Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їх спільної з відповідачем неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] . Мотивує вимоги позову тим, що 01.11.2013 року рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області , шлюб зареєстрований 25.10.2008 року між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу з відповідачем вони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син проживає з нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, має заборгованість по сплаті аліментів станом на лютий 2021 року в сумі 219916,00 грн. Окрім того, він не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, не дбає про її фізичний та духовний розвиток. Вважає, що таким чином відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, та просить позбавити його батьківських прав відносно сина в судовому порядку. Ухвалою Краматорського міського суду від 09.02.2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 18.05.2021 року підготовче засідання закрито, призначено справу до розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю, позовні вимоги просила задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечувала. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача, просила їх задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи органу опіки та піклування Краматорської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов вважає обгрунтованим. Представник третьої особи органу опіки та піклування Маріупольської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов вважає обгрунтованим та просив долучити до матеріалі справи висновок органу опіки та піклування Маріуполшьської міської ради від 05.05.2021 року за № 01.1-01-23-110 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Суд, вислухав пояснення позивача, представника позивача, дослідив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ним був розірваний на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.11.2013 року (справа № 263/8356/13). Згідно довідки розрахунку заборгованості Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Міністерства юстиції України від 23.01.2021 року, заборгованість по аліментам у [PERSON] на користь [PERSON] згідно виконавчого листа № 2/263/4146/2013 від 01.11.2013 року, станом на лютий 2021 року складає 219916,00 грн. Позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, участі у вихованні дитини не бере, не спілкується з сином, не турбується про його фізичний та духовний розвиток. Так, з характеристики, яка надана [PERSON] вихователем та завідуючою ДНЗ № 136, хлопчик перебував у логопедичної групі № 11 ДНЗ № 136 з 01.11.2014 року по 26.08.2015 року, за час перебування батька [PERSON] жодного разу не бачили у дитячому садку. З характеристики, яка надана класним керівником 2-б класу Маріупольської спеціальної школи-інтернат І-Ш ступенів № 21 Донецької обласної ради [PERSON] навчався з 01.09.2015 року по 30.05.2017 року ( з 1 по 2 клас). За час відвідування школи навчанням та вихованням хлопчика займається мати. Батько жодного разу не цікавився успіхами сина, у школі не з`являвся, батьківські збори не відвідував. Згідно характеристики, яка надана класним керівником 6-а класу КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-Ш ступенів № 16 ММР Донецької області», за час відвідування [PERSON] школи вихованням його займається лише мати. Батько жодного разу не з`являвся до школи та не цікавився успіхами сина, не відвідував жодних батьківських зборів. Із характеристики, яка надана класним керівником КЗ «Маріупольська музична школа № 5 ММР», за час навчання [PERSON] у музичній школі № 5 з 1 вересня 2018 року батько в школі не з`являвся, жодного разу не цікавився успіхами сина. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Маріупольської міської Ради № 01.1-01-23-110 від 05.05.2021 року, орган опіки та піклування дійшов висновку, що батько дитини свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров`ям, таким чином за доцільне позбавити його батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З огляду на викладене, взявши до уваги надані докази, суд вважає встановленим, що відповідач самоусунувся від виконання свої батьківських обов`язків відносно свого сина. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається, що відповідач, будучи батьком малолітнього [PERSON] , свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина. Ухилення його від виконання батьківських обов`язків полягає у свідомому самоусуненні відповідача від виховання дитини, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умови для розвитку її природних здібностей та готування її до самостійного життя та праці, що в свою чергу вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. В порядку ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved