Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з названим позовом та просить розірвати шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 28 червня 2014 року виконавчим комітетом Полого-Вергунівської сільської ради Переяслав-хмельницького району Київської області, актовий запис №1. Посилається на те, що 28.06.2014 сторони уклали шлюб. Від спільного проживання мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у них не склалося через не бажання відповідача розуміти сімейні проблеми, підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, різні погляди на життя. Сторони спільно не проживають, спільний бюджет не ведуть, шлюб носить формальний характер. На підтвердження факту реєстрації шлюбу надав оригінал свідоцтва про шлюб (а.с.6). Факт народження дитини підтверджує копією свідоцтва про народження ( а.с.7). Свій склад сім`ї підтверджує довідкою № 170 від 04.07.2019 ( а.с. 10). До суду позивач [PERSON] не з`явилася, 10.09.2019 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] не з`явився, 10.09.2019 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає в повному обсязі та просить його задовольнити. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог абз. 3 п.3 Постанови ПВС України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України. Підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved