Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. 11.11.1954 року її батьки: мати [PERSON] та батько [PERSON] уклали шлюб, за час якого придбали квартиру [ADDRESS], що належить ЖБК «Висота», яка стала їх спільною сумісною власністю. 16.11.2014 року помер батько, спадкоємцями його спадщини є вона, мати [PERSON] та сестра [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини на її користь. У нотаріальній конторі, куди вона звернулася із заявою про прийняття спадщини, їй повідомили у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно померлого батька, яке складається із вказаної квартири, оскільки відсутні відповідні документи про державну реєстрацію права власності на квартиру. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно - ? частину вказаної квартири. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про підтримку позовних вимог на підставах зазначених в позовній заяві та про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] міської [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи до суду не зявився, надав письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими, оскільки за спадкодавцем у встановленому законом порядку виникло право власності на спірну квартиру, таким чином позивач повинна звернутися до суду із заявою про оскарження дій нотаріуса, який безпідставно відмовив у вчинені нотаріальної дії. Представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Висота» належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. При зазначених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які не зявилися до суду, оскільки в матеріалах справи мається достатньо доказів для вирішення по суті спірних правових відносин. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши надані докази та враховуючи позицію сторін, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правові відносини. За свідоцтвом про одруження ЯФ №463487 зареєстрований 11.11.1954 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], від якого народилися доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження: серії IV-УР №928839, виданого 9.06.1962 року батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4) Згідно свідоцтв про укладення шлюбу, про шлюб: серії III-НО №414629 від 11.07.1981 року та серії I-НО №370647 від 29.11.2014 року, позивач [PERSON] змінила прізвище відповідно на [PERSON], в останнє на [PERSON] (а.с.5) За ордером на житлове приміщення №001879, виданим 3.12.1987 року, комітетом [PERSON] народних депутатів на імя [PERSON], останньому та його дружині [PERSON] надане право зайняття в порядку обміну жилого приміщення двокімнатної квартири [ADDRESS]. (а.с.15) За довідкою ЖБК «Висота» від 1.06.2015 року пайовий внесок за вказану квартиру сплачений. (а.с.13) Згідно реєстраційного посвідчення від 16.02.1996 року, [PERSON] бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №95 П, за реєстровим номером 34829 кооперативна квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі довідки ЖБК «Висота» про виплату пайового внеску. (а.с.15) Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність», член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно. За ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України від 20.06.1969 року, в редакції, що діяла на той час, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України від 20.06.1969 року , в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Отже спірна квартира, придбана [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, стала їх спільною сумісною власністю з рівними частками, кожному належить по ? частині. З вказаним твердженням, судячи із позовних вимог, погоджуються позивач, воно не спростоване жодним учасником судового розгляду справи. Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО №812196, виданого 17.11.2014 року, [PERSON] помер 16.11.2014 року. (а.с.13) За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України в першу чергу право на успадкування за законом має один з подружжя та діти спадкодавця. За ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Спадкоємці за законом мають право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч.2 ст.1274 ЦК України). За наведеними обставинами, судом встановлено, що за законом спадкоємцями першої черги спадщини [PERSON], є його дружина [PERSON], дочки: [PERSON] та [PERSON], позивач по справі. За постановою нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії від 27.05.2015 року позивачу [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки відсутні відповідні документи про державну реєстрацію права власності на квартиру. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 вказаного вище Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене у передбаченому законом порядку до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщин. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У даному випадку таким правом скористалась позивач звернувшись до суду з позовом. Спадкоємець [PERSON] не відмовилася від спадщини, своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто вона вважається такою, що прийняла спадщину, а за ч.5 ст.1268 ЦК України вона належить їй з часу відкриття спадщини, у тому числі 1/2 частка квартири [ADDRESS], враховуючи ту обставину, що мати [PERSON] та сестра [PERSON] відмовились від прийняття спадщини за законом на користь позивача. Оскільки суд прийшов до такого висновку, заперечення представника відповідача щодо задоволення позову, на думку суду є безпідставним та необґрунтованим.

Outcome: approved