Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 30.07.2011 (актовий запис № 838). Від шлюбу мають 2х дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, оскільки мають різні погляди на життя та обов»язки. Часто виникали сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали чужими людьми. Подружні відносини припинилися з 24 грудня 2015р., спільне годарство не ведеться. На примирення не згідна, просить розірвати шлюб та залишити дошлюбне прізвище [PERSON]. Також просить судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 23.02.2016р. сторонам надано строк на примирення на 1,6 місяців, тобто до 07.04.2016р. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду надано заяву про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягає, просить укладений шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 30 липня 2011 року, згідно даних свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER]), - між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 838. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]) та дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]). Спору про поділ спільного майна між сторонами немає, спільне господарство вони не ведуть. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують з 24.12.2015р., вони не пов'язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, враховуючи, що у термін на примирення, який було надано судом, вони не примирились . Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Крім того, слід залишити позивачеві після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище [PERSON], що не порушує будь-чиї права та інтереси.. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved