Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів, в обґрунтування якого зазначила, на її імя у ПАТ «Дельта Банк» відкрито поточний рахунок № 26209703489134 у доларах США на підставі договору № 002-15599-30072014 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів. Станом на день звернення до суду на рахунку позивача знаходяться грошові кошти у розмірі 90\~000,00 доларів США. На теперішній час у позивача, як вказано у позовній заяві, виникла необхідність зняти з рахунків всі грошові кошти, у звязку з чим позивач звернулася до ПАТ «Дельта Банк» з відповідною заявою, однак у видачі готівки позивачу було відмовлено, у звязку з відсутністю грошових коштів. Вважає, що діями відповідача фактично унеможливлене її право на повернення грошових коштів, що, на думку позивача, свідчить про односторонню відмову ПАТ «Дельта Банк» від виконання взятих на себе зобовязань. Просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, покладені на рахунок, відкритий на її імя № 002-1559-300714 у сумі 90\~000,00 доларів США. У судовому засіданні позивач зменшила розмір позовних вимог та просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, які знаходяться на поточному рахунку № 26209703489194, відкритому на її імя за договором № 002-1559-300714 у сумі 83\~870,54 долара США, судові витрати просила покласти на відповідача, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві, а також пояснивши, що вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою видати належні їй на праві власності грошові кошти, однак відповідач кожного разу відмовлявся виконати зобовязання, передбачені укладеним між ними договором. Крім того, позивач пояснила, що також вона зверталася до відповідача з проханням перевести грошові кошти, які знаходяться на поточному рахунку у ПАТ «Дельта Банк» на поточний рахунок, який був нею відкритий у ПАТ «Ощадбанк України», однак їй було розяснено, що працівники ПАТ «Дельта Банк» не можуть перевести грошові з одного рахунку на інший через необізнаність у проведенні вказаних операцій, при цьому, після кожного її звернення до відповідача з вимогою видати всю суму грошових коштів, їй видавалися лише незначні частини належних їй на праві власності грошових коштів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі та просила у їх задоволенні відмовити, пояснивши, що 23 вересня 2013 року між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір № 001-15545-230913 Банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для друга» у доларах США, сума вкладу склала 90\~000,00 доларів США. 30 липня 2014 року позивач звернулася до ПАТ «Дельта Банк» з заявою про перерахування розміщеного нею вкладу на рахунку № 26354109682718 на її поточний рахунок № 2620970348914, відкритий у АТ «Дельта Банк». У звязку з цим, 30.07.2014 року між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 001-15545-230913 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для друга» у доларах США, відповідно до умов якої сторони домовилися про повернення вкладу та процентів шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника № 26209703489194, відкритий в установі Банку. 30.07.2014 року Банком були перераховані вказані грошові кошти з депозитного рахунку на поточний рахунок позивача, відкритий у ПАТ «Дельта Банк». В подальшому позивач звернулася до Банку з заявою про повернення їй грошових коштів, однак вказана заява не відповідала встановленій Інструкцією про проведення касових операцій Банками в України формі, тому жодного документу позивача, який не виконав би [PERSON], позивачем надано не було. Крім того, представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що на теперішній час Банки обмежені у своїй діяльності постановами НБУ та іншими вимогами чинного законодавства, а саме Банки зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15\~000,00 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Тому, як зазначила представник відповідача, вказані обставини не залежать від відповідача, оскільки у своїй діяльності Банки повинні керуватися також й нормативно правовими актами НБУ, як органу, що здійснює контроль та нагляд за діяльністю банку. Банк неодноразово розяснював позивачу усі обставини справи, а також наголошував на тому, що намагається співпрацювати зі своїми клієнтами та допомогти у вирішенні питання щодо повернення грошових коштів. Також, представник відповідача пояснила, що після зарахування грошових коштів на рахунок отримувача, переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а [PERSON] лише виконує функції з обслуговування банківського рахунку клієнта і не є набувачем вказаних коштів, тому вважає, що у випадку задоволення позовних вимог позивача та стягнення коштів саме з Банку призведе до того, що після цього позивача зможе повторно зняти кошти з рахунку, оскільки [PERSON] не вправі розпоряджатися коштами клієнта, які знаходяться на його рахунку. При цьому, представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що позивачем не доведено факту неможливості реального розпорядження своїми коштами. Вважає, що позовна заява не може регулюватися законодавством про захист прав споживачів, оскільки на правовідносини щодо стягнення суми вкладу не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, пояснила, що діючим законодавством не передбачено стягнення грошової суми у іноземній валюті, оскільки суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій. Також, представник відповідача зазначила, що на теперішній час [PERSON] віднесений до категорії неплатоспроможніх та з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», а тому, як пояснила представник відповідача, процедура повернення вкладу регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що здійснюється Фондом. Оскільки позивач, маючи майнову вимогу до Банку, є кредитором банку та до неї повинні застосовуватися приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Тому, оскільки позивач не надала доказів належного звернення до відповідача про видачу їй готівки, відповідно, на думку представника відповідача, позивачем не доведено, що діями відповідача фактично унеможливлено її право на повернення грошових коштів, у звязку з тим, що рішення суду буде ухвалюватися вже під час дії тимчасової адміністрації, а тому правовідносини між Банком та клієнтом на теперішній час регулюються лише Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також з урахуванням того, що станом на 11.06.2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплату грошових коштів вкладникам АТ «Дельта Банк», позивач до Фонду не зверталася з вимогою про повернення їй грошових коштів, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У відповідності до п. 17, 22 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника У п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ про захист прав споживачів» зазначено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів…про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). У судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] виникли правовідносини про надання фінансових послуг, що підтверджується наданою суду копією договору № 002-15599-300714 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів (а.с. 7), оскільки споживачів фінансових послуг визнано діючим законодавством України однією з категорій споживачів, суд приходить до висновку, що на вказані правовідносини розповсюджується дія законодавства про захист прав споживачів України та не приймає до уваги доводи представника відповідача, викладені нею у запереченнях проти позову щодо того, що позовна заява [PERSON] не відповідає вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України та позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання вказаної позовної заяви. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що представником відповідача було подано апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2014 року, відповідно до якої останній також вказував на те, що правовідносини, що виникли між сторонами не регулюються законодавством про захист прав споживачів. (а.с.39-40) Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03.03.2015 року апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» відхилена, ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2014 року про відкриття провадження у справі залишена без змін. У відповідності до ч.ч. 3-4 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. У судовому засіданні встановлено, що 23 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір № 001-15545-230913 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для друга» у доларах США, відповідно до умов якого сума вкладу складає 90\~000,00 доларів США, вклад залучається на строк із моменту зарахування Вкладу на вкладний (депозитний) рахунок №26354109682718, який відкривається Банком, та по 28 вересня 2014 року включно. (п.п. 1.2,1.3,1.6 Договору) У відповідності до п. 1.10 Договору вклад виплачується Вкладнику або уповноваженому представнику Вкладника по закінченню строку залучення Вкладу, зазначеного у п. 1.3 даного Договору, шляхом виплати готівкою з каси відділення Банку, в якому Вклад оформлено, відповідно до вимог чинного законодавства України. (а.с. 109) 30 липня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 001-15545-230913 від 23 вересня 2013 року банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для друга» у доларах США, відповідно до якої сторони домовилися викласти пункт 1.9 та п. 1.10 статті 1 Договору у наступній редакції: «п. 1.9 нараховані проценти за Вкладом виплачуються щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти нараховані відповідно до умов цього Договору, а також у день повернення вкладу в кінці строку дії цього Договору або в інший термін дострокового припинення дії цього Договору у випадках, передбачених цим Договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок Вкладника № 26209703489194, відкритий в установі Банку. Нараховані проценти суму вкладу не збільшують. Пункт 1.10 статті 1 Договору: вклад виплачується по закінченню строку розміщення Вкладу, зазначеного в п. 1.3 даного Договору шляхом зарахування на поточний рахунок Вкладника № 26209703489194, відкритий в установі Банку.» (а.с. 110) На виконання вказаної Додаткової угоди №1 до Договору 30 липня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір № 002-1559-300714 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, відповідно до умов якого [PERSON] відкрив Клієнту поточний рахунок № 26209703489194 у доларах США, за користування грошовими коштами, що знаходяться на Рахунку, Банк сплачує Клієнту проценти згідно з умовами Правил. Пунктом 2.6 вказаного Договору передбачено, що всі відносини Сторін, що виникають за цим Договором і не врегульовані ним, регулюються відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у [PERSON] акціонерному товаристві «Дельта Банк» та чинного законодавства України. (а.с. 7) Крім того, у судовому засіданні встановлено, що 30.07.2014 року [PERSON] на імя [PERSON] Директорів АТ «Дельта Банк» на бланку, наданому представником Банку, було заповнено заяву з проханням перерахувати належні їй проценти за вкладом/депозитом та суму вкладу «Найкращий для друга», що розміщений на вкладному (депозитному) рахунку № 26354109682718 у USD на її поточний рахунок № 26209703489194, відкритий в АТ «Дельта Банк» за тарифним пакетом «Ощадна картка №1 Debit», згідно договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів № 001-1559-300714 від 30.07.2014 року. (а.с. 111) Згідно з приписами ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У відповідності до положень ст.. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено главою 71 ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Частинами 1, 3 ст. 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд. Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі 23.09.2013 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту), відповідно до умов якого відповідач прийняв від вкладника [PERSON] грошову суму (вклад) у розмірі 90\~000,00 доларів США та зобовязався виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором. При цьому, у відповідності до вимог чинного законодавства України до вказаних правовідносин застосовуються положення про договір банківського рахунку, інші умови не встановлені главою 71 ЦК України та не випливають із суті дослідженого у судовому засіданні договору № 001-15545-230913 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для друга» у доларах США від 23.09.2013 року 30 липня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до вищевказаного договору банківського вкладу (депозиту) у доларах США, відповідно до умов якої вклад, розміщений на депозитному рахунку, відкритому на імя [PERSON] у ПАТ «Дельта Банк» виплачується позивачу шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Вкладника № 26209703489194, відкритий у установі Банку. На виконання додаткової угоди №1 позивачем у встановленому Банком порядку подано заяву про перерахування належних їй грошових коштів з депозитного рахунку на поточний рахунок, відкритий нею в установі Банку, що підтверджується наданими суду копією заяви [PERSON] від 0.07.2014 року та копією договору № 002-1559-300714 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 30.07.2014 року. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що до правовідносин, які виникли між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» застосовуються положення про договір банківського вкладу та про договір банківського рахунку, що не суперечить вимогам діючого законодавства України, а тому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо неправильного застосування позивачем при зверненні до суду з вказаною позовною заявою норм закону, які регулюють правовідносини, що виникли з договору банківського вкладу, оскільки такі твердження представника відповідача спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами та суперечать положенням чинного законодавства України. У відповідності до ч. ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Частиною 3 ст. 1068 ЦК України передбачено, що [PERSON] зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Пунктом 7.1.2 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» передбачено, що поточним рахунком є рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. При цьому, у відповідності до п. 1.35 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» розрахунковим документом є документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача. Згідно з п. 4 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління НБУ від 01.06.2011 № 174 касовим документом є документ, який оформляється для здійснення касової операції. Пунктами 1.1 та 1.2 Розділу IV Інструкції про проведення касових операцій банками в України, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належить заява на переказ готівки (додаток 8 до Інструкції). Цією Інструкцією визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп'ютерної техніки з відображенням обов'язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом. Зразки касових документів, які застосовуються під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу готівкою, визначаються відповідною платіжною системою. Форми касових документів, що формуються із застосуванням платіжних пристроїв, установлюються банком/небанківською фінансовою установою з урахуванням обов'язкових реквізитів, установлених цією Інструкцією, та технічних можливостей платіжного пристрою. Судом встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» на виконання умов Договору № 002-1559-300714 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 30.07.2014 року на підставі заяви [PERSON] від 30.07.2014 року, перерахував грошові кошти, які належать останній та були розміщені на вкладному (депозитному) рахунку № 26354109682718 у доларах США на поточний рахунок позивача № 26209703489194, відкритий в АТ «Дельта Банк», що підтверджується випискою за рахунком приватного клієнта № 489194-2015/0415 від 15.04.2015 року. (а.с. 95-98) Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що грошові кошти, які розміщені на поточному рахунку [PERSON], відкритому у ПАТ «Дельта Банк», є її приватною власністю, а ПАТ «Дельта Банк» лише виконує функції з обслуговування банківського рахунка [PERSON] Крім того, у судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до [PERSON] Директорів АТ «Дельта Банк» з заявою про видачу їй у готівковій формі у касі Банку всіх грошових коштів, які розміщені на її поточному рахунку № 26209703489194 у доларах США. Вказана заява була прийнята відповідальним працівником Банку, про що свідчить відповідний підпис у графі «Відмітки Банк». (а.с. 11) У звязку з тим, що нормативно правовими актами, які регулюють здійснення Банками касових операцій встановлено обовязок ПАТ «Дельта Банк» установити форму касового документу, що формується із застосуванням платіжних систем з урахуванням обовязкових реквізитів, установлених Інструкцією про проведення касових операцій банками в України, суд приходить до висновку, що ненадання такого касового документу [PERSON] відповідальними працівниками ПАТ «Дельта Банк» для реалізації своїх прав не є порушенням вимог чинного законодавства України саме позивачем, а, навпаки, є неналежним виконанням своїх посадових обовязків відповідальними працівниками Банку, що позбавило [PERSON] звернутися до ПАТ «Дельта Банк» з розпорядженням про видачу з її рахунку належних їй грошових коштів, оформленому у встановленому законом порядку. Тому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, як на підставу своїх заперечень проти позову щодо звернення [PERSON] до Банку з заявою про видачу їй грошових коштів у формі, яка не відповідає вимогам законодавства та приходить до висновку, що у судовому засіданні було встановлено факт звернення [PERSON] з розпорядженням про видачу належних їй грошових коштів, які розміщені на її поточному рахунку у ПАТ «Дельта Банк» саме 14 листопада 2014 року, тобто у день прийняття відповідальним працівником Банку заяви позивача про видачу готівки. Статтею 8 [PERSON] України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. У відповідності до ст.. 22 [PERSON] України При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно зі ст.. 41 [PERSON] України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної набувається у порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Частиною 4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності правового акту закону України або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною [PERSON] України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що находяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Статтею 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно правовими актами [PERSON] Банку України та угодами (договорами) між клієнтом та Банком. У відповідності до п. 6 ст. 4 Закону України «Про банки та банківську діяльність» [PERSON] банк України здійснює регулювання та банківський нагляд відповідно до положень [PERSON] України, цього Закону, Закону України «Про [PERSON] України», інших законодавчих актів України та нормативно правових актів [PERSON] Банку України. Згідно з п. 9 Постанови НБУ № 540 від 29.08.2014 року «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово кредитного та валютного ринків України» уповноважені банки зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15\~000,00 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом [PERSON] Банку України. Постановою НБУ від 03.03.2015 року № 160 зазначені обмеження продовжено. Пунктом 13 вказаної постанови НБУ передбачено, що видача готівкових коштів у межах України за електронними платіжними засобами (з використанням платіжних карт) на території України проводиться виключно у національній валюті. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст.. 533 ЦК України Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Частиною 2 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Загальновідомою обставиною, яка не потребує доказування суд визнає наявність у ПАТ «Дельта Банк» письмового дозволу (генеральної ліцензії), виданої НБУ, на право здійснення операцій з валютними цінностями, оскільки вказані відомості розміщені на офіційному інтернет сайті [PERSON] акціонерного товариства «Дельта Банк» (http://deltabank.com.ua), відповідно до інформації з якого ПАТ «Дельта Банк» отримав ліцензію НБУ 11.10.2011 року за №225. З огляду на вищевикладене, суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача, щодо неможливості виконання своїх зобовязань за договором шляхом видачі позивачу належних їй грошових коштів, у звязку з обмеженнями, встановленими нормативно правовими актами [PERSON] банку України, оскільки у відповідності до вимог чинного законодавства України, в Україні діє верховенство права та у разі прийняття нових законів або змін до чинного законодавства звуження обсягу прав і свобод особи не допускається. Крім того, суд також не приймає до уваги доводи представника відповідача в частині стягнення грошової суми лише у національній валюті України гривні, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» має право здійснювати операції з валютними цінностями, поточний рахунок [PERSON] було відкрито саме у іноземній валюті доларах США, а тому у відповідності до вимог чинного законодавства України, повернення грошових коштів, належних [PERSON] також повинно здійснюватися у валюті договору. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України № 6-145цс/14 від 24.09.2014 року. У відповідності до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Також, у судовому засіданні позивачем було доведено факт неможливості реального розпорядження своїми коштами на власний розсуд та у обсязі, який би задовольнив її потреби, оскільки як вбачається з доданих до позовної заяви копій звернень до [PERSON] Директорів АТ «Дельта Банк» від 29.09.2014 року, від 06.10.2014 року, від 07.10.2014 року, від 17.10.2014 року, від 17.11.2014 року [PERSON] неодноразово зверталася до правління Банку з вимогою видати належні їй грошові кошти саме у валюті договору або перерахувати на її поточний рахунок, відкритий у ПАТ «Ощадбанк України» (а.с. 23,24,25,26,27,31), однак Банком умови договору належним чином не виконувалися та на першу вимогу [PERSON] належні їй грошові кошти видані не були, між тим, у судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» направляв на адресу [PERSON] письмові листи повідомлення щодо неможливості отримання позивачем грошових коштів з поточного рахунку в іноземній валюті. (а.с. 113-114, 115-116) Вказані дії ПАТ «Дельта Банк» суперечать вимогам діючого законодавства України, а посилання при цьому на те, що чинним законодавством України не передбачено порядку проведення операції в валюті відмінній від валюти рахунку не відповідає дійсності, оскільки Договором № 002-1559-300714 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів визначена валюта договору «долари США» (п. 1.2) Крім того, зі звернень [PERSON] вбачається, що остання не зверталася до правління ПАТ «Дельта Банк» саме з проханням надати їй можливість здійснювати будь які банківські операції з використанням платіжної картки, а, навпаки, просила [PERSON] видати їй готівкові грошові кошти у валюті договору, які були розміщені на її поточному рахунку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що діями ПАТ «Дельта Банк» було унеможливлено право [PERSON], як власника грошових коштів, розміщених на поточному рахунку ПАТ «Дельта Банк» реалізовувати своє право власності стосовно цих грошових коштів та розпоряджатися ними на власний розсуд у обсязі, який задовольняв би потреби [PERSON], як власника, оскільки відповідач впродовж тривалого часу не виконував взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів на першу вимогу [PERSON], а саме вказана вимога позивача не виконана Банком, починаючи з 14.11.2014 року по теперішній час. Також, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо застосування до правовідносин, які виникли між Банком та [PERSON] положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на наступне: У відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладників фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. У відповідності до наданої суду копії Постанови Правління [PERSON] Банку України № 150 від 02.03.2015 року Публічне акціонерне товариства «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможніх та на підставі Рішення Виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 року. (а.с. 117-118,119-120) Однак, у судовому засіданні встановлено, що правовідносини між Банком та [PERSON] щодо повернення останній грошових коштів у розмірі 90\~000,00 доларів США, які належать їй на праві власності та розміщені на поточному рахунку відкритому у ПАТ «Дельта Банк», виникли 14 листопада 2014 року, в той час, як тимчасова адміністрація в АТ «Дельта Банк» запроваджена лише з 03 березня 2015 року. Таким чином, дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється на спірні правовідносини та регулюється нормами чинного цивільного законодавства України про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження грошовими коштами шляхом обмеження права [PERSON] розпоряджатися грошовими коштами, розміщеними на її рахунку та відмови на першу вимогу [PERSON] у поверненні належних їй грошових коштів. Крім того, у відповідності до наданої суду копії виписки за рахунком приватного клієнта АТ «Дельта Банк» № 489194-2015/0415 у валюті рахунку: USD (долари США) від 15.04.2015 року доступна сума, яка залишилися на поточному рахунку [PERSON] та не видається [PERSON] Банком складає 83870 доларів 54 центи США. (а.с. 95-98) За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на її користь грошових коштів, які розміщені на її поточному рахунку № 26209703489194, відкритого на імя [PERSON] за договором № 002-15599-300714 від 30.07.2014 року у розмірі 83870,54 доларів США підлягають задоволенню у повному обсязі, а посилання представника відповідача щодо неправомірності стягнення з Банку грошових коштів, у звязку з можливістю в подальшому повторного зняття позивачем коштів з рахунку є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки в межах заявлених позовних вимог, позивач просить стягнути грошові кошти, які належить не Банку, а саме їй, як власнику, стягнення позивач просить провести з поточного рахунку, відкритого на її імя у ПАТ «Дельта Банк», тому посилання представника відповідача, що [PERSON] не має права розпоряджатися коштами Клієнта, які знаходяться на його рахунку, також є безпідставними, оскільки стягнення у судовому порядку грошових коштів з поточного рахунку [PERSON] за вимогою останньої не може розцінюватися, як розпорядження Банком на власний розсуд грошовими коштами Клієнта. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст.. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави судового збору у розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved