Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну виду і розміру аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми-600 грн. на ј частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років, починаючи з дня звернення з позовом до суду. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкові від 31.10.2014 р. стягнуто на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону. Відповідач не виконує рішення суду, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та за визначений період жодної оплати не здійснив і має заборгованість.Як зазначає позивач, вона на теперішній час не працює та не взмозі самостійно утримувати дитину, яка дорослішає, потребує підвищеного матеріального забезпечення, а сума аліментів недостатня для задоволення потреб дитини та створення гідних умов існування, навчання і розвитку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений завчасно, належним чином, про причини неявки суд не сповістив, своїм правом на подачу відзиву на позов не скористався. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про день і час судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За одночасних існуванням умов, передбачених ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухав пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 31.10.2014 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 600 грн., з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 15.09.2014 р. до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України. Таким чином, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає доводи позивача щодо збільшення витрат на дитину, та відповідно розміру аліментів обґрунтованими та такими, що підтверджені в судовому засіданні. У зв`язку із змінами, внесеними законом №2037-VIII від 17.05.2017 в редакцію ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, визначений рішенням суду від 31.10.2014 р. розмір аліментів, є нижчим, ніж встановлено законом, згідно з яким мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Приймаючи до уваги те, що визначений рішенням суду розмір аліментів в сумі 600 грн. на дитину є нижчим, ніж встановлено законом, не забезпечує її потреби на достатній рівень життя і розвиток, суд приходить до висновку про збільшення розміру стягнутих з відповідача аліментів до ј частини з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача . За змістом ст.191 Сімейного кодексу України первинне стягнення аліментів присуджується з дня пред`явлення позову, тоді як у разі задоволення позову аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання чинності рішення суду.Аналогічні роз`яснення містяться у підпункті 4 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Суд відхиляє вимоги [PERSON] щодо індексацієї аліментів, які стягуються у частці від доходу відповідача, оскільки такі норми закону розповсюджуються на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на підставі ч.2 ст. 184 СК України. За правилами ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає на необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved