Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Зареєстровані у вказаній квартирі відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON], які продали вказану квартиру позивачу, а отже не є власниками зазначеного житла, не проживають в ній з 2014 року, оскільки виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, не користується нею, не беруть участі в оплаті комунальних платежів, що, в свою чергу, перешкоджає позивачеві здійснювати свої права власника. В зв'язку з цим, [PERSON] просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про вручення повідомлення про явку до суду, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтвердила заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 21 листопада 2017 року, посвідченої нотаріусом по нотаріальному округу Великоустюгівського району Вологодської області Російської Федерації Фалевською О.А., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, надали суду відзиви, в яких позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Натомість, з договору купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенко В.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 2613, слідує, що відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] продали, а позивач по справі - [PERSON] 28 грудня 2017 року купила квартиру [ADDRESS]. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 113680440 від 12 лютого 2018 року, вищевказана квартира з 28 грудня 2017 року на праві власності належить [PERSON] Тобто з 28 грудня 2017 року власником спірної квартири є [PERSON], яка відповідно до приписів ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. В той же час, з довідки № 04/4713 від 26 грудня 2017 року, долученої позивачем до своєї позовної заяви, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які як було встановлено в судовому засіданні не є власниками даного житлового приміщення. Поряд з цим, з паспорту [PERSON] № [NUMBER], виданого 14 квітня 2016 року відділенням УФМС Росії по Вологодській області Великоустюгівського району, та з виду на проживання [PERSON] № [NUMBER], виданого УФМС Росії по Вологодській області 29 березня 2017 року, вбачається, що відповідач [PERSON] з 23 квітня 2016 року, а відповідач [PERSON] - з 22 квітня 2017 року зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] Отже враховуючи, що відповідачі по справі не є ані власниками спірної квартири, ані членами сім'ї позивача в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON], в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved