Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що 14 липня 2016 року померла її тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння № 55 по вул. Горішня, що в с.Більче - Золоте Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, зазначила, що ще за життя, а саме 15 жовтня 2014 року, померла, на випадок своєї смерті, належне їй майно, заповіла їй. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, яке розташоване в с.Більче - Золоте по вул.Горішня, 55 Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач [PERSON] в поданій до суду заяві, просила справу слухати у її відсутності, при цьому, зазначила, що позов підтримує та просить такий задоволити. Від сільського голови Більче Золотецької сільської ради [PERSON] до суду надійшла заява, в якій така просила розгляд справи провести у відсутності їх представника, зазначивши, що відповідач позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом, 14 липня 2016 року в с.Більче - Золоте Борщівського району Тернопільської області померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ИД № 208678, виданого 14 липня 2016 року Більче Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, встановлено, що за життя померла [PERSON] зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON], яка 25 жовтня 2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого їй було присвоєно прізвище [PERSON]. Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 15.10.2014 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Більче Золотецької сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 277, копією свідоцтва про шлюб серія І-ИД №111748, виданого 25.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції у Тернопільській області. Після смерті [PERSON], позивач прийняла спадщину, подавши заяву до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу до майна померлої №13/2017, 08.02.2017 року за заявою позивача, їй видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Крім того, 28.02.2017 року позивач звернулася із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння, однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведене підтверджується інформацією приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] від 28.02.2017 року за № 124/02-31. Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння №55 по вул. Горішня в с.Більче - [PERSON] району, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) померла [PERSON] була єдиним його членом, що стверджено копіями особового рахунку з погосподарських книг Більче - Золотецької сільської ради за 1986 1990 р.р., 1991 1995 рр. на ім»я [PERSON], довідкою Більче Золотецької сільської ради №460 від 15.02.2017 року. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, померла [PERSON], на відповідній правовій основі набула право на ціле будинковолодіння, розташоване по вул.Горішня, 55 в с.Більче - Золоте Борщівського району Тернопілської області, однак, у визначеному законом порядку, за життя, не оформила своє право власності на будинковолодіння. Рішенням Більче Золотецької сільської ради 4 ї сесії 22 го скликання від 02.11.1995 року, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 35 га., з них 0, 20 га. для обслуговування житлового будинку та 0, 15 га. для ведення особистого підсобного господарства, що вбачається з копії даного рішення. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що окрім позивача [PERSON], як спадкоємця за заповітом, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Вказані обставини, сторонами не оспорювалися, були стверджені матеріалами спадкової справи № 13/2017, відкритої 19.01.2017 року щодо майна померлої 14 липня 2016 року [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 06.02.2017 року, виготовленого СПД ФОП [PERSON], інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 55 по вул. Горішня в с.Більче - [PERSON] району становить 51479 грн. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 1216-1218 ЦК України,

Outcome: approved