Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Старосинявської районної державної адміністрації, третя особа - відділ Держземагенства в Старосинявському районі про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування вимог вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. До складу спадщини [PERSON] входить, зокрема, його право на спадкування двох земельних ділянок на території Паплинецької сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, площею 2,2502 га та площею 0,6935 га і призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і які належали його матері [PERSON]. Позивачка є спадкоємцем за заповітом щодо майна чоловіка [PERSON], який прийняв спадщину матері [PERSON] і йому були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки з тих підстав, що право власності [PERSON] не пройшло державну реєстрацію і він не набув права власності на ці земельні ділянки. У попереднє судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, однак подали суду заяви, згідно яких просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги повністю підтримують. Представник відповідача Старосинявської райдержадміністрації в попереднє судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи - відділу Держземагенства України у Старосинявському районі в попереднє судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує відносно його задоволення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно заповіту, складеного 23 жовтня 2014 року [PERSON] та посвідченого секретарем Паплинецької сільської ради Старосинявського району, зареєстрованого у реєстрі за №43, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким заповів своїй дружині [PERSON] все своє майно, яке їй буде належати на день його смерті. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], видане 11.11.2014 виконавчим комітетом Паплинецької сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, актовий запис № 10. До складу спадщини [PERSON] яка відкрилась після смерті [INFO] його матері [PERSON] входять дві земельні ділянки, які розташовані на території Паплинецької сільської ради Старосинявського району Хмельницької області. Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 06 лютого 2004 року та державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 06.02.3014 року виданого [PERSON], остання була власником земельних ділянок площею 2,2502 га та площею 0,6935 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташована на території Паплинецької сільської ради Старосинявського району Хмельницької області. Спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] Він вважається таким, що прийняв спадщину матері, оскільки подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №113-2010 від 04.07.2011 року. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно повідомлення державного нотаріуса Старосинявського районного нотаріального округу №669/02-14 від 09 липня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки після смерті [PERSON] у зв'язку з тим, що право власності [PERSON] не пройшло державну реєстрацію і він відповідно до ч. 2 ст. 1299, ст.. 182 ЦК України не набув права власності на ці земельні ділянки, а державні акти, які посвідчували право власності на земельні ділянки [PERSON], не можуть бути використані при вчиненні нотаріальної дії, оскільки в них містяться відмітки нотаріуса, що право власності перейшло до [PERSON] Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що оскільки земельні ділянки площею 2,2502 га та площею 0,6935 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташована на території Паплинецької сільської ради Старосинявського району належала померлому [PERSON], а позивачка є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину, однак не може оформити свої права на вказане спадкове майно, тому права позивача підлягають до захисту, слід визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved