Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Черкаський районний відділ ДМС України в Черкаській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття із місця реєстрації, мотивуючи позов тим, що позивач, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.04.2019 року за №796, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І.Ю., є власником домоволодіння у [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований але фактично з березня 2003 року не проживає [PERSON] , який не є членом сім`ї позивача. Оскільки відповідач [PERSON] в будинку не проживає, позивач вважає, що він втратив право на користування житлом у ньому і просить визнати його таким та зняти із реєстраційного обліку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте на адресу судувід її представника адвоката Мельніченко А.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про день, час та місце судового розгляду справи, про що є підтвердження у матеріалах справи. Про поважність причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не надав. Представник Черкаського районного відділу ДМС України в Черкаській області у судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши надані позивачем в підтвердження позовних вимог письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено що, житловий будинок у [ADDRESS] , належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 10.04.2019 року №796, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І.Ю. Згідно довідки Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області від 27.09.2019р. №1615, [PERSON] , 1996 року народження дійсно зареєстрований у домоволодінні по [ADDRESS] , але фактично не проживає з 17.09.2003 року по теперішній час. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов малозабезпеченій сім`ї для надання житлової субсидії від 03.09.2019 року, підтверджено той факт, що [PERSON] за місцем реєстрації в домоволодінні по [ADDRESS] , фактично не проживає з 2003 року по даний час, у зв`язку з виїздом за кордон України. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сім`ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2\~ст. 64 Житлового Кодексу\~УРСР). Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст.. 379 ЦК України). Згідно Правової позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6- Частиною першою\~статті 383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК УРСР та закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156\~ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405\~ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156\~ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] , який не є членом сім`ї позивача, зареєстрований але фактично з 2003 року не проживає в будинку по [ADDRESS] , а тому втратив право користування житловим приміщенням в даному будинку. Будь-яких цивільно-правових угод з власником будинку, які давали б право відповідачу користуватися жилим приміщення у ньому, відповідач не укладав. На підставі вище вказаних обставин, суд вважає, що [PERSON] має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщення в домоволодінні по [ADDRESS] . Не підлягає до задоволення позовна вимога [PERSON] щодо зняття з реєстраційного обліку [PERSON] , так як вона є передчасною, оскільки рішення суду щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивача, що складають 768грн. 40коп. судового збору. На підставі ст. ст.\~317,\~386,\~391,\~405\~ЦК України,\~ст.\~64,\~150\~ЖК України,\~

Outcome: partial