Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що від фактичних шлюбних відносин з відповідачем мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, в свою чергу відповідач, має можливість виплачувати аліменти на утримання дитини, так як працевлаштований, крім того має тимчасові підробітки, більш того, відповідно до закону, зобовязаний брати участь в утриманні дитини. В судове засідання позивач [PERSON] надала заяву за вх. № 8037 від 10.04.2017 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України шляхом направлення судом судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань не надходило. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Зваживши доводи, викладені в позові, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, які регулюють сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від фактичних шлюбних відносин сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 200470, виданого Кіровоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис за № 1357, її батьками в свідоцтві про народження зазначені: батько «Бондаренко Денис Олександрович» та мати «Штефан Вікторія Вадимівна» . Відповідно до довідки виданої Первозванівською сільською радою Кіровоградського району № 0188 від 25.01.2017 року [PERSON], [INFO] проживає без реєстрації в с. Попівка, вул. Чехова, 18 разом з нею проживає донька [PERSON], [INFO], яка (донька) знаходиться на повному утримані матері. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, враховуючи, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при визначені розміру аліментів, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх його заробітків (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду, тобто з 31.01.2017 року і до досягненню донькою повноліття, тобто до 25.08.2034 року - підлягають задоволенню. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. В порядку ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, приймаючи до уваги, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved