Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з Закладу об'єднання громадян «Полтавський міський спортивно-технічний клуб товариства сприяння обороні України» на її користь заборгованість з не виплаченої заробітної плати у сумі 3284,78 гривень, середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку у сумі 6585,48 гривень та моральну шкоду у сумі 3000,00 гривень, а разом 12870,26 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 17.05.2004 року по 17.10.2014 року вона працювала на посаді головного бухгалтера у відповідача. 17.10.2014 року вона звільнилася із займаної посади за згодою сторін на підставі ч.1 п.1 ст.36 КЗпП України. Позивач зазначає, що після звільнення, відповідач не провів із нею розрахунок. За період з 01.10.2014 року по 17.10.2014 року заборгованість по заробітній платі становить 3284,78 гривень. Відповідач відмовився виплачувати заробітну плату. Розмір середньоденної заробітної плати складає 66,52 гривень, загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку по 10.03.2015 року складає 6585,48 гривень. Позивач також посилається на те, що діями відповідача щодо відмови у виплаті заробітної плати, їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінила в розмірі 3000 грн. 21.05.2015 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що [PERSON] з 17.05.2004 року по 17.10.2014 року працювала на посаді головного бухгалтера у відповідача. 17.10.2014 року вона звільнилася із займаної посади за згодою сторін на підставі ч.1 п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.7,9). За період з 01.10.2014 року по 17.10.2014 року заборгованість по заробітній платі становить 3284,78 гривень, яка станом на 10.03.2015 року відповідачем не сплачена. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості з заробітної плати позивачу проведений не був та до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі не сплачена. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, а з Закладу об'єднання громадян «Полтавський міський спортивно-технічний клуб товариства сприяння обороні України» на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 3284,78 гривень. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу,при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Загальна кількість робочих днів за період невиплаченої заробітної плати за жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року, січень 2015 року, лютий 2015 року, по 10.03.2015 року становить 99. Виходячи із розрахунку середнього заробітку в розмірі 66,52 гривень, загальна сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку з позивачем при її звільненні складає 6585,48 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. З огляду на існування заявленої позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. На підставі ст. 237-1 КЗпП України позивач має право на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так, відповідно до чинного законодавства моральна (немайнова) шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі. При цьому, якщо дії винної особи заподіяли як майнову, так і моральну (немайнову) шкоду, то відшкодування майнової шкоди не звільняє таку особу від обов'язку відшкодувати моральну шкоду. При вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди, слід мати на увазі, що винна у заподіянні цієї шкоди особа може бути звільнена від обов'язку відшкодування тільки за умови, якщо вона доведе відсутність своєї вини (умислу або необережності). Згідно розяснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення та вимог розумності і справедливості та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved