Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що позивач знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29.07.1978 року. Від шлюбу малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. У 1991 році відповідач [PERSON] залишив сімю, виписався з гуртожитку, де вони разом проживали на той період часу, та переїхав у інше місто, де почав проживати з іншою жінкою. З вказаного часу сімейні стосунки між сторонами були припинені і вони більше не зустрічались. Таким чином, більше 26 років позивач та відповідач проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, але незважаючи на це, відповідач на пропозицію позивача щодо розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану не реагує, у звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], оскільки сімя розпалася остаточно, а також стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Суду надала заяву з проханням справу розглядати без її участі, наполягає на задоволені позовних вимог та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON](а.с.25). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву він не подав. За інформацією департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, інформація про місце реєстрації [PERSON], [INFO] відсутня. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлявся своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місце знаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача [PERSON] було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади. Разом з тим, суд повідомив відповідача, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження якого невідоме, про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання йому телефонограми про виклик до суду за номером телефону вказаному позивачем у позовній заяві,яка була отримана відповідачем особисто. Але, незважаючи на всі передбачені законом заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, відповідач до суду не зявився по невідомим причинам, відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, у їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Нормами ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Наведеним конституційним принципам кореспондує положення ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, яким також визначено добровільність шлюбу та те, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.1,3 ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користуються рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно системного аналізу наведених норм права, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно свідоцтву про укладення шлюбусерії I-ЖС № 396766 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29липня 1978 року, актовий запис №158(а.с.4). Від спільного життя подружжя не має малолітніх або неповнолітніх дітей. Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання може бути пред?явлений одним із подружжя(ч.1 ст.110 СК України). Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що подружжя тривалий період часу, а саме, з 1991 року спільно не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає подальше спільне подружнє життя з відповідачем неможливим, так як це суперечить її інтересам. Відповідач в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не подав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі наявних у справі доказів, судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сімя розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони протягом тривалого часу більше ніж 26 років шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам позивача, оскільки шлюб існує лише формально. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 704,80грн..

Outcome: approved