Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 100. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20 березня 2009 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини між ними не склалися, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2019 року. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стала невідповідність характерів, поглядів, суджень, що породжувало невдоволення один одним, загострювало відносини і у кінцевому підсумку призвело до повного розриву відносин та до повного відчуження. Вважає, що між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. На даний час проживають окремо, спільного домашнього господарства не ведуть. Спору майнового характеру між подружжям не існує. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе, просить шлюб розірвати. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи. До суду від неї надійшла заява, згідно якої вона просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судові засідання, призначені на 07 травня, 25 травня, 28 травня, 11 червня, 25 червня, 30 червня 2020 року не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином, останній раз відповідач був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства шляхом розміщення інформації щодо розгляду справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, заперечень не надав. У відповідності до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 березня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 10 липня 2018 року Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 100 (а.с.6). Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується поясненнями сторін. Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов`язки. Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Подружжя [PERSON] шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя [PERSON] , оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вона не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Outcome: approved