Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом просила суд визнати відповідача - сина [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі №116 будинку №68 по бул.Шевченко в м.Маріуполі, яка є її власністю, з тих підставах, що останній з 28.07.2000 року зареєстрований за вказаною адресою, але в 2014 року покинув квартиру, забрав все своє майно та виїхав у невідомому їй напрямку. З цього часу син не повідомив про місце свого перебування, не бере участі в утриманні квартири. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, за наведеними обставинами та наданими доказами наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксація судового процессу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Враховуючи позицію позивача, дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 11.12.2003 року за №САА№487662 є власником квартири №116 будинку №68 по бул.Шевченко в м.Маріуполі Донецької області. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Маріупольським бюро технічної інвентаризації, за позивачем [PERSON], зареєстроване право власності на вказану квартиру. Відповідно до акту складеного директором ТОВ «Жилье-25» в квартирі №116 будинку №68 по бул.Шевченко в м.Маріуполі Донецької області, [PERSON]дійсно зареєстрований за зазначеною адресою, однак з липня 2005 року не проживає. Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON], [INFO], будучи членом сімї власника квартири [PERSON] більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин, його майна в квартирі не має, квартиру він покинув добровільно, про що свідчить акт ТОВ «Жилье-25». З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON], [INFO], втратив право користування жилим приміщенням в квартирі №116 будинку №68 по бул.Шевченко в м.Маріуполі, тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі. Оскільки позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат, суд прийшов до висновку про недоцільність їх стягнення.

Outcome: approved