Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності є власником квартири [ADDRESS] . Разом з нею зареєстрований відповідач по справі, проте за зазначеною адресою понад 4 роки не проживає, не сплачує комунальні платежі, не здійснює поточні ремонти, не отримує кореспонденцію, не надає матеріальної підтримки, участі у спільному побуті не бере, а тому з метою захисту права власності, просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді від 16 травня 2019 року по даній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач відзив на позов на надав, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді, причини його неявки суду не відомі, а тому, у відповідності до ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалити заочне рішення по справі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247,179 ЦПК України, виходячи з наступного: У відповідності до свідоцтва про право власності [NUMBER] від 13 червня 2012 року, та витягу про державну реєстрацію прав від 19 червня 2012 року - житлова квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, дата державної реєстрації - 19 червня 2012 року. З довідки, виданої Підволочиською селищною радою 03 травня 2019 року № 628, та з будинкової книги убачається, що в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані: заявник [PERSON] , 1972 р.н., колишній чоловік [PERSON] - 1974 р.н. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області № 2/604/101/15 від 06 квітня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 24 квітня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції, актовий запис № 15 - розірвано. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов будинку від 18 травня 2018 року, 14 грудня 2018 року, 15 лютого 2019 року, 18 квітня 2019 року [PERSON] за адресою [ADDRESS] - не проживає з квітня 2015 року. Статтею 41 Конституції, ст.316-321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав власності і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно дост.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності, як це зазначено у ст. 321 ч.2 ЦК України. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Водночас, згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут). Житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою по [ADDRESS] , однак відсутній у житловому приміщенні з 2015 року, тобто понад встановлені законом строки, участі в утриманні будинку не бере, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, крім того між сторонами не було домовленості щодо збереження житлового приміщення за відповідачем. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Outcome: approved