). Згідно листа непрацездатності серії АГБ № 558887 позивачка [PERSON] перебувала на лікарняному з 31.10.2014 по 05.03.2015 року (а.с.4). Наказом № 2К від 11.03.2015 року [PERSON] було звільнено з займаної посади з 11.03.2015 року у звязку з відмовою працівника від переведення на роботу в іншу місцевість, разом з установою (а.с.11). Позивач [PERSON] звернулася 01.03.2016 року до ЛОДКЛ з заявою про нарахування та виплату їй допомоги по вагітності та пологам за листком непрацездатності АГБ №558887 від 31 жовтня 2014 року. Згідно з записами в листку непрацездатності АГБ №558887 виданому Луганською міською поліклінікою №11 [PERSON] була звільнена від роботи у звязку з вагітністю та пологами з 31 жовтня 2014 року по 5 березня 2015 року. Стати до роботи вона повинна була 06 березня 2015 року (а.с.4). 01.10.2014 року згідно наказу Департаменту охорони здоровя № 18с від 01.10.2014 року Луганську обласну дитячу клінічну лікарню було передислоковано з міста Луганська до м. Лисичанська. З цього часу ЛОДКЛ припинила свою роботу на тимчасово окупованій території. Попереднього керівника який не приступив до роботи за новим місцем розташування ЛОДКЛ було звільнено (а.с.46) та з 10.10.2014 року розпорядженням голови Луганської обласної ради шостого скликання №630С призначено виконуючим обов'язки [PERSON] (а.с.48). Також наказом департаменту охорони здоров'я №17-с від 01 жовтня 2014 року ЛОДКЛ для обслуговування було приєднано до складу централізованої бухгалтерії при Лисичанському обласному шкірно-венерологічному диспансері (а.с.47). Відповідно до наказу Департаменту охорони здоров'я № 18с від 01.10.2014 всі працівники ЛОДКЛ повинні були у двомісячний термін визначитися з переведенням на роботу в іншу місцевість, і ті особи які погоджуються з переведенням на роботу в іншу місцевість повинні в цей період прибути та стати до роботи (а.с.54). Працівники ЛОДКЛ про переміщення установи були повідомлені через засоби масової інформації, а саме: інформаційно-аналітичний портал «Ірта FAX» (http://irtafax.com.ua) (а.с.49) оголошенням про нові місця дислокації обласних медзакладів Луганщини від 15.10.2014 року, а також оголошенням опублікованим в газеті «Проспект объявления» 29.10.2014 р, випуск №44 (а.с.50). Працівників, які не прибули за новим місцем роботи було звільнено на підставі п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України у зв'язку з відмовою працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з установою. Серед звільнених працівників була також [PERSON]О, яка після закінчення періоду її непрацездатності по вагітності та пологам з 6 березня 2015 року до моменту її звільнення 11.03.2015 року не прибула за новим місцем розташування установи та не стала до роботи (а.с.68-71). Враховуючи, що на час звільнення [PERSON] була відсутня то провести з нею розрахунок в день звільнення було неможливо. До 1 липня 2014 року заробітна плата [PERSON] нараховувалась та виплачувалась за попереднім місцем розташування ЛОДКЛ. Згідно довідки ОК-5, виданої Пенсійним фондом України [PERSON] була нарахована та виплачена в червні 2014 року заробітна плата у розмірі 7993,99 грн. (а.с.15). Нарахування та виплата заробітної плати працівникам ЛОДКЛ, що не прибули за новою адресою розташування установи, до міста Лисичанська Луганської області і не стали до роботи не проводилось з липня 2014 року у зв'язку з відсутністю табелів і графіків роботи, а також у зв'язку з тим, що вони фактично з 01.10.2014 року не працювали та не виконували свої посадові обов'язки. Також з липня 2014 року з заробітної плати працівників не проводились встановлені законами України відрахування податків та зборів до Державного бюджету та Пенсійного фонду. До теперішнього часу у Луганській обласній дитячій клінічній лікарні відсутня кадрова та бухгалтерська документація, що підтверджує розмір середнього заробітку [PERSON], а також невикористання нею відпустки за 2014 рік. В своїй позовній заяві [PERSON] просить стягнути з ЛОДКЛ вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, але відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Стосовно позивних вимог про стягнення з ЛОДКЛ матеріального забезпечення по вагітності та пологам згідно листка непрацездатності АГБ №558887 у сумі 19051,20грн суд зазначає, що відповідно до п.2 ст.22 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціального страхування» № 1105 від 23.09.1999 року допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Таким чином ЛОДКЛ за матеріальним позовом [PERSON] про стягнення з ЛОДКЛ на її користь допомоги по вагітності та пологам у розмірі 19051,20 грн. являється неналежним відповідачем, так як ЛОДКЛ не проводить виплати по тимчасовій непрацездатності, а лише подає до Фонду соціального страхування заяву-розрахунок. Відповідно до п. З Порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним страхуванням затвердженого постановою КМУ №1266 від 26 вересня 2001 р., середньоденна заробітна плата - (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (6 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов'язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини). Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду. Враховуючи, що під час звернення [PERSON] до ЛОДКЛ з заявою про нарахування та виплату їй допомоги по вагітності та пологам нею не були надані до ЛОДКЛ документи, що підтверджують кількість календарних днів зайнятості, розмір тарифної ставки (посадового окладу) та розмір нарахованої заробітної плати за останні 6 місяців необхідні для обчислення середньоденної заробітної позивачем а також те, що на той час і до теперішнього часу в ЛОДКЛ відсутні документи бухгалтерського обліку які б підтверджували розмір тарифної ставки та розмір заробітку позивача за останні 6 місяців до настання страхового випадку, то ЛОДКЛ не в змозі правильно визначити та розрахувати розмір матеріальної допомоги по вагітності та пологам, який повинен бути виплачений Фондом соціального страхування. Відповідно до п.12 Порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним страхуванням затвердженого постановою КМУ №1266, у разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні данні відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріального забезпечення по вагітності та пологам у розмірі 19051,20 грн. не обґрунтовані та нічим не підтверджені, так як відсутні відомості про розмір її тарифної ставки та середньої заробітної плати за останні 6 місяців перед настанням страхового випадку. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн. суд зазначає, що відповідно до ст.167 ЦКУ моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.5 та 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Також в постанові Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи, що позивач висуваючи позовні вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди, у своєму позові не вказує в чому саме полягали моральні страждання, а також не надає жодних доказів які підтверджують обґрунтування позовних вимог заподіяння йому моральної шкоди, суд приходить до висновку, що ці позовні вимоги є необґрунтовані та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed