Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.10.2020. Після придбання вищевказаної квартири вона виявила, що в ній зареєстрована невідома особа - [PERSON] , [INFO] . Звернувшись за роз`ясненнями до попереднього власника вищевказаної квартири, [PERSON] , довідалась, що [PERSON] зареєстрований в квартирі як член сім`ї (син) попереднього власника. Крім цього, [PERSON] пояснила, що останній більше року за вказаною адресою не проживав. Зазначає, що [PERSON] не належить до членів її сім`ї, а тому і не має права користування зазначеною квартирою. Відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично в зазначеній квартирі не проживає, фактичне місце проживання [PERSON] невідоме. Оскільки, за вищевказаною адресою зареєстрована невідома позивачу особа, у останньої як власника, виникають перешкоди в користуванні зазначеним майном, чим об`єктивно порушуються її права. У зв`язку з цим, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити; судові витрати з відповідача не стягувати. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення\~\~оголошення\~про його виклик на офіційному вебсайті судової влади України. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. \~ \~ \~ \~Суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2021 року (а.с.6-8). У вказаній квартирі, окрім позивача, на даний час зареєстрований [PERSON] (а.с.10), який в ній не проживав і не проживає (а.с.47). Вказана особа не належить до членів сім`ї позивача та була зареєстрована в квартирі, як син колишніх їх власників. Згідно ст. 150 Житлового кодексу (далі ЖК) України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. \~ \~ \~ \~Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК України;\~ст. 405 ЦК України). \~ \~ \~ \~Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника (інших осіб, які отримали право\~користування житлом з його згоди)\~у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім`ї власника квартири (інших осіб) на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім`ї на користування цією квартирою. Відповідно до п.4 ч.1\~ст. 406\~ЦК України, сервітут (право користування чужим майном) припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Судом встановлено, що\~відповідач\~у\~належній\~позивачу\~ квартирі не проживає з 1989 року. Таким чином, оскільки право власності колишнього власника на квартиру [ADDRESS] припинилося унаслідок продажу квартири [PERSON] , припинено також право користування відповідачем спірним житлом, який отримав таке право за волею попереднього власника квартири. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню, оскільки його реєстрація в належній позивачу квартирі порушує її право на користування та розпорядження власністю. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved