Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], мотивуючи це тим, що 03 червня 2011 року між ними було укладено шлюб, актовий запис про шлюб за №47, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу являється те, що у позивача та відповідача змінилися погляди на спільне проживання, а тому подальше сумісне проживання не можливе. Оскільки шлюб існує формально, cім'я розпалася близько двох років тому, зберегти її неможливо і недоцільно, виникла необхідність для його розірвання в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, при цьому до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства, справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що 03 червня 2011 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що 03.06.2011р. зроблено відповідний актовий запис №47, де зазначено спільне прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], актовий запис про народження №124, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 25 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області, та сина [PERSON], [INFO], актовий запис про народження №22, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 10 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області. З довідки про склад сім'ї №10162 від 23.10.2018р. вбачається, що [PERSON] має наступний склад сім'ї: дочка [PERSON], 2011 року народження, син [PERSON], 2015 року народження, та чоловік [PERSON], 1990 року народження. Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, подружжя мешкає окремо один від одного більше двох років, спільне господарство не ведеться, діти проживають разом з матір'ю, сім'я фактично розпалася, шлюб існує формально, поновлювати шлюбні стосунки позивач не має наміру. Згідно положень ч. 2 п.п. 1, 3 ст. 1 СК України завданнями Сімейного кодексу України є зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб, побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, шо кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимогами ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось через різні життєві інтереси та погляди на подружнє життя, позивач скористалася правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто, на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає, що збереження шлюбу та подальше проживання подружжя не можливе, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі ст.ст. 1, 3, 56, 105, 110-115 СК України та

Outcome: approved