Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що 01 грудня 2015 року помер її дід [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить 1/4 частина будинковолодіння № 34 по вул. Центральна, що в с.Окопи Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, зазначила, що ще за життя, а саме 25 вересня 2015 року, померлий, на випадок своєї смерті, належне йому майно, заповів їй. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частину будинковолодіння, яке розташоване в с.Окопи по вул.Центральна, 34 Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті діда [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в поданих до суду заявах, просили справу слухати у їх відсутності, при цьому, зазначили, що позов підтримують та просять такий задоволити. Від селищного голови Мельнице- Подільської селищної ради [PERSON] до суду надійшла заява, в якій такий просив розгляд справи провести у відсутності представника селищної ради, зазначивши, що відповідач позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом, 01 грудня 2015 року в с.Окопи Борщівського району Тернопільської області помер дід позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ИД № 198157, виданого 01 грудня 2015 року Вигодською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, встановлено, що за життя померлий [PERSON] зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що за законом матиме право, заповів позивачу [PERSON]. Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 25.09.2015 року, посвідченого секретарем Вигодської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 41. Після смерті [PERSON], позивач прийняла спадщину, подавши заяву до Борщівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу до майна померлого за №315/2015. Крім того, 18.07.2016 року позивач звернулася із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину спірного будинковолодіння, однак в цьому їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведене підтверджується інформацією Борщівської державної нотаріальної контори від 18.07.2016 року за № 809/02-14. Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння №34 по вул. Центральна в с.Окопи Борщівського району, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], були його членами, що стверджено копіями особового рахунку з погосподарських книг за 1991 1995 рр. на ім»я [PERSON], довідкою Мельнице Подільської селищної ради №224 від 19.07.2016 року. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного Кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/4 частину будинковолодіння, яке було розміщене по вул.Центральна, 34 в с.Окопи Борщівського району Тернопілської області. Однак у визначеному законом порядку, померлий [PERSON], за життя, не оформив своє право власності на належну частину будинковолодіння. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що окрім позивача [PERSON], як спадкоємця за заповітом, спадкоємцями за законом щодо майна [PERSON] є дружина померлого [PERSON] та його син [PERSON], однак [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, про що подала до нотаріальної контори відповідну заяву, [PERSON] у визначений законодавцем строк про свої права не заявляв. Вказані обставини, сторонами не оспорювалися, були стверджені матеріалами спадкової справи № 315/2015, відкритої 08.12.2015 року щодо майна померлого 01 грудня 2015 року [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 12.10.2015 року, виготовленого СПД ФОП [PERSON], інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 34 по вул. Центральна в с.Окопи Борщівського району становить 348997 грн. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 1216-1218 ЦК України,

Outcome: approved