Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Брусилівської селищної ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, виділення земельної ділянки в натурі. Позовні вимоги обгрунтував тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка за життя мала право на земельну частку (пай), площею 3,2 га, як член КСП «За мир», с. Покришів, що розташована на території нині Брусилівської ОТГ, яке підтверджувалось відповідним сертифікатом та який було втрачено, державний акт мати не отримувала. Після її смерті спадщину прийняла лише позивачка, оскільки проживала разом із спадкодавцем, інші спадкоємці відсутні, спадкова справа не заведена. Звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовив позиваці у його видачі, так як позивач не має правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай). На підставі викладеного позивачка просила визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай) з земель КСП «За мир», площею 3,2 га, та виділити ділянку в натурі. Ухвалою Брусилівський районний суд Житомирської області від 13.09.2021 прийнято до розгляду вказаний позов, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. Відзиву на позов не надходило, в ході підготовчого провадження судом долучено письмові докази за клопотанням позивачки. Ухвалою суду від 28.10.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з завою про розгляд справи без її участі, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача - Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, до суду не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, при розгляді спору поклались на розсуд суду. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши та\~\~оцінивши\~\~надані\~\~докази,\~\~приходить до\~\~висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Позивачка [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 8). Станом на день смерті [PERSON] 04.12.2006 позивачка була зареєстрована з матір`ю в [ADDRESS] та знаходилась на повному державному утриманні в КУ «Ходорківський психоневрологічний інтернат», як і сама [PERSON] (а.с.9,10,11, 42). Відповідно довідки відділу ДГК у Брусилівському районі від 01.02.2021, [PERSON] значиться в списку громадян, членів колишнього КСП «За мир», яким надається право на виділення в натурі земельної частки (паю), отримувала сертифікат про право на земельну частку (пай), серія ЖТ № 0277029, запис № 250 від 24.12.1997 (а.с.7). Відповідно копії Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) з земель КСП «За мир», [PERSON] 24.12.1997 було видано сертифікат серії ЖТ № 0277029 на право на земельну частку (пай), розміром 3,20 умовно кадастрових гектари, запис № 250 (а.с.5,6). Відповідно пенсійного посвідчення, довідки МСЕК та довідки КУ «Ходорківський психоневрологічний інтернат», позивачка є інвалідом дитинства, їй присвоєно 2 групу інвалідності безстроково, водночас документів, які б підтверджували факт визнання її недієздатною чи обмежено дієздатною відсутні (а с.41, 44, 45). Відповідно оголошення в газеті, сертифікат серії ЖТ № 0277029 від 24.12.1997 на ім`я [PERSON] вважається втраченим (а.с.22). Відповідно постанови нотаріуса від 05.10.2021, та витягу з спадкового реєстру від 27.08.2021, спадкову справу після смерті [PERSON] не було заведено, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) за законом після смерті [PERSON] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно та інших документів (а.с.14,39). Інших спадкоємців, окрім позивача, не встановлено. Статтею 15\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 2\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За\~пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до\~ст. 1216 - 1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи ( спадкоємця), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч. 3\~ст. 152 Земельного Кодексу України. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За таких обставин, за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, позов заявлено до належного відповідача. Також при розгляді справи суд застосовує правові позиції Верховного Суду, визначені в Постанові від 17.03.2020, справа № 396/1683/18-ц та у Постанові від 07 квітня 2020 року, справа № 548/900/19. Обставин, які б вказували, що на спадкове майно окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено, позивачка прийняла спадщину у встановлено порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, наявність права на земельну частку (пай) у спадкодавця підтверджено належним чином, після її смерті вказане право успадкувала її донька [PERSON] як єдиний спадкоємець, однак в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права позивачка не має можливості в зв`язку з втратою відповідного сертифікату. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про визнання за позивачкою права на земельну частку (пай), належного за життя спадкодавцю і таке рішення суду є законним, обгрунтованим та справедливим. Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про виділення позивачці в натурі земельної ділянки (паю), виходячи з наступного. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначаються\~Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». З положень даного Закону вбачається, що кожна особа має гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості) і у разі відсутності такої землі - із резервного фонду земель державної або комунальної власності. Згідно з ч.1-3\~ст. 3 Закону, \~підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). Згідно\~статті 5 Закону,\~сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Вбачається, що лише після набрання законної сили рішенням суду про визнання за позивачкою права на земельну частку (пай), яке і буде документом, що посвідчить таке право, у [PERSON] виникне похідне право ініціювати процедуру виділення її земельної ділянки в натурі у встановленому порядку, зокрема звернутися до органу місцевого самоврядування з вказаним питанням. Тобто на даний час передчасно і безпідставно стверджувати про порушення прав позивачки на виділення їй в натурі земельної ділянки, та, відтак, і про можливість захисту такого права в судовому порядку, оскільки такого права в позивачки ще не виникло, тоді як ст. 3 ЦПК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, позовна вимога про виділення земельної ділянки (паю) в натурі є безпідставною, а тому суд відмовляє в її задоволенні. На підставі ст.ст.\~328,\~1216,\~1218,\~1225,\~1268,\~1296 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~та

Outcome: partial