Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим по [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] належить позивачці та [PERSON] Позивачці [PERSON] належить 1/9 частина житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.1991 року, 2/9 частина - на підставі договору дарування від 25.01.1991 року, інша частина будинку значиться за померлим [PERSON] Позивачці належить житловий будинок літ. «Б». Спадкоємиця [PERSON] користується житловим будинком літ. «А». [PERSON] має свою домову книгу, реєстрація проводиться за адресою: [ADDRESS]. У власників іншої частини будинку є інша домова книга, реєстрація проводиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 21.11.1997 року, проте ніколи не проживав у вказаному будинку, обов'язки по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує. Через реєстрацію відповідача позивачі обмежені у праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду сповіщена належним чином, її представники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні,проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, що підтверджено документально, про причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того представника позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала пояснення щодо обставин справи, згідно яких відповідач був зареєстрований [ADDRESS]. Позивач [PERSON] зареєструвала його на прохання свого зятя [PERSON], з ким відповідач разом працював в УДП. Вислухавши представників позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. За змістом ст.7 даного Закону України зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 25.01.1991 року [PERSON] прийняла у дар 2/9 частини житлового домоволодіння з надвірними спорудами в [ADDRESS], та на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.1991 року вона купила 1/9 частини зазначеного домоволодіння. Згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю №41 від 09.10.1979 року, [PERSON] належить 6/9 частина домоволодіння по [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 16.08.1979 року А-469. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 24.12.2016 року №18926 та даними домової книги, проте у будинку з моменту реєстрації 19.11.1997 року не проживає. Дане також підтверджується показаннями допитаного у судовому засіданні свідка [PERSON] Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, розташованому за адресою: [ADDRESS] а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved