Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] і просить визнати останнього таким, що втратив право на житло і користування житловим будинком, що в [ADDRESS]. Позивач, в обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником вищевказаного житлового будинку. Відповідач [PERSON] - колишній чоловік її дочки [PERSON] не проживає за вказаною адресою з липня 2013 року, добровільно пішов з дому, до теперішнього часу не намагався вселитися в спірне домоволодіння, не приходив, не користувався ним, в органи внутрішніх справ та в суд з приводу вселення не звертався, будь - якої домовленості між ними щодо порядку користування будинком не було і залишаючись зареєстрованим у спірному домоволодінні , перешкоджає їй у здійсненні її законних прав. На підставі наведеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком у зв'язку з не проживанням в ньому більше року без поважних причин. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить оголошення про виклик до суду розміщене в № 71 (2905) від 30 серпня - 03 вересня 2014 року в газеті «Свобода» Тернопільської обласної ради та Тернопільської районної державної адміністрації, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши думку представника позивача, щодо ухвалення заочного рішення, вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON], жителька [ADDRESS] дійсно голова домогосподарства, що знаходиться в [ADDRESS], що стверджується договором дарування, зареєстрованого в реєстрі за №2586 від 09 грудня 1986 року. Згідно довідки №1503 виданої Копичинецькою міською радою Гусятинського району 01 вересня 2014 року, [PERSON] проживає у . [ADDRESS], вулицю перейменовано у 1991 році із вулиці Горького. У вказаному житловому будинку відповідач зареєстрований, як член сім'ї позивача, що підтверджується довідкою №960 виданою Копичинецькою міською радою Гусятинського району 02.06.2014 року. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29 травня 2014 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Будучи зареєстрованим у спірному житловому будинку відповідач [PERSON] не проживає у ньому з липня 2013 року по даний час, що підтверджується актами обстеження комісії у складі уповноважених осіб Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області від 17 липня 2014 року та 01 вересня 2014 року про підтвердження відсутності проживання [PERSON] в житловому будинку, що в [ADDRESS]. В силу вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що відповідач [PERSON] з липня 2013 року не проживає в спірному житловому будинку, добровільно пішов з дому, до теперішнього часу не намагався вселитися в спірне домоволодіння, не приходив, не користувався ним. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом останній не звертався. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач без поважних причин не проживає в спірному житловому будинку понад встановлений законом річний строк, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком, що в [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі суду представлено не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved