Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Димитровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в обгрунтування якого вказала, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для побудови індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно, посвідченого Красноармійською нотаріальною конторою від 27.09.1960 року, за реєстровим № 9861, житловий будинок за адресою: [ADDRESS], (колишня адреса: [ADDRESS]), належав [PERSON], [INFO]. У вказаному будинку були зареєстровані та проживали: власник будинку - [PERSON], його дружина - [PERSON], 1928 року народження, прийомний син подружжя - [PERSON], 1961 року народження, інвалід І групи, за яким не було оформлено опіки. Наприкінці 1999 року до неї звернувся [PERSON], який вже був похилого віку та за станом здоров'я не міг доглядати за собою, з проханням піклуватися за ним та його дружиною та сином, які за станом здоров'я не могли самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки. При цьому [PERSON] пояснив, що окрім дружини та сина у нього нікого немає, та, якщо вона буде піклуватися за його сім'єю, то він передасть їй у власність будинок, вона зможе їм розпоряджатися після його смерті та смерті членів його сім'ї. Крім [PERSON] пенсійні грошові кошти ні його дружина, ні його син не отримували. Вона повинна була доглядати за всіма членами його сім'ї, годувати їх щодня, прибирати в будинку та на подвір'ї, слідкувати за їх охайністю, та, у разі необхідності - ремонтувати будинок. Якщо грошей у [PERSON] не було достатньо, інші затрати вона покладала на себе, виконуючи опікунські обов'язки. Вона погодилась з умовами, запропонованими [PERSON], та з грудня 1999 року щоденно допомагала його сім'ї, по 2-3 дні на тиждень мешкала у вказаному будинку разом з ними, оскільки після роботи до пізньої ночі виконувала обумовлен обов'язки. [INFO] [PERSON] помер, та [INFO] померла [PERSON] З [INFO] вона переїхала проживати за адресою: [ADDRESS], оскільки [PERSON] зовсім не рухався, йому був потрібен постійний догляд, та їй було важко проживати за двома адресами. З дати смерті [PERSON] його дружина та син були повністю на її забезпеченні, так як ніхто з них не отримував ніякої державної допомоги. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті вона залишилася проживати у спірному будинку, тобто добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, сплачуючи комунальні послуги, слідкуючи за станом будинку та городиною. Документи про право власності на будинок їй особисто, ще до смерті передав [PERSON], оскільки вони фактично уклали договір довічного утримання, згідно якого відчужувач передав їй у власність свій житловий будинок, взамін чого вона, як набувач, зобов'язалася забезпечувати відчужувача та членів його сім'ї утриманням та доглядом довічно, що вона виконала в повному обсязі. Вона особисто займалася похованням [PERSON] та членів його родини - дружини і сина, а також оформлювала документи про смерть вказаних осіб. Тому позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] також підтримав заявлені позовні вимоги свого довірителя у повному обсязі. Представник відповідача Димитровської міської ради до суду не з'явився, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Заслухавши позивача, його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Ново-Економічної міської ради депутатів трудящих від 20.03.1959 року [PERSON] була надана земельна ділянка площею 600 кв.м для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.35). 14.04.1959 року між виконкомом Ново-Економічної міської Ради депутатів трудящих та [PERSON] було укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно за адресою: [ADDRESS]. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори 27.09.1960 року, реєстр.№ 9861 (а.с.29-30). Відповідно до записів з домової книга за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.24-27). Відповідно до інформації виконавчого комітету Димитровської міської ради від 24.07.2015 року за указом Президії Верховної Ради УРСР від 06.03.1972 року № 422 міста Димитров і Новоекономічне Красноармійської міської ради Донецької області об'єднані в одне місто Димитров. Згідно за інформацією комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради від 14.07.2015 року житловий будинок [ADDRESS] (колишній [ADDRESS]) належав [PERSON] згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно, посвідченого Красноармійською нотаріальною конторою 27.09.1960 року, за реєстровим № 9861. [INFO] у віці 74 роки помер [PERSON]. [INFO] у віці 75 років померла [PERSON]. [INFO] у віці 43 роки помер [PERSON]. Дані обставини встановлені на підставі свідоцтв про смерть вказаних осіб (а.с.20-22). Згідно за технічним паспортом, виготовленим за станом на 21.08.2015 року, за адресою: [ADDRESS], знаходиться житловий будинок загальною площею 53,1 кв.м, у тому числі житловою - 35,2 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами. У графі власник вказаний [PERSON] Відповідно до інформації Димитровської державної нотаріальної контори від 26.08.2015 року, отриманої на підставі даних Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 26.08.2015 року, на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадкова справа не відкривалася, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися; на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлої [INFO], спадкова справа не відкривалася, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися; на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадкова справа не відкривалася, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. Відповідно до акту та довідки, складених головою квартального комітету № 3 за участю сусідів, позивач [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], з 2004 року по теперішній час (а.с.8, 9). Допитані у суді свідки підтвердили цей факт. Так, свідок [PERSON], 1946 року народження, мешканка будинку [ADDRESS], суду пояснила, що за вказаною адресою вона проживає з 1977 року. Позивача [PERSON] знає понад 20 років. У будинку [ADDRESS] проживав з сім'єю [PERSON], який помер у 2001 року. Ще до смерті дяді Міши [PERSON] з'явилася у його родині у зв'язку з доглядом за старими та їх хворим сином [PERSON], який був інвалідом першої групи і останні 10 років перед смертю не рухався. Оскільки дружина господаря [PERSON] була зі складним характером, ніхто з сусідів не бажав за ними доглядати. Окрім дяді Міши ніхто у його родині пенсії не отримував. Позивач поховала їх всіх, а за життя доглядала, кормила, несла витрати, сплачувала за операцію [PERSON], оформляла йому пенсію, доглядала за городом та будинком. [PERSON] померла у 2004 році, а [PERSON] - у 2005 році. Позивач остаточно стала проживати в будинку [PERSON] після смерті тьоті [PERSON], оскільки [PERSON] потребував постійного догляду. Зараз у будинку [PERSON] мешкає позивач з чоловіком і сином. Свідок [PERSON], 1939 року народження, мешканка будинку [ADDRESS], суду пояснила, що з нею по сусідству у будинку № 55 проживала сім'я [PERSON], зараз в цьому будинку мешкає позивач з сім'єю. [PERSON] помер у 2001 році, а в 2004 році померла його дружина [PERSON]. Після смерті [PERSON] [PERSON] стала доглядати [PERSON] з сином [PERSON], який є інвалідом. [PERSON] домовилася з [PERSON] про те, що остання буде їх доглядати, а вона за це віддасть [PERSON] будинок. Позивач усіх [PERSON] поховала. Позивач стала постійно проживати у будинку [PERSON] з часу, коли вона стала одна доглядати [PERSON], тобто з 2004 року. Згідно за ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ст.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила про набувальну давність можуть поширюватися також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто відлік цього строку може починатися з 1 січня 2001 року. Аналіз досліджених у суді доказів вказує на відкрите, постійне та безперервне володіння позивачем спірним будинком більше 10 років, а саме: з 2004 рік по теперішній час, у який вона вселилася ще за життя [PERSON], який помер у 2005 році, з дозволу і за проханням власника житлового приміщення [PERSON] Тому, суд вважає, що є всі підстави для задоволення вимог позивача щодо набуття нею права власності на спірне домоволодіння за набувальною давністю. На підставі ст.344 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved