Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Канівської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції 16.09.2009, актовий запис № 221. Починаючи з 2009 року [PERSON] поїхав на заробітки до Російської Федерації, і починаючи з 2010 року відомостей про місце його перебування не відомо. Весь час з 2009 року вона належним чином утримувала будинковолодіння, проводила ремонт, сплачувала комунальні послуги за користування будинком, обробляла земельну ділянку, на якій розташоване будинковолодіння, відкрито та безпосередньо користувалася ним. В даному будинку народилися її діти та проживають з нею. Просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . В ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Русакова Г.С. від 21.11.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.01.2020. Ухвалою суду від 22.01.2020 відкладено розгляд справи через неявку всіх учасників процесу. Ухвалою суду від 04.03.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 16.03.2020 відкладено розгляд справи через неявку всіх учасників процесу. Відповідно до п.2.3 підпункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, розпорядження Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 216 від 15.04.2020, у зв`язку із припиненням повноважень судді Русакова Г.С., та з метою недопущення порушення строку розгляду справи, 15.04.2020 було проведено повторний автоматичний розподіл справи. Згідно протоколу про повторний авторозподіл, справу передано для подальшого розгляду судді Льон О.М., після чого ухвалою судді від 08.05.2020 дану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду по суті на 16.06.2020. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача адвокат Хорошун О.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Канівської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи без присутності їх представника на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, за останнім відомим місцем проживання, а також було повідомлено по виклик через офіційний веб-портал суду (а.с.109, 120, 133, 135, 146). Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №221, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.09.2009 (а.с.6). З технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.8-12), свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2009 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21969864 (а.с.37-38) вбачається, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] . З довідки виконавчого комітету Канівської міської ради № 9 від 24.09.2019 вбачається, що [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS] , а [PERSON] не проживає за цією адресою з 2009 року (а.с.7). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 11-15/6543 від 20.09.2019 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєтровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). Відповідно до квитанцій про оплату комунальних послуг (а.с.13-25) вбачається, що позивач [PERSON] здійснювала оплату наданих комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344ЦК). (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивач [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у житловому будинку по [ADDRESS] , сплачує комунальні послуги, проводить ремонт будинку, суд вважає, що її позовні вимоги про визнання права власності на будинковолодіння, за набувальною давністю, підлягають задоволенню.

Outcome: approved