Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , який 06 грудня 2013 року виконавчим комітетом Євсузької сільської ради Біловодського району Луганської області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 05. В обґрунтування доводів зазначила, що між ними на ґрунті різних поглядів на шлюб, та сім`ю фактично припинені шлюбні та сімейні відносини. Спільне господарство не ведеться, спільний сімейний бюджет відсутній. Сімейне життя з відповідачем не склалося, на даний час вони мешкають окремо та не мають наміру миритися, оскільки це суперечить їхнім інтересам. Втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Крім того в серпні 2016 року за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, вироком Біловодського районного суду Луганської області [PERSON] засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на час подання заяви про розірвання шлюбу відбуває покарання в місцях позбавлення волі в м. Суми. В судовому засіданні позивач [PERSON] не була присутньою, просила суд розглядати справу без її участі. Заінтересована особа [PERSON] або його представник в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений в встановленому порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає, що однією з основних ознак шлюбу є його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ст. 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 06 грудня 2013 року між позивачем та заінтересованою особою [PERSON] виконавчим комітетом Євсузької сільської ради Біловодського району Луганської області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 05. Згідно позову сторони припинили шлюбні відносини, на даний час втрачені усі фізичні та духовні зв`язки. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Судом встановлено, що вироком Біловодського районного суду Луганської області від 11 серпня 2016 року, який набрав законної сили, [PERSON] засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на час подання заяви про розірвання шлюбу відбуває покарання в державній установі «Сумська виправна колонія № 116» в м. Суми. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. З врахуванням викладеного та

Outcome: approved