Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила постановити рішення про встановлення факту родиних відносин, а саме [PERSON] являється рідним братом [PERSON] та просила встановити їй додатковий строк після смерті [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] являється дочкою [PERSON] , який [INFO] помер. [PERSON] являється рідним братом [PERSON] , який [INFO] помер в м.Жмеринка Вінницької області. Факт іх рідстав підтверджується випискою з по господарської книги та показами свідків, оскільки свідоцтва брата відсутнє, адже вони обоє народилися в Красноярську Російської Федераціїї. Померлому [PERSON] було видано сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ВН №0150492, розташовану в с.Потоки Жмеринського району Вінницької області розміром 4,16 умовних кадастрових гектрараів із земель розпайованого КСП «Діброва» на підставі рішення Жмеринської районної державної адміністрації від.11.03.1997 року №62. 29.10.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Жмеринської міської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку. Однак, їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк на прийняття спадщини, не надала доказів про постійне проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини та не підтвердила факт родинних відносин з [PERSON] . Позивач зазначила, що їй не було відомо про смерть [PERSON] та про наявність у нього прав на земельну ділянку вона дізналась випадково у 2019 році зі слів родича дізнавшись також з слів свідка, що у судді перебуває справа [PERSON] , тому у зв`язку з пропуском строків на прийняття спадщини, вона змушена звернутися до суду. Відповідачами зазначає [PERSON] , Потоківську сільську раду та [PERSON] , оскільки їй відомо, що між ними був аналогічний спір з приводу встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за [PERSON] (справи 130/383/19,145/1039/18), тому рішення в справі може вплинути на права та інтереси відповідачів. Ухвалою суду від 09.12.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.01.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засідання представник позивача адвокат Путілін Є.В. підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджується наданими доказами, а саме, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб та зміну прізвища позивача, тобто фактично [PERSON] є дочкою [PERSON] . Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджується випискою з по господарської книги, який є першим доказом та іншими доказами, однак надати свідоцтва про народження неможливо, тому змушені звернутися до суду з заявою про встановлення цього факту. В 2019 році [PERSON] взнала від свідків про смерть дядька, з ним вона тісно не контактувала, оскільки він перебував на утриманні в психоневрологічному інтернаті, його ніхто з родичів не доглядав, в нього не було ні дітей, ні сім`ї. Раніше їй не було відомо про смерть дядька [PERSON] . В справі за позовом [PERSON] вона не була залучена, а лише була слухачем під час розгляду справи в апеляційному порядку, одразу звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено. Вважає, що [PERSON] з поважних причин вчасно не звернулася до нотаріальної контори з заявою, про прийняття спадщини за правом представлення. Просив задовольнити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві та підтримала свого представника адвоката Путіліна Є.В. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала зазначила, що вона проживала по сусідству з [PERSON] в с.Потоки Жмеринського району з [PERSON] до свого одруження. Однак, вона раніше не знала, що вони родичі та вона є її тіткою. Їй було відомо, що [PERSON] і раніше знала, що [PERSON] помер, та цей факт їй також розповів чоловік відповідача [PERSON] , оскільки та той час вони перебували в конфліктних відносинах і тому він перед судовим засіданням в апеляційній інстанції вирішив повідомити позивача [PERSON] , як ще одного спадкоємця після смерті [PERSON] , про її ще одне прізвище « [PERSON] » чоловік відповідача довідався з Інтернету. Вважає, що відповідач [PERSON] не є спадкоємцем, бо взагалі являється якимось родичем дружини [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача адвокат Кучер В.М. заявлені позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] вже встановлений, що підтверджується рішенням суду, яке вже набуло законної сили, тому він не потребує доведення та встановлення. З приводу визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] заперечив, оскільки свідок чітко зазначила, що позивач [PERSON] постійно до смерті [PERSON] раз в три місяця відвідувала його коли той перебував в інтернаті, тобто їй було відомо і про нього і про те, що він помер. Зазначив, що позивачем не наведено поважності причин пропуску строку для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Коломієць П.І. заявлені позовні вимоги [PERSON] визнав, просив справу розглянути у його відсутність. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона перебуває в дружніх стосунках з позивачем [PERSON] , вона до сімнадцяти років проживала в селі Тарасівка Жмеринського району, тепер проживає в м.Вінниця. Їй відомо, що померлий [PERSON] є рідним дядьком позивача [PERSON] та рідним братом її батька [PERSON] . [PERSON] проживав в с.Потоки Жмеринського району, перед смертю був в інтернаті. Про його смерть їй повідомила, матері відповідача [PERSON] - [PERSON] , яка повідомила, що її дочка займається оформленням спадщини після смерті дядька [PERSON] . Раніше він приїздив до позивача [PERSON] , а під час його перебування в інтернаті вона періодично його відвідувала там. Відповідач [PERSON] є дочкою [PERSON] , який є зведеним братом [PERSON] , вони були рідні по батькові, матері різні. [PERSON] бачила давно, під час весілля дітей [PERSON] . З дядьком [PERSON] спілкувалася та кілька раз на рік та до останнього року його життя навідувала в інтернаті. Про його смерть їй повідомила свідок [PERSON] , про наявність в нього землі [PERSON] не знала. При зустрічі вона сказала, що її дядька вже нема. Хто його хоронив їй невідомо. Свідок [PERSON] суду показала, що вона давно знає сім`ю позивача [PERSON] , її батьком був [PERSON] , вони всі проживали в с.Тарасівка Жмеринського району. Часто до нього приїздждав його рідний брат [PERSON] , який проживав в с.Потоки Жмеринського району. Про його смерть їй стало відомо, під час того, коли вона перебувала на вокзалі бо їхала на село і мати відповідача [PERSON] розповіла їй, що її дочка займається оформленням спадщини після смерті [PERSON] . Про це свідок повідомила позивача [PERSON] . Це було восени роки два назад. Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши надані суду докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] в с.Тарасівка Жмеринського району Вінницької області [INFO] помер [PERSON] (а.с.9). Згідно копії виписки з погосподарської книги, виданої виконкомом Станіславчицької сільської ради Жмеринського району вінницької області 20.09.2019 року, вбачається, що за №91 особовий рахунок № [NUMBER] за 1958-1960 роки на сторінці№45 згідно якої власником житлового будинку була [PERSON] , на данному погосподарському номері були зареєстровані і дійсно проживали: голова двору [PERSON] серпень 1926 р.н., чоловік [PERSON] липень 1927 р.н., дочка [PERSON] грудень 1956 р.н., чоловіка брат [PERSON] , червень 1939 р.н., дочка [PERSON] , травень 1958 р.н., син [PERSON] ,червень 1959 р.н., син [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] в м.Жмеринка помер [PERSON] (а.с.13). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0150492 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Діброва» (а.с.11-12). Постановою державного нотаріуса Жмеринської міської державної нотаріальної контори позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після померлого [PERSON] , у зв`язку із пропуском строку для подання заяви нею про прийняття спадщини та ненадання відомостей, що померлий [PERSON] є її дядьком. (а.с.18). Згідно копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.27) та копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 10.10.2016 року Жмеринською міською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа після [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с.26), інформація щодо заповітів/ спадкових договорів відсутня. Згідно копії довідки від 26.11.2019 року №1023, [PERSON] , [INFO] , дійсно знаходився на утриманні та повному державному забезпеченні в Жмеринському психоневрологічному будинку - інтернаті з 15.09.1998 по день смерті [INFO] (а.с.28). Відповідно до відомостей Державного нотаріального архіву Вінницької області спадкову справу на майно померлого [INFO] [PERSON] не виявлено (а.с.50). За відомостями Жмеринської міської державної нотаріальної контори,10.10.2016 року заведена спадкова справи №248/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.52). 10.10.2016 року [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.53 зв.), на підставі рішення суду від 07.09.2016 року (а.с.56-58). Згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області №130/2371/17 від 30.05.2018 року, яке набуло законної сили 10.07.2018 року, встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] в м.Жмеринка Вінницької області є рідним братом [PERSON] , який помер [INFO] в с.Тарасівка Жмеринського району Вінницької області та встановлений факт, що [PERSON] , [INFO] є двоюрідною внучкою [PERSON] , який помер [INFO] в м.Жмеринка Вінницької області (а.с.61-63). 24.09.2019 року [PERSON] також звернулася з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] (а.с.66 зв.). Згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області №130/130/383/19 від 07.06.2019 року, яке залишено без змін на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 28.08.2019 року (а.с.71-73), встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] в м.Жмеринка Вінницької області є рідним братом [PERSON] , який помер [INFO] в с.Тарасівка Жмеринського району Вінницької області та [PERSON] , [INFO] є двоюрідною внучкою [PERSON] , визначено [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці після вступу в законну силу для подання письмової заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м.Жмеринка Вінницької області (а.с.68-70).20.09.2019 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.74). Спадкоємці [PERSON] , в особі представника [PERSON] (а.с.64-65), [PERSON] (а.с.66), [PERSON] (а.с.75 зв.-76) звернулися з заявою про не вчинення ніяких нотаріальних дій та не оформляти спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в зв`язку з зверненням до суду, яке набуло законної сили на підставі постанови. Вказані докази суд приймає до уваги, так як у сукупності вони узгоджуються між собою за правовим змістом, не суперечать один одному і ніким не оскаржуються, у зв`язку з чим доходить висновку, що факт який просить встановити представник позивача, раніше вже знайшов своє підтвердження в рішеннях суду, тому не потребує встановлення. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України ). Згідно з ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто за змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався цим правом на прийняття спадщини через відсутність іншої необхідної інформації, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Згідно роз`яснень викладених у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 вбачається, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені в інформаційному листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де в п.2 зазначено, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч.3 ст.1272 ЦК України не застосовуються. Відповідно до ст.1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, позивач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин щодо пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивачем та представником позивача в судовому засіданні зазначається те, що позивачу стало відомо про смерть дядька [PERSON] випадково від сторонніх людей. Позивачем не було надано будь-яких підтверджуючих данних щодо неможливості для позивачки через об`єктивні, непереборні, істотні труднощі вчинити певні дії, а саме подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори з тих підстав що їй не повідомили про смерть дядька. Цей факт слід віднести до суб`єктивних причин, оскільки цей факт залежав від самої позивачки та її ставленя до померлого, як до дядька та спадкодавця. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач не вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом, він не надав, що, виходячи зі змісту ч.1 ст.1272 ЦК України, слід вважати фактичним не прийняттям спадщини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений без поважних причин. Враховуючи викладене, позивачу слід відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed