Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення ним 23- річного віку, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок Позивача, відкритий у банківській установі та стягнути судові витрати з відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 02.09.2002 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який був укладений у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 1322, який було розірвано 08.12.2010 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова. За час подружнього життя у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 991.Син постійно проживав з матір`ю, відповідач сплачував на утримання сина аліменти за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у розмірі ј частки від всіх видів доходів до настання сином повноліття. Вказала, що на теперішній час відповідач є особою працездатного віку, не є інвалідом, на утриманні не має будь-яких осіб. Зазначила, що спільний син [PERSON] є студентом денної форми навчання у КЗОЗ «Харківський обласний медичний коледж» за контрактом, у зв`язку з чим йому необхідні кошти на навчання. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Заперечувала проти Відзиву відповідача на позовну заяву, оскільки підстави, на які посилається відповідач не є підставами для невиконання ним батьківського обов`язку. Відповідач та його представник надали до суду заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, підтримали Відзив на позовну заяву позивача [PERSON] . В обґрунтування Відзиву зазначили, що 19.03.2020 року відповідачем отримано позовну заяву з додатками. Вказав, що сплачував на утримання сина позивачеві аліменти у розмірі ј частки від всіх видів доходу вчасно і у повному обсязі. Також сплатив сину аліменти у березні в сумі 1950 грн. Зазначив, що на теперішній час не заперечує сплачувати аліменти на утримання сина, але у меншому розмірі, оскільки на даний час має зміни матеріального та сімейного стану, оскільки виховує та утримує матеріально неповнолітню дочку його дружини - [PERSON] , [INFO] , допомагає матеріально своїм непрацездатним та хворим батькам - пенсіонерам, які отримують пенсію: матір в сумі 1643 грн. 91 коп., батько - 3650 грн. і не можуть повністю себе забезпечити та купувати ліки. Крім того, вказав, що як приватний підприємець, на теперішній час у зв`язку з введенням у країні карантину, не має можливості займатися своїм бізнесом і, відповідно не заробляє грошей та не має будь-якого прибутку. Також посилався на те, що позивачем не надано відомостей, щодо загальної вартості суми навчання по контракту сина, не зазначено помісячної оплати за навчання, а також що син буде продовжувати навчання ще 5 років, як зазначено у позовній заяві. Таким чином, відповідач не згоден із розміром аліментів, що підлягають стягненню з нього в розмірі, зазначеному в позовній заяві, не заперечує проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. з 01.04.2020 року по 01.07.2020 року на період навчання сина в коледжі. Судові витрати по справі стягнути солідарно з позивачем. Суд, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 02.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON] , 02.09.2000 року укладено шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харків, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 1322 (а.с. 12), який було розірвано, згідно заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.12.2010 року, яке набрало чинності (а.с. 14). Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження, міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, зроблено відповідний актовий запис № 991 від 02.04.2002 року (а.с. 13). В ході судового розгляду встановлено та підтверджено як позивачем, так і відповідачем, що за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.05.2018 року на користь позивача з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частки від всіх видів його доходу, які відповідач сплачував вчасно і в повному обсязі. Наразі стягнення аліментів припинено у зв`язку з досягненням дитиною повноліття. Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання - місце проживання [PERSON] зареєстровано за місцем реєстрації його матері [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 9, 11). Відповідач, згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що останній зазначає й у Відзиві на позовну заяву. Відповідно до довідки № 187 від 21.01.2020 року [PERSON] навчається у КЗОЗ «Харківський обласний медичний коледж» на денному відділенні за кошти фізичних і юридичних осіб «Стоматологія» в гр. 3Т-31 з 01.09.2017 року по 01.07.2020 року (а.с. 10) та Договору № 9 ЗТ9 2017 р. від 16.08.2017 року - вартість за навчальний рік, який дорівнює 10 навчальних місяців, становить 14500 грн. 00 коп. Таким чином, суд критично оцінює заперечення відповідача, що позивачем не надано відомостей, щодо загальної вартості суми навчання по контракту та не зазначення помісячної оплати за навчання, оскільки такі відомості містяться в Договорі № 9 ЗТ9 2017 р. від 16.08.2017 року. Заперечення відповідача щодо наявності у нього батьків похилого віку судом оцінюються критично, оскільки останні, як зазначає сам відповідач, мають пенсійне забезпечення. Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться інша дитина, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження зазначених доказів. Крім того, необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своєму повнолітньому сину - [PERSON] , який її потребує. Крім того, суд критично оцінює заперечення відповідача щодо сплати в дохід позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина в березні 2020 року в сумі 1950 грн. 00 коп., оскільки дане питання не є предметом розгляду. Таким чином, при розгляді цивільного позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання до досягнення ним 23-річного віку, суд виходить з наступного. Так, відповідно до ст. 199 СК України, Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України, передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року для працездатних осіб складає 2102 грн. 00 коп. Як вбачається із довідки про доходи позивача, остання, працює в ТОВ «Рекорд -Харків-2, загальна суму її доходу за період з 01.01.2019 року по 29.02.2020 року становить 60 251,69 грн., тобто на місяць близько 5 020 грн. З оглянутої в судовому засіданні довідки відповідача, який є фізичною особою підприємцем, загальна сума його доходу за звітній період якого - з 1-4 квартал 2019 року складає 152 000 грн., тобто близько 12 600 грн. на місяць. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи, враховує, що [PERSON] є повнолітньою особою до 23 років, яка продовжує навчання до [INFO] , проживає разом із матір`ю, загальний дохід якої складає близько 5 020 грн. на місяць, що відповідач є фізичною особою підприємцем та має стабільний дохід кожний квартал року, що підтверджено його довідкою про доходи за 2019 рік, не має інших осіб на утриманні, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду тобто з 03.03.2020 року і до 01.07.2020 року, тобто до закінчення навчання [PERSON] , оскільки, виходячи з положень ч. 2 ст. 200 СК України, Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини після 01.07.2020 року до досягнення нею 23-річного віку не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження навчання [PERSON] в цей період. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial