Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON],\~ вказавши в ньому, що 07.10.2001 року сторони уклали шлюб. Вказує, що від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сторони припинили подружні стосунки і проживають окремо, оскільки на протязі останніх трьох років були непорозуміння із за різних характерів, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного і з червня 2017 року вони остаточно не підтримують ніяких звязків. Вважає, що сім'я існує формально, збереження їхньої сім'ї\~ і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам, а тому просить, розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії 1-МИ № 047612 від 07.10.2001 року сторони уклали шлюб зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, актовий запис № 1350. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-МИ № 115815 від 12.02.2003 року вбачається, що в сторін є син [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-МИ № 013866 від 26.12.2005 року вбачається, що в сторін є син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює правовідносини, пов'язані з шлюбом, особистими немайновими правами та обов'язками подружжя та порядок припинення шлюбу, зважаючи на те, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, продовжувати подальше спільне життя не бажають, наміру до примирення не заявили, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved