Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. У позовній заяві вказує, що між нею та відповідачем [PERSON] 16 червня 2007 року був укладений шлюб. З вересня 2018 року однією сім`єю не проживають. Шлюб розірвано. У квітні 2017 року ними було придбано легковий автомобіль - загальний легковий седан- [NUMBER] , ВАЗ 21154, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , виданого Центром 5346 06 квітня 2017 року зареєстрований на відповідача [PERSON] , щодо розподілу якого згоди між ними не досягнуто. Позивач просить суд визнати за нею право спільної часткової власності на 1/2 ідеальну частину загального легкового седана -В ВАЗ 21154, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 травня 2019 року провадження по даній справі відкрито та по справі призначено судове засідання. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] , адвокат Галушко С.С., в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] , надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність з участю його представника. Представники відповідача [PERSON] , адвокат Монастиренко С.М., в судовому засіданні визнав, що автомобіль є спільним майном подружжя, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 16 червня 2007 року був укладений шлюб (а.с. 7). За час шлюбу ними у квітні 2017 року було придбано легковий автомобіль - загальний легковий седан- [NUMBER] , ВАЗ 21154, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , виданого Центром 5346 06 квітня 2017 року зареєстрований на [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 1 п. 22, абз. 1 п. 23, абз. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.2, ч.3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Враховуючи вищевикладене, а також те, що автомобіль належить сторонам на праві спільної сумісної власності, суд доходить до висновку про задоволення позову та визнання за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/2 ідеальну частину загального легкового седана -В ВАЗ 21154, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 2880 грн. до суду надано: договір про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, розрахунок витрат на правничу допомогу від 01.06.2020, акт про приймання-передачу правничих послуг від 30.05.2020, квитанція про сплату 2880 грн від 30.05.2020. Витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 2 ст. 141 ЦПК). При цьому суд зобов`язаний врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК). Оскільки судом задоволено позовні вимоги [PERSON] , то з [PERSON] на її користь підлягають стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 768,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 2880 грн.

Outcome: approved