Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача наперед додаткові витрати на неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі, що складає 50% від повної вартості лікування, а саме: 55685,00 грн., однією сумою, або ж впродовж 16 місяців по 3480, 31 грн., на місяць. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них є син - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.11.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Оскільки відповідач матеріально не приймав участі у забезпеченні дитини, у 2018 році вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, які відповідач сплачує не регулярно. Наразі їхньому сину потрібно провести операцію з видалення чотирьох зубів, підготовки ротової порожнини та встановлення брекет-системи, оскільки у нього з народження маленька щелепа та формується неправильний прикус, в зв`язку з цим неправильно змикаються щелепи, травмуються зуби. Спочатку потрібне хірургічне втручання - операція під повним наркозом триватиме приблизно 4 години. Хірург повинен сегментувати зачатки чотирьох зубів в кості на 3 частини, і потім витягнути по черзі всі частини. Після операції дитина потребує часу на загоєння ран та антибіотикотерапію. Після цього буде встановлено брекет - систему (спочатку на нижню щелепу, через 2 місяці на верхню щелепу). Активація системи проводиться кожен місяць. Після того як зуби стануть на свої місця - потрібна установка незйомного рітейнера на нижню щелепу та капи на верхню. Незйомний рітейнер планується установити мінімум на 5 років. Хірург та ортодонт стверджують, що втручання потрібно робити саме зараз, у віці 14-15 років - доки дитина є не до кінця сформованою, зуби не мають досить глибоких коренів та не встигли врости в кістку або в пазухи носу. Через вищезазначені обставини дитина психологічно страждає, бо соромиться своєї посмішки. Лікування триватиме приблизно 16 місяців, курс лікування коштує - 111 370.00 грн. Оскільки сума для лікування досить велика, тому вона змушена просити допомоги наперед, при цьому позивач зазначає, що якщо не розпочати лікування зараз то сума може значно зрости, оскільки ціни на ліки стрімко збільшуються. Вказувала, що через карантинні умови та кризовою ситуацією на ринку металу її дохід є дуже непостійним та недостатнім для забезпечення потреб дитини усім необхідним, при цьому знає, що відповідач працює на заробітках в Європі та має гідний дохід, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про його відпочинок та оздоровлення, в той час як вона не може одна забезпечувати належним чином матеріальне становище їхнього сина, тому вважає що є всі підстави для стягнення додаткових витрат на дитину. Вирішити питання миром не вдалось, тому вона звертається до суду. Ухвалою судді від 29 вересня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подала заяву у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити з урахуванням позиції відповідача щодо визнання позовних вимог. Відповідач подав заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, але просив розстрочити суму, яка підлягатиме стягненню, на 30 місяців, оскільки він має іншу сім`ю, яку також треба утримувати, а більш короткий термін для виплат поставить його в скрутне матеріальне становище. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2018 року (справа №643/6662/18) з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі. [PERSON] [INFO] , зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з реєстру територіальної громади м. Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №2417f735-e58e-41a6-acd6-eb2c278fc474 від 03.08.2021 року. Згідно з ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частина 2 вказаної статті передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.18 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню. Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на консультативні висновки - план лікування ортодонта від 12.06.2021 на суму 68 850,00 грн., план лікування ортодонта від 15.06.2021 на суму 41 220,00 грн., та акт виконаних робіт №11569 від 12.06.2021 на суму 1 300,00грн., що надані ФОП « [PERSON] » № [NUMBER] . Загальна сума на лікування дитини становить - 111 370,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача наперед 50% від повної вартості лікування, що становить 55 685,00 грн., оскільки сплатити повну суму на лікування сина самостійно вона не в змозі. Факт наявності передбачуваних додаткових витрат на дитину та їх розмір визнано сторонами, а тому вказані обставини у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Також, при вирішенні спору по суті позовних вимог суд враховує положення ч.4 ст.206 ЦПК України, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав позов, це не порушує права інших осіб, визнання відповідачем позову не суперечить закону, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно п.2 ч.7 ст.265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Так, відповідач [PERSON] вказував на наявність істотних обставин, які просив врахувати при визначені додаткових витрат, що підлягатимуть стягненню з нього наперед, а саме: наявність у нього сім`ї, яку також треба утримувати, у зв`язку з цим просив розстрочити суму, яка підлягатиме стягненню, на 30 місяців, оскільки більш короткий термін може спричинити погіршення його матеріального становища. Позивач проти даного клопотання не заперечувала. Наведені відповідачем обставини суд вважає істотними та такими, що можуть не дозволити забезпечити повну та вчасну оплату половини додаткових витрат на лікування дитини, та є підставою для задоволення клопотання про розстрочення виконання рішення суду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, відповідно до яких у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 50 відсотків, що становить 454 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved