Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вона 16.11.1995 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Заставнівського районного управління юстиції в Чернівецькій області за актовим записом №69. У шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Вказує, що їх шлюбні відносини погіршилися, між ними часто почали виникати сварки, суперечки та непорозуміння, а також втрачено почуття поваги та любові. Спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя та частих сварок між ними. На даний час вони не підтримують подружніх відносин, мають різний бюджет, спільного господарства не ведуть. На думку позивача їх шлюб розпався та носить формальний характер. В звязку із вказаним позивач просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься її заява, згідно якої остання просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, на розірвання шлюбу не згідний, вважає, що їх шлюб можливо зберегти, проте зазначив, що протягом наданого судом строку на примирення ніхто з них не приймав міри для збереження сімї. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що сторони\~зареєстрували шлюб\~16.11.1995\~року,\~що стверджується\~повторним свідоцтвом\~про одруження\~серії І-МИ\~№065818\~від 05.08.2003\~року (а.с.\~6).\~У вказаному\~шлюбі у\~сторін народилося\~троє дітей:\~[PERSON],\~[INFO],\~[PERSON],\~[INFO]\~та [PERSON],\~[INFO],\~що видно\~із копій\~свідоцтв про\~народження останніх\~(а.с.\~10-12). Причиною розпаду сімї є те, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони перестали розуміти один одного внаслідок різних характерів та поглядів на життя. Під час спільного проживання між ними часто виникали сварки та скандали. На даний час сторони проживають окремо, будь-яких відносин не підтримують, спілкуються виключно в інтересах дітей. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сімю, а також те, що наданий судом строк для примирення результату не дав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить інтересам останньої, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа,\~яка змінила\~своє прізвище\~у зв'язку\~з реєстрацією\~шлюбу,\~має право\~після розірвання\~шлюбу надалі\~іменуватися цим\~прізвищем або\~відновити своє\~дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved