Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 07.06.2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 350, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. На даний момент спільне господарство сторони не ведуть, з 2014 року шлюбні відносини припинені, сторони мешкають окремо. Відновлення сімейних стосунків і збереження шлюбу, на думку позивача, неможливе. Крім того, позивач зазначає, що з 2017 року вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , з яким мешкає однією сім`єю, веде спільне господарство. Перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, позивач чекає на народження дитини, батьком якої є [PERSON] , який визнає батьківство щодо ненародженої дитини. Спору щодо поділу майна, що є спільною власністю подружжя, місця проживання малолітньої доньки, сторони не мають. Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, свої інтереси довірила представляти адвокату Паталах Є.О., яка надала письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, але надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вказав, що дійсно з 2014 року між ним та позивачем були припинені фактичні шлюбні відносини, [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, [PERSON] , який є батьком її майбутньої дитини. Третя особа [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, на адресу суду надійшли його письмові пояснення щодо позову, з яких вбачається, що з позовними вимогами та доводами позивача останній погоджується у повному обсязі та підтверджує той факт, що з 2017 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , на даний час вони чекають на народження їхньої спільної дитини, батьком якої він визнає себе. У майбутньому вони планують з позивачем укласти шлюб. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи, що всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів, яких достатньо для ухвалення рішення. Згідно з ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У підготовчому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління (а.с. 15). Під час перебування у шлюбі, у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 16) На момент подачі позовної заяви сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Спору щодо визначення місця проживання малолітньої доньки, народженої під час шлюбу, поділу майна, що є спільною власністю подружжя, на теперішній час не має. Відповідач в своїй заяві повністю підтримав вимоги позивача щодо розірвання шлюбу. Позивач та відповідач в своїх заявах висловили категоричну незгоду на примирення. Згідно з ч. 3 ст. 110 СК України, чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2017 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , з яким вони проживають однією сім`єю, ведуть спільне господарство. [PERSON] знаходиться на 7-8 тижні вагітності, що підтверджується відповідною довідкою Жіночої консультації «Берегиня» від 04.05.2019 року (а.с. 12). Батьком ненародженої дитини є [PERSON] , про що сторони не заперечують та підтверджують дану обставину у своїх заявах та письмових поясненнях. Позивач та третя особа бажають зареєструвати свої шлюбні відносини відповідно до законодавства України. Однак те, що між позивачем та відповідачем укладений шлюб, створює перешкоду для позивача та третьої особи для укладення між ними шлюбу, що істотно порушує їх права. Згідно зі ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. З урахуванням зазначеного, суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, яких за твердженням позивача не має. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved