Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики в сумі 1\~679\~775,53 грн. В обґрунтування позову вказала, що відповідач [PERSON] у період з 04.07.2012 року по 05.10.2012 року взяла в батька позивача [PERSON] , який помер [INFO] , грошові кошти у розмірі 13250 доларів США у борг. 14.01.2015 року [PERSON] написала боргову розписку про взяття коштів у [PERSON] в розмірі 35000 доларів США, які відповідач зобов`язалася повернути до 05.04.2015 року. В подальшому, 28.11.2016 року відповідач написала боргову розписку, згідно якої вона починаючи з липня 2012 року брала у борг грошові кошти в [PERSON] , які вона зобов`язалася повернути. В даній розписці вказано, що з 23.05.2013 року правовідносини по ній відповідачем врегульовані з позивачем [PERSON] . За період з 05.05.2013 року по 28.07.2016 року [PERSON] сплатила [PERSON] 11015 доларів США. Станом на 24.09.2019 року борг відповідача перед позивачем становив 69385 доларів США, з яких 19450 доларів США позика, що за курсом НБУ станом на 25.09.2019 року становить 470874,60 грн., 49935 доларів США відсотки у розмірі 6% від суми боргу за кожен місяць прострочення, що за курсом НБУ станом на 25.09.2019 року становить 1208900,93 грн. На даний час зобов`язання по розписці не виконуються, кошти не повертаються. Неодноразові звернення про повернення коштів [PERSON] ігноруються, у зв`язку з чим позивач направила відповідачу поштою письмову вимогу про повернення коштів. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.10.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відстрочено позивачу сплату повної суми судового збору за подання позовної заяви до ухвалення рішення по справі. 14.11.2019 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та пояснила, що у період з 04.07.2012 року по 05.10.2012 року вона взяла у борг в [PERSON] грошові кошти у національній валюті в загальному розмірі 106000 грн. строком на один рік під 5% до 05.05.2013 року та 6% від 05.05.2013 року до 05.10.2013 року. При цьому, на момент смерті [PERSON] борг відповідача становив 72884,73 грн., з яких 70431 грн. тіло, а 2453,73 грн. 6% за 18 днів. При цьому, вона повністю виконала свої зобов`язання перед [PERSON] , оскільки за період з 05.05.2013 року по 28.07.2016 року вона сплатила позивачу на погашення боргу 11216 доларів США, що еквівалентно 271533,75 грн. та 12281 долар США, що еквівалентно 297316,87 грн. Також вказала, що позивач [PERSON] не є спадкоємцем позикодавця [PERSON] , оскільки вона подала до нотаріуса заяву про відмову від спадщини, а тому не є правонаступником [PERSON] за вказаним договором позики. Той факт, що відповідач обрала позивача для того, щоб передати нею спадкоємцям кредитора [PERSON] залишок зазначених у розписці коштів не означає, що сторони перебувають у договірних відносинах. Позивач помилково вважає себе кредитором, оскільки вона коштів відповідачу не позичала. Також зазначила, що позивач звернулася до суду із позовом з пропуском строку позовної давності, оскільки більша частина позики повернута відповідачем 04.05.2013 року, а строк повного повернення позики 05.10.2013 року, а тому строк позовної давності закінчився 05.10.2016 року. При цьому, в договорі позики від 05.10.2012 року вказано, що з 23.05.2013 року правовідносини по даній розписці врегульовано з дочкою померлого [PERSON] [PERSON] , що свідчить про те, що станом на 28.11.2016 року сума позики сплачена відповідачем повністю. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову. 16.12.2019 року позивач подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказала, що відповідач після смерті батька позивача у добровільному порядку узгодила з позивачем правовідносини з приводу договору позики, про що [PERSON] написала відповідні розписки, чим підтвердила факт заміни кредитора у спірних правовідносинах. При цьому, відповідач виконуючи зобов`язання про повернення коштів автоматично продовжувала дію договору. Зазначила, що відповідач повернула лише проценти за позикою. Також відповідач власноручно вказала у розписці від 28.11.2016 року про наявність у неї заборгованості саме в іноземній валюті у розмірі 19450 доларів США, повернення позики вона також здійснювала в іноземній валюті, а тому грошове зобов`язання повинно виконуватися відповідачем в іноземній валюті. 03.02.2020 року відповідач подала заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких вказала, що позивач не є належним у даній справі. Зазначила, що вона укладала договір позики лише 05.10.2012 року, а розписка від 14.01.2015 року є недійсною. При цьому, відповідач у повному обсязі виконала свої зобов`язання за спірним договором позики. Більш того, відповідач вважає, що вона переплатила позивачу 221429,40 грн. Ухвалою суду від 09.10.2019 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на будинок за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.03.2020\~року у задоволенні клопотання відповідача про зустрічне забезпечення позову у справі відмовлено. Ухвалами від 23.06.2020 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою від 23.07.2020 року відмовлено у скасуванні заходів забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом зняття арешту з будинку загальною площею 174,8 кв. м., житловою площею 71,1 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09.09.2020 року заяву [PERSON] про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору залишено без задоволення. Ухвалою від 09.09.2020 року заяву відповідача про призначення судово-економічної експертизи у цивільній справі залишено без задоволення. Ухвалою суду від 09.09.2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.\~ Позивач у судовому засіданні позовні вимоги з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що відповідач взяла у борг в померлого батька позивача [PERSON] грошові кошти, про що відповідачем було написано відповідну розписку, в якій остання вказала, що сума боргу складає 19450 доларів США. При цьому, відповідач частково повернула борг, сплативши позивачу відсотки за договором позики у розмірі 11014 доларів США. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив не визнала, просила в їх задоволенні відмовити. Вказала, що договір позики з батьком позивача [PERSON] було укладено в національній валюті гривні, строк повернення позики 1 рік. При цьому, відповідач борг повністю повернула позивачу [PERSON] , а також сплатила брату позивача [PERSON] 12281 доларів США. Також вказала, що позивач не є спадкоємцем померлого [PERSON] , а тому є неналежним позивачем. Зазначила, що розписку писала власноручно, правовідносини щодо позики дійсно врегульовувала із позивачем. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. При цьому, 15.07.2020 року подала до суду письмові пояснення, в яких вказала, що вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить їх задовольнити та пояснила, що станом на 22.05.2013 року борг [PERSON] перед [PERSON] становив 19450 доларів США. На вимогу [PERSON] повернути позику відповідач зазначила, що вона не має змоги повернути позику, а тому просила продовжити фінансові правовідносини. Оскільки [PERSON] проживає у смт. Новгородка, а відповідач - у м. Кропивницький, то вони погодили, що всі фінансові правовідносини з приводу позики будуть здійснюватися між відповідачем та дочкою [PERSON] позивачем [PERSON] . Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. При цьому, 15.07.2020 року подала до суду письмові пояснення, в яких вказала, що її син [PERSON] давав грошові кошти в іноземній валюті в борг [PERSON] , а також просила розглянути справу без її участі за станом здоров`я. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2016 року [PERSON] склала розписку про те, що вона взяла у [PERSON] в борг гроші, а саме: 1) 04.07.2012 року 80000 грн. (еквівалент 10000 доларів США), позика у гривнях; 2) 07.09.2012 року 10000 грн. (еквівалент 1250 доларів США), позика у гривнях; 3) 05.10.2012 року 14400 грн. (еквівалент 1800 доларів США), позика у гривнях; 4) 05.10.2012 року 200 доларів США (еквівалент 1600 грн.), позика у доларах США. В період з 04.07.2012 року по 05.05.2013 року 5% за позику, в період з 06.05.2013 року 6%. Також, згідно розписки [PERSON] зобов`язалася повернути кошти за попередньою домовленістю сторін, а саме: позику, проценти без нарахувань будь-яких інших штрафних санкцій (неустойки, пені, 3% річних, інфляційних та інших). Всі інші розписки, написані [PERSON] на ім`я [PERSON] чи [PERSON] , окрім цієї розписки, є недійсними. З 23.05.2013 року правовідносини по даній розписці врегульовані з дочкою померлого [PERSON] [PERSON] . Борг на 04.05.2013 року еквівалент [PERSON] (т. 1, а.с. 2; т. 2, а.с. 45). На зворотній стороні даної розписки міститься довідка про сплату позики [PERSON] , згідно якої [PERSON] у період з 05.05.2013 року по 28.07.2016 року повернула грошові кошти у загальному розмірі 11015,6 доларів США. Повернення позики відбувалося в основному в іноземній валюті доларах США. Обставини складання даної розписки та правильності відомостей довідки про сплату позики сторонами у судовому засіданні не заперечувалися. Відтак, суд приходить до висновку, що між сторонами мають місце договірні правовідносини, що походять з договору позики, нормативне регулювання яких визначене параграфом 1\~глави 71 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.\~1047\~ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст.\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до вимог ст.\~639\~ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.\~512-514\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок: передання\~ним своїх\~прав іншій\~особі за\~правочином (відступлення\~права вимоги); правонаступництва; виконання\~обов`язку\~боржника поручителем\~або заставодавцем\~(майновим\~поручителем); виконання\~обов`язку\~боржника третьою\~особою. Кредитор\~у зобов`язанні\~може бути\~замінений також\~в інших\~випадках,\~встановлених законом. Правочин\~щодо заміни\~кредитора у\~зобов`язанні\~вчиняється у\~такій самій\~формі,\~що і\~правочин,\~на підставі\~якого виникло\~зобов`язання,\~право вимоги\~за яким\~передається новому\~кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 527 ЦК України кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Так, після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа № 4/2013, а 29.10.2013 року діти спадкодавця [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , на користь своєї матері [PERSON] (т. 1, а.с. 82, 83). В свою чергу, [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини та 04.12.2013 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на рухоме та нерухоме майно [PERSON] (т. 1, а.с. 230, 232, 233, 242, 244, 246). Як вбачається з наявної у матеріалах справи розписки, відповідач [PERSON] 28.11.2016 року врегулювала правовідносини по даній розписці з [PERSON] . Крім того, третя особа [PERSON] підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти стягнення боргу саме на користь [PERSON] і в своїх письмових поясненнях вказала, що дані дії відбувалися за її згоди. Більш того, відповідач сама стверджує, що обрала саме позивача для того, щоб передати нею спадкоємцям кредитора [PERSON] залишок зазначених у розписці коштів. При цьому, доказів того, що вона перед складанням розписки від 28.11.2016 року мала сумніви щодо належності кредитора [PERSON] , не надала. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що він являється рідним братом позивача [PERSON] та сином померлого [PERSON] та пояснив, що йому відомо про те, що у 2012 році його батько позичав кошти відповідачу в іноземній валюті (доларах США) під проценти, про що відповідачем була надана розписка. Незважаючи на те, що спадщину після померлого батька прийняла його дружина [PERSON] , питаннями виконання умов позики займається позивач. Він особисто ніяких коштів не отримував. Відтак, доводи відповідача про неналежність позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідач сама визнала [PERSON] належним кредитором у спірних правовідносинах, про що склала відповідну розписку, а [PERSON] не заперечувала проти цього. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Суд відзначає, що посилання відповідача на строковий характер договору позики є безпідставними, оскільки всі розписки, які відповідач надавала [PERSON] були визнані нею недійсними на підставі розписки від 28.11.2016 року, якою не встановлено жодних строків повернення позики. Більш того, відповідач не надала суду даних розписок, в яких, як вона стверджує, були встановлені строки повернення позики. Крім того,\~відповідно до\~ст.\~533\~ЦК України\~грошове зобов`язання\~має бути\~виконане у\~гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Доводи відповідача про те, що вона позичала кошти в гривні спростовуються тим, що в розписці від 28.11.2016 року відповідач сама вказала, що її борг за договором позики укладеним з [PERSON] становить [PERSON] , тобто доларів США. Також про це свідчить той факт, що [PERSON] повертала позичені кошти в доларах США, що сторонами не заперечується. Поряд з цим, суд не бере до уваги надану позивачем копію розписки [PERSON] від 14.01.2015 року про те, що вона взяла у борг в [PERSON] 35000 доларів США, оскільки позивач не посилається на неї як на підставу своїх вимог. Крім того, дана розписка перекреслена та містить напис «недійсна» (т. 1, а.с. 4). При цьому, факт недійсності даної розписки сторони не заперечують. На підставі викладеного, суд визнає обставини укладення між сторонами договору позики від 28.11.2016 року, отримання відповідачем грошових коштів, наявності заборгованості за договором, яка складається із суми позики та процентів у загальному розмірі 19450 доларів США та складання останньою на підтвердження цього розписки. Крім того, 05.09.2019 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з претензією про повернення заборгованості по розписці від 28.11.2016 року в розмірі 69386 доларів США, з який 19450 доларів США позика, 49406 доларів США відсотки. Дану претензію [PERSON] отримала 10.09.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1, а.с. 14-15). В свою чергу, [PERSON] 12.09.2019 року направила позивачу відповідь на претензію, в якій вказала, що вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, яку позивач отримала 01.10.2019 року (т. 1, а.с. 63). Відтак, відповідач на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України повинна була повернути позивачу позику протягом тридцяти днів від дня пред`явлення кредитором вимоги про це, проте до цього часу свого зобов`язання повністю не виконала. Враховуючи часткове виконання грошового зобов`язання відповідачем, сума основного боргу за договором позики від 28.11.2016 року станом на 25.09.2019 року становить 8434,4 доларів США (19450 доларів США - 11015,6 доларів США). Станом на 25.09.2019 року офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України становив 24,2095 гривень за 1 долар США. Таким чином, станом на 25.09.2019 року сума основного боргу [PERSON] за договором позики від 28.11.2016 року становить 204188,39 грн. (8434,4 доларів США х 24,2095). У свою чергу, розмір процентів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за договором позики від 28.11.2016 року за період з 06.05.2013 року по 25.09.2019 року становить 8434,40 доларів США х 6 / 100% / 365 днів х 2334 днів = 3234,5 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 78304,01 грн. (3234,5 доларів США х 24,2095). 12.11.2019 року відповідач подала до суду заяву, в якій просила суд застосувати строки позовної давності до заявлених позивачем вимог, у зв`язку з тим, що позивачу стало відомо про факт порушення її прав ще 05.10.2013 року строку повернення позики за договором, укладеним з [PERSON] , а відтак строк звернення до суду минув 05.10.2016 року. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст.\~261,\~ч.\~1\~ст.\~265\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Згідно ч. 3 ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Так, судом відзначається, що 28.11.2016 року [PERSON] визнала наявність боргу саме перед [PERSON] , шляхом складання відповідної розписки, яка не містить строку повернення позики. Отже, перебіг позовної давності почався 28.11.2016 року момент укладення спірного договору позики, а позивач звернулася до суду з позовом 03.10.2019 року, тобто в межах строку позовної давності. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором позики від 28.11.2016 року обов`язку повернення коштів, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення позики та сплати 6% річних, у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за\~договором позики\~від 28.11.2016\~року у\~загальному розмірі\~11668,9\~доларів США,\~що відповідно\~до курсу\~валют станом\~на 25.09.2019\~року становить\~282492,40\~грн.,\~з яких:\~8434,40\~доларів США\~(що\~відповідно до\~курсу валют\~станом на\~25.09.2019\~року становить\~204188,39\~грн.)\~основного боргу\~та 3234,50\~доларів США\~(що\~відповідно до\~курсу валют\~станом на\~25.09.2019\~року становить\~78304,01\~грн.)\~процентів за\~користування позикою. За наведених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Враховуючи часткове задоволення позову, а також те, що ухвалою суду від 08.10.2019 року позивачу було відстрочено сплату повної суми судового збору за подання позовної заяви до ухвалення рішення по справі, то з позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7222 грн. (судовий збір за подання цього позову 9605 грн. (9605 х 16,81 % пропорційно розміру задоволених позовних вимог) 768,40 грн. сплаченого судового збору). Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1614,60 грн.

Outcome: partial