Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 26 грудня 2009 року вона ([PERSON]С.) уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований у виконавчому комітеті Новодавидівської сільської ради Мукачівського району, про що зроблено відповідний актовий запис за №36. Під час даного шлюбу у них 12 вересня 2010 року народилась донька - [PERSON]. Так, шлюб з відповідачем бажає розірвати, оскільки останнім часом у них як подружжя, різко погіршились стосунки, вони сваряться по будь-яким дрібницям, часто між ними виникали конфлікти та скандали, вони зовсім різні люди за складом характеру та поглядами на життя, все це призвело до того, що вони припинили шлюбні стосунки та проживання однією сім'єю. Звертає увагу, що шлюб з відповідачем існує формально, збереження сім'ї та подальше спільне проживання вважає неможливим і недоцільним, оскільки вже близько одного року проживають окремо один від одного. Також, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Тому на підставі вищенаведеного просить шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] розірвати, а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач - [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи через оголошення в засобах масової інформації. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши всі докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом належними доказами встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб Серії 1-ФМ №063941 виданого 26 грудня 2009 року виконкомом Новодавидівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, 26 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 36 (а.с.4). У подружжя 12 вересня 2010 року народилася донька - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії 1-ФМ №177861 виданого виконкомом Новодавидівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 27 вересня 2010 року (а.с.9). -2- Щодо позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст. 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON], суд виходить з наступного. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам дитини, яка для повного і гармонійного розвитку її особистості повинна рости і виховуватися у атмосфері любові та розумінні. Також суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., оскільки обовязок батьків утримувати своїх малолітніх дітей належить до конституційних обовязків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України в якій зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому, незалежно від того, що відповідач [PERSON] проживає від дитини окремо, його обов'язок, як батька, утримувати та надавати дітям матеріальну допомогу. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище Ладишева. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. -3-

Outcome: approved