Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення понесених додаткових витрат на дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 30 382 грн., а також стягнення щомісячно додаткових витрат на утримання дітей у розмірі 2 000 грн., починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що відповідач, шлюб з яким розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 04.08.2015, є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова вирішено стягувати з відповідача на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1286 грн. щомісячно, починаючи з 24.06.2015 і до досягнення дітьми повноліття. Однак позивач ствердила, що витрачає значно більше коштів на утримання дітей, зокрема, за період 2012-2018 років фактично понесені нею витрати, пов`язані з навчанням дітей, розвитком їх музичних здібностей та лікуванням становлять 60 764 грн.Оскільки відповідач додаткової фінансової допомоги для дітей не надає, відтак звернулась до суду з позовом про стягнення з останнього додаткових витрат на дітей. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, що викладені у позові, просили суд такий задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] позов не визнали з підстав, викладених у відзиві від 30.05.2019. Зокрема, зазначили, що витрати на утримання дітей, вказані в позовній заяві, не є додатковими витратами у розумінні Сімейного кодексу України. Сторони не проживають однією сім`єю з 2015 року, оскільки з цього часу відповідачу чиняться перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] , яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Всі кошти на утримання дітей, їх навчання, оздоровлення до середини 2015 року виділялись із спільного сімейного бюджету. У зв`язку з цим, вимоги позивача про стягнення витрат за відвідування дітьми різноманітних занять до цього часу є безпідставними. Крім цього, при ухваленні рішення про стягнення аліментів на утримання дітей суд виходив з матеріального становища відповідача, який на той час був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та до березня 2015 року здійснював підприємницьку діяльність. Однак на сьогоднішній день відповідач має тимчасові заробітки, проте аліменти на утримання дітей сплачує регулярно. Ряд документів, що на думку сторони позивача, підтверджують витрати, не містять найменування платника, призначення платежу, період, за який здійснюється оплата, у зв`язку з чим такі платіжні документи є неналежними доказами. Просили суд у задоволенні позову відмовити. Крім цього, в судовому засіданні сторонами погоджено, що спільне проживання позивача та відповідача припинилось 04.08.2015. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками[PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Окрім цього, встановлено, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 07.06.2001, зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 790, розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 04.08.2015. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10.09.2015 вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1286 грн., щомісячно, починаючи з 24.06.2015 і до досягнення дітьми повноліття. Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах на дітей зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. З наданих доказів встановлено і документально підтверджено, що позивачем понесено додаткові витрати на розвиток дітей, зокрема: -на оплату навчання [PERSON] та [PERSON] у Львівській музичній школі №8, що підтверджується квитанціями № 0.0.947821621.1 від 23.01.2018 на суму 170 грн., №0.0.974215347 від 26.02.2018 на суму 340 грн., № 0.0.1011631203.1 від 16.04.2018 на суму 340 грн., №0.0.1144108934.1 від 26.09.2018 на суму 400 грн., №0.0.1144109350.1 від 26.09.2018 на суму 400 грн., № 0.0.1011614048.1 від 16.04.2018 на суму 340 грн., №0.0.974214668.1 від 26.02.2018 на суму 340 грн., № 0.0.947822069.1 від 23.01.2018 на суму 170 грн., половина з яких становить 1250 грн. (а.с. 10-17); -на оплату занять [PERSON] з вивчення англійської та польської мов за період з 25.06.2018 по 31.08.2018, що підтверджується довідкою ТзОВ «Амбрелла +» від 02.10.2018 на суму 4410 грн., половина вартості яких становить 2205 грн. (а.с.20); -на оплату занять [PERSON] та [PERSON] з вивчення англійської мови за 2016 рік у сумі 3 925 грн. відповідно до довідки ТзОВ «Амбрелла +» від 17.05.2017, половина вартості яких становить 1 962,50 грн. (а.с.19); -на оплату навчання дітей на курсах англійської мови в мовній агенції « Бояр » за період з 2017 - 2018 рр., згідно з договором № 506 та № 507, що підтверджується товарними чеками від 23.09.2017 на суму 1000 грн., від 04.11.2017 на суму 1000 грн., від 17.02.2018 на суму від 1600 грн., від 19.05.2018 на суму 855 грн. та 750 грн., половина вартості яких становить 2 607,50 грн. (а.с.21-28); -на оплату занять з української мови та математики, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 64 від 24.05.2017 на суму 1200 грн. та № 66 від 24.05.2017 на суму 1200 грн., половина вартості яких становить 1200 грн. (а.с.30). Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути додаткові витрати на дітей у розмірі 9225 грн. Окрім цього, як видно зі змісту позовної заяви, позивач просила суд стягнути з відповідача понесені нею додаткові витрати на дітей, а саме: кошти за навчання у Львівській державній музичній школі №8, понесені за [PERSON] з 2012 по 2017 у сумі 4 410 грн. та [PERSON] з 2014 по 2017 у сумі 3 240 грн.; кошти за відвідування дітьми занять з вивчення англійської мови за 2013 рік - 1401 грн., 2014 рік - 5448 грн., 2015 - 5385 грн., що підтверджується довідкою ТзОВ «Амбрелла +» від 17.05.2017, а також понесені витрати на заняття з математики та української мови у сумі 1300 грн. відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 53 від 25.05.2016 та №41 від 25.05.2016 на суму 1100 грн. (а.с. 8, 9, 19, 20, 30). Враховуючи припинення спільного проживання сторін з 04.08.2015, що підтверджено сторонами, суд дійшов висновку, що протягом періоду, якого стосуються вказані квитанції та довідки, а саме з 2012 року до 04.08.2015, сторони проживали разом, мали рівні обов`язки щодо утримання дітей, відтак доводи позивача про те, що кошти за вказаний період були сплачені нею особисто, є недостатньо обґрунтованими. При цьому, з наданих позивачем документів неможливо встановити, яку саме суму коштів сплачено позивачем після 04.08.2015, оскільки ряд платіжних документів підтверджують витрати, понесені за 2015 рік в цілому. Крім цього, суд не бере до уваги надані позивачем квитанції Студії іноземних мов «Umbrella» на суму 1440 грн. та 990 грн. (а.с.18), оскільки у таких відсутній рік здійснення оплати, а також квитанцію репетиторського центру «Погляд у майбутнє» від 23.02.2016 № 1 (а.с. 29), у якій не зазначено прізвище платника. Щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на підставі квитанцій №33 від 22.09.2018 на суму 7 800 грн. та №38 від 06.10.2018 на суму 8 000 грн. (а.с. 32), суд дійшов висновку, що такі вимоги є недостатньо обґрунтованими, оскільки із вказаних квитанцій неможливо з`ясувати, кому саме надані стоматологічні послуги та таким чином встановити, що саме такі витрати стосуються дітей. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний огляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Як видно з матеріалів справи, позивачем не надано належних доказів про фактичні додаткові витрати на дітей, які можуть бути понесені в майбутньому. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей щомісячно у розмірі 2000 грн. є необґрунтованими та не можуть бути судом задоволені. Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей необхідно задовольнити частково у розмірі 9225 грн. Крім цього, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 233,40 грн., судовий збір в іншій частині, у зв`язку зі звільненням позивача від сплати такого, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial