Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Малослобідської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, площею 3,60 га, що розташована на території Малослобідської сільської ради Кодимського району Одеської області, з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , якій на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІ-ОД №062197, належала вказана земельна ділянка. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті. У спосіб спільного з нею проживання на час відкриття спадщини [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Однак, вона не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт, яким посвідчене право власності померлого на цю ділянку, був втрачений. В зв`язку з цим, позивач просить визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку, яка належала померлій, в порядку спадкування за законом. В підготовче засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в підготовче засідання також не з`явився та надав до суду інформаційний лист №02-13/232 від 17.11.2020 року, зі змісту якого вбачається, що заперечень проти позову він не має та просить розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.03.2018 року (а.с.8). З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №062197, виданого 14 квітня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів за №170 (а.с.9) вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 3,60 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Малослобідської сільської ради. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя спадкодавиця склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснюється за законом. Єдиним спадкоємцем другої черги за законом є її рідна сестра [PERSON] . Ця обставина підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 08.12.1972 року та серії [NUMBER] від 31.07.1979 року (а.с.11-12), а також копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20.09.1998 року (а.с.10) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00027546799 від 26.08.2020 року (а.с.15). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В свою чергу ст. 1262 ЦК України передбачає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З копії довідки виконавчого комітету Малослобідської сільської ради Кодимського району Одеської області №295 від 09.09.2020 року (а.с.13) вбачається, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із своєю рідною сестрою [PERSON] в одному житловому будинку, розташованому у [ADDRESS] . Ретельний аналіз цієї обставини вказує на те, що [PERSON] вважається такою, що у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] в розумінні положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, та набула право власності на земельну ділянку, площею 3,60 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Малослобідської сільської ради. Крім того, відповідно до листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №1017/02-14 від 04.11.2020 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №259/2020 та її рідна сестра [PERSON] заявила право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Разом з тим, частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що 23 вересня 2020 року державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №833/02-14 від 23.09.2020 року (а.с.23). Крім того, як вбачається з друкованого видання «Вісті Кодимщини» №34 (10900) від 19.09.2020 року д ержавний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №062197, виданий 14.04.2004 року Кодимською РДА на ім`я [PERSON] , є втраченим (а.с.22). Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що за [PERSON] не визнається право власності на земельну ділянку, загальною площею 3,60 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малослобідської сільської ради Кодимського району Одеської області. Документ, який засвідчує право власності на вказану земельну ділянку - втрачений. За таких обставин спадкоємиця позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.3 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Outcome: approved