Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову посилаючись на те, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2007 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньку Марію, [INFO]. Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі ними було придбано наступне майно: автомобіль марки Opel Astra, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], колір чорний, номер кузова (шасі) VIN WOLOTGF0815014176, яким користується позивач та автомобіль марки KIA SPORTAGE, державний реєстраційний номер [NUMBER], 1995 року випуску, номер кузову (шасі) KNAJA5535T5109214, яким користується відповідач. Вказані автомобілі зареєстровані на відповідача. Однак після розірвання шлюбу відповідач почав погрожувати позивачу, що звернеться до робітників ДАІ із заявою про викрадення автомобіля марки Opel Astra, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], якщо позивач не сплатить половину його вартості. При цьому відповідач не враховує, що ? частина автомобіля марки KIA SPORTAGE, державний реєстраційний номер [NUMBER] належить також позивачу, оскільки обидва автомобіля придбані сторонами під час шлюбу. На підставі зазначеного позивач просила суд поділити спільне майно наступним чином, визнати за позивачем право власності на автомобіль Оpel Astra, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], колір чорний, номер кузова (шасі) VIN WOLOTGF0815014176; визнати за відповідачем право власності на автомобіль марки KIA SPORTAGE, державний реєстраційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні позивач [PERSON] не зявилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2007 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньку Марію, [INFO]. В період шлюбу сторонами було придбано майно. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. З розяснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до чч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Враховуючи встановлені обставини та докази, яким вони підтверджуються, суд приходить до висновку, що під час подружнього життя сімєю сторін по справі [PERSON] та [PERSON] придбано наступне майно автомобіль марки Opel Astra, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], колір чорний, номер кузова (шасі) VIN WOLOTGF0815014176 та автомобіль марки KIA SPORTAGE, державний реєстраційний номер [NUMBER], 1995 року випуску. Доказів іншого відповідачем [PERSON] не надано. Крім того відповідач позов визнав, про що надав заяву про визнання позовних вимог. Відповідно до\~ст. 71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що при вирішенні спору про поділ майна подружжя, суд може не погодитись із запропонованим кожним із подружжя варіантом поділу такого майна та провести його поділ в тому числі в натурі, а не шляхом виділення майна у власність одного із подружжя із стягненням на користь іншого грошової компенсації за належну йому частку у майні, виходячи з інтересів дружини, чоловіка, дітей та інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід суду за межі позовних вимог. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про поділ майна подружжя наступним чином. Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль Оpel Astra, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], колір чорний, номер кузова (шасі) VIN WOLOTGF0815014176, припинивши право спільної сумісної власності; визнати за відповідачем [PERSON] право власності на автомобіль марки KIA SPORTAGE, державний реєстраційний номер [NUMBER], припинивши право спільної сумісної власності. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1 220 грн. 26 коп.

Outcome: approved