Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визнати відповідача [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що вказана квартира належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У квартирі відповідач значиться зареєстрованим з 26.11.2013 року, але у серпні 2014 року покинув квартиру. Останній, за увесь час не робив жодного заходу для реалізації свого права щодо належного користування жилим приміщенням, будь-яких особистих речей його у квартирі не має, він не несе жодних обовязків по оплаті житла та комунальних послуг, не приймає участі в поточному ремонті житлового приміщення, усі витрати по утриманню даного житла несе вона, отже відсутні підстави визнання причин його відсутності поважними. Позивач [PERSON] та її представник належним чином повідомлені про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про підтримку позовних вимог, та розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Неявка вказаних осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа\~\~має\~\~право в порядку,\~\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом серії ВАВ №743360 від 14.11.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-2963. Згідно інформації Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 11.09.2017 року у спірній квартирі відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим з 26.11.2013 року, але за довідкою та [PERSON] кооперативу «Україна» з серпня 2014 року не проживає в квартирі. За ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON], не будучи колишнім членом сімї власника квартири не проживає в спірній квартирі без поважних причин, його майна в квартирі не має. Вказане твердження позивача, відповідачем не спростоване. З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON]Ф втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі. Оскільки позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат, суд приходить до висновку про недоцільність їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved