Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, в якому зазначає, що вона є співвласником будинку №21 і господарських будівель по вул.Гамарника в с.Барашівка Житомирського району, Житомирської області. 12 серпня 2014 року відповідач пошкодив паркан позивача, у якому побив дві пласких шиферини розміром 1 500x3000x10 загальною вартістю 860 грн. (по 430 грн. 1 лист шиферу), конструкцію, на яких тримався шифер, чим завдав матеріальної шкоди. Для відновлення паркану позивач понесла витрати в сумі 1948 гривень, які складаються з: брус 50/100 4 шт. по 6 м. кожен (за 1 м. - 11, 50 гривень) - всього 276 гривень, 4 бетонні стовпчики 2,5 м. висотою по 78 грн. - 312 гривень, шифер плаский 2 листа - 860 гривень по 430 гривень за 1 лист, вартість ремонтних робіт - 500 гривень. Добровільно відшкодувати вищевказану шкоду відповідач відмовляється, щ стало підставою для подачі даного позову. Позивач та її представник позов підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у ньому та просили стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 1886 гривень, моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, витрачати час для відновлення паркану, яку оцінено в сумі 2000 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 500 гривень. Відповідач та його представник позов визнали частково, зазначили, що пошкоджено було одну шиферину, а тому відшкодуванню підлягає лише її вартість. Перевіривши матеріали справи, судом встановлені обставини, які пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої неправомірними діями фізичної особи. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 998, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, чинними на день їх виникнення. Як вбачається з матеріалів справи, 14 серпня 2014 року [PERSON] пошкодив паркан позивача [PERSON] за адресою: с.Барашівка, вул.Гамарника, буд.21, Житомирського району, Житомирської області, а саме побив дві пласких шиферини. Відповідно до повідомлення Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області №11061 від 10 грудня 2014 року кримінальне провадження №1201406017000966 про вчинення кримінального провадження передбаченого ч.1 ст.194 КК України закрито (а.с.11). Актами обстеження території прилеглої до житлового будинку гр.[PERSON] та [PERSON] від 28 грудня 2014 року та 10 вересня 2015 року було встановлено, що пошкоджено пліт, що складається з двох листів плоского шиферу, розміром 1,5х3 м. один лист, 4 жердини розміром по 6 м., 4 бетонні стовпчики, на криниці пошкоджено дашок та відсутня корба (а.с.8-9). Отже, обставини щодо того, що 14 серпня 2014 року [PERSON] пошкодив паркан позивача [PERSON] за адресою: с.Барашівка, вул.Гамарника, буд.21, Житомирського району, Житомирської області, а саме побив дві пласких шиферини, суд вважає встановленими та такими, що не підлягають додатковому доказуванню. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. За правилами ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Визначаючи розмір матеріальної шкоди завданої позивачу в наслідок пошкодження майна, судом враховуються обсяг пошкоджень паркану та вартість придбаних матеріалів для його відновлення, що складає: брус будівельний 50*100*4000 мм. вартістю 52,90 гривень, брус будівельний 50*100*4500 мм. вартістю 59,50 гривень, шифер плоский 3х1,5х0,1 в кількості 2 шт. вартістю 960 гривень та стовп забора висотою 2,20 в кількості 5 шт. по 50 гривень, вартістю 250 гривень (а.с.52). Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди у звязку з тим, що позивачем не доведено заподіяння їй моральної шкоди з боку відповідача і остання не зазначила в чому саме проявляється спричинення моральної шкоди, її обсяг та наслідки, відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу підтверджується договором про правову допомогу №29-15 від 26 жовтня 2015 року (а.с.26-27), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 500 гривень витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial