Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 31.08.1995 року вони перебувають у юридичному шлюбі. Шлюб зареєстрований Джанкойським міським ЗАЦС, актовий запис № 347. Від спільного життя сторони не мають неповнолітніх дітей. В листопаді 2013 року шлюбні відносини припинені. Основна причина - взаємне не порозуміння, втрата поваги один до одного, різності характерів. У кожного з подружжя різні погляди на життя. Подальше збереження шлюбу не можливо. Просить, посилаючись на ст.ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за її відсутністю до суду не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. У відповідності зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів, а ст.ст.10, 60 ЦПК України, визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу не здійснювалася. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи і дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 31.08.1995 року зареєстрували законний шлюб, актовий запис № 347 про що зареєстрований Джанкойським міським ЗАЦС видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER], (а.с.4). Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя стало «[PERSON]». Від шлюбу у сторін не має неповнолітніх дітей. Правовідносини сторін регулюються статтями 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України. Відповідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. ст. 104,105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, вивчивши матеріали справи,оцінивши докази, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову і відсутність згоди сторін на примирення, суд дійшов до висновку, що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, не зазначила яке прізвище бажає мати після розірвання шлюбу. Тому суд, залишає прізвище позивачу «[PERSON]». З урахуванням викладеного, на підставі 104, 105, 110, 112, 113Сімейного кодексу України,

Outcome: approved