Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1500 грн., щомісячно, протягом строку інвалідності. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що з 30.07.1988 перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.11.2010 розірвано. Позивач є інвалідом першої групи безтерміново внаслідок загального захворювання, непрацездатною особою, що потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки самостійно забезпечити себе не може. Розмір аліментів, призначений судовим рішенням від 2013 року, є недостатнім, оскільки витрачає значно більше коштів на медичні препарати, а також несе інші витрати. Зазначила, що відповідач добровільно коштів на її утримання не надає, хоча таку можливість має. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про припинення стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів, що стягуються на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 07.06.2013 у справі №464/2693/13. Позов мотивував тим, що на підставі вищевказаного рішення з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] у розмірі 300 грн. щомісячно. Вважає, що на даний час відпали підстави для їх стягнення, оскільки доходи останньої перевищують прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Зазначив, що непрацевлаштований, доходів не отримує, а відтак можливості надавати кошти на утримання [PERSON] не має. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила суд такий задовольнити. До суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого просила суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Підстави для припинення стягнення аліментів відсутні, адже її працездатність не відновилась, іншого шлюбу остання не уклала, а потреба у матеріальній допомозі збільшилася через інфляцію та ріст цін на комунальні послуги та ліки. Вважає, що відповідач [PERSON] умисно звільнився з роботи, щоб ухилитись від сплати аліментів у розмірі 300 грн., допомоги з безробіття останній не отримує, оскільки працює неофіційно. Зазначила, що отримує пенсію у розмірі 2200 грн., інших доходів не має та її хвороба є прогресуючою та невиліковною. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, підтримав зустрічний позов про припинення стягнення аліментів, просив суд такий задовольнити. У задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів просив суд відмовити. У зв`язку з неявкою сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовів необхідно відмовити з таких підстав. Встановлено, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.11.2010. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07.06.2013 вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 300 грн. щомісячно з 31.10.2012. Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААВ від 20.01.2014, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом першої групи внаслідок загального захворювання. Потребує постійного стороннього догляду. За час перебування у шлюбі з відповідачем з 01.02.2006 позивачу встановлено інвалідність другої групи, після розірвання шлюбу, але протягом одного року від дня розірвання шлюбу з 01.02.2011 - інвалідність першої групи загального захворювання, що підтверджується посвідченням № [NUMBER] . Із копії трудової книжки відповідача [PERSON] , зокрема, з останнього внесеного запису, видно, що з 03.02.2020 до 19.03.2021 працював у ТОВ «Родинна ковбаска», звільнений за угодою сторін на підставі наказу №35 від 19.03.2021. За положеннями частини другої статті 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (частини 3, 4 ст. 75 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 76 Сімейного кодексу України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 80 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Частиною 3 ст. 82 Сімейного кодексу України передбачено, що право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, зміна розміру аліментів чи припинення їх стягнення можливі лише за наявності умов, визначених статтями 80, 82 Сімейного кодексу України, ст. 273 ЦПК України. Разом з тим, ні [PERSON] , ні [PERSON] не надано суду доказів існування таких обставин, які б могли бути підставою для збільшення розміру аліментів, або припинення їх стягнення. Так, [PERSON] не доведено факту зміни матеріального стану [PERSON] . Твердження про звільнення [PERSON] з роботи з метою ухилення від сплати аліментів та отримання доходів неофіційно належними доказами не підтверджено. В свою чергу [PERSON] не підтверджено те, що одержувач аліментів перестала потребувати матеріальної допомоги, а платник аліментів неспроможний таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, у задоволенні позовів необхідно відмовити.

Outcome: dismissed