Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів, в якому, з урахуванням уточнень, просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за січень вересень 2018 року в розмірі 41186,07 грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати в розмірі 3318,75 грн. В обґрунтування позову зазначено, що з 19.10.1973 року позивач була прийнята наказом № 815 від 18.10.1973 на роботу до Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування» на посаду контролера 3 розряду, наказом № 467 від 18.05.1974 року переведена на посаду бухгалтера цеху. Наказом № 136 від 01.02.1978 переведена в бухгалтерію заводу бухгалтером. 29.12.2017 наказом № 293К позивач звільнена з роботи на підставі ст.38 КЗпП України, за власним бажанням. На день звільнення відповідачем не виплачена позивачеві заробітна плата за період часу з серпня 2017 року по грудень 2017 року.\~Заочним рішенням від 26.02.2019 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 59263,44 грн. Таким чином, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.10.2019 провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, у зв`язку з чим суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.10.1973 року позивач прийнята наказом № 815 від 18.10.1973 на роботу до Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування» на посаду контролера 3 розряду, наказом № 467 від 18.05.1974 року переведена на посаду бухгалтера цеху. Наказом № 136 від 01.02.1978 переведена в бухгалтерію заводу бухгалтером. 29.12.2017 наказом № 293К позивач [PERSON] звільнена з підприємства на підставі ст.38 КЗпП України, за власним бажанням. На день звільнення Державним підприємством «Харківський завод транспортного устаткування» нарахована позивачу заробітна плата виплачена не була. Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова у справі №646/7316/18 від 26 лютого 2019 року стягнуто з Державного підприємства «Харківський завод транспортного устаткування» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 59263,44 грн. Рішення набрало законної сили 29.03.2019 року. Згідно ч.4\~ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно позовної заяви, заборгованість по заробітній платі виплачена позивачу 23.07.2019 року. Відповідно до вимог\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України\~встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~статті 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень\~статті 233 КЗпП України\~у взаємозв`язку з положеннями статей\~117,\~237-1\~цього\~Кодексу\~роз`яснив, що за\~статтею 47 КЗпП України\~роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, кількість робочих днів, за які відповідачем не здійснена виплата заробітної плати позивачу становить 387 робочих днів, а саме з 30.12.2017 року по 23.07.2019 року. В той же час, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за період з січня по вересень 2018 року, у зв`язку з чим суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, тобто з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року. Так, положеннями ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Таким чином, кількість робочих днів з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року складає 186. Розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 271,20 грн., яка обрахована за формулою 4949,10 грн. + 6712,91 грн. поділено на 43. (заробітна плата за жовтень 2017 року + заробітна плата за листопад 2017 року, що в сумі поділено на кількість робочих днів за жовтень листопад 2017 року). Отже розмір середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку за січень - вересень 2018 року складає 50443,20 грн. (186 помножено на 271,20 грн.). В той же час, позивачем обраховано середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку за вказаний період у розмірі 41186,07 грн., таким чином, суд вважає за можливе задовольнити вказану позовну вимогу в межах заявленої суми, відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, у розмірі 41186,07 грн. Відповідно до положень\~ст.34 Закону України «Про оплату праці»\~та\~ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»\~компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Суд приймає до уваги проведений позивачем розрахунок розміру компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, оскільки він здійснений у відповідності до\~ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Таким чином, позовна вимога про стягнення компенсації втрати частини\~\~заробітної плати підлягає до задоволення повністю в розмірі 3318,75 грн. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved