Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] \~ про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 03 березня 2019 року між нею і [PERSON] був укладений договір займу грошових коштів на суму 27 000,00 гривен, що підтверджується розпискою написаною власноруч відповідачкою, яка отримала в якості позики 27 000,00 гривень, та зобов`язалась повернути в строк до 05 травня 2019 року. Посилається на той факт, що незважаючи на неодноразові звернення до відповідачки з проханням повернути вказаний борг, остання кошти не повернула. Просила стягнути з відповідачки суму боргу за договором позики що складає 27 000,00 грн., проценти за користування коштами в розмірі 3400,00 гривень, інфляційні витрати в розмірі 773,71 гривень, 3% річних від прострочення суми в розмірі 195,30 гривень, а також витрати по оплаті судового збору в сумі 768, 40 гривен. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідачка [PERSON] до судового засідання жодного разу не з`явилася, відзиву чи письмових пояснень з приводу позову не подала. 04 грудня 2019 року надала заяву про відкладення розгляду справи, повідомивши про неможливість прибути у судове засідання через хворобу. Суд констатує, що дана справа перебуває на розгляді в суді з 31.08.2019 року, при цьому відповідач жодного разу не з`явилася в судові засідання і в черговий раз подає заяву про відкладення, що суд розцінює як спробу безпідставного затягування судового розгляду. Відтак, суд вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 610 ГК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строк, обумовлений у договорі позики, сплинув, отже позивач вправі звернутись за судовим захистом. Матеріалами справи встановлено, що 03 березня 2019 року шляхом складання розписки, між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким позивач [PERSON] передала відповідачці,\~ [PERSON] 27 000,00 гривень, про що зазначено в розписці. Вказані кошти [PERSON] зобов`язалась повернути до 05 травня 2019 року. Розпискою також було передбачено розмір процентів за користування позикою в розмірі 5400 гривень. При цьому, 2000 гривень процентів\~ були повернуті позивачці, про що свідчить відповідний запис на розписці. Факт отримання грошових коштів відповідачкою [PERSON] по договору позики суд вважає встановленим, оскільки [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики в письмовій формі. За договором позики оформленого розпискою від 03 березня 2019 року шляхом обміну сторонами розписки та грошей. Ці обставини підтверджується наданою позивачем оригіналу розписки про отримання грошових коштів\~ відповідачкою із зобов`язанням їх повернення до обумовленого строку. (а.с.8) 22.07.2019 року позивач скористалася досудовим врегулюванням спору і звернулася до відповідачки з письмовою претензією в якій зазначила суму боргу.(а.с.9) Також позивач надала суду поштову квитанцію, які підтверджують отримання претензії відповідачем (а.с.12) З наданого позивачем суду розрахунку, з яким суд погоджується і вважає його обгрунтованним, вбачається, що сума, яка підлягає стягненню становить: 27000,00 грн. сума боргу; 195,30 грн. - три проценти річних, за період з 05.05.2019 року по 31.07.2019 року; 773,71 грн. інфляційні витрати, 3400 грн. проценти за користування коштами.(а.с. 10-11) Згідно вимогам ч. 2ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три проценти річних від простроченої суми,якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦПК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦПК України передбачено, що договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти кратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що відповідач порушує виконання грошового зобов`язання за вказаними договором позики, позивач вимагає сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, та проценти за користування грошовими коштами,суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. № 1282-ХІІ, індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що відповідач порушує виконання грошового зобов`язання за вказаними договором позики, позивач вимагає сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, та проценти за користування грошовими коштами, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені ним судові витрати, що підтверджується квитанцією по сплаті судового збору в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved