Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за її неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON], [INFO] є спадкоємицею майна померлого [INFO] батька [PERSON], спадщину після померлого прийняла та оформити свою частку в спадщині не має можливості, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на ? частину квартири. В судовому позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з вищенаведених підстав та просила суд постановити рішення про задоволення позову. Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, на адресу суду надіслали письмові пояснення та клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до матеріалів справи батьками [PERSON], яка народилася [INFO] згідно свідоцтва про народження зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.5). Відповідно до копії рішення Деснянського районного суду м. Києві від 28.11.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.4). [PERSON], [INFO] є спадкоємицею всього майна померлого [INFO] батька [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи до майна померлого (а.с. 38-61). У власності померлого [INFO] батька [PERSON] знаходилась ? частина квартири [ADDRESS], що підтверджується копією дубліката договору купівлі-продажу квартири, оригінал якого отримала позивач після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до Постанови П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а.с. 15). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року встановлено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті та статтею 4-1 цього Закону. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті. Як вбачається з матеріалів спадкової справи та копій правовстановлюючих документів на нерухоме майно належне спадкодавцеві - право власності на квартиру [ADDRESS] у [PERSON] у відповідності до чинного на час виникнення таких прав законодавства, однак у звязку з втратою оригіналу договору купівлі-продажу, дублікат після смерті особи зареєструвати є неможливим. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Зважаючи на те, що [PERSON] прийняла спадщину у встановленому порядку після смерті [INFO] батька [PERSON], проте у загальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину не уявляється можливим у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS], суд має достатні підстави для визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на зазначену квартиру.

Outcome: approved