Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття доньки; рішення суду прошу допустити до негайного виконання у межах сум платежу одного місяця; стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу. На обґрунтування позову зазначила, що 26.03.2005 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 172. 29.09.2005 року у них народилась донька [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.08.2014 року шлюб між сторонами розірвано. З жовтня 2013 року їх сімя розпалася, і вона з донькою стали проживати окремо від відповідача, не мають спільного бюджету. Вона з дитиною зареєстрована та проживає за однією адресою. Всі обовязки по матеріальному утриманню дитини несе позивач, відповідач не надає дитині ніякої допомоги. Відповідач працює на підприємстві ПРІТ «Оріль-Лідер», розмір його доходу позивачу не відомий. Відомостей щодо наявності зобовязання відповідача сплачувати аліменти у позивача немає, батько відповідача має самостійних дохід, стан здоровя відповідача задовільний. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявила ся, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 26.03.2005 року, зареєстрованому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 172. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.08.2014 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення (а.с.7). Дитина зареєстрована та проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою ТОВ «Інфо-Ком» № 000995966 від 01.12.2016 р. (а.с.8). З доводів позовної заяви вбачається, що сторони після розірвання шлюбу проживають окремо, не мають спільного бюджету, спільних засобів для існування. [PERSON] не надає доньці необхідної матеріальної допомоги, як того вимагає сімейне законодавство України. Відповідач працює на підприємстві «Оріль-Лідер», розмір його доходу позивачу не відомий. Відповідач не зобовязаний за рішенням суду до сплати аліментів будь-якій особі. Батько його має самостійний доход. Мати не має. Стан здоровя відповідача задовільний. На теперішній час між сторонами не досягнуто домовленостей щодо умов та порядку утримання їх малолітньої дитини, а тому вказаний спір підлягає вирішенню судом. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердів грошовій сумі. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в зв'язку з тим, що дитина потребує матеріальної допомоги від батька, який згідно закону повинен утримувати дитину і має можливість це робити. Розмір аліментів, який просить стягнути позивач, суд вважає обґрунтованим та доцільним. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу. За ч.ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивачкою наданий суду договір про надання юридичних послуг, за яким вона сплатила суму гонорару адвокату [PERSON] у розмірі 300,00 грн. за підготовку процесуальних документів. З поданого позивачкою договору не вбачається перевищення граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, тому з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в користь позивачки. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved