Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що 06.08.1995 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між ними не склалося, однією сім`єю з [PERSON] не проживають. Знаючи, що діти потребують постійної батьківської уваги і допомоги відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Жодної фінансової допомоги на утримання дітей він не надає, хоча має можливість забезпечувати їх усім необхідним, тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. На даний час їхня старша донька [PERSON] є повнолітньою та навчається на 5 курсі Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, денної форми навчання. Оскільки їхня донька навчається на денній формі навчання вона не має змоги влаштуватись на роботу щоб самостійно отримувати заробіток. Просить стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу щомісяця до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до 23 років. Ухвалою судді від 06 вересня 2019 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Станом на день розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом достовірно встановлено про те, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Теплицьким райвідділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком [PERSON] , матір`ю - позивач по справі [PERSON] , актовий запис № 53. ( а.с. 8). Згідно довідки № 17 Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, виданої 13 лютого 2019 року, [PERSON] (бюджетна форма навчання) є студенткою 5 курсу 3 групи денного фінансово-правового факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Термін навчання з 01.09.2018 року до [INFO] року. ( а.с.10). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Вказаний правовий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, оскільки відповідач є працездатною особою, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку доньці, оскільки остання продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливості надавати таку допомогу, відповідачем не доведено, тому виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача та на утримання доньки слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця. При цьому суд вважає, що вказаний розмір є достатнім для потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує кошти на харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved