overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 14.02.2009 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому народилися діти: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Подружні відносини з відповідачем не склалися у зв'язку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, веде непристойний спосіб життя, постійно вчиняє сварки, свідками яких стають діти, що мало тяжкі наслідки для їх психіки. У зв'язку з чим 17.02.2016 року вона припинила з відповідачем шлюбні стосунки та перестала вести з ним спільне господарство. Вважаючи примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливими та такими, що суперечать її інтересам та інтересам їх дітей, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги. Наполягаючи на розірванні шлюбу, пояснила, що у наданий судом чотирьохмісячний строк примирення з відповідачем не відбулось, вона не вбачає з ним своє спільне майбутнє. Відповідач також не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення слухання справи суду не надав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 14 лютого 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 40, у якому народилися діти: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які за домовленістю сторін залишаються проживати разом з позивачем. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з 17.02.2016 року. Зазначені факти встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дітей, пояснень сторін (а.с.8, 9, 10). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, у наданий судом строк для примирення за клопотанням відповідача сторони не поновили свої сімейні стосунки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає примирення та збереження сім'ї неможливим, місце проживання дітей між сторонами узгоджено, спір про майно відсутній. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження їх сім'ї не відповідає їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання не відновляти дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 14.11.2003 вона зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому народилися діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Під час спільного проживання між нею та відповідачем постійно виникали конфлікти на грунті непорозумінь щодо фінансових питань сімейного бюджету, щодо обов'язків чоловіка ті жінки в сім'ї, щодо утримання та виховання дітей, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечить її інтересам. У зв'язку з чим вона з березня 2017 року припинила з відповідачем шлюбні стосунки, вимушена була піти від нього, з того часу вони мешкають окремо. Вважаючи збереження сім'ї та примирення неможливим, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до підготовчого засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач [PERSON] вказала, що вона наполягає на позові, а відповідач [PERSON] вказав про визнання ним позовних вимог. З огляду на ч.3 ст.200 ЦПК України, беручи до уваги визнання позову позивачем, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14 листопада 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 345. У даному шлюбі сторони мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з березня 2017 року. Вказані обставини встановлені на підставі заяв сторін, свідоцтв про їх шлюб, про народження дітей, довідки виконкому Мирноградської міської ради від 05.11.2018. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Формуючи свою правову позицію з приводу позовних вимог, суд керується принципом добровільності шлюбу, викладеним у ст.24 СК України, відповідно до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався понад рік тому, примирення та збереження сім'ї сторони вважають неможливим, місце проживання дітей узгоджено, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 14 грудня 2012 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, у якому 22 червня 2013 року народилася донька Евеліна, яка проживає разом з нею. З вересня 2013 року щлюбні стосунки між нею та відповідачем припинено, від того часу вони проживають окремо та не ведуть сумісного господарства. Сімейні стосунки не склалися внаслідок того, що у них не співпадають цінності сімейного життя і різні погляди стосовно виховання їхньої дитини, вони перестали проявляти турботу один до одного, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить як її інтересам, так і інтересам відповідача. Тому позивач просить суд шлюб з відповідачем розірвати, залишивши після розірвання шлюбу її прізвище без змін. Сторони у судове засідання не зявилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність, про те, що вона наполягає на позові. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 14 грудня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 316, у якому народилася донька Евеліна, [INFO], яка мешкає разом з позивачем. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з вересня 2013 року. Зазначені факти встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, письмових заяв позивача (а.с. 5-6). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб сторін розпався два роки тому, примирення та збереження сімї позивач вважає неможливим, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечує проти цього суду не надав, спір про майно відсутній, місце проживання дитини між сторонами узгоджено. Тому подальше сумісне життя сторін і збереження сімї не відповідало б їх інтересам, і шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Позивач не висловила бажання відновляти дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 15 вересня 2012 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, у якому народилися сини: Вячеслав, [INFO], та Богдан, [INFO], які на теперішній час мешкають разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини того, що відповідач фактично з нею та дітьми не мешкав, не брав участі у вихованні дітей та матеріальному забезпеченню сімї, спричиняв насильство в сімї по відношенню до неї, свідком яких були їх діти. До березня 2015 року вони знімали квартиру, а з березня 2015 року шлюбні відносини з відповідачем були фактично припинені, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, не піклуються один про одного, окремо харчуються та не здійснюють придбання майна для спільного користування. З цих обставин позивач вважає, що їх сімя розпалась остаточно, примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе та таке, що суперечить її інтересам та інтересам їх дітей, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до судового засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач [PERSON] письмово повідомила суд про розгляд справи у їх відсутність, наполягаючи на позові. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 15 вересня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 228, у якому 06 січня 2013 року народилися сини: Максим та Богдан, які мешкають разом з позивачем. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з березня 2015 року. Зазначені факти встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дітей, довідки про склад сімї приватного підприємства «ПЖФ Гарант-Сервіс» від 06.08.2015 року, заяви позивача (а.с.7, 8, 9, 10). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався півроку тому, примирення та збереження сімї позивач вважає неможливим, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти цього не надав, спір про майно відсутній, місце проживання дітей між сторонами узгоджено, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сімї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 15 жовтня 2011 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому народився син [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею. Одруження з відповідачем виявилось невдалим у звязку з постійними суперечками та сварками, проявою до неї з боку відповідача неповаги, незацікавленістю відповідачем інтересами сімї, що призвело до припинення сумісного проживання, яке фактично відбулося у серпні 2014 року. З того часу спільне господарство між ними не ведеться. Вважаючи примирення та збереження сімї неможливими, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до судового засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач [PERSON] письмово повідомили суд про розгляд справи у її відсутність та про те, що вона наполягає на позові. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 15 жовтня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 279, у якому народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з серпня 2014 року. Зазначені факти встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 14.11.2014 року № [NUMBER], письмових заяв позивача (а.с.6, 7, 9). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався більше двох років тому, примирення та збереження сімї позивач вважає неможливими, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти розірвання шлюбу не надав, спір про майно відсутній, місце проживання дитини узгоджено, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сімї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Позивач висловила бажання не відновляти дошлюбне прізвище, вказавши це у своїй письмовій заяві. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 16 липня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Спільних дітей у них немає. У жовтні 2014 року вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство через постійні сварки на грунті різних поглядів на сімейне життя, взаємного непорозуміння. Спір майнового характеру між ними відсутній. Вважаючи примирення та збереження сімї неможливими, позивач просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Сторони до судового засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] письмово сповістила суд про розгляд справи у її відсутність та про те, що вона наполягає на позовних вимогах. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 143. Шлюбно-сімейні відносини сторони припинили з жовтня 2014 року, сумісних дітей не мають. Дані обставини встановлені на підставі свідоцтва про шлюб, письмових заяв позивача (а.с.6). Згідно з ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб сторін розпався понад рік тому, примирення та збереження сімї сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти цього не надав, спільних дітей сторони не мають, спір про майно відсутній. Тому подальше сумісне життя сторін і збереження сімї не відповідало б їх інтересам і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 16 серпня 2008 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб. Проте спільне життя з відповідачем не склалося, він покинув її, через що шлюбно-сімейні відносини між ними були припинені з вересня 2012 року, спільне господарство ними не ведеться. Вважаючи подальше спільне проживання та збереження сімї з відповідачем неможливими, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до судового засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач [PERSON] письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність, про те, що вона наполягає на позові і не заперечує проти розгляду заочно у разі неявки відповідача до суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 16 серпня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 210. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з вересня 2012 року. Зазначені факти встановлено на підставі свідоцтва про шлюб, письмових пояснень позивача (а.с.2). Дітей у даному шлюбі судом не встановлено. Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався більше трьох років тому, примирення та збереження сімї позивач вважає неможливим, наполягає на розірванні шлюбу, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сімї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 17 вересня 1988 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, у якому 23 квітня 2001 року народилася донька Анна, яка проживає разом з нею та на утримання якої відповідач надає матеріальну допомогу добровільно. З грудня 2013 року сімейні стосунки між нею та відповідачем припинено, від того часу вони проживають окремо та не ведуть сумісного господарства, між собою не спілкуються. Сімейне життя розпалося внаслідок несумісності характерів та різних поглядів на сімейне життя. Оскільки збереження сімї неможливо позивач просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Сторони до судового засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач вказала, що вона наполягає на позові, а відповідач що він визнає позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 17 вересня 1988 року сторони зареєстрували шлюб у Димитровському виконавчому комітету Донецької області, актовий запис № 354, у якому народилася донька Анна, [INFO], яка проживає разом з позивачем. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з грудня 2013 року. Зазначені факти встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, письмових заяв сторін (а.с.8-9). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб сторін розпався біля двох років тому, примирення та збереження сімї сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, спір про майно відсутній, місце проживання дитини між сторонами узгоджено. Тому подальше сумісне життя сторін і збереження сімї не відповідало б їх інтересам і шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Позивач не висловила бажання відновляти дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 17 грудня 2010 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, у якому [INFO] року народився син [PERSON]. На протязі 2014 року сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко є їхня дитина. Відповідач не хоче розуміти сутності проблем, яки виникають у їхнього сина та у неї, він не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Спільного господарства вони не ведуть, сумісне проживання припинено. З цих обставин позивач вважає, що їх шлюб розпався, відновлення сім'ї та примирення з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам та інтересам дитини, тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач [PERSON] письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність, вказавши, що з моменту припинення шлюбно-сімейних відносин у квітні 2014 року примирення з відповідачем не відбулося, на позові наполягає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 17 грудня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 376, у якому [INFO] року народився син [PERSON], який здоров, мешкає разом з позивачем. Зазначені факти встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, довідки комунального закладу «Димитровський центр первинної медико-санітарної допомоги», письмових пояснень позивача (а.с.5, 11, 12). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався, примирення між сторонами не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, спір про майно відсутній, місце проживання дитини між сторонами узгоджено, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач висловила бажання не відновляти дошлюбне прізвище, вказавши це у позові. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved