Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, Куп'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Харківської області, 3- тя особа : [PERSON] про зняття арешту на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що є власницею житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В грудні 2016 року звернулася до нотаріуса з приводу відчуження зазначеного житлового будинку, на що їй було відмовлено з тих підстав, що 27 березня 2007 на підставі виконавчого листа № 2-744 від 11.12.1996 накладено заборону відчуження державним виконавцем державної виконавчої служби у Куп'янському районі в порядку стягнення боргу з 3-ї особи, [PERSON] Будь-яких повідомлень про накладення заборони, позивач як власник майна, не отримувала, у зв'язку з чим звернулася до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, які просить суд задовольнити. Представник відповідача, Куп'янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Харківської області також в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, вважаючи його обґрунтованим. 3- тя особа, [PERSON], в судове засідання на неодноразові виклики до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.5 ст..74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З'ясувавши думку позивачів, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні до них правовідносини. Так судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою з комунального підприємства Куп'янське бюро технічної інвентаризації від 13.12.2016 року. Відповідно до повідомлення про накладення заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], 27.03.2007р., накладений арешт на підставі виконавчого листа, № 2-744, 11.12.1996 р., Державною виконавчою службою у Куп'янському районі Харківської області (а.с.5-14). Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно ч. ч. 1, 2 , 5 ст. 55, ч. 1 ст. 59, ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Після надходження від зазначених осіб відомостей про наявність майна боржника державний виконавець описує таке майно, вилучає його і реалізує у встановленому цим Законом порядку. Державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику. За ухилення від виконання розпоряджень державного виконавця особою, в якої перебуває майно боржника, на неї може бути накладено стягнення відповідно до цього Закону. Майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 1 ст. 316, ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1, 2 ст. 321, 391 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає що позов є обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача, оскільки в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] є об'єктом обтяження, у зв'язку з чим позивач як власник будинку не має можливості розпоряджатися своїм майном.

Outcome: approved