Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, та просила усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням належної їй на праві особистої власності квартири [ADDRESS], визнавши відповідача [PERSON], 1984 року народження, разом з проживаючою з нею малолітньою дитиною [PERSON], 2010 року народження, такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням, у зв'язку з її відсутністю в даному приміщенні понад рік без поважних причин. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2014 року було залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], яка також є законним представником (матір'ю) співвідповідача [PERSON], у судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради - Марценюк Л.Є. у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні справи просила врахувати інтереси та захистити право на житло неповнолітньої [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 8, 41 Конституції України, ст. ст. 29, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі - продажу квартири від 27.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 7003; право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстровано КП «ВООБТІ» 22.01.2007 року у реєстрову книгу №438, за реєстровим №712 (підтверджується також Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.02.2014 року). На даний час у квартирі [ADDRESS] зареєстровані, окрім власника - позивача [PERSON] - відповідачі [PERSON] (донька) та [PERSON], 2010 року народження (онука), що підтверджується Довідкою МКП «ЖЕК №15» від 26.03.2014 року за №142. Однак, відповідач [PERSON] з дитиною [PERSON] впродовж двох років за даною адресою не проживає, своїх особистих речей у ній не зберігає, комунальні послуги не оплачує, що підтверджується Актом комісії МКП «ЖЕК №15» № 250314/102 від 25.03.2014 року та Довідкою МКП «ЖЕК №15» від 26.03.2014 року за №786/р. У добровільному порядку знятися з реєстрації за адресою: [ADDRESS] відповідач [PERSON] з дитиною [PERSON] не бажає, чим створює позивачеві [PERSON] як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а тому позов підлягає задоволенню. При цьому, суд приходить до переконання, що таке рішення не порушує права та законні інтереси (зокрема, житлові) неповнолітньої [PERSON], 2010 року народження, оскільки вона не проживає у спірному житлі (мешкає з матірю за адресою: [ADDRESS]), що підтверджується Актом комісії ТОВ «ЖЕО» № 376 від 14.03.2014 року. Так, згідно Договору міни на квартиру від 03.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1718, відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частка квартири [ADDRESS]; право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстровано КП «ВООБТІ» 04.09.2003 року в реєстрову книгу №215 за реєстровим №1513/16809. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово; місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved