Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, про встановлення місця проживання дітей. У позові [PERSON] зазначила, що з 22.09.2000 року по 04.02.2014 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу сторони проживали за адресою: [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу відповідач вигнав її з місця постійного проживання, проте за вищезазначеною адресою залишились проживати їх діти. Відповідач самостійно прийняв рішення про визначення місця проживання дітей разом з ним і з тих пір перешкоджає їй у спілкуванні з дітьми. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд визначити місце проживання малолітніх доньок разом з нею за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що позивачка не має належних побутових умов де б могли проживати діти, оскільки адреса за якою позивач просить визначити місце проживання дітей разом з нею їй не належить, а перебуває у спорі між третіми особами. Також просили зважити на те, що малолітні діти висловили бажання проживати разом з батьком. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району в судовому засіданні просив вирішити спір в інтересах малолітніх дітей та врахувати висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про визначення місця проживання дітей. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без участі представника, рішення прийняти в інтересах дітей, надавши висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дітей разом з батьком. Заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2000 року. Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб між батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2014 року (а.с. 88). Батьки неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON], відповідно до довідки МКП «Основаніє» від 06.05.2014 року № 2327 зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с. 31). Родина [PERSON] під час подружнього життя проживала за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою ОСББ «Автоднєпр» від 14.05.2014 року № 34 за адресою: [ADDRESS], [PERSON] проживає разом з дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без реєстрації з 09.08.2005 року (а.с. 89). Крім цього, в судовому засіданні встановлено та не оспорювалось, що після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON], проживають окремо. Зокрема, [PERSON] переїхала жити до своїх батьків за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS], де і проживає на даний час, а [PERSON] та діти залишились проживати разом за адресою: [ADDRESS]. Предметом спору обох батьків є визначення місця проживання дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 2 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно з висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 12.06.2014 року, який наданий суду, вважається за доцільним визначити проживання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] (а.с. 70-72). Як вбачається з зазначеного висновку, 11.06.2014 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, в присутності соціального педагога та психолога була заслухана думка малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які виявили бажання проживати зі своїм батьком [PERSON]. Відповідно ст. 171 та ч. 6 ст. 19 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Наданий суду висновок органом опіки та піклування є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дітей, які також виявили бажання проживати разом з батьком. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що вони врегульовані положеннями ст. 161 СК України, згідно якої місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою її батьків, а у випадку недосягнення такої згоди може бути визначене у судовому порядку. Вирішуючи таке питання, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з встановленого ст.ст. 7, 141 СК України, принципу рівності прав батьків щодо дитини, при вирішенні цього питання жоден з них не має заздалегідь визначених переваг. Як випливає з фактичних обставин справи, діти проживають разом з батьком [PERSON], який створив належні умови для їх життя, виховання та розвитку, що встановлено органом опіки та піклування у акті обстеження житлово-побутових умов проживання, займається вихованням дітей, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, обставин, що згідно закону зумовлюють неможливість залишення дітей з ним, не вбачається. Також в судовому засіданні встановлено, що мати малолітніх дітей - позивач у справі, також відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, має позитивні характеристики за місцем роботи, працює, однак на теперішній час забезпечити належні побутові умови для проживання малолітніх дітей не може. Зокрема, адреса за якою позивач просить визначити місце проживання малолітніх дітей разом з нею, а саме: [ADDRESS], перебуває у спорі між третіми особами, на теперішній час ані позивач, ані її батьки не можуть проживати за вказаною адресою. Крім того, з пояснень позивачки у судовому засіданні встановлено, що за адресою її реєстрації та проживання на теперішній час у двокімнатній квартирі [ADDRESS], проживають окрім неї її батьки та сестра з малолітньою дитиною, отже забезпечити належні побутові умови для проживання малолітніх дітей за вказаною адресою позивач не може. З пояснень обох сторін та з матеріалів справи вбачається, що після розлучення подружжя ними було вирішеною, що діти проживатимуть та виховуватимуться з батьком. Цей факт не заперечувався сторонами в суді. Підстав, які були б достатніми для зміни визначеного місця проживання дітей, позивачем не надано. З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги позицію органу опіки та піклування, який вважає за доцільне визначити місце проживання дітей з батьком, виходячи з інтересів дітей, які висловили своє бажання проживати разом з батьком, їх прихильності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed