Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею як спадкоємцем за законом першої черги право власності на спадкове нерухоме майно - житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS], з такими технічними характеристиками: будинок житловий, 1966 року забудови, загальною площею -78,30 кв.м., жилою площею - 41,90 кв.м., допоміжною (підсобною площею) - 36,40 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: сарай, сарай, погріб, убиральню, гараж, ворота з хвірткою та огорожу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] у віці 59 років помер її чоловік [PERSON], який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, а саме на 1/2 вищевказаного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами. Вона, як спадкоємець прийняла спадщину, подавши у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до Богуславської районної державної нотаріальної контори. Інші спадкоємці за законом першої черги, у відповідності до вимог ст.ст. 524, 529 ЦК України в редакції 1963 року є саме: дочка спадкодавця - [PERSON] та син спадкодавця - [PERSON], звернулися до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявами про відмову від прийняття спадщини, щодо спадкового майна померлого спадкодавця. Інші спадкоємці із заявою про прийняття чи відмову у прийнятті спадщини щодо спадкового майна спадкодавця - [PERSON] до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області не зверталися, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 19.12.2017 року, а також матеріалами спадкової справи за № 291/2017. Житловий будинок [ADDRESS] належав їй та спадкодавцю [PERSON] в рівних частках, але за життя спадкодавця не було оформлено правовстановлюючі документи на цей будинок, що підтверджується довідкою Мисайлівської сільської ради № 671/02-31 від 21.12.2017 року. При зверненні до Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання документів про право власності на спадкове майно їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що у спадкодавця був відсутній правовстановлюючий документ на право власності на вищевказане нерухоме майно. Оскільки позивачка була позбавлена можливості в адміністративному порядку встановити за собою право власності на нерухоме майно, то вона звернулася із даним позовом до суду. Позивачка зазначає, що перешкод для визнання за нею права власності на вказаний будинок не існує, оскільки будинок (з відповідними господарськими будівлями і спорудами) по [ADDRESS] побудований без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати, а також будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком спеціаліста з технічного нагляду на будівництвом будівель і споруд та висновком Богуславського районного сектору ГУ ДСНС України у Київській області. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - Мисайлівська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] у відповідності до ст.ст. 524, 529 ЦК України в редакції 1963 року є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця серія [NUMBER] від 10.11.2017 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.02.1964 року. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною на час відкриття спадщини після померлого [PERSON], для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року). За змістом п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або подав заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із матеріалів спадкової справи № 291/2017, довідки Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області № 1608 від 21 грудня 2017 року та повідомлення державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори від 19.12.2017 року вбачається, що спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки після відкриття спадщини протягом шести місяців подала заяву про прийняття спадщини до Богуславської районної державної нотаріальної контори. Інші спадкоємці за законом першої черги, згідно ст.ст. 524, 529 ЦК України в редакції 1963 року, а саме: дочка спадкодавця [PERSON], [INFO] та син спадкодавця [PERSON], [INFO], звернулися до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявами про відмову від прийняття спадщини щодо спадкового майна померлого спадкодавця - [PERSON] (який помер [INFO] у віці 59 років). Інші спадкоємці відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 291/2017. Згідно постанови державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори № 02-31/1598 від 13.12.2017 року свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] не може бути видано, так як відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Довідкою Мисайлівської сільської ради № 1608 від 21 грудня 2017 року підтверджується, що житловий будинок по [ADDRESS] належав в рівних частках [PERSON] та [PERSON], які проживали разом в господарстві до дня смерті останнього. За даними технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] у господарстві спадкодавця є житловий будинок, 1966 року забудови, загальною площею -78,30 кв.м., жилою площею - 41,90 кв.м., допоміжною (підсобною площею) -36,40 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: сарай, сарай, погріб, убиральню, гараж, ворота з хвірткою та огорожу, загальною інвентаризаційною вартістю 64125 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов'язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець [PERSON] і спадкоємець [PERSON] після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі Мисайлівської сільської ради набули право спільної сумісної власності на вказаний будинок, що підтверджується вищевказаною довідкою Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області від 21.12.2017 року. Відповідно до висновку спеціаліста з технічного нагляду на будівництвом будівель і споруд [PERSON] за № 38 від 14.12.2017 року будинок (з відповідними господарськими будівлями і спорудами) по [ADDRESS] побудований без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Також вказаний будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком Богуславського районного сектору ГУ ДСНС України у Київській області № 715 від 15.12.2017 року. Позивачка [PERSON] у відповідності до ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України (діючого на час відкриття спадщини) має право на 1/2 частину житлового будинку, як один з подружжя, і має право на 1/2 частину зазначеного будинку, як спадкоємець за законом першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON] Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті її чоловіка [PERSON], під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України « Про судовий збір». Оскільки відповідачами позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп.. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved