Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини, тобто до [INFO] року, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що починаючи з 2012 року вони разом із відповідачем розпочали спільне проживання у фактичному шлюбі. Від вказаного шлюбу у них народилась дитина: [PERSON] . На даний час дитина проживає разом з позивачем по справі. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 04.10.2018 року відкрито провадження у справі. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою просила не здійснювати. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.02.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] народилась [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Так, відповідно положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також положеннями ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Із змісту положень ст. 191 СК України вбачається, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, враховуючи обов`язок батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі, оскільки визначення аліментів заявлених позивачем в позові є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд приходить до наступного висновку. Так, положеннями ч. 6. ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому з відповідача [PERSON] в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved