Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON]. таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 4 по проїзду Пілотів в м. Кременчуці . Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташоване по проїзду Пілотів буд.4 в м.Кременчуці відповідно до договору Дарування серії ВВВ№ 990689 від 02.04.2004 року . Відповідач по справі являється братом позивачки та зареєстрований в будинку з 25.07.1999 року,але фактично не проживає в ньому з 2000 року по теперішній час. З 20125 року позивачка не бачила свого брата та згідно вироку Крюківського районного суду м.Кременчука від 14.09.2017 року він засуджений до 3 років 1 міс. позбавлення волі та знаходиться в Полтавській установі виконання покарань. Починаючи з початку реєстрації відповідач [PERSON] за даною адресою у вказаному будинку по даний час не проживає. На даний час він знаходиться в місцях позбавлення волі. Реєстрація відповідача в належному позивачам будинку, який фактично відсутній в ньому з 1999 року, є перешкодою позивачу в користуванні власністю та викликає інші незручності , у зв»язку з чим позивач і вимушений звернутися до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов підтримали. Прохали позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON]. у судове засідання не з»явився , знаходиться в Полтавській установі виконання покарань. Належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи , не надав до суду пояснень щодо позову. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача , оскільки він був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Суд, вислухавши позивача та її представника , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , встановив наступне. Як вбачається з позову, власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по проїзду Петька буд.4 в м.Кременчуці відповідно до договору Дарування серії ВВВ№ 990689 від 02.04.2004 року, являється позивач [PERSON]. В даному домоволодінні, крім позивача, зареєстровані ще п*ятеро осіб: [PERSON] Олексіївна- дочка, [PERSON] Сергіївна- бабуся, [PERSON] - дочка, [PERSON],- дочка та зареєстрований брат позивачки [PERSON],[INFO]. Починаючи з 2000 року, відповідач [PERSON] у будинку не проживає. Особистих речей в будинку не має. На даний час відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі. Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі у зазначеному домоволодінні не проживає з моменту реєстрації, тобто починаючи з 2000 року. Зазначений вище факт підтверджується актом про не проживання ТОВ «Місто для людей Кременчук» б/н від 18.01.2018 року, засвідчений громадянами [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 2000 року по теперішній час; акт підписаний фахівцем відділу по зверненням громадян [PERSON] Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до частини 1 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] внаслідок наявності його реєстрації у помешканні, власником якого є позивач, порушено право останнього на володіння та розпорядження своїм майном; відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим у домоволодінні, власниками якого є позивач, порушує її права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживає понад шість місяців. Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач [PERSON]М . зареєстрований у будинку 4 по проїзду Пілотів в м. Кременчуці з 25.07.1999року, власником якого є позивач. Однак, відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні з 2000 року і по теперішній час. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки вона відсутня у вказаному будинку понад шість місяців без поважних причин. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт не проживання відповідача [PERSON] в помешканні, власником якого є позивач [PERSON], понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику домоволодіння, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належному йому правами в зазначеному будинку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням, у зв»язку з чим вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved