Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання Державного акта на право приватної власності на землю недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказала, що рішенням Литвинівської сільської ради від 27 грудня 1997 року відповідачу по справі [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,3365 га для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Позивач [PERSON] в подарунок отримала житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці 0,38 га. В даний час, при виготовленні державного акта на земельну ділянку на ім'я позивача, згідно збірного кадастрового плану земельних ділянок у позивача залишилося лише 0,3261 га. Позивач вважає, що відповідач самовільно захопив у неї земельну ділянку розміром 0,06 га та виготовив державний акт. Позивач [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити. Представник позивача - [PERSON], позовні вимоги позивача підтримав повністю та просив їх задоволити, посилаючись на те, що згідно висновку експерта встановлено, що при виготовленні Державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] була допущена помилка. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав. Представник відповідача - [PERSON], просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що акт погодження меж суміжних землекористувачів був підписаний самою покійною матір'ю позивача і цей акт ніким не оскаржувався. Третя особа - представник Литвинівської сільської ради Чернега Н.О., послався на думку суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню на підставі слідуючого. Судом встановлено, що згідно копії договору дарування ВКС № 661434 від 28 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] безоплатно прийняла у власність житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці Литвинівської сільської ради від своєї матері [PERSON]. Згідно довідки № 295 від 01.10.2012 р., виданої виконавчим комітетом Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, встановлено, що згідно по господарських книг за гр. [PERSON] рахувалося 0, 48 га присадибна ділянка, яка перейшла в спадщину їй дочці [PERSON] - покійній матері позивача. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 002912 виданого 24 грудня 1997 року Литвинівською сільською радою Жашківського району Черкаської області, [PERSON] має у власності земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,3365 га. Відповідно до акту погодження меж землеволодіння з суміжними землевласниками земельних ділянок від 03 жовтня 2001 року, встановлено, меж земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] погоджувалися, про що свідчить підпис [PERSON] - матері позивача. Для повного та об'єктивного вирішення спору між суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON], ухвалою суду від 20 лютого 2014 року, було призначено земельно-технічну експертизу суміжних земельних ділянок. Згідно висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 1322/14-23 від 29.09.2014р., вбачається, що теодолітна зйомка земельної ділянки [ADDRESS] станом на 1990 рік не проводилась. Тому неможливо встановити яку конфігурацію мала межа між суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] станом на 1990 рік. Конфігурація межі між суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] на момент приватизації земельної ділянки [PERSON] мала пряму лінію довжиною 37,96 см, дирекційний кут даної прямої становить 32°43ґ08ґґ. Помилка при виготовленні державного акту на право приватної власності на земельну ділянку гр. [PERSON] була допущена. Полягала помилка в направленні лінії між точкою 5 та точкою 6 відносно півночі (дирекційного кута). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що допущення помилки у визначенні площі земельної ділянки підтверджує той факт, що конфігурація межі між суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] на момент приватизації земельної ділянки [PERSON] мала пряму лінію довжиною 37,96 см, дирекційний кут даної прямої становить 32°43ґ08ґґ, що вказує на те, що лінія зміщена в сторону збільшення земельної ділянки [PERSON], а тому є всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 215, 216 ЦК України та

Outcome: approved