Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначила, що 05.08.2020 у період часу приблизно з 13 до 15 год. по вул. А.Куїнджі у Центральному районі м. Маріуполя на пішохідному переході на неї наїхав автомобіль «Форд», державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача, в результаті чого їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляд забою м`яких тканини голови, забійної рани правого стегна, пошкоджено особисте майно, а саме одяг та телефон, чим були спричинені матеріальні збитки та заподіяна моральна шкода. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.06.2020 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З 08.05.2020 позивач знаходилася на лікуванні у КНП ОЛІЛ «Обласна лікарня інтенсивного лікування». Також зазначає, що на момент ДТП позивач була вагітна на шостому тижні вагітності, в результаті чого сильно хвилювалася стосовно можливої втрати дитини. Потім позивач знаходилася на лікуванні у КНП «Маріупольська міська лікарня №1», де було проведено операцію. Надалі знаходилася на амбулаторному лікуванні у Центрі первинної медико-санітарної допомоги №1 до 29.05.2020. Внаслідок дій [PERSON] їй також було пошкоджено смартфон «Apple iPone», вартість ремонту склала 2 850 грн. та її одяг загальною вартістю 1500 грн. Також зазначає, що вимушена була нести додаткові, крім сплачених відповідачем, витрати на лікування, згідно з чеками на суму 319,67 грн. Позивач зазначає, що протиправні дії відповідача призвели до того, що у неї значно погіршилося самопочуття, в результаті чого вона постійно відчувала біль, знаходячись постійно на лікуванні, була вимушена частіше ходити на обстеження, втратила сон, з`явилася нервозність і дратівливість, хвилювалася, що вона чи дитина можуть залишитися інвалідами та надалі позивачка не зможе народити дитину чи займати посаду на роботі. Просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 4 6969,67 грн., моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. та судовий збір. 21.07.2020 ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху, надано позивачеві час для усунення недоліків. 24.07.2020 на адресу суду надійшла на виконання ухвали суду від 21.07.2020 заява [PERSON] про усунення недоліків. 10.08.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. 31.08.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Позивачкою було приховано, що 19.05.2020 нею було отримано від відповідача грошову суму в розмірі 2 200 грн. на придбання медикаментів, що підтверджується відповідною розпискою. Крім цього, витрати на ремонт телефону та пошкоджені речі не підтверджені жодним належним чином, який би свідчив, що саме такі ушкодження зазнали саме вказані речі в момент ДТП. Зазначив, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вказує, що протягом більше двадцяти років керував транспортним засобом та за весь цей час жодного ДТП за його участі не траплялося, на теперішній час є пенсіонером та має ряд тяжких захворювань, з 2020 року хворіє на цукровий діабет, з 17.08.2020 проходить лікування у лікаря-онколога. У відповіді на відзив, яка надійшла від позивача до суду 23.09.2020, [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у позові. Зазначила, що факт керування [PERSON] транспортним засобом більше 20 років не звільняє його від відповідальності та від обов`язку нести відповідальність та повністю відшкодувати спричинену шкоду. 30.09.2020 від відповідача надійшли заперечення, у яких останній зазначив, що не оскаржує суму матеріальної шкоди у розмірі 319,67 грн., підтвердженої відповідними чеками, однак фактично сума позовних вимог в частині матеріальних збитків значно завищена та становить 4 669,67 грн. Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням та збитками покладено на позивача. Крім того, необхідно врахувати, що відповідачем було добровільно відшкодовано майже увесь розмір матеріальної шкоди. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.09.2020 справа №263/7481/20, 08.05.2020 р. о 15.00 год., [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Escort», державний номер [NUMBER] , в м. Маріуполі по вул. А.Куїнджі, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, не надав дорогу пішоходу [PERSON] та скоїв наїзд на останню, чим порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП потерпілій [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, забійної рани правого стегна, пошкоджено особисте майно [PERSON] - телефон та верхній огляд, автомобіль отримав механічні пошкодження. На [PERSON] накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. /а.с.4/. [PERSON] внаслідок ДТП були завдані тілесні ушкодження, що підтверджується медичними документами, а саме: супровідним листком станції швидкої медичної допомоги №12031 від 08.05.2020 (а.с. 13); довідкою-оглядом №21, виданою Маріупольською міською лікарнею №1 від 08.05.2020 (а.с.6); фотографіями отриманих тілесних ушкоджень (а.с.11-13). Відповідно до фіскального чеку від 19.05.2020 за рентгенографію сплачено 155,10 грн., за фіскальним чеком від 12.05.2020 за покупку хірургічних перчаток та підстилки поглинаючої сплачено 34,57 грн., за фіскальним чеком від 12.05.2020 за сольовий розчин сплачено 130,00 грн. Відповідно до розписки від 19.05.2020 [PERSON] отримала від [PERSON] компенсацію за ліки у розмірі 2 200 грн. Разом з тим, у своїх запереченнях відповідач [PERSON] та його представник адвокат Царьова О.С. зазначають, що не оспорюють суму витрат у розмірі 319,67 грн. Згідно з наданим позивачем товарним чеком від 19.05.2020, ремонт телефону Айфон 6S склав 2 850,00 грн. /а.с.8/. Також, на підтвердження того, що позивачу було пошкоджено одяг до матеріалів позовної заяви додано фотографії пошкодженого одягу. /а.с.9-10/. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові ВСУ України № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином відповідач, як заподіювач шкоди, має нести цивільно-правову відповідальність по деліктному зобов`язанню й відшкодувати заподіяну ним шкоду позивачу, згідно з викладеними вище вимогами Закону. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992, за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, несе відповідальність володілець джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у заподіянні шкоди. При цьому, у відповідності до п.3 вказаної Постанови, володілець джерела підвищеної небезпеки звільняється від відшкодування цієї шкоди у разі, коли доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу вимог ст. 1187 ЦК України, саме відповідач є володільцем джерела підвищеної небезпеки, оскільки керував автомобілем на законній підставі. За таких обставин саме відповідач несе відповідальність за наслідки своєї діяльності та відповідає за завдану шкоду. За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних відновлення пошкодженої речі. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем на підтвердження понесених витрат на медичне дослідження, вироби медичного призначення та медикаменти, а також на ремонт телефону додано квитанції, тому, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що з [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода, що складається з витрат на медичне дослідження, вироби медичного призначення, медикаменти у сумі 319,68 грн., щодо якої [PERSON] та його представник адвокат Царьова О.С. зазначили, що не оспорюють вказану суму витрат, та ремонт пошкодженого телефону у сумі 2850 грн., а всього 3 169,67 грн. Щодо стягнення витрат на пошкоджений одяг суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження вартості пошкодженого одягу, тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення,

Outcome: partial