Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на житло. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що спірна трьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.2015 року, яка належала гр. [PERSON], яка в свою чергу, купила її 09.04.2013 року у колишнього власника - відповідача по справі [PERSON]. Позивач, після придбання квартири у колишньої її власниці [PERSON], дізналась, що в квартирі приписаний колишній власник квартири, а саме відповідач по справі. На даний час в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивач, її дочка, [PERSON], [INFO], а також колишній власник квартири - відповідач по справі, але він з 2013 року за даною адресою не з'являється, його особистих речей у квартирі не має, жодних витрат по утриманню та її збереженню він не несе. Позивач самостійно сплачує кошти на утримання і збереження житла, що підтверджується квитанціями по сплаті за житлово-комунальні послуги. Особові рахунки по оплаті за житлово-комунальні послуги рахуються за позивачем, а також договори про надання всіх житлово-комунальних послуг також заключені за позивачем. Відповідач не має родинних відносин з позивачем, не є членом її сім'ї, був зареєстрований за згоди колишньої власниці квартири, та з огляду на зміну власника вважає, що відповідач втратив право користування спірною квартирою. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, та просила їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. Проте, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, відповідач не зявився в судове засідання, не повідомивши суд про причини неявки. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що трьохкімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності позивачу по справі, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31 липня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за № 1-1844). Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Попередньою власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], була [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою черкаською державною нотаріальною конторою 09.04.2013 року за р. № 1-445, яка в свою чергу, купила її у колишнього власника квартири [PERSON], відповідача по справі. Згідно довідки про склад сім'ї від 16.02.2016 №486, виданої виконавчим комітетом Рацівської сільської ради, Чигиринського району, Черкаської області, вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO] (повноважний власник квартири), її дочка [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який не перебуває в родинних відносинах з власником квартири. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], складеного депутатом Рацівської сільської ради, Чигиринського району, Черкаської області [PERSON] 10.02.2016 року встановлено, що гр. [PERSON] проживає сама з серпня 2015 року та підтверджено факт відсутності ознак проживання в домоволодінні [PERSON] з 2013 року. Згідно з ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Той факт, що з 2013 року [PERSON] жодного разу не з'являвся за місцем своєї реєстрації в судовому засіданні підтверджується зокрема і показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що являються сусідами позивача, яка переїхала до квартири за адресою: [ADDRESS], в 2015 році. Позивач купила дану квартиру в попередньої власниці, [PERSON] Відповідач у вищезазначеній квартирі не проживає, відсутні його особисті речі. Останній раз свідки його бачили три роки тому. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Тобто право члена сім'ї власника квартири користуватись цим житлом існує лише за наявності у власника права власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування цим житлом та обсяг їх прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на неї, а припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сім'ї на користування цією квартирою. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням. З огляду на припинення права власності [PERSON] на квартиру, суд вважає що одночасно з цим припинилось його право на користування цією квартирою. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що вимоги позивача є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, де слід стягнути з відповідача на користь позивача, в порядку ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved