Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить визнати за нею право власності на 1/3 частини у квартирі [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті 23 травня 2011 року її сина [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру №С-07814 від 12 вересня 2008 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності їй - [PERSON], та її синам - [PERSON] та [PERSON]. 23 травня 2011 року її син [PERSON] помер. Заповіту на випадок своєї смерті її син не залишав, а спадкоємцями першої черги за законом є вона та батько померлого відповідач [PERSON]. Після смерті сина відкрилася спадщина на належну йому частину квартири, та у встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, відповідач до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сина не звертався, протягом останніх десяти років будь-які звязки з ним втрачені. За її заявою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] заведена спадкова справа за №36/2015, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частини квартири [ADDRESS] їй відмовлено, у зв'язку з тим, що право власності на вищезазначену квартиру не було зареєстровано у встановленому законом порядку. В судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не зявилася, подала суду письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити,не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений в порядку передбаченому ст.74 ЦПК України, через оголошення в газеті «Львівська пошта», а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву в якій позов підтримує та просить задоволити. Згідно ч.2 ст.197 ЦК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що стверджується відповідним свідоцтвом про право власності №С-07814, виданим 12 вересня 2008 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (а.с.8). Так, частиною 1\~ст.182 ЦК України\~передбачено, що право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації. Всупереч наведеному, право власності на вищезазначену квартиру в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, зареєстровано так і не було, що стверджується листом Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №3/12627 від 09.09.2015 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16 лютого 2016 року за №53301852 (а.с.46, 50) 23 травня 2011 року[PERSON] помер, що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЛМУЮ серії I-СГ за №252378 /а.с.5/. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини \~входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент\~відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~\~У відповідності до ч.1 ст.1267 ЦК України\~частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно положень ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається належно завіреної копії спадкової справи №36/2015, заведеної приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме частка в квартирі [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про власності, на праві спільної сумісної власності з позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON]. Заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті не складав, а спадкоємцями першої за законом є його батьки [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, як вбачається з довідки з місця проживання про склад сімї та прописки ЛКП «Житловик-С» за №1291 від 15.07.2015р., в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають позивач [PERSON] та третя особа [PERSON], спадкодавець [PERSON] був зареєстрований та проживав за даною адресою по день смерті. А відтак, позивач [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,та після його смерті фактично вступила у володіння та користування даною квартирою, оскільки постійно проживає в ній. Про відмову від спадщини після смерті сина [PERSON] не заявляла, натомість у встановлений законом строк звернулася із відповідною заявою про прийняття спадщини, а відтак відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Відповідач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини не звертався, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав. А відтак, спадщину після смерті сина не прийняв. Однак, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], яка ввійшла до складу спадщини, нотаріусом відмовлено позивачу [PERSON] у видачі відповідного свідоцтва на право на спадщину. Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7\~\~від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Враховуючи вищенаведене,а також те, що спірна частина квартири за вимогами ст.1218 ЦК України, ввійшла до складу спадщини, неможливість оформлення позивачем, як спадкоємцем за законом після смерті сина, спадкових прав у встановленому законом порядку, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування в права власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі ст.ст.16, 182, 355, 368, 370, 372, 386, 1216, 1218, 1223, 1226, 1261, 1268, 1270, 1296 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved