Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] , на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей. Вказала, що шлюб з відповідачем розірвано не було, однак з 2016 року вони проживають окремо. Доньки проживають з нею та знаходяться на хх повному матеріальному утриманні. Відповідач інших утриманців не має, а тому має змогу нести рівні з нею витрати на утримання дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, в якій підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, в якій частково визнав позовні вимоги, оскільки у нього мінімальна заробітна плата, просив стягнути аліменти у меншому розмірі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 15 серпня 1998 року зареєстрували шлюб, у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради, актовий запис №1248, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15). Від шлюбу мають спільну повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та двох спільних доньок: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 10.02.2006 року, актовий запис № 924 (а.с. 12) та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 13.06.2012 року, актовий запис №625 (а.с. 13). Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають з матір`ю, що вбачається із довідки № 1314 КП «ЖЕО №2» (а.с.14). Як зазначила позивачка, відповідач на утриманні інших осіб не має, є здоровим та працездатним. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Суд, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Будь-яких доказів щодо неможливості сплачувати саме такий розмір аліментів відповідачем не надано. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 768 грн.40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved