Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про виселення, мотивуючи тим, що їй на праві спільної часткової власності належить 5/12 частини квартири [ADDRESS]. Членам її сім'ї (третім особам) на праві спільної часткової власності належить 4/12 та 3/12 частки вказаної вище квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. В квартирі зареєстрована позивач, її сестра - [PERSON] та брат - [PERSON] В квартиру без згоди позивача вселився відповідач по справі [PERSON], який з його слів перебуває в цивільному шлюбі з [PERSON] Порядок користування квартирою співвласниками не встановлений, [PERSON] та [PERSON] комунальні платежі за квартиру не сплачують. Зокрема [PERSON] порушує права позивача як власника квартири бо вселився в неї без наданої на те згоди. [PERSON] зловживає спиртними напоями, б'є [PERSON] та [PERSON]., в результаті чого доводиться викликами правоохоронні органи. В зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд виселити відповідача - [PERSON] з квартири [NUMBER], розташованої в будинку [ADDRESS]. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, зазначивши що вона не надавала згоди на проживання в квартирі відповідача [PERSON] Оскільки вона є інвалідом третьої групи загального захворювання, то сварки, які виникають між нею та відповідачем негативно впливають на її фізичний та емоційний стан. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без їх участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.12.209 року, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, квартира [ADDRESS] в рівних долях належала на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). 11.11.2014 року [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частки спадкового майна за законом, яке складається з успадковуваної 1/4 частини квартири [ADDRESS], що належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.12.2009 року, у тому числі з урахуванням 1/3 частки майна, від якої відмовився на користь [PERSON] син померлої [PERSON] Свідоцтво посвідчено державним нотаріусом, зареєстровано в реєстрі за № 11-488 (а. с. 7). В подальшому було проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/6 частину вищевказаної квартири, що підтверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8). Відповідно до довідки форми № 3 від 17.07.21015 року виданої ЖЕК № 304 в квартирі [NUMBER] в будинку [ADDRESS] зареєстровані: позивач - [PERSON], треті особи: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 161 ЖК України, наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві особистої власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім'ї, які проживають з наймачем. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Згідно ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Як вказувала в судовому засіданні позивач відповідач - [PERSON]самоправно зайняв житлове приміщення, не отримуючи згоди власника на вселення, крім того чинить перешкоди щодо можливості проживання у спірній квартирі, порушує норми співжиття, що робить неможливим проживання разом з ним в одній квартирі. У зв'язку з вищевикладеним позивач зверталась до правоохоронних органів із заявами щодо протиправних дій відповідача для вжиття заходів щодо захисту порушених її прав та законних інтересів. Вказані обставини про те, що відповідач чинить позивачу перешкоди щодо мешкання у спірній квартирі також підтверджуються наданим суду висновком Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві від 17.12.2014 року. Зважаючи, що відповідач перешкоджає позивачу у реалізації її права власності, самовільно вселившись до квартири [NUMBER] в будинку [ADDRESS], суд приходить до висновку про законність позовних вимог та необхідність задоволення позову. У відповідності до ч. ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved