Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій зазначила про те, що 24 вересня 1993 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причинами розпаду їх сім`ї вважає несумісність характерів та різні погляди на життя, через що виникали скандали та сварки. Такі дії відповідача роблять неможливим подальше спільне подружнє життя, і вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, на примирення категорично не погоджується. Просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути з останнього судові витрати. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, на адресу суду подали письмові заяви, у яких просять суд справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному об`ємі та просять суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Уманським міським відділом РАГСу Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 24.09.1993 року, актовий запис № 583. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від цього шлюбу мають доньку [PERSON] , яка є повнолітньою (а.с. 8). На цей час сторони у справі не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у цьому випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі. Враховуючи обставини, що склалися у вказаному випадку, на думку суду, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, тому сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved