Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Територіальної громади в особі [PERSON] сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 24.12.1998 року помер її чоловік [PERSON], з яким вона уклала шлюб 11.03.1962 року. Під час спільного життя, позивач разом з її померлим чоловіком, своїми власними силами у 1967 році збудували будинок. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яка складалася з майнового паю члена КСП СВК «ім. Гагаріна» та житлового будинку № 109 по вул. Радянській в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області. Позивач, як спадкоємець за законом, після смерті чоловіка, в строк встановлений законом для прийняття спадщини, звернулася до Енергодарської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім позивача, спадкоємцями за законом є доньки позивача та її померлого чоловіка [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які у встановлений законом строк відмовилися від прийняття спадщини. Державним нотаріусом Енергодарської міської державної нотаріальної контори Запорізької області позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на майновий пай члена КСП СВК «ім. Гагаріна». Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, нотаріусом було відмовлено, з причини відсутності правовстановлюючих документів. Підтверджуючи право власності померлого чоловіка на житловий будинок, позивач зазначила, що її померлий чоловік був головою домогосподарства по вул. Радянській, будинок № 109 в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області, забудова житлового будинку відбувалася на земельній ділянці, виділеній [PERSON] сільською радою Великобілозерського району Запорізької області. Дані обставини підтверджуються відповідними довідками, виданими [PERSON] сільською радою Великобілозерського району Запорізької області. Також право власності спадкодавця на даний житловий будинок підтверджується технічним паспортом на житловий будинок. Позивач стверджує, що до теперішнього часу вона доглядає вказаний будинок, користується та володіє цим майном, проте відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та оформити права власності на зазначений житловий будинок. Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши в процесі розгляду справи позовні вимоги, позивач просить суд визнати за нею [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого 24.12.1998 року [PERSON], право власності на житловий будинок № 109 по вулиці Радянській в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточненні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі, при цьому не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.70, 133). Відповідачи [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи в судове засідання також не зявилися, надавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення (а.с. 99, 100). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про що свідчить оголошення у засобах масової інформації - газеті «Запорізька Правда», причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України (а.с.191). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Великобілозерського району Запорізької області в судове засідання не зявився, будучи своєчасно належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при цьому зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи - відділ з питань державної реєстрації Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області, в судове засідання не зявився, надавши до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження, посилаючись на матеріали цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до свідоцтва про смерть серії I-ЖС № 102921, виданого 25.12.1998 року [PERSON] сільською радою Великобілозерського району Запорізької області, [PERSON] помер 24.12.1998 року в віці 56 років, актовий запис № 24 (а.с.9). Як вбачається із змісту свідоцтва про шлюб серії I-ЖС № 030600, виданого 02.04.2007 року Великобілозерською сільською радою Великобілозерського району Запорізької області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 11.03.1962 року, актовий запис № 21. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.42). На підставі матеріалів спадкової справи № 37/2000, після померлого 24.12.1998 року [PERSON], судом зясовано, що до складу спадщини входять: майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства СВК «ім. Гагаріна», що знаходиться в с. Велика Білозерка Запорізької області по вул. Радянській, 10 в розмірі 13103,00 грн.; право на земельну частку (пай), розміром 9,51 га, що знаходиться на землях [PERSON] сільської ради Великобілозерського району Запорізької області; іменні акції в кількості 2000 штук ВАТ «Харчовик», номінальною вартістю 25 коп. загальною номінальною вартістю 500 грн.; житловий будинок № 109 по вул. Радянській в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області. Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину за законом, після померлого 24.12.1998 року [PERSON] Дана обставина підтверджується заявою позивача про прийняття спадщини, яка 10.03.2000 року надійшла до Великобілозерської державної нотаріальної контори Запорізької області та довідковим листом Великобілозерської державної нотаріальної контори Запорізької області по спадковій справі № 37/2000, із змісту якого вбачається, що позивач прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК України. Дані документи містяться в матеріалах спадкової справи № 37/2000 після померлого 24.12.1998 року [PERSON] Як вбачається із довідки [PERSON] сільської ради Великобілозерського району Запорізької області № 234 від 06.03.2000 року, яка міститься в спадковій справі № 37/2000 року, померлий 24.12.1998 року [PERSON] був зареєстрований та проживав в [INFO]. Разом з ним, на день його смерті, в даному будинку була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON], [INFO]. Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, крім того правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців на набрання чинності цим Кодексом. Отже, до зазначених правовідносин повинні бути застосовані положення Цивільного кодексу Українскої РСР від 18.07.1963 року (далі ЦК 1963 року). Відповідно до положень ст. 524 ЦК 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 548 ЦК 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Норма ст. 549 ЦК 1963 року передбачає, що спадкоємець, визнається таким, що прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В матеріалах спадкової справи № 37/2000, після померлого 24.12.1998 року [PERSON], знаходяться заяви відповідачів по справі від 10.03.2000 року, від 06.03.2000 року та від 07.03.2000 року, згідно яких останні відмовляються від прийняття спадщини після померлого 24.12.1998 року [PERSON] За правилами ст. 553 ЦК 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Отже, на підставі викладеного, судом зясовано, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після померлого 24.12.1998 року [PERSON] Оглядом матеріалів спадкової справи № 37/2000, після померлого 24.12.1998 року [PERSON] судом також встановлено наступне. 07.06.2006 року державним нотаріусом Енергодарської державної нотаріальної контори Запорізької області було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства СВК «ім. Гагаріна», що знаходиться в с. Велика Білозерка Запорізької області по вул. Радянській, 10 в розмірі 13103,00 грн. або 0,242 відсотків, який належав спадкодавцю на підставі сертифікату серії ВБТ № 0456, виданого [PERSON] сільською радою Великобілозерського району Запорізької області 25.12.2002 року. 10.03.2000 року державним нотаріусом Великобілозерської державної нотаріальної контори Запорізької області позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом щодо права на земельну частку (пай), розміром 9,51 га, що знаходиться на землях [PERSON] сільської Ради Великобілозерського району Запорізької області, які належали спадкодавцю на підставі сертифікату серії ЗП № 011997, виданого КСП «ім. Гагаріна». 20.07.2001 року виконуючим обовязки державного нотаріуса Великобілозерської державної нотаріальної контори Запорізької області позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на іменні акції в кількості 2000 штук ВАТ «Харчовик», номінальною вартістю 25 коп., загальною номінальною вартістю 500 грн., які належали спадкодавцю на підставі виписки № 29 з реєстру власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку від 09.07.2001 року. За змістом Постанови державного нотаріуса Енергодарської міської державної нотаріальної контори від 22.10.2011 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок, який належав померлому 24.12.1998 року [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.20). Згідно п.4.15. розділу 2 глави 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За змістом правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Положення п.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав» передбачають, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, зокрема за умовами, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до технічного паспорту на жилий будинок № 109 по вул. Радянській в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області, який було складено 24.02.2011 року ОП «Запорізьким бюро технічної інвентаризації», користувачем будинку вказаний [PERSON] (а.с.14-18). Також з огляду погосподарської книги, наданої [PERSON] сільською радою Великобілозерського району Запорізької області, судом зясовано, що головою домогосподарства будинку № 109 по вулиці Рядянській в селі Велика Білозерка, з 1967 року по день смерті, був померлий 24.12.1998 року [PERSON], [INFO]. Вказаний будинок був побудований головою домогосподарства в 1967 році. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Крім того, необхідно зауважити, що положення п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року № 45/5, передбачали підтвердження приналежності будинку, який знаходився в сільському населеному пункті, довідками виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі на підставі записів у по господарських книгах. Отже записи у по господарських книгах визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Згідно правових позицій, викладених в п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, в тому числі технічним паспортом на будівлю та документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову. До того ж, зяcовуючи правовий статус земельної ділянки на якій розташований спірний житловий будинок, судом було встановлено, що земельна ділянка площею 0,65 га, яка розташовані за адресою: вул. Радянська, буд. № 109 в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізькою області знаходилася в постійному користуванні [PERSON], який помер 24.12.1998 року. Дана обставина підтверджується довідкою № 311, виданою 03.05.2011 року [PERSON] сільською радою Великобілозерського району Запорізької області. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що померлий 24.12.1998 року [PERSON] під час життя набув право власності на житловий будинок № 109 по вул. Радянській в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області. Таким чином, досліджені судом докази по справі свідчать про те, що померлий 24.12.1998 року спадкодавець [PERSON] під час життя набув право власності на спірний житловий будинок у встановленому законодавством України порядку, позивач є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину, відповідачі по справі відмовилися від прийняття спадщини, будь-які спадкоємці, які мають право на обовязкову частину у спадщині судом не встановлені, а отже відсутні), до складу спадкового майна входить житловий будинок, який не є обєктом права спільної сумісної власності, позивач прийняла спадщину в порядку встановленому законом, проте відсутність правовстановлюючого документа щодо належності цього майна спадкодавцеві, позбавляє позивача можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому необхідно визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого 24.12.1998 року [PERSON] право власності на житловий будинок № 109 по вул. Радянській в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved