Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] залишив заповіт, яким заповів все належне йому майно [PERSON] . За життя, [PERSON] на праві приватної власності належали земельна ділянка з кадастровим номером 7124985200:02:006:0241, площею 0,1061 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок із надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . 10.10.2008 [PERSON] уклав із [PERSON] договір дарування вказаного житлового будинку та договір дарування земельної ділянки. Ці договори були нотаріально посвідчені та зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте 31.07.2010 між [PERSON] та [PERSON] були укладені та нотаріально посвідчені договори про розірвання вказаних договорів дарування. На підставі вказаного, власником земельної ділянки та житлового будинку із надвірними спорудами по [ADDRESS] став знову [PERSON] . Позивач вказує, що 23.07.2019 року звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до Черкаської районної державної нотаріальної контори. Нотаріусом зареєстрована спадкова справа № 64497029, номер у нотаріуса 412/2019. Під час оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач дізналася, що згідно відомостей в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на належну на праві власності спадкодавцю земельну ділянку з кадастровим номером 7124985200:02:006:0241, площею 0,1061 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що увійшла до складу спадщини, 25.01.2012 зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна; підстава - постанова про відкриття виконавчого провадження, 14016723, 30.07.2009, ВДВС Черкаського РУЮ, головний державний виконавець Вдовиченко Н.О.; реєстраційний номер обтяження: 12094812. Згідно листів Черкаського РВДВС від 23.10.2019 за вих. № 21748/6 та від 14.07.2021 у них на примусовому виконанні знаходився виконавчий лист №2-891 від 02.07.2009, виданий Черкаським районним судом про стягнення із [PERSON] на користь ВАТ КБ «ПриватБанка» 16454,28 грн. 30.05.2012 держвиконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ст 47 Закону «Про виконавче провадження». Виконавче провадження № 14016723 знищено. Підстави для зняття арешту відсутні. Враховуючи вказані обставини, наявний арешт на спадкове нерухоме майно унеможливлює отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та порушує її право на вільне володіння, користуватися та розпорядження спадщиною, а тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просить суд зняти арешт із нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером 7124985200:02:006:0241, площею 0,1061 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 14016723 від 30.07.2009, винесеної головним державним виконавцем Вдовиченко Н.О ВДВС Черкаського РУЮ, обтяження зареєстровано 25.01.2012; реєстраційний номер обтяження: 12094812. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 29.07.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідача було повідомлено про вказаний позов, шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду, що підтверджується даними поштового повідомлення про отримання відправлення, наявного у матеріалах справи. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно дост. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 23.12.1988 року, серія [NUMBER] , виданого Руськополянською сільською радою Черкаського району Черкаської області, [PERSON] є дружиною [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть від 18.02.2019 року, серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Згідно заповіту від 13.01.2019 року №07 посвідченого секретарем виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області Шпак Н.А., [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON] . Заповіт не змінено та не скасовано на момент смерті спадкодавця. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №262710835 від 23.06.2021 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 7124985200:02:006:0241, площею 0,1061 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок із надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . 10.10.2008 року [PERSON] уклав із [PERSON] договір дарування житлового будинку [ADDRESS] та договір дарування земельної ділянки №1985розташовану за адресою: [ADDRESS] , посвідчені приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Вороною О.О. Вказані договори дарування було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте зазначені договори дарування було розрівано і даний факт підтверджується договорами про розірвання договору дарування від 31.07.2010 року №1105 та №1102, посвідчені приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Вороною О.О. Згідно листів Черкаського РВДВС від 23.10.2019 за вих. № 21748/6 та від 14.07.2021 на примусовому виконанні у відділі ДВС знаходився виконавчий лист №2-891 від 02.07.2009, виданий Черкаським районним судом про стягнення із [PERSON] на користь ВАТ КБ «ПриватБанка» 16454,28 грн. 30.05.2012 держвиконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ст 47 Закону «Про виконавче провадження». Виконавче провадження № 14016723 знищено. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] звернулася до Черкаської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №56950718 від 23.07.2019 року та заведено спадкову справу №412/2019. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1218 ЦК передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається що [PERSON] як спадкоємець за заповітом у встановлений законом строк та порядок прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а тому має права володіння та користування спадковим майном з часу відкриття спадщини та може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном. Проте враховуючи наявний арешт на спадкове нерухоме майно унеможливлює отримання спадкоємцем - [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та порушує її право на вільне володіння, користуватися та розпорядження спадщиною. Відповідно до ч. 1 ст 59 Закону «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З наданих джо суду доказів вбачається, що позивач [PERSON] , ні спадкодавець [PERSON] не були стороною виконавчого провадження у межах якого накладений арешт на земельну ділянку. Згідно частини 1, 2 ст 50 Закону «Про виконавче провадження» (у редакції від 06.05.2012 року), яка діяла на час повернення виконавчого листа стягувачу та завершення провадження, встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій) арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Враховуючи, що як на момент винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу так і на момент знищення матеріалів виконавчого провадження №14016723 у рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно, державний виконавець не вирішив питання про зняття арешту із земельної ділянки яка належить померлому [PERSON] . На підставі вказаного позивач позбавлена можливості вільно розпоряджатися належним їй спадковим майно та реалізувати своє право на спадщину. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, доведеними, підтверджені належними доказами та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved