Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. В якому прохала: визнати за спадкоємцем [PERSON] право власності на спадкове майно земельну ділянку площею 600 кв.м та об»єкт незавершеного будівництва за адресою м.Полтава, пров.Незабутній, 4. В обґрунтування позову зазначила, що 21 липня 2012 року померла мати [PERSON] [PERSON] Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 травня 2014 року у справі №554/5146/14-ц її [PERSON] визнано дочкою померлої 21 липня 2012 року [PERSON]. 18 січня 2013 року [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці на майно померлої станом на 24 листопада 2015 року відсутні. Відповідно до рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради народних депутатів від 24 липня 1990 року №282 «Про виділення ділянок для будівництва житла» [PERSON] виділено земельну ділянку площею 600 кв.м по провулку Незабутньому, 4 у м. Полтаві. 12 грудня 1991 року рішенням виконавчого комітету Октябрської районної ради від 30 грудня 1997 №512 подовжено термін будівництва. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17 березня 2014 року ПН [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві, тому вона і звертається до суду з даним позовом. 29 січня 2016 року ухвалою суду замінено первісного відповідача належним відповідачем виконкомом Октябрської районної у м. Полтаві ради. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору : управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради; територіальну громаду м. Полтави в особі Полтавської міської ради. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач виконком Октябрської районної у м. Полтаві ради до суду 23 лютого 2016 року та 24 березня 2016 року представника не направив, будучи належним чином повідомлені (ст.76 ЦПК України), шляхом отримання судових повісток, про час та місце розгляду справи та не надав суду дані про причину неявки. Третя особа територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради до суду представника не направили, будучи належним чином повідомлені (ст.76 ЦПК України), шляхом отримання судових повісток, про час та місце розгляду справи та не надали суду дані про причину неявки. Третя особа управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради в судове засідання свого представника не направили, надіславши суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, в якій зазначили, що при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Третя особа ПН Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] до суду не з'явилася, будучи належним чином повідомлена (ст.76 ЦПК України), шляхом отримання судових повісток, про час та місце розгляду справи та не надав суду дані про причину неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] за життя на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради народних депутатів від 24 липня 1990 року №282 «Про виділення ділянок для будівництва житла» : виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального будинку по провулку Незабутньому, 4 у м. Полтаві площею 600 кв.м [PERSON], що підтверджується випискою з рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради народних депутатів від 24 липня 1990 року №282 «Про виділення ділянок для будівництва житла» (а.с.17). Згідно витягу із рішення виконавчого комітету Октябрської районної ради від 30 грудня 1997 року №512 «Про проводження строків будівництва індивідуальних житлових будинків»: продовжено термін будівництва індивідуального житлового будинку д о 01 грудня 2000 року на земельній ділянці по пров.Незабутньому, 4, визначений рішенням Октябрського райвиконкому від 24 липня 1990 року за №282 [PERSON] (а.с.16). Таким чином, за життя [PERSON] зобовязувалася побудувати на земельній ділянці, що надана для будівництва житла за адресою - м.Полтава, пров.Незабутній, 4, площею 600 кв.м індивідуальний житловий будинок. Згідно листа ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» №11407 від 14 грудня 2015 року : станом на 31 грудня 2012 року реєстрація права власності житлового будинку за адресою Полтавська область, м.Полтава, провулок Незабутній, 4 не проводилась (а.с.7). Відповідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (незавершене будівництво) по провулку Незабутьому, 4 у м.Полтаві, виготовленого ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» станом на 02 грудня 2015 року : незавершене будівництво складається з незавершеного житлового будинку А-1, спараю Б та вхідного погріу загальною вартістю 43\~722 грн. на загальній площі 506 кв.м (а.с.10-14). Таким чином, за життя [PERSON] житловий будинок за адресою м.Полтава пров.Незабутній, 4 не збудувала. Згідно п. 15 постанови Пленуму Вищого ССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»: до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та обєкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК).У звязку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. На підставі викладеного, суд приходить до висновку відмовити у частині позовних вимог про визнання право власності на об»єкт незавершеного будівництва. Як слідує із довідки начальника Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру від 11 лютого 2016 року №01-04-03-01/17 : станом на 11 лютого 2016 року земельна ділянка загальною площею 600 кв.м за адресою м.Полтава пров.Незабутній, 4 була передана у приватну власність [PERSON] розпорядженням міськвиконкому №100-р від 15 лютого 1999 року, для будівництва та обслуговування жилого будинку. Документація із землеустрою на земельну ділянку в управлінні відсутня. Державний акт на право власності на земельну ділянку для реєстрації в управління не надходив і управлінням не видавався (а.с.50). Таким чином, за життя [PERSON] реєстрація права власності на земельну ділянку за адресою - м. Полтава, пров.Незабутній, 4 не проводилась. 21 липня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №221927, зареєстроване та видане Октябрським ВДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області 21 липня 2012 року (а.с.4). 15 травня 2014 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави у справі №554/146/14-ц заяву [PERSON] задоволено. Встановлено факт, що [PERSON] є дочкою померлої, 21 липня 2012 року [PERSON] (а.с.6). Відповідно ч.3 ст.61 КПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, позивач є донькою померлої [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини установлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] являється донька померлої - [PERSON]., що підтверджується копією : довідки ПН Полтавського міського нотаріального округу [PERSON]№548/02-14 від 24 листопада 2015 року; рішення суду у справі №554/146/14-ц (а.с.6, 8). 18 січня 2013 року ПН [PERSON] заведена спадкова справа №1/2013 після смерті [PERSON]. (а.с.6). На підставі ч.1 ст.1223 ЦК України, [PERSON] прийняла спадщину від спадкодавця, шляхом звернення до ПН із заявою 18 січня 2013 року про прийняття спадщини у встановлений законом строк (а.с.9). 17 липня 2014 року постановою ПН Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 липня 2014 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Полтава, провулок Незабутній,4, після смерті [PERSON], яка померла 21 липня 2012 року, у звязку з тим, що вона не надала правовстановлюючих документів про належність цього майна. (а.с.9). Відповідно до рекомендацій викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавце\-ві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У спадщину можуть передаватися як певні речі (жилі будинки, квартири, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, предмети особистого користування, земель\-ні ділянки, транспортні засоби, грошові суми, цінні папери тощо), так і майнові права. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно п.6 постанови №5 Пленуму Вищого ССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»: незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (обєкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, за життя у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на земельну ділянку за адресою м.Полтава, провулок Незабутній, 4, але не було зареєстровано у встановленому порядку, через що є підстава для переходу права власності на земельну ділянку за адресою - м.Полтава, провулок Незабутній, 4 в порядку правонаступництва до [PERSON] На підставі викладеного суд приходить до висновку визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м за за адресою. м.Полтава, провулок Незабутній, 4 в порядку правонаступництва після [PERSON], яка померла 21 липня 2012 року. Згідно п.29 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування : розмір судового збору, порядок його сплати та звільнення від сплати встановлюються законом. Зокрема, необхідно враховувати, що при обчисленні судового збору у справах про спадкування майна не береться до уваги вартість успадкованого майна, про яке зазначено в пункті 16 частині першої статті 4 Декрету Кабінетів Міністрів України від 21 січня 1993 року №7-93 «Про державне мито».

Outcome: partial