Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати відповідача таким, що втратила право користування квартирою за адресою: 3 мрн. буд. 2 кв., 13, м. Красноград Харківської області, власником якого є позивачка на підставі договору дарування від 13.11.2014 року. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що відповідно до договору дарування від 13.11.2014 року їй на праві власності належить квартира за адресою: 3 мрн. буд. 2 кв.13, м. Красноград, Харківської області. Відповідач [PERSON] також зареєстрований в цій квартирі, але вже з серпня 2013 року вказаній квартирі не проживає. Тому позивачка просить суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: 3 мрн. буд. 2 кв.13 м. Красноград, Харківської області. Позивачка в судове засідання не зявилась. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги він визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що справу можна розглянути на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з визнанням позову відповідачем, а також враховуючи те, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: позивачка є власницею квартири за адресою: 3 мрн. буд. 2 кв.13, м. Красноград, Харківської області на підставі договору дарування від 13.11.2014 року. Згідно довідки Красноградського ЖРЕП ої ради Красноградського району за вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON] Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, обовязковою умовою\~ \~ для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є її відсутність в житловому приміщенні\~ протягом року без поважних причин. Із змісту позову вбачається, що [PERSON] не проживає у квартирі позивачки з серпня 2013 року, оскільки шлюб між ними розірваний. Відповідач з власної волі залишив квартиру, що не заперечує в своїй заяві про визнання позову, а своєю реєстрацією у квартирі порушує право позивачки як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст. 391 ЦК України. \~ \~ Згідно до\~ ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved