Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], народження [INFO]. У позові вказала, що 11.06.1994 і на даний час сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували у Відділі реєстраціє актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 64. Спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалося, в результаті чого з 24 січня 2014 року сторони проживають окремо. Від шлюбу мають двох дітей: неповнолітню доньку [PERSON], народження [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, та сина [PERSON], народження [INFO], який на даний час уже повнолітній. Відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання доньки, хоча має таку можливість, працюючи робітником АТ «Пирятинський сирзавод ». У судовому засіданні позивач вимоги викладені у позовній заяві підтримала з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у позові. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, зокрема те, що відповідач має мінливий дохід, працездатний, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що з 11.06.1994 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 11.06.1994 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], народження [INFO] (а.с. 5). Неповнолітня донька проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу. На даний час відповідач має постійне місце роботи та стабільних дохід. Відповідно до довідки виданої дитячою консультацією Пирятинської центральної районної лікарні від 25.02.2014 - [PERSON] народження [INFO] перебуває на «Д» обліку у дитячій консультації з діагнозом рецидивуючий бронхіт, поперекова дистонія нирок (а.с.7). Відповідно до ст.ст. 180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від прибутку батька або матері. При цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. Як свідчить довідка про доходи надана АТ «Пирятинський сирзавод» 18.03.2014 за вих. № 1069, середньомісячний дохід [PERSON] становить 2239 грн. У відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved