Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про спонукання до виконання умов мирової угоди та застосування заходів відповідальності за її невиконання, заначивши на обгрунтування позовних вимог, що ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 24 червня 2014 року визнано мирову угоду, укладену між нею (позивачем) та відповідачем, за умовами якої позивач зробить уступку вимоги про стягнення боргу, що утворився станом на 28 лютого 2013 року, а саме: з 39 903 грн. 85 коп. до 20 000 грн. 00 коп. та не буде претендувати на стягнення пені в сумі 8 826 грн. 36 коп., в свою чергу відповідач зобовязувався сплатити обумовлену суму боргу в розмірі 20 000 грн 00 коп. в термін до 01 жовтня 2014 року, провадження по справі було закрито. Позивач також зазначила, що відповідачем умови мирової угоди не виконано, що є підставою для зміни порядку її виконання з добровільного на примусовий. З огляду на викладене вище, з посиланням на ст.ст.530, 599, 610, 612, [PERSON] України «Про виконавче провадження» позивач просила спонукати відповідача до виконання умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 24 червня 2014 року по справі №405/2740/13-ц, провадження №2/405/557/13, яка укладена між нею та відповідачем, крім того, просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментам станом на 28 лютого 2013 року на підставі рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 листопада 2004 року на утримання дітей [PERSON] та [PERSON], [INFO] в сумі 20 000 грн. 00 коп., згідно з мировою угодою, затвердженою ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 24 червня 2014 року, а також стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення виконання зобовязання в сумі 8 826 грн. 36 коп. та судові витрат по справі в розмірі 288 грн. 26 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 26 жовтня 2015 року провадження по зазначеній цивільній справі в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] неустойки за прострочення виконання зобовязань в сумі 8 826 грн. 36 коп., - закрито. Представник позивача під час удового розгляду справи позові вимоги підтримав з підстав, зазначених в розові, просив позов задовольнити. Відповідач під час судового розгляду справи позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення, при цьому, невиконання ним умов мирової угоди пояснив відсутністю у нього необхідних коштів для погашення заборгованості, крім того, зазначив, що він працевлаштований та з його заробітної плати за місцем роботи щомісячно утримуються аліментина утримання малолітніх дітей, інших доходів, з яких можливо було б стягувати аліменти, - він не має. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, та не заперечувалося сторонамипо справі, що ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 24 червня 2014 року справа №405/2740/13-ц, провадження 2/405/557/13, визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] у справі про стягнення заборгованості по аліментам. За умовами зазначеної мирової угоди, укладеної між сторонами, [PERSON] визнає позовні вимоги в частині стягнення на користь [PERSON] заборгованості по аліментам, стягнутих на підставі рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 листопада 2004 року на користь [PERSON] на утримання [PERSON] та [PERSON], [INFO], в сумі 20 000 грн. 00 коп., які [PERSON] згоден виплатити до 01 жовтня 2014 року. [PERSON] згодна отримана від [PERSON] грошові кошти в розмірі 20 000 грн. 00 коп. в рахунок погашення заборгованості по аліментам, стягнутих за рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 листопада 2004 року на її користь на утримання [PERSON] та [PERSON], [INFO], в строк до 01 жовтня 2014 року. Крім того, за умовами укладеної між сторонами мирової угоди, [PERSON] на стягнення з [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 8 826 грн. 36 коп. не претендує. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі в розмірі 1 092 грн. 70 коп. Провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та пені закрито. Зазначена ухвала суду від 24 червня 2014 року набрала законної сили 01 липня 2014 року та є обовязковою для виконання в порядку ст.14 ЦПК України. Відповідно до ст.208 ЦПК України ухвала є формою судового рішення. Судом також встановлено, що предметом спору у даній справі є спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення з відповідача заборгованості по аліментам в розмірі 20 000 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язківсторін та предмета позову. В розумінні вимог чинного законодавства, мирова угода за своєю правовою природою це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спір, а досягнувши згоди між собою, припиняють спір. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах, вона, як правило, виконується добровільно. В силу ст.ст.11, 202 ЦК України затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами ст.ст.525, 526 ЦК України. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи із змісту зазначених норм та правової природи поняття «мирова угода», порядку її визнання судом з постановленням відповідної ухвали, між сторонами виникають визначені ними у мировій угоді зобов'язання, а тому діючим ЦПК України в основу мирової угоди покладено принцип добровільності як на її укладення, так і виконання. У випадку ж ухилення однією із сторін мирової угоди від добровільного виконання її умов, іншою стороною може бути заявлено позов про спонукання до виконання умов мирової угоди і у разі ухвалення судового рішення про задоволення таких позовних вимог, лише після цього можуть вирішуватися всі процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, які передбачені Розділом VI ЦПК України, у тому числі і питання звернення до виконання (ст.368 ЦПК України). Враховуючи, що в мировій угоді, укладеній між [PERSON] та [PERSON] у справі про стягнення заборгованості по аліментам, визнаній 24 червня 2014 року Ленінським районним судом м.Кіровограда, не передбачені заходи примусового виконання рішення, приймаючи також до уваги, що відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» мирова угода не відноситься до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою, при цьому жоден із пунктів мирової угоди відповідачем не виконується, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., сплачений при подачі позову до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial