Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення та визнання права власності на частину земельної ділянки, в якому просить припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3510100000 :31:248:0007 площею 0,0347 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в частині площею 0,0103 га, та визнати за нею право власності на цю частину вказаної земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу належало 9/20 частини домоволодіння в тому числі і земельна ділянка площею 0,0264 га кадастровий номер 3510100000:31:248:0067, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2018 року за нею було визнано право власності за набувальною давністю на 11/20 частини домоволодіння по вказаній адресі, які належали відповідачу, таким чином позивач стала єдиним власником вказаного будинку. Проте відповідач не може добровільно передати їй земельну ділянку кадастровий номер 3510100000:31:248:0007, яка йому належить, оскільки на виконанні у відділі ВДВС перебуває виконавчий напис про стягнення з нього суми боргу, внаслідок чого на частину земельної ділянки, яка належить відповідачу накладено обтяження і відбувається реалізація нерухомого майна. У зв`язку з вищезазначеним посилаючись на норми діючого законодавства просить припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 3510100000 :31:248:0007 площею 0,0347 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в частині земельної ділянки площею 0,0103 га на якій розташований будинок [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на вказану частину земельної ділянки. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 16.04.2019 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення проведення електронних торгів Кіровоградською філією ДП «Сетам» та безпосередньо ДП «Сетам», що призначені на 18.04.2019 року по реалізації земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000 :31:248:0007 площею 346,48 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29.05.2019 року залучено до участі справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «ФК «Авістар». 20.06.2019 року за вх. № 15197 від відповідача до суду надійшла заява, в якій він позов визнав в повному обсязі, зазначив, що з 2006 року він не користується частиною земельної ділянки, яка йому належить, оскільки нею користується позивач, проти задоволення позову не заперечує. 04.07.2019 року за вх. № 2857 від ТОВ «ФК «Авістар» до суду надійшли пояснення, в яких представник третьої особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору заперечила проти позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 05.07.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 16.09.2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2018 року у цивільній справі № 405/5774/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Кропивницька міська рада про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Ухвалою суду від 02.12.2019 року провадження у справі поновлено, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача адвокат Любченко В.М. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справі повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, в заяві від 20.06.2019 року не заперечував проти задоволення позову. Представник ТОВ «ФК «Авістар» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купілі-продажу частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 16.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бєлінським І.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 97, [PERSON] отримала у власність 9/20 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 05.12.2018 року № 148215292 (а.с. 9-10,11-12). На підставі договору купілі-продажу земельної ділянки від 16.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бєлінським І.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 98, [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 0,0264 га, кадастровий номер 3510100000:31:248:0067 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 05.12.2018 року № 148214103 (а.с. 6-7,8). Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2018 року визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку набувальної давності на 11/20 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29-30). Таким чином [PERSON] належить право власності на будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку площею 0,0264 га, кадастровий номер 3510100000:31:248:0067 за адресою: [ADDRESS] . Проте відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.03.2017 року № НВ-3503996562017 земельна ділянка площею 0,0347 газа кадастровим номером 3510100000:31:248:0007 за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд перебуває у приватній власності [PERSON] (а.с. 12-13). Статтями 15, 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі № 6-253цс16. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщені відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року в справі № 902/341/17 вказав, що виходячи з положень статті 377 ЦК України, статей 120, 125 ЗК України та принципу слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, слід дійти висновку, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі, з усіма притаманними для власності складовими володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні. Отже, наведені норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача на земельну ділянку, на якій розташований відповідний об`єкт нерухомості, припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. При цьому судом встановлено, що позивач [PERSON] набула право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 3510100000:31:248:0067 та кадастровий номер 3510100000:31:248:0007 за адресою: [ADDRESS] , що вказує на те, що до [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,0347 гакадастровий номер 3510100000:31:248:0007 в частині земельної ділянки площею 0,0103 га без зміни її цільового призначення, яка належить на праві власності попередньому власнику частини житлового будинку [PERSON] . За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оскільки до позивача на підставі рішення суду перейшло право власності на 11/20 частин житлового будинку, який розміщений на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належить відповідачу на праві власності, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved