Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що вона та відповідач [PERSON] з 04.07.2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду 22.03.2013 року. За час спільного подружнього життя, а саме у травні 2010 року вони придбали автомобіль марки Mersedes Sprinter, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], а також ними розпочато будівництво гаража [NUMBER] в гаражному кооперативі «Автолюбитель-2» по вул. Микулинецькій,6 в м.Тернополі. Оскільки вони не можуть досягнути згоди про порядок користування спільно надбаним майном, а тому з врахуванням уточнених позовних вимог, просить в порядку поділу майна подружжя залишити в користуванні [PERSON] автомобіль марки Mersedes Sprinter, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 248990,00 грн., та незавершений будівництвом гараж [NUMBER] в гаражному кооперативі «Автолюбитель-2» по вул. Микулинецькій,6 в м.Тернополі, вартістю 122670 грн., а в її користь стягнути з відповідача ? частину вартості зазначеного майна. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, з невідомих на те суду причин, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.07.2002 року, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22.03.2013 року. Як вбачається інформації наданої 26.04.2015 року УДАІ УМВС України в Тернопільській області, автомобіль марки Mersedes Sprinter, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] був зареєстрований 12.08.2010 року за [PERSON]. 20.01.2012 року зазначений транспортний засіб було знято з реєстраційного обліку [PERSON] та згідно договору купівлі-продажу зареєстровано на іншого власника. Згідно висновку судової експертизи №345/15-22 складеного КНДІСЕ 20.07.2015 року, середня ринкова вартість вживаного колісного транспортного засобу марки Mersedes Sprinter 308 СDІ, тип кузова «вантажний малотонажний фургон», 2006 року випуску на день складання висновку становить 248 990,00 грн. Відповідно до інформації наданої головою правління гаражного кооперативу «Автолюбитель-2» [PERSON] надано земельну ділянку [NUMBER] для встановлення гаража. Станом на 24.12.2013 року будівництво гаража незавершене, гараж в експлуатацію не прийнятий. 11.01.2016 року ПП «Тернопільське експерно-консультаційне бюро» визначено, що ступінь готовності до експлуатації гаража [NUMBER], який знаходиться в гаражному кооперативі «Автолюбитель-2» в м. Тернопіль. вул. Микулинецька, 6 становить 97 %. Ринкова вартість незавершеного будівництвом гаража становить 122670 грн. Частиною 1 ст. 60, 63, ч.1 ст. 69, ч.1 ст.70 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч.1 ст. 321 і ст. 392 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За умовами ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. В судовому засіданні встановлено, автомобіль Mersedes Sprinter, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який був спільною сумісною власністю сторін, був знятий з реєстраційного обліку та проданий відповідачем [PERSON] у 2012 році без згоди позивача [PERSON], а тому позивач має право на відшкодування вартості ? частини даного автомобіля. Також, судом встановлено, що незавершений будівництвом гараж [NUMBER], який знаходиться в гаражному кооперативі «Автолюбитель-2» в м. Тернопіль, по вул. Микулинецька, 6, будувався за час перебування сторін у шлюбі та є спільною сумісною власністю сторін. Частиною 2 ст. 183 ЦК України визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Таким чином, встановивши загальний обсяг спільного майна подружжя, зважаючи, що спірний гараж є неподільною річчю, суд виходить із принципу рівності часток дружини і чоловіка у такому майні та приходить до висновку про присудження гаража відповідачу, стягнувши з останнього в користь позивача ? частину вартості даного майна. Враховуючи вищенаведене, вважаю, що позовні вимоги слід задовольнити та в порядку поділу майна подружжя присудити [PERSON] гараж [NUMBER], який знаходиться в гаражному кооперативі «Автолюбитель-2» в м. Тернопіль. вул. Микулинецька, 6, та стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] ? частину вартості даного гаража в розмірі 61355 грн., та ? частину вартості автомобіля Mersedes Sprinter, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] в розмірі 124495 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути 1597,82 грн. судових витрат ( 121,80 грн. судового збору та 1476,02 грн. вартість судової експертизи).

Outcome: approved