Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , в якому зареєстровані відповідачі, які без поважних причин за місцем реєстрації не проживають тривалий час, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймають, тому це є перешкодою для реалізації ним (позивачем) права користування і розпорядження своїм майном. Посилаючись на положення ст.ст. 15, 386, 391 ЦК України, ст.ст 71, 72 ЖК України позивачка просить задовольнити її вимоги. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути буз його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує і не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися і не повідомили суд про причини своєї неявки, хоч належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18.11.2014 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №29626393, виданим 18.11.2014 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в будинку позивача, що підтверджується довідками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 20.02.2020 року та копією будинкової книги. Згідно довідки №32 від 04.02.2020 року, виданої Маківською сільською радою Рокитнянського району київської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте фактично за вказаною адресою не проживають. Вирішуючи даний спір між сторонами суд керується наступними положеннями чинного законодавства України. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст.ст. 71, 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення в будинку, що належить громадянину на праві приватної власності, протягом шести місяців. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в будинку позивача більше трьох років, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Оскільки відповідачі не проживають по місцю реєстрації в будинку позивача більше шести місяців, то є законні підстави для визнання їх такими, що втратили право на користування цим житлом. В даному випадку рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved