Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на квартиру у зв'язку із втратою правовстановлюючих документів та просить визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 18425044101, загальною площею 60,3 кв.м. У підтвердження своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Алейніковою\~К.Л., серія та номер 1197, вона є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Її право власності також підтверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2013 року №1288601. Об'єкт нерухомого майна - квартира, об'єкт житлової нерухомості; реєстраційний номер - 18425044101, загальна площа - 60,3 кв. м. Зазначена квартиру була придбана нею на підставі договору купівлі- продажу квартири від 15.03.2013 р. у гр. [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та гр. [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]). Оригінали вказаних правовстановлюючих документів зберігалися нею за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з початком подій навесні 2014 року, вона була змушена терміново залишити місто Луганськ, внаслідок чого вказані документи були загублені. Станом на час подання заяви місто Луганськ, Луганської області знаходиться на тимчасово окупованій території України та у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085- р місто Луганськ Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Приватний нотаріус Алейнікова К.Л. у зв'язку з неможливістю здійснювати нотаріальну діяльність в м. Луганську зареєструвала своє робоче місце в місті Києві. 08 серпня 2017 року вона звернулася до Алейнікової К.Л. з проханням видати їй дублікат договору купівлі-продажу квартири від 15.03.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Алейніковою К.Л., серія та номер 1197. Нотаріусом Алейніковою К.Л. було надано відповідь, що у зв'язку з бойовими діями на території Луганської області, вивезти архів нотаріуса для здачі в Державний нотаріальний архів Луганської області в місто Сєвєродонецьк не було можливим. Також їй було повідомлено, що у зв'язку з окупацією міста Луганська, проведення АТО, на окупованій території було відключено всі нотаріальні реєстри, тому видача дублікату договору купівлі-продажу квартири є неможливим. Таким чином у неї відсутня будь-яка можливість отримати повторно дублікат правовстановлюючих документів на квартиру, яка належить їй на праві власності. Вказані обставини порушують її право на вільне володіння та розпорядження належним майном адже без наявності правовстановлюючих документів вона не може вчиняти жодних дій з вказаним майном. Позивач [PERSON] участі в судовому засіданні не брала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні участі не приймали, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області. Суд не має можливості надіслати засобами поштового зв'язку на їх адресу до м. Луганську судові виклики, оскільки УДППЗ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти, зокрема до м. Луганськ. Заперечень та жодних клопотань суду не надходило. У зв'язку з цим суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Алейніковою К.Л., серія та номер 1197, [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). Оригінал договору купівлі-продажу квартири від 15.03.2013 року втрачено у зв'язку з проведенням АТО в м. Луганську. Право власності [PERSON] підтверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2013 року №1288601. Об'єкт нерухомого майна - квартира, об'єкт житлової нерухомості; реєстраційний номер - 18425044101, загальна площа - 60,3 кв. м. Зазначена квартиру була придбана нею на підставі договору купівлі- продажу квартири від 15.03.2013 р. у гр. [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та гр. [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) (а.с. 14-15). 08 серпня 2017 року нотаріусом Алейніковою К.Л. відмовлено у видачі дублікату договору купівлі-продажу спірної квартири, у зв'язку з тим, що архівний фонд та всі справи в тому числі і копія договору знаходяться в місті Луганську на непідконтрольній українській владі території (а.с.16). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Абзацом четвертим ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному надається право будь яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У правовій позиції від 18 лютого 2015 року, висловленій Верховним Судом України у справі № 6-244 цс14 також зазначено, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, а у нотаріуса відсутній доступ до архіву, що створює об'єктивні перешкоди для реалізації прав власника, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви. На підставі ст. 392 ЦК України,

Outcome: approved