Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.08.2001 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у виконкомі Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 7. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2009 року шлюб між ними було розірвано. Позивач зазначає, що між ними було досягнуто усної домовленості щодо утримання доньки [PERSON]. Відповідач надавав їй кошти на утримання доньки у розмірі 300 грн. щомісяця, але цей розмір є недостатнім для задоволення життєвого рівня дитини. Позивач також зазначає, що відповідач працевлаштований, стабільно отримує заробітну плату та зобов'язаний і має можливість утримувати доньку [PERSON]. Відповідач має ще двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу. Сторони у судове засідання не з'явилися, але подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах, а відповідач проти позову не заперечує та повністю згоден з ним. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження: копією рішення Томаківського районного суду від 26.06.2009 року про розірвання шлюбу між сторонами у даній справі; копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 175865, виданого відділом РАГС Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, з якого вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], дійсно є сторони у справі. Крім того, з довідки Виводівської сільської ради від 104.12.2015 р. за вих. № 1098 суд вбачає, що дитина дійсно проживає разом з позивачем у даній справі. Відповідач зобов?язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але добровільно цього не робить. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуєтъся на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Статтею 191 СК України передбачено стягнення аліментів від дня пред'явлення позову, а тому аліменти підлягають стягненню з 04.12.2015 року. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача у справі, у розмірі передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved