Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що 15 листопада 2003 року сторони зареєстрували шлюб. Під час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] вартістю 18 655 грн, договір купівлі продажу був укладений на ім'я відповідача. На даний час у добровільному порядку вирішити питання щодо розподілу майна, набутого подружжям за час шлюбу, сторони не мають можливості. На підставі цього позивач звернулася до суду з позовом, та просить розподілити спільно набуте майно у вигляді квартири [ADDRESS], визнавши за кожним право власності на 1/2 частку квартири. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що сімейні відносини між сторонами не склались, він втратив почуття поваги та кохання до жінки, що призвело до припинення з нею шлюбних стосунків, та не бажає їх поновлення. Тому просить розірвати між ними шлюб. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] підтвердила свій позов, наполягала на його задоволенні у повному обсязі, зустрічний позов визнала в повному розмірі. Відповідач-позивач [PERSON] позов визнав в повному обсязі не заперечував проти задоволення позову, зустрічний позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] зустрічний позов підтримав, проти позову [PERSON] не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про одруження, 15 листопада 2003 року, сторони зареєстрували шлюб відділ реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції, актовий запис № 432. Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання сторонам строку для примирення, суд вважає недоцільним. При цьому суд також приймає до уваги, що між сторонами є спір відносно спільного майна. Так в судовому засіданні встановлено, що сторонами під час шлюбу була придбана квартира [ADDRESS] вартістю 18 655 грн. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, з урахуванням положень ст. 61 ч. 1 Сімейного кодексу України, квартира квартиру [ADDRESS], що була придбана за час шлюбу сторін, є об'єктом права їх спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, та за змістом ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, законом. Відповідно до ст. 365 ч. 1 п. 3 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим. Приймаючи до уваги, що сторони не досягли згоди щодо спільного користування квартирою [ADDRESS], та в судовому засіданні дійшли згоди щодо поділу квартири, що є у їх спільній сумісній власності, з виділенням в натурі усій квартири [PERSON] та виплатою грошової компенсації [PERSON] за його частку в сумісній власності, суд вважає за необхідне провести поділ майна вказаним чином. При цьому, оскільки сторони досягли домовленості щодо розміру грошової компенсації, та [PERSON] сплатила [PERSON] визначену суму, суд вважає можливим провести поділ майна, не присуджуючи [PERSON] грошову компенсацію. На підставі викладеного,

Outcome: approved