Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Право власності на даний будинок у неї виникла на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.03.2014 року, яким визнано право власності на спадщину, що відкрилася після смерті батька. На даний час в вказаному будинку зареєстровані відповідачі. [PERSON] , [PERSON] вже більше 20 років в будинку не проживають, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не мають, благоустроєм житла не цікавляться, не несуть витрат по утриманню житлового приміщення. Місце проживання відповідачів їй не відоме. Позивач просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . Ухвалою від 18.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав зазначених в ньому, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, місце та час слухання справи повідомлені належним чином відповідно до положень ст.ст. 128-131 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона знає позивача тривалий час, є сусідкою [PERSON] , їй відомо, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , а відповідачі більше 20 років не проживають у даному будинку і не доглядають за ним, позивач не перешкоджала у проживанні відповідачам у будинку. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою позивача, їй відомо, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] більше 15-20 років не проживають у даному будинку і не доглядають за ним. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.03.2014 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29961699 від 25.11.2014 р., інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 188681508 від 13.11.2019 (а.с. 4, 5, 27-29). З довідки КЖРЕП №5 від 07.10.2019 року №790 встановлено, що у вищезазначеному будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.9). З акту КЖРЕП №264 від 07.10.2019 року вбачається, що [PERSON] , 1977 року народження та [PERSON] , 1976 року народження, зареєстровані в будинку [ADDRESS] , однак фактично за вказаною адресою відповідачі не проживають. (а.с. 8). Таким чином, судом встановлено, що відповідачі на даний момент дійсно зареєстровані в будинку [ADDRESS] , але фактично в зазначеному будинку не проживають тривалий час. На даний час позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідачів [PERSON] та [PERSON] у її домоволодінні. Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції проза хист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Згідно ст.141ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved