Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS] та зобов'язати управління ДМС України в Тернопільській області зняти [PERSON] з реєстрації. В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є власником квартири по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є колишньою дружиною її сина та з квітня 2013 року не проживає за вказаною адресою без поважних причин. Відповідач добровільно залишила дане житло, жодних перешкод в користуванні їй не чинилось, особистий речей та майна відповідачка в квартирі не має. Всі витрати по утриманню житла несе позивачка. На підставі наведеного, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою у зв'язку з не проживанням у ній більше року без поважних причин. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зіславшись на доводи викладені у позові. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши думку позивача, яка не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право спадщину за законом від 22.12.2004 року зареєстрованого в реєстрі за №2-5923 та реєстраційним написом від 25.02.2005 року. [PERSON] є невісткою [PERSON] та дружиною її сина [PERSON], Згідно довідки ДП-3 ''ЖКВ ЖБК''за №591 від 13.10.2014 року, у квартирі по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за даною адресою, однак з квітня 2013 року не проживає без поважних причин. З довідки УМВС України в Тернопільській області за №7345 від 08.05.2013 року встановлено, що [PERSON] звертався в ТМВ УМВС України в Тернопільській області із заявою про те, що його дружина [PERSON] вийшла з дому і не повернулась. 29.04.2013 року місцезнаходження [PERSON] було встановлено. Відповідно до довідки Деснянського РУ УМВС України в м.Києві встановлено, що [PERSON] відмовляється повертатися за попереднім місцем проживання з особистих міркувань. Вказані обставини справи також встановленні рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11.06.2014 року, яке вступило у законну силу . Встановлено, що [PERSON] залишила дане житлове приміщення у квітні 2013 року добровільно та із скаргами у відповідні органи не зверталася. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що [PERSON] відсутня за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин. Вказане житло залишила добровільно та із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не зверталася. Позивач несе всі витрати по сплаті комунальних послуг та інших платежів. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою по [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не представлено суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язати управління ДМС України в Тернопільській області зняти [PERSON] з реєстрації не підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 7 ЗУ ''Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні'', зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку громадянина є похідною процедурою від визнання судом цієї особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яка здійснюється уповноваженими на те органами, якими є управління державної міграційної служби України в Тернопільській області Отже, вказана вимога позивачів є передчасною та до задоволення не підлягає.

Outcome: partial