Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона 22 серпня 2002 року уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Дарахівською сільською радою Теребовлянського районного відділу РАЦС у Тернопільській області, актовий запис № 12. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні відносини між ними припинені, хоча вони продовжують проживати за однією адресою, фактично сумісне господарство не ведуть. На даний час Соснівським районним судом м. Черкаси розглядається справа про розірвання їхнього шлюбу. Під час шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Свідоцтво про народження дитини [PERSON] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси від 31.03.2004 року серія [NUMBER] . Свідоцтво про народження дитини [PERSON] видане в республіці Греція. В зв`язку з тим, що на момент народження дитини вони не перебували в зареєстрованому шлюбі в 2003 році батьківство по відношенню до дитини [PERSON] було визнано [PERSON] і до актового запису про народження було внесено відповідні зміни. На даний час [PERSON] продовжує навчання в Національний університет «Одеська юридична академія» на денній формі навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання неповнолітнього сина [PERSON] та утримання доньки [PERSON] на період навчання. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття, та на період продовження навчання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду. В судове засідання позивач не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в позові просив відмовити пояснивши, що на теперішній час їх неповнолітній син проживає з ним та перебуває на повному його забезпеченні. Позивачка ще в жовтні 2019 року виїхала за межі України. Також він надає матеріальну допомогу їхній повнолітній дочці, яка навчається в Одеській юридичній академії. Під час перерв у навчанні дочка проживає з ним та перебуває на його утриманні. Заслухавши думку відповідача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до наступних висновків. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що 22 серпня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований в с. Дарахів, Теребовлянського району, Тернопільської області, актовий запис № 12. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Свідоцтво про народження дитини [PERSON] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси від 31.03.2004 року серія [NUMBER] . Свідоцтво про народження дитини [PERSON] видане в республіці Греція. В зв`язку з тим, що на момент народження дитини сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, в 2003 році батьківство по відношенню до дитини [PERSON] було визнано [PERSON] і до актового запису про народження було внесено відповідні зміни. В позовній заяві позивач зазначає, що на даний час Соснівським районним судом м. Черкаси розглядається справа про розірвання шлюбі муж нею, [PERSON] та [PERSON] , однак будь яких доказів, які б підтверджували вказаний факт позивачем суду не надано. Позивачем в позовній заяві зазначено, що відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання неповнолітнього сина [PERSON] та повнолітньої доньки [PERSON] . Відповідно до ст.ст.\~180,\~181 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~статті 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків , своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом\~ст. 199 СК України\~обов`язок утримувати повнолітню дочку (сина), які продовжують навчання, покладено на обох батьків. В судовому засіданні відповідач заперечував проти стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , посилаючись на той факт, що син проживає разом з ним та знаходиться на його повному утриманні. Також відповідач заперечував щодо стягнення аліментів на повнолітню доньку [PERSON] , оскільки ним надається матеріальна допомога повнолітній дочці. В цей час позивач [PERSON] з жовтня 2019 року перебуває за межами України. З акту опитування сусідів від 10 січня 2020 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та разом з ним проживають: донька [PERSON] , син [PERSON] . Його дружина [PERSON] не проживає з 23.10.2019 року по даний час. Відповідачем суду надані квитанції, які свідчать про надання матеріальної допомоги повнолітній дочці [PERSON] . Допитана в судовому засіданні, в якості свідка [PERSON] , суду пояснила, що вона та її неповнолітній брат повністю знаходяться на утриманні свого батька [PERSON] . В період навчання батько надає їй матеріальну допомогу. Їх мати [PERSON] з жовтня 2019 року перебуває за межами України. [PERSON] , допитаний в судовому засіданні в якості свідка, в присутності батька, суду пояснив, що він та його сестра знаходяться на повному утриманні у свого батька [PERSON] . Батько турбується про них, надає матеріальну допомогу. Мати [PERSON] в жовтні 2019 року поїхала за межі України та перебуває там по теперішній час. До матеріалів позовної заяви позивачем додано копію довідки факультету міжнародно-правових відносин Національного університету «Одеська юридична академія», яка видана Великанич Ульяні у тому, що вона є студенткою 1 курсу факультету міжнародно-правових відносин Національного університету «Одеська юридична академія», ОС «Бакалавр», денної форми навчання згідно з Наказом № 1454-21 від 01.08.2019 року, терміном навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. Зазначена довідка не містить дати видачі та вихідного номеру, належним чином не завірена відсутній відтиск мокрої печатки. Таким чином, позивачем не надано до суду будь-яких доказів про те, що вона несе витрати в зв`язку із навчанням доньки [PERSON] та утриманням неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки діти знаходяться на утриманні свого батька [PERSON] . Таким чином проаналізувавши усі доводи та надані докази у справі суд зазначає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, однак приходжу до висновку, що потреба [PERSON] у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням залишилися не доведеною в ході розгляду даної справи, інших доказів матеріали справи не містять. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наведених підстав та проаналізувавши усі доводи, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки залишилися не доведеними в ході розгляду справи.

Outcome: dismissed