Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 лютого 2016 року у виконавчому комітеті Чумалівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 2. Позовні вимоги мотивує тим, що 18 лютого 2016 року в Чумалівській сільській раді Тячівського району Закарпатської області, вона ([PERSON]В.) зареєструвала шлюб з [PERSON] Від спільного шлюбу дітей у них не має, а шлюб існує формально. Після неодноразових розмов стосунки у них не покращувались, і вона пішла з помешкання, де вона спільно з відповідачем проживали. Вважає, що спільне життя з відповідачем є неможливим. Тому на підставі вищенаведеного звертається до суду та просить шлюб зареєстрований між нею та [PERSON], у виконавчому комітеті Чумалівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом №2 - розірвати. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, через оголошення в засобах масової інформації. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії І-ФМ №138421 виданого виконавчим комітетом Чумалівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, 18 лютого 2016 року, між [PERSON] та [PERSON] - 18 лютого 2016 року зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №2 (а.с.3). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. -2- Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, позивачу по справі [PERSON] залишити прізвище - Паканич. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved