Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 19 вересня 2003 року міським відділом реєстрації Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1812 імають неповнолітніх дітей, синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що спільне життя не склалося із - за відсутності взаєморозуміння та спільних інтересів, втрати почуття один до одного. Між нами під час спільного проживання виникали конфлікти та сварки, у тому числі в присутності дітей, що негативно впливатиме на їх розвиток.На даний момент не ведуть спільного господарства, шлюбно сімейні стосунки не підтримують і подальше спільне проживання з відповідачем вважає неможливим, збереження шлюбу недоречним. Стосунки, які склалися між нею та відповідачем, перешкоджають їх подальшому спільному проживанню, тому примирення неможливо. Подальша наявність юридичного факту реєстрації шлюбу суперечить її інтересам, тому позивач просить суд розірвати шлюб. Сумісне проживання припинили з травня 2014року, спору про розподіл майна немає, діти залишаються мешкати з нею. У судовому засіданні позивач надала заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день і час слухання справи був сповіщений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 вересня 2003 року у міському відділі реєстрації Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1812( свідоцтво серія 1-ВЛ № 193449 ) Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, а саме: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на спільному забезпеченні подружжя. Як встановлено у судовому засіданні причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на життя, відсутності взаєморозуміння та спільних інтересів. Позивач втратила до відповідача почуття поваги та кохання та не має наміру в подальшому проживати з ним однією сімєю. На сьогоднішній час сторони мешкають окремо з травня 2014 р., не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе і тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище та наполягає на тому, щоб їй було залишено шлюбне прізвище після розірвання шлюбу, тому післяшлюбне прізвище позивача визначити як - «Захарова » Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved