Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилалася на те, що з 13 квітня 2010 року по даний час перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання, 02 листопада 2010 року в них народився син [PERSON] , який на даний час неповнолітній. За час подружнього життя, сімейні стосунки у них не склалися, між ними часто виникали непорозуміння, сварки, вони не розуміли один одного. Два роки вони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, а тому їхня сімя існує лише формально. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому повідомила, що проблеми в сімї почалися зразу після народження сина. Чоловік постійно звинувачував її в тому, що вона не працює, погана мати і господиня погрожував тим, що забере в неї дитину, позбавить її материнських прав, що й призвело до розпаду їх сімї . Більше року, проживаючи разом, вони не підтримували подружніх відносин, а в червні чоловік перейшов проживати до своїх батьків де й проживає в даний час. Настоює на розірванні шлюбу, так як переконана, що сімя їх розпалася і не може бути збережена. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище. Відповідач позов визнав і пояснив, що що сімя їх дійсно розпалася і не може бути збережена оскільки вони зовсім різні люди, з різними характерами та поглядами на життя, а тому не розуміли один одного, що й призвело до розпаду сімї. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача та його представника, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку що позов слід задовольнити, виходячи з таких міркувань: 13 квітня 2010 року [PERSON] і [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « Ковалів » зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження серії І-ИД №063763, видане 13 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області. Від даного шлюбу 02 листопада 2010 року в них народився син [PERSON] ( свідоцтво про народження серії 1 ИД № 126488, видане 11 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що сімейні стосунки у них не склалися, між ними часто виникали непорозуміння, про що в судовому засіданні заявили і позивачка і відповідач. Більше року вони не підтримують подружніх відносин і наміру відновити подружні відносини не мають, проживають окремо, що свідчить про формальне існування даної сімї. Обоє наполягають на розірванні шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved