Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини зазначаючи, що 07 вересня 2012 року помер її дядько [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, право на спадщину за законом, як спадкоємця третьої черги споріднення, виникло у неї. Вказала, що після смерті [PERSON] в управління та володіння спадковим майном фактично вона вступила, однак у визначений законом термін не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки вона та її сини постійно хворіли, з приводу чого проходили амбулаторне та стаціонарне лікування. Позивач в позовній заяві зазначила, що на даний час може та бажає прийняти спадщину, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може у звязку з пропущенням нею строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, у поданій заяві просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала повністю.\~ В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, у поданій до суду письмовій заяві позовні вимоги визнали повністю, не заперечують проти їх задоволення та просять розгляд справи проводити без їх участі. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав. На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч. 4 ст. 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 125603 від 07.09.2012 року [PERSON] помер 07.09.2012 року у віці 29 років. Згідно довідки Великоглушанської сільської ради Любешівського району № 2883 від 19.12.2016 року [PERSON] вступила у фактичне володіння спадковим майном покійного [PERSON] шляхом садіння огороду, збиранням врожаю, доглядом та ремонтом житлового будинку. Таким чином, позивач [PERSON] на даний час являється спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом, однак у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини та пропустила строк прийняття спадщини. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відмовляються від прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк в 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що причини, які заважали позивачу вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини є поважними, а саме її та її дітей тривала хвороба, та вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини оскільки на момент відкриття спадщини хворіла, з приводу чого постійно перебувала на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, а тому позивачу слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини. За клопотанням позивача судові витрати покласти на неї.

Outcome: approved