Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. В обґрунтування позову вказала, що 27.10.2018 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають дитину [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні позивача. Сімейні відносини між сторонами розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Із серпня 2019 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає збереження сім`ї неможливим. При цьому, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча іншим особам аліменти не сплачує. За таких обставин, просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 11.09.2020 року позивач подала у судове засідання заяву, зі змісту якої вбачається, що вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, виходячи з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Станом на 11.09.2020 року відзиву на позовну заяву від відповідача [PERSON] до суду не надійшло. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.10.2018 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Кропивницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Кіровоградській області, актовий запис № 985, про що 27.10.2018 року видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.04.2019 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Кіровоградській області (а.с. 5). Згідно довідки КП «ЖЕО № 2» Міської ради міста Кропивницького від 10.06.2020 року № 1843 [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За вказаних вище обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та достатніми, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом встановлено, що дитина знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею, при цьому, суд враховує сімейний та матеріальний стан відповідача, а також те, що обов`язок утримувати свою дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, враховуючи вказані обставини, суд також вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягненняаліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 840,80 грн. сплаченого позивачем судового збору за задоволену позовну вимогу про розірвання шлюбу та в дохід держави 1681,60 грн. судового збору за задоволені позовні вимоги про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 84, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved