Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбні стосунки фактично припинені, сім`я припинила своє існування. Позивач вважає, що збереження сім`ї неможливе та суперечить їх інтересам. Ухвалою суду позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі. У підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином /а.с. 21, 22/. Від позивача 20.01.2020 надійшла заява, в якій зазначає, що позов підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутність та задовольнити заявлені позовні вимоги /а.с. 26/. Відповідач [PERSON] 21.01.2020 подав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутність та задовольнити позов /а.с. 27/. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послалася як на підставу своїх вимог, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2009, про що зроблено відповідний актовий запис № 92, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 17.10.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області /а.с.9/. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видане 15.10.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області /а.с. 10/. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, мають різні погляди на життя, постійно виникали непорозуміння та конфлікти, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема те що шлюбні стосунки припинені, не проживають разом, як подружжя, відповідач не підтримує зв`язків із позивачем та їхньою спільною донькою - дійсні причини розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, яка зростають в атмосфері конфліктних ситуацій між батьками, що є недопустимим, суд приходить висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (ч. 2 ст. 115 СК України). Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат між сторонами, правове регулювання якого міститься в положеннях ст.ст. 141, 142 ЦПК України. За заявою позивача суд не здійснює розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved