Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом та поділ спадщини. В обґрунтування своїх заявлених вимог позивач вказала, що [INFO] померла [PERSON] , яка постійно до дня смерті проживала по [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON] та неповнолітня на той час [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. Неповнолітня на час відкриття спадщини [PERSON] постійно до дня смерті проживала разом із матір`ю. [PERSON] на день смерті спадкодавиці та в 6-ти місячний строк після її смерті володіла та управляла спадковим майном, оскільки її неповнолітня сестра [PERSON] була ще школяркою, потребувала піклування і самостійних доходів не мала. Оплату рахунків за комунальні послуги, сплату страхових внесків, поточний ремонт будинку по [ADDRESS] , влаштування поминальних обідів, розпорядження речами покійної та вжиття заходів до охорони спадкового майна здійснювала позивач. Окрім того, позивач отримувала орендну плату за договором оренди земельної частки (паю), володіла ощадними книжками відкритими на ім`я [PERSON] у відділенні №2980/04 с. Скибин Жашківського району Черкаської області. Позивач вважає, що [PERSON] за життя набула права власності на житловий будинок по [ADDRESS] і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] після смерті останньої. До спадкового майна померлої належить: -житловий будинок по [ADDRESS] , розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,26 га; -земельна ділянка кадастровий номер 7120987000:02:001:0816 (виділена в натурі земельна частка (пай)) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку оформила відповідач, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом; -право власності на майновий пай, вартістю 5800 гривень, право на який оформила відповідач отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом; -грошові вклади на рахунках у ВАТ «Державний ощадний банк України»; -предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку. Жодного спору щодо спадкування чи користування спадковим майном між позивачем та відповідачем не було. Позивач до цього часу використовує спадковий житловий будинок та земельну ділянку біля нього, а відповідач отримує орендну плату за користування вищевказаною земельною ділянкою (виділеною в натурі земельною часткою (паєм)). 23 січня 2020 року позивач звернулася до Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області з метою оформити свої спадкові права після смерті матері на житловий будинок по [ADDRESS] та подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на вступ у володіння та управління спадком майном і подавши на доказ цього ощадні книжки на ім`я спадкодавиці та виписку - характеристику з погосподарської книги, виданої 17.01.2020р. за №32 виконавчим комітетом Жашківської міської ради с. Скибин. З довідки-роз`яснення №73/02-14 від 31.01.2020р. Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області позивачу стало відомо, що у провадженні Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області знаходиться спадкова справа №488/2003, яка заведена після смерті матері [PERSON] . 03.09.2003р. відповідачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), а 26.09.2006р. свідоцтво про право на спадщину за законом на майновий пай. Відповідач отримала на своє ім`я свідоцтва, не зазначивши позивача, як спадкоємицю першої черги, яка прийняла спадщину і має право на спадкування нарівні з нею. Після ознайомлення з матеріалами спадкової справи позивачу стало відомо, що до спадкового майна померлої матері належала земельна частка (пай) в землях КСП «Маяк» с. Скибин Жашківського району Черкаської області, право на яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Після отримання 03.09.2003р. відповідачем свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), були внесені зміни до вказаного сертифіката про перехід права. Успадкована земельна частка (пай) була виділена в натурі і їй був присвоєний кадастровий номер. У подальшому на підставі виписки - характеристики з погосподарської книги, виданої 17.01.2020р. за №32 виконавчим комітетом Жашківської міської ради, підтверджено фактичне прийняття позивачем спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] . Державний нотаріус роз`яснив позивачу, що перерозподіл спадщини може здійснюватися у добровільному порядку, тобто за взаємною згодою спадкоємців шляхом звернення до нотаріуса за внесенням змін до свідоцтва про право на спадщину (ч.1 ст.1300 ЦК України) або у судовому порядку, тобто шляхом звернення до суду з вимогою про перерозподіл спадщини. Таким чином, факт прийняття позивачем спадщини підтверджується належними доказами і не оспорюється. Видачею свідоцтва про право на спадщину порушені права позивача, як спадкоємиці. Згоди щодо розподілу нерухомого спадкового майна позивач та відповідач не дійшли, що позбавляє позивача можливості оформити свої права в нотаріальній конторі. Предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку розподілені між сторонами добровільно. Свідоцтва про право на спадщину на грошові вклади на рахунках у ВАТ «Державний ощадний банк України» (в рівних частках) позивач та відповідач мають змогу отримати в нотаріальній конторі. Право на закінчення приватизації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі, буде реалізоване спадкоємцем, який набуде право власності на житловий будинок. Способами захисту порушеного права позивач вважає: визнання недійсними виданих свідоцтв в частині, в якій вони порушують її права та внесення змін в свідоцтва, або ж визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом та передання їй в натурі частини спадкового майна, яке збереглося в порядку розподілу спадкового майна. Загальна вартість спадкового майна, яке підлягає поділу, становить 162346,63 гривень (82206,63+74340+5800 =162346,63 гривні, де 82206,63 - вартість земельної ділянки; 74340 - вартість житлового будинку; 5800 - вартість майнового паю). Відповідно в грошовому виразі, розмір 1/2 частки в спадщині становить 81173,315 (1/2х 162346,63 = 81173,315). Відповідач набула в порядку спадкування за законом права на земельну ділянку кадастровий номер 7120987000:02:001:0816 (виділену в натурі земельну частку (пай)), вартістю 82206,63 гривень та на майновий пай, вартістю 5800 гривень, що більше її права на (одну другу) частку у спадщині, померлої [INFO] матері [PERSON] . Позивач вважає, що відповідач має право в порядку спадкування за законом на 1/2 частину вказаного майна та на 1/2 його частину в порядку розподілу спадкового майна, а тому вимог про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та внесення до них змін, позивач не пред`являє. Враховуючи рівність часток спадкоємців за законом у спадщині, позивач вважає, що має право вимагати передання їй в натурі частину спадкового майна, яке збереглося в порядку розподілу спадкового майна. А також позивач вважає, що їй має бути виділене спадкове майно, яке перебуває в її користуванні, а саме: житловий будинок по [ADDRESS] , вартістю 74340 гривень, що менше права на 1/2 частку у спадщині померлої [INFO] матері [PERSON] . Таким чином, майно, яке позивач просить виділити їй в натурі по вартості є рівноцінним часті майна, яке вже отримала відповідач. Згідно статті 562 ЦК УРСР (1963 р.) поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. Положеннями абзацу 2 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення нього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пунктом 6 вказаних положень передбачено, що правила Цивільного Кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. В силу вимог ч.ч.1,2 статті 264 Цивільного Кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. За вказаних обставин позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просила визнати за нею: - право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] та право власності в порядку поділу спадкового майна на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 65,8 м2, житловою площею 37,3 м2, вартістю 74340,00 грн.; - право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 7120987000:02:001:0816, площею 1,7761 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованої на території Скибинської сільської ради Жашківського району Черкаської області, вартістю 41103,32 грн. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 18.11.2020р. позивач [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву про визнання права власності в порядку спадкування за законом та поділу спадщини. 07.12.2020р. відповідачем [PERSON] на уточнену позовну заяву про визнання права власності в порядку спадкування за законом та поділу спадщини було подано відзив, в якому вона не визнає позовні вимоги і просить відмовити у їх задоволенні та стягнути на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 2700 грн., з огляду на наступні обставини. На день смерті матері відповідачу [PERSON] було повних сімнадцять років і її опікуном до вісімнадцяти років був [PERSON] - чоловік позивача. Відповідач навчалася у професійно-технічному училищі та отримувала стипендію, з якої самостійно сплачувала комунальні платежі. При цьому позивачем не надано жодної квитанції щодо сплати комунальних послуг у період з червня по грудень 2001 року, акта про вжиття нею заходів щодо охорони спадкового майна та не доведено факт прийняття нею спадщини після смерті матері. Позивачем не надано суду доказів неможливості зареєструвати право власності за померлою особою, згода на яке від відповідача не вимагається. Що стосується порядку поділу спадкового майна, відповідач вказала, що договір поділу спадкового майна укладається після спливу шести місяців з дня смерті спадкодавця до дня видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто після видачі вказаного свідоцтва укласти договір про поділ спадкового майна не можливо. Разом з тим відповідач зауважила, що на земельну ділянку, що знаходиться по [ADDRESS] , спадкодавицею правовстановлюючий документ, а саме державний акт про право власності на землю, не оформлявся. Щодо визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, відповідач вказала, що до кола спадщини не ввійшла земельна ділянка з кадастровим номером 7120987000:02:001:0816. Крім того, позивачка пропустила строк позовної давності для подання позовної заяви до суду без поважних причин, яка встановлюється тривалістю в три роки, оскільки знала про отримання відповідачкою орендної плати, про що сама стверджує у своїй позовній заяві. У довідках-роз?ясненнях від 31.01.2020р. та від 06.11.2020р. нотаріусом чітко зазначено, що позивач має право звернутися до суду з позовною заявою про перерозподіл спадщини, а не з позовом про визнання права власності в порядку спадкування та в порядку поділу. Крім того, нотаріусом не надано довідку про коло спадкоємців, яка необхідна для вказаної категорії справ. Нотаріус не визнає позивача спадкоємицею, що підтверджується відповідними запитами, де вказано, що спадкоємицею [PERSON] є її дочка [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача адвокат Юхименко І.М., позовні вимоги вважає обгрунтованими, а тому повинні бути задоволені судом. У судовому засіданні позивач [PERSON] , підтримала думку свого представника. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Шквира С.В. позовні вимоги не визнала та вважає, що суд повинен їх відхилити як такі, що не підлягають задоволенню. У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, державний нотаріус Євич І.П. пояснила, що на час відкриття спадщини застосовувалися положення Цивільного Кодексу УРСР 1963р. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини зверталася [PERSON] і на підставі цієї заяви вона отримала за законом земельну ділянку. Більше ніяких заяв не було. У сільську раду було зроблено запит. Була довідка органу самоврядування про фактичне прийняття спадщини, в якій вказано, що на день смерті [PERSON] залишився житловий будинок і ним управляли [PERSON] та [PERSON] , платили комунальні платежі та господарювали. Також були ощадні книжки, які свідчили про факт прийняття спадщини. Щодо задоволення позовних вимог поклалася на думку суду. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу). Суд, вислухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.55 Конституції України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Установлені обставини справи та докази. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 травня 2001 року виконавчим комітетом Скибинської сільської ради Жашківського району Черкаської області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.01.1965р., виданого виконавчим комітетом Скибинської сільської ради Жашківського району Черкаської області, вбачається, що [PERSON] являється дочкою [PERSON] (а.с.11). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 15.05.1983р. Скибинською сільською радою Жашківського району Черкаської області, вбачається, що позивач [PERSON] після укладення шлюбу змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.12). З виписки-характеристики житлового будинку з погосподарської книги №133 від 03.02.2020р. вбачається, що на день смерті [PERSON] , згідно даних погосподарської книги №1, № об?єкта [NUMBER] у [ADDRESS] за нею рахувався житловий будинок, розташований на неприватизованій земельній ділянці розміром 0,25 га. На день смерті [PERSON] і на протязі шести місяців будинком стали управляти [PERSON] та [PERSON] , а саме вжито заходів до охорони спадкового майна, зроблено ремонт, сплачено страхові внески (а.с.10). Право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №234474037 від 27.11.2020р. Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Скибинської сільської Ради народних депутатів, наданого10.03.2020р. архівним відділом Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області, вбачається, що [PERSON] було надано право на приватизацію землі в межах села (а.с.28). Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, суб?єктом права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7120987000:02:001:0816 площею 1,7761 га є [PERSON] (а.с.41). [PERSON] мала грошові вклади на рахунках у ВАТ «Державний ощадний банк України», що підтверджується копіями ощадних книжок (а.с.25-27). З довідки-роз`яснення №73/02-14 від 31.01.2020р., виданої Жашківською державною нотаріальною конторою Черкаської області та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.12.2020р. вбачається, що у провадженні Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області знаходиться спадкова справа №488/2003, яка заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та були видані свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , 1984р.н., дочці спадкодавиці, 03.09.2003р. на земельну частку (пай) та 26.09.2006р. на майновий пай. Фактичне прийняття спадщини [PERSON] підтверджено випискою-характеристикою з погосподарської книги, виданої 17.01.2020р. за №32 виконавчим комітетом Жашківської міської ради №4 с. Скибин. Державним нотаріусом Євич І.П. заявнику [PERSON] роз?яснено, що після спливу строку прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними (ст.1280 ЦК України) та запропоновано в добровільному порядку, тобто за взаємною згодою спадкоємців, перерозподілити спадщину, звернувшись за видачею нових свідоцтв про право на спадщину до нотаріальної контори або звернутися до суду з позовом про перерозподіл спадщини померлого з подальшою видачею спадкоємцям нових свідоцтв про право на спадщину на підставі рішення суду (а.с.16, 115). Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] виготовлений на ім?я [PERSON] (а.с.17-21), але право власності на даний будинок ні за ким не зареєстровано, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна (а.с.23). У відповідності до листа-відповіді директора КП «ЧООБТІ» від 20.03.2020р. інвентаризаційна справа на будинок по [ADDRESS] у сховищі Жашківського відділку КП «ЧООБТІ» відсутня (а.с.24). З метою об?єктивного та повного з?ясування обставин справи за клопотанням [PERSON] на підставі ухвали суду від 22.10.2020р. з Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області було витребувано спадкову справу №488/2003, заведену після смерті [PERSON] . З матеріалів даної спадкової справи встановлено наступне. 03 вересня 2003 року до Жашківської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті її матері [PERSON] та складається з сертифіката на право на земельну частку (пай), яке вона фактично прийняла, так як сертифікат знаходиться в неї з дня смерті спадкодавця і по даний час. Крім неї, інших спадкоємців, передбачених законом, немає. [PERSON] було надано нотаріусу ряд документів, серед яких було надано довідку виконавчого комітету Скибинської сільської ради Жашківського району Черкаської області №645 від 03.09.2003р. про те, що [PERSON] проживала і була прописана до дня смерті у с. Скибин Жашківського району Черкаської області. Єдиним спадкоємцем її майна являється дочка [PERSON] . 03.09.2003р. державним нотаріусом Кравчуком І.М. було видано на ім?я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0282378, що знаходиться у колективній власності КСП «Маяк» с. Скибин Жашківського району Черкаської області. 26 вересня 2006 року [PERSON] звернулася до Жашківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майновий пай в частці майна СТОВ «Скибин», який залишився після смерті її матері [PERSON] . У заяві вказала, що крім неї, інших спадкоємців на вказаний майновий сертифікат, передбачених законом, немає. 26.09.2006р. державним нотаріусом Кравчуком І.М. було видано на ім?я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з частки майна СТОВ «Скибин» с. Скибин Жашківського району Черкаської області. З довідки №1343 від 08.10.2019р., виданої виконавчим комітетом Жашківської міської ради Черкаської області, вбачається, що на час прийняття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] постійно проживала її дочка [PERSON] , [INFO] , окремо проживала дочка [PERSON] , [INFO] . Про інших спадкоємців відомостей не має. 06 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] на Ѕ частину спадкового майна, яке складається з житлового будинку по [ADDRESS] , посилаючись на вступ у володіння та управління спадком. Як зазначалося вище, з довідки-роз`яснення №73/02-14 від 31.01.2020р., виданої Жашківською державною нотаріальною конторою Черкаської області вбачається, що заявнику [PERSON] роз?яснено, що після спливу строку прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними (ст.1280 ЦК України) та запропоновано в добровільному порядку, тобто за взаємною згодою спадкоємців, перерозподілити спадщину, звернувшись за видачею нових свідоцтв про право на спадщину до нотаріальної контори або звернутися до суду з позовом про перерозподіл спадщини померлого з подальшою видачею спадкоємцям нових свідоцтв про право на спадщину на підставі рішення суду. У ході судового розгляду були допитані свідки. Свідок [PERSON] пояснила, що знає позивача і відповідача, живе з ними по сусідству. Жила їхня мати [PERSON] , потім захворіла. [PERSON] старша [PERSON] була тоді ще мала, що казали їй те й робила. Вони вдвох були коло матері і допомагали. Чоловік позивача [PERSON] був опікуном [PERSON] і вона перейшла жити до сестри. Потім вернулася в материну хату, вийшла заміж. Трішки пожила у неї. Вони разом садили город. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] жила у материній хаті, а [PERSON] у своїй, приходила помагати і по дому, і на городі, і доглядала за матір?ю. Потім [PERSON] навчалася в училищі, вийшла заміж. [PERSON] їй в усьому допомагала. Свідок [PERSON] пояснила, що як мати захворіла, [PERSON] доглядала її. Як померла мати, [PERSON] робила обіди, потім [PERSON] зробила весілля. Город обробляли обоє, потім перестали. Ремонт у хаті не робився. Після весілля [PERSON] виїхала з с. Скибин. За хатою ніхто зараз не доглядає. Обгрунтування і висновки. Відповідно до пунктів 1, 4 (абзацу 1) Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Положеннями абзацу 2 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення нього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові правовідносини, підставою виникнення яких стала смерть [INFO] [PERSON] регулюються нормами ЦК УРСР, оскільки виникли до 1 січня 2004 року і сторони, як спадкоємці за законом, юридично і фактично вчинили дії, які свідчили про прийняття ними спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті матері. У відповідності до ч.1 ст.525 ЦК УРСР (1963р.) часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (ч.1 ст.526 ЦК УРСР (в редакції 1963р.). Частинами 1 та 2 ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У відповідності зі ст.529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як видно із статті 548 ЦК УРСР (1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту. відкриття спадщини. Згідно з положеннями 549 ЦК УРСР (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 р. за N 152/361 (що діяла на час відкриття спадщини), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Відповідно до ст.560 ЦК УРСР (1963р.) Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). Ч.1 ст.562 ЦК УРСР (1963р.) передбачено, що поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. Положенням ч.1 ст.1280 ЦК України передбачено, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Статтею 1300 ЦК України встановлено, що за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину . На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо поділу спадкового майна, позивач, скориставшись правом на захист своїх інтересів, звернулася до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом та поділу спадщини, яка залишилася після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів. Приймаючи до уваги встановлені обставини та враховуючи норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що позивачем невірно визначено спосіб захисту її цивільних прав та інтересів, оскільки в даному випадку позивачу необхідно звернутися до суду з заявою про перерозподіл спадщини. Що стосується позовної вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 спадкового майна, суд вважає дану позовну вимогу передчасною, оскільки позивачу в першу чергу необхідно вирішити питання про перерозподіл спадщини. Як передбачено ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підставі ч.ч.2,3 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши вищевикладені обставини та оцінивши у сукупності наявні у справі письмові докази, враховуючи норми чинного законодавства, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed