Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею та відповідачем по справі право власності на Ѕ ідеальну частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] . Свій позов обґрунтовувала тим, що вона з 15.07.1998 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За час перебування у шлюбі ними здійснювалася сплата пайових внесків до ЖБК «Квант», після виплати яких на ім`я відповідача було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10.07.2006 року на підставі якого у приватну власність набута квартира [ADDRESS] . На даний час в провадженні Київського районного суду м.Полтави перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У зв`язку з тим, що дана квартира придбана у шлюбі за спільні кошти вважає, що Ѕ частина квартири належить їй, а отже просить задовольнити позов. Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 31.10.2019 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Суд дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Сторони з 15.07.1998 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Позивач звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.07.2006 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно ЖБК «Кварт» виданої 01.10.2019 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Частиною 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст. 60 Сімейного кодексу України, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права їх спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що на придбання у власність квартири [ADDRESS] витрачені кошти з спільних заощаджень подружжя. Матеріали справи не містять доказів, що спірне майно придбавалось лише за особисті кошти відповідача. Отже, оскільки судом встановлено, що спірна квартира придбана в період шлюбу, з метою проживання в ній подружжя, за спільні кошти подружжя, є спільною сумісною власністю, тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1500 грн. сплачений нею при подачі позову.

Outcome: approved