Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 13.07.1988 року виконавчим комітетом Малокучурівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №11. Посилається на те, що 10.11.1988 року вона уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них неповнолітніх дітей немає. Позивач посилається на те, що спільним подружнім життям з відповідачем вона прожила до березня 2016 року, після чого вони припинили подружні відносини. Причиною розпаду їх сім'ї є подружня зрада відповідача, а також те, що відповідач зловживає алкоголем під дією якого застосовував до неї фізичне насильство, вчиняв побутові скандали, ображав, принижував її честь та гідність, виганяв її з будинку. В зв'язку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просить його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище без змін. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.11.1988 року, що видно із повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.06.2016 року (а.с. 6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач ухиляється від подання спільної заяви в органи РАЦСу про розірвання шлюбу. Спільним подружнім життям з відповідачем вона прожила до березня 2016 року, після чого вони припинили подружні відносини. Причиною розпаду їх сім'ї є подружня зрада відповідача, а також те, що відповідач зловживає алкоголем під дією якого застосовував до неї фізичне насильство, вчиняв побутові скандали, ображав, принижував її честь та гідність, виганяв її з будинку. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім'ї суперечить їх інтересам, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved