Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2002 року. Шлюб був зареєстрований Зорянською сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис №4. В шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO] . Позивач вказує, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Вимоги, які можуть бути вирішені одночасно із позовом про розірвання шлюбу відсутні. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та [PERSON] розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте у позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, будь яких заяв, клопотань, заперечень чи відзиву від нього на адресу суду не надходило. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 19 жовтня 2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 19 квітня 2002 року Зорянською сільською ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис №4. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.4). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.105 ч.3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально, претензій матеріального характеру не мають, питання визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] не порушують. Враховуючи вище наведене, характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, приходжу до висновку про задоволення позову. Пунктом 2 ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved