Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила наступне. 29 липня 2006 року позивач - [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем - [PERSON], який був зареєстрований виконкомом Галоцької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області під актовим записом № 5. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося. Останнім часом між ними постійно виникали суперечки, виявилося, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, втратили один до одного почуття поваги та любові і це стало причиною частих сварок, непорозумінь, внаслідок чого їх подальше життя і збереження шлюбу стало неможливим. Вони люди різних характерів та мають діаметрально протилежні погляди на життя та сім'ю. Тому їх спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Спору про поділ майна, що є спільною власністю немає. Відповідач офіційно працює трактористом в ПСТ «Ластівка» та отримує заробітну плату, яку повністю витрачає на свої потреби та згідно ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Аліменти він нікому не платить. Позивач - [PERSON] в судове засідання не прибула, проте подала до суду заяву в якій позов підтримала повністю та просить розірвати шлюб. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, проте подав до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просить розірвати шлюб. Як зазначено у ч. 2 ст. 197 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 29 липня 2006 року між позивачкою - [PERSON] та відповідачем - [PERSON], було укладено шлюб, який був зареєстрований Галоцькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області під актовим записом № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 29.07.2006 року. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], (актовий запис № 01, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Галоцької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області України, виданого 28 січня 2010 року), який проживає разом з позивачкою. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). За положеннями ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Прожиткові мінімуми для різних категорій населення на 2015 рік в Україні встановлюються Законом «Про Державний бюджет на 2015 рік» за поданням Міністерства фінансів. Згідно з вказаним законодавчим актом прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2015 року становить 1032 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Як зазначено у ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивач просила залишити сина проживати із нею, а Відповідач заперечень на позов не подав, суд вважає, що місцем проживання [PERSON], [INFO] слід визначити місце проживання його матері - [PERSON]. Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved