Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у справі - [PERSON] 09 вересня 2000 року зареєстрували законний шлюб, про що у відділі реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №668. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припинені протягом кількох останніх років. Сімейні стосунки налагодити не вбачається можливим, сім'я розпалася остаточно, в збереженні сім'ї позивач не зацікавлений. Фактично проживають сторони окремо. Позивач свою позовну заяву мотивує тим, що їхнє подальше подружнє життя з відповідачем неможливе, так, як вони утратили почуття любові один до одного, сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, тому просила шлюб між ними розірвати, стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом установлено, що сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 09 вересня 2000 року зареєстрували законний шлюб, про що у відділі реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у місті Києві зроблено відповідний актовий запис №668. та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Спору щодо місця проживання дитини сторони не мають, дитина проживає з матір'ю. Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що у сторін абсолютно несумісні характери та зовсім різні погляди на життя. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час сторони проживають окремо. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на положення ч.2 ст.112 СК України враховуючи особливий характер сімейних відносин, суд приходить до висновку про те, що сім'я позивача та відповідача існує лише формально і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, так, і інтересам неповнолітніх дітей. Суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між сторонами. На підставі ст.ст.133,141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 704,80 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, та,

Outcome: approved