Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказуючи про те, що 19 липня 1988 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, оскільки у них різні погляди на спільне проживання, виховання дітей та ведення домашнього господарства, що в свою чергу, призводило до виникнення суперечок під час яких відповідач вчиняв насильство психологічного та фізичного характеру щодо позивача та дітей. З середини 2014 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, припинили ведення спільного домашнього господарства, проживають окремо та мають роздільний бюджет. За таких обставин подальше перебування у шлюбі та спільне проживання сторін є неможливим, шлюб носить формальний характер. Позивач наполягає на розірванні шлюбу вказуючи на неможливість примирення та подальше його збереження, оскільки це суперечитиме її інтересам. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява згідно якої на розірвання шлюбу згідний. Просить справу розглядати у його відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.\~ \~ В судовому засіданні обєктивно встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 19 липня 1988 року виконавчим комітетом Плосківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис за номером 13, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-ФМ № 137045. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За даними довідки № 783 від 21 жовтня 2016 року, виданої уповноваженою особою Полянської сільської ради Славутського району Хмельницької області, [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON] [INFO], фактично проживають без реєстрації за адресою село Коломє вулиця Миру, 24 а Славутського району хмельницької області. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, визнання відповідачем позову, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя,

Outcome: approved