Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 09 серпня 2008 року у виконкомі Кольчинської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області. Під час даного шлюбу у них народився син - [PERSON], 26 червня 2010 року та донька - [PERSON], [INFO]. Однак, шлюбні відносини між ними не склались, у них різні погляди на життя, що у свою чергу призвело до виникнення сварок і непорозумінь. Звертає увагу на те, що відповідач неодноразово піднімав на неї руки в присутності дітей, зраджував їй і коли вона наважилась повернутися до батьків він почав погрожувати їй через смс-повідомлення та телефонні дзвінки, у зв'язку з чим, вона зверталася до Мукачівського ВП ГВНП в Закарпатській області з відповідними заявами. Також, відповідач не цікавиться життям дітей та не надає їй матеріальну допомогу по їх утриманню. Вона ([PERSON]І.) являється приватним підприємцем, однак отримує недостатні доходи для належного утримання дітей, а відтак потребує допомоги відповідача, а відповідач має постійне місце роботи та отримує сталу заробітну плату, що дає йому змогу допомагати їй в утриманні дітей. Тому на підставі вищенаведеного, вона ([PERSON]І.) звертається до суду та просить шлюб укладений між нею та [PERSON] у виконкомі Кольчинської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області - розірвати, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі Ѕ частки всіх видів заробітку відповідача, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Позивач - [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задоволити. Крім того, представник позивача [PERSON] наголосив суду, що відповідач постійно погрожує позивачу та переслідує її. Відповідач -[PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково. [PERSON] подав до суду відзив на позов, який мотивує тим, що проти розірвання шлюбу не заперечує, але обставини на які посилається позивач відносно розірвання шлюбу заперечує, оскільки жодного разу не піднімав руку на дружину, перебуваючи у сімейних відносинах не зраджував їй, по місту її не переслідував. Так, вони з дружиною припинили проживати однією сім'єю приблизно в серпні 2017 року, а з метою збереження сім'ї , винайняли квартиру в жовтні, щоб примиритися, але це їм не вдалося. Щодо вимоги про стягнення з нього аліменти на утримання дітей у розмірі Ѕ частки всіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття визнає частково. Від утримання дітей та їх матеріального забезпечення не відмовляється, але визнає стягнення аліментів у розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Він ([PERSON]І.) працює на посаді водія з 04 червня 2008 року у Медичному реабілітаційному центрі МВС України Перлина Прикарпаття і загальна сума доходу за 6-сть місяців становить 37180,86 грн., а будь-яких інших видів доходів або неофіційних заробітків у нього не має. Стягнення з нього Ѕ частки від доходу позбавить його можливості забезпечити себе самим необхідним для його життя. -2- Заслухавши думки позивача [PERSON] та її представника [PERSON], відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії 1-ФМ № 044627, виданого виконкомом Кольчинської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області 09 серпня 2008 року, між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб 09 серпня 2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №15 (а.с.7). У сторін по справі народився син - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії 1-ФМ №167264 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 07 липня 2010 року (а.с.9), та [PERSON], [INFO], про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії 1-ФМ №257811 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 26 березня 2013 року (а.с.8). З копії Довідки за №33/8-181 Медичного реабілітаційного центру МВС України Перлина Прикарпаття Міністерства внутрішніх справ України від 05 березня 2018 року вбачається, що [PERSON], працює в даному центрі на посаді водія з 04 червня 2008 року по сьогоднішній час (а.с.21), і за період вересень 2017 року по лютий 2018 року його заробітна плата склала 37 180, 86 грн., про що свідчить копія Довідки про доходи за №33/8-170 від 05 березня 2018 року (а.с.22). Відповідно до Акту №02-9-4/145 матеріально-побутових умов проживання складеного Кольчинською селищною радою Мукачівського району Закарпатської області від 22 березня 2018 року, [PERSON], підприємець, проживає у власному будинку батьків. Разом з нею проживають син - [PERSON], [INFO], учень другого класу; донька - [PERSON], [INFO]; мати - [PERSON], [INFO], пенсіонер; брат - [PERSON], [INFO] - сезонний працівник (а.с.48). З Характеристики наданої Кольчиснькою селищною радою Мукачівського району Закарпатської області за №02-9-4/145 від 22 березня 2018 року вбачається, що [PERSON] по місцю проживання характеризується із позитивної сторони, доброзичлива, трудолюбива. Скромна та чесна у побуті. Веде товариські стосунки з сусідами. Виховує двох дітей. Користується повагою серед односельчан. На її поведінку в селищну раду скарг не поступало (а.с.49). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. -3- Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частин 1 та 2 статті 183 Сімейного кодексу України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. У свою чергу пунктом 4 статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, а частиною 2 статті 161 цього Кодексу встановлено, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Тобто, в даній статті чітко зазначено порядок стягнення аліментів в частці від доходу в залежності від кількості дітей, на яких стягуються аліменти в розмірі частки. Відповідно пункиту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем визнано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дітей, які для повного і гармонійного розвитку їх особистості повинні рости і виховуватися у атмосфері любові та розумінні. Також, судом знайдено підставність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки доходу відповідача [PERSON], яка визначено статтею 161 Цивільного процесуального кодексу України, щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення ними повноліття, оскільки позивачем доведено, а відповідачем частково визнано, що діти у будь-якому випадку повинні бути захищені та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини -4- від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні малолітніх дітей мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому обов'язок відповідача [PERSON], як батька утримувати та надавати дітям матеріальну допомогу. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, позивачу по справі [PERSON] залишити прізвище - [PERSON]. Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] та держави.

Outcome: approved