Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила наступне: 05.08.1995 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, згідно свідоцтва про укладення шлюбу І-ФМ № 287825, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради 05.08.1995 року, актовий запис № 439. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], яка на даний час повнолітня та син [PERSON], [INFO]. Обоє дітей проживають разом з позивачкою. Позивач також зазначає що подружнє життя не склалося через несумісність характерів та розбіжність у поглядах на життя та подружні відносини. Протягом тривалого часу відносини між ними та спільні почуття фактично відсутні. Неодноразові спроби владнати сімейні стосунки результатів не принесли, тому вона прийшла висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу. Відносини між ними фактично припинені, на даний час вони проживають окремо. Крім того, донька [PERSON], [INFO], навчається на другому курсі Ужгородського торговельно-економічного інститут КНТЕУ за контрактною формою навчання, що підтверджується довідкою № 62 від 26.12.2016 року. Навчання є платним та триватиме до січня 2018 року, що підтверджується вищевказаною довідкою. Позивач вважає, що [PERSON] не буде допомагати їй в подальшому оплачувати навчання доньки та допомагати в утриманні сина, тому просить суд стягнути з нього на її користь додаткові витрати на оплату навчання доньки [PERSON], яка продовжує навчання в розмірі ? витрат на навчання, та аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? заробітку щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви. В подальшому позивачем було подано заяву, у якій вона зазначає, що точними відомостями про працевлаштування відповідача вона не володіє, тому просить стягнути з нього на її користь аліменти у розмірі 1\~400 грн. щомісяця на утримання двох спільних дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте на адресу суду була подана заява, в якій вона зазначає, що позов підтримує в повному обсязі, та просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Клопотань про відкладення від нього не надходило. Як зазначено у ч. 2\~ст. 197 ЦК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається із наданих суду доказів, 05 серпня 1995 року, позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради 05.08.1995 року, про що був зроблений відповідний запис № 439 та видане свідоцтво про укладення шлюбу серії І ФМ № 287825. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою особою, та син [PERSON], [INFO]. Обоє дітей проживають разом з позивачкою. Подружнє життя між ними не склалося через несумісність характерів та розбіжність у поглядах на життя та подружні відносини. Протягом тривалого часу відносини між ними та спільні почуття фактично відсутні. Неодноразові спроби владнати сімейні стосунки результатів не принесли. Відносини між ними фактично припинені, на даний час вони проживають окремо. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1\~статті 184 СК України\~передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України також передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до правового висновку, наданого Верховним Судом України у справі № 6-1798цс16\~(постанова від 19.10.2016 року) Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно.\~ За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів 50 % заробітної плати боржника. Порядок стягнення аліментів визначено у статті 74 цього Закону та статтях 194197, 274 СК України. У справі, яка переглядається, визначивши розмір аліментів\~на двох дітей по 1/3 частині заробітної плати щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, апеляційний суд, з висновком якого погодився і касаційний суд, не врахував положень частини другої статті 183 СК України про обовязок суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. \~\~При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та розяснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 суд враховує: стан здоровя та матеріальне становища дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 1801-VIII від 21.12.2016 встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2017 рік, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Згідно ст. 8 цього ж закону установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень. Тобто мінімальний розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років станом на січень 2017 року складає 506,70 грн., а їх максимальний розмір 1\~600,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти твердій грошовій сумі у розмірі 1 400 гривень на двох дітей, тобто по 700,00 грн. на кожного з дітей. Жодних відомостей щодо працевлаштування відповідача суду не надано, тому суд приходить висновку про необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням викладеного, матеріалами справи підтверджується, що відповідач повинен надавати допомогу дитині у розмірі встановленому законом, а саме не менше ніж 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, що на цей час складає 506,70 грн., оскільки суду не доведено відповідачем належними та допустимим доказами: його стан здоровя та матеріальне становища, як платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для вирішення цієї справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до правової позиції, яка була висловлена Верховним Судом України у справі № 6-129цс15 (постанова від 24.02.2016 року) на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Донька - [PERSON], [INFO], навчається на другому курсі Ужгородського торговельно-економічного інститут КНТЕУ за контрактною формою навчання, що підтверджується довідкою № 62 від 26.12.2016 року. Навчання є платним та триватиме до 31.08.2018 року, що підтверджується вищевказаною довідкою та договором від 14.08.2015 року № 162ТКД/бз про навчання (підготовку). З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що з огляду на вищезазначені норми закону та правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 700 грн. щомісяця, до 31.08.2018 року (дати закінчення навчання в КНТЕУ Ужгородський торговельно-економічний інститут), починаючи з 29 грудня 2016 року (дати звернення до суду з відповідним позовом). Що ж стосується позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на оплату навчання повнолітньої доньки, то з урахуванням правової позиції, яка була висловлена Верховним Судом України у справі № 6-129цс15 (постанова від 24.02.2016 року) та вищезазначених норм закону суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зазначеної позовної вимоги, оскільки правила статті 185 СК України у даному випадку не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу, яка не передбачає можливості стягнення додаткових витрат на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Витрати із сплати судового збору у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача.

Outcome: partial