Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON].За час життя [PERSON] було укладено заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів їй. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/3 частини земельної ділянки, площею 0.1803 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,1293 га і для ведення особистого підсобного господарства - 0,510 га. розташовану за адресою: [ADDRESS] та 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] Києво-Святошинського району Київської області. Спірна частина земельної ділянки належить [PERSON] після померлої [PERSON], яка належала [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкоємицею якої була її дочка - [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки до спадкової справи не було надано належних правовстановлюючих документів про належність даної земельної ділянки спадкодавцеві. Тому просила визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,1813 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,1293 га і ведення підсобного господарства - 0,0510 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, згідно зави просив слухати справу у свою відсутність. Третя особа в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлявся. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.11.2010. За час життя [PERSON] було укладено заповіт посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 27.03.2008 з реєстраційним номером №1196, згідно якому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів позивачці. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/3 частини земельної ділянки, площею 0.1803 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,1293 га і для ведення особистого підсобного господарства - 0, 510 га. розташовану за адресою: [ADDRESS] та 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] Києво-Святошинського району Київської області. Згідно свідоцтва про права на спадщину за заповітом Серії НАЕ №790512 від 5.11.2014 позивач отримала право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] Києво-Святошинського району Київської області, проте не може оформити своє право на земельну ділянку площею 0,1803 га в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Спірна частина земельної ділянки належить [PERSON] після померлої [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМ № 035768 з реєстраційним номером № 9-10468, яка належала [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємицею якої була її дочка - [PERSON], яка прийняла спадщину, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №089201 виданого Ходосівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 25.03.2002 , згідно рішення Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.10.2001 за № 108 і зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, але не оформила своїх спадкових прав. У визначений ст.1270 ЦК України термін, позивач звернулася до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, але державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки до спадкової справи не було надано належних правовстановлюючих документів про належність даної земельної ділянки спадкодавцеві. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. П. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст.. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved