Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що є власником житлового будинку по [ADDRESS], у якому зареєстрований відповідач по справі, однак більше десяти років за зазначеною адресою не проживає, участі в обслуговуванні житла не приймає, комунальних послуг не оплачує. Враховуючи те, що місце проживання [PERSON] невідоме, зняти його з реєстрації у позасудовому порядку немає можливості, будь-яких домовленостей щодо збереження за відповідачем права проживання у будинку між ними не було, його реєстрація у належному житловому будинку обмежує права власника на нерухоме майно, а тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач - [PERSON], будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час та місце судового розгляду, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причину повторної неявки, заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступні факти: У відповідності до договору купівлі-продажу житлового будинку 992, виданого 18 вересня 2013 року, позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], що також стверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9589373 від 18 вересня 2013 року. З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання вбачається, що під час обстеження 29 січня 2014 року, 27 березня 2014 року, 21 травня 2014 року житлового будинку в [ADDRESS], виявлено, що гр. [PERSON] за зазначеною адресою зареєстрований, однак більше 10 років не проживає. Факт реєстрації відповідача за зазначеною адресою стверджується також записами у будинковій книзі. З письмових пояснень позивача судом встановлено, що між сторонами не було домовленості щодо збереження житлового приміщення за відповідачем. У відповідності до статті 71ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] відсутній у житловому приміщенні по [ADDRESS] понад встановлені законом строки без поважних причин, крім того між сторонами не було домовленості щодо збереження житлового приміщення за відповідачем. Аналізуючи в сукупності наведені обставини, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] є підставним та підлягає до задоволення шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком по [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: approved