Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Красноармійськвугілля» (далі за текстом ДП «Красноармійськвугілля») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, в обгрунтування якого вказала, що вона працювала у відокремленому підрозділі відповідача - «Красноармійський вузол виробничо-технологічного звязку» з 01.03.1985 року. За наказом по підприємству від 27.02.2015 року № 40/к її було звільнено з 28.02.2015 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію згідно за ст.38 п.1 КЗпП України. У порушення ст.116 КЗпП України відповідач у день звільнення з нею не розрахувався. Повний розрахунок підприємством було проведено лише 22.05.2015 року, у звязку з чим відповідач повинен виплатити їй відповідно до ст.117 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки. Не виплативши їй заробітну плату в сумі 11978 грн. 45 коп. у передбачені законом строки, відповідач спричинив їй моральну шкоду, що виражається в душевних стражданнях у звязку з порушенням її законного права на вчасне отримання зароблених нею грошей та матеріальних труднощів у звязку з цим на протязі тривалого часу. Це привело до порушення її звичного життєвого устрою, вона стала замкнутою, мало товариською, втратила який або інтерес до життя, так як вона змушена була неодноразово приїздити на підприємство з метою зясування строків погашення заборгованості. Їй доводилося брати у борг гроші у знайомих, та вона не мала змоги повертати в обумовлені строки борги, що зруйнувало відносини з її кредиторами, які до теперешніго часу не налагоджені. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2015 року по 22.05.2015 року в сумі 7248 грн. 78 коп., виходячи із її середньоденної заробітної плати в сумі 109 грн. 83 коп., помноженої на 66 робочих днів, та у відшкодування моральної шкоди 7248 грн. 78 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позловні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача ДП «Красноармійськвугілля» [PERSON] у судовому засіданні частково визнав позов [PERSON], не заперечуючи проти наявності факту вини підприємства у затримці розрахунку з позивачем у день її звільнення. Натомість вимогу щодо стягнення з відповідача моральної шкоди не визнав. Оскільки позивач не надала суду доказів, які б свідчити про її страждання внаслідок фізичного або психологічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації нею своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає часткововму задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 01.03.1985 року по 28.02.2015 року знаходилася у трудових відносинах з відповідачем та була звільнена з підприємства за власним бажанням за ч.1 ст.38 КЗпП України на підставі наказу № 40/к від 27.02.2015 року, що підтверджується записами з трудової книжки позивача та наведеним наказом (а.с.5-11, 12). Згідно довідки відповідача від 18.05.2015 року заборгованість [PERSON] по заробітній платі за станом на 14.05.2015 року, яка була звільнена з посади телефоніста відокремленого підрозділу «Красноармійський вузол виробничо-технологічного звязку» державного підприємства «Красноармійськвугілля», становила 11978 грн. 45 коп. (а.с.15). Згідно довідок відповідача від 18.05.2015 року та від 22.05.2015 року середньоденна заробітна плата позивача складає 109 грн. 83 коп., а вихода за планом телефоніста на 2015 рік складають: у травні 25, у квітні 25, у травні 23 (а.с.16, 17). Вказаний розмір середньоденного заробітку та кількість робочих днів сторонами не заперечувалися. За приписами за ст.116 КзпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Остаточний розрахунок з позивачем проведено 22.05.2015 року, що також не заперечується сторонами. Оскільки підприємством порушені вимоги закону, воно має відповідати перед позивачем згідно за ст.117 КЗпП України, тобто повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач просить суд стягнути її середній заробіток за період з 01.03.2015 року по 22.05.2015 року в сумі 7248 грн. 78 коп. із розрахунку: 66 робочих днів х 109 грн. 83 коп., де 109 грн. 83 коп. середньоденний заробіток позивача, розрахований підприємством, виходячи із робочих днів, і наведений у довідці від 18.05.2015 року. Сторони проти наведеного розрахунку не заперечували, отже ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Вирішуючи спір про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що вимоги позивача належать частковому задоволенню, оскільки позивач через порушення відповідачем її конституційного права на своєчасне отримання винагороди за труд, захищеного трудовим законодавством, морально страждала, не отримуючи належні їй суми, на які вона розраховувала, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Між тим, суд враховує характер, об,єм, тривалість зазнаваних позивачем страждань, розмір не отриманих, належних при звільненні сум, те, що позивач окрім заробітної плати отримує пенсію у розмірі 2500 грн., осіб на утриманні не має, доказів щодо зазначених боргових зобовязань не надала, тому вважає, що на користь позивача у відшкодування моральної шкоди належить стягнути 500 грн. Вимоги позивача, які на думку суду підлягають задоволенню, розглянуті у межах строку позовної давності, визначеного трудовим законодавством України. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір за вимоги матеріального характеру у сумі 243 грн. 60 коп. та за вимоги нематеріального характеру в сумі 16 грн. 80 коп. пропорційно до розміру задоволеної вимоги, а всього 260 грн. 40 коп. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.116, 117 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial