Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 11.02.2020 року, в якій просила суд стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі ј частки усіх видів його доходів щомісячно на її утримання у зв`язку із продовженням навчання, до закінчення його його строку, тобто до 30.06.2023 року; стягнути з [PERSON] на її користь у відшкодування витрат на оплату правничої допомоги 650 грн. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що з 26.10.2001 року по 15.11.2011 року її батьки [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від якого [INFO] вона народилас . Після розірвання цього шлюбу вона проживає з матір`ю [PERSON] . За рішенням суду відповідач сплачував на користь її матері аліменти на її утримання до досягнення повноліття у розмірі ј частки від доходу. Після досягнення нею повноліття стягнення аліментів припинено. З 01.09.2019 року вона навчається на 1 курсі денної форми навчання Донецького національного університету економіки і торгівлі імені [PERSON] -Барановського, яке буде тривати до 30.06.2023 року. Навчання безплатне, вона отримує стипендію у розмірі 1300 грн. щомісячно, інших самостійних доходів не має. Допомогу отримує тільки від матері, але цього недостатньо, так як вона не має постійного місця праці, її доходи мінливі та непостійні, тому вона мати не в змозі забезпечити її всім необхідним. Їй необхідно купувати підручники та інші прилади для навчання, харчуватись, одягатись. Розмір стипендії та допомога матері не покривають всі витрати, тому вона потребує матеріальної допомоги матері. Добровільно батько матеріальну не надає, тому вона вимушена звернутись до суду. Не погоджуючись з позовними вимогами представник відповідача [PERSON] подала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та вказала, що відповідач сумлінно виконував имоги ст. 180 СК України та сплачував аліменти на утримання позивача до досягнення нею 18 річного віку. Позивач по справі є молодою, здоровою, працездатною жінкою. Відповідач отримав на виробництві відкритий ІІІ В ступеню перелом кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, розчавлення м`яких тканин гомілки, травматичний шок 2 ст. внаслідок попадання ноги під валки конвеєру, де її от барабанило, внаслідок розмноження м`яких тканин та опік. 18.03.2013 року був звільнений у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваної роботи за станом здоров`я за ст. 40 п.2 КЗпП. З 19.03.2013 рок убула встановлена 2 група інвалідності та встановлено 70% втрати професійної працездатності, з 01.01.2019 року [PERSON] встановлено третю групу інвалідності строком до 01.04.2022 року. Після отриманої травми відповідач втратив нормальне життя. Рана на нозі постійно болить, гноїться, кровоточить, після травматичний остеоартроз ІІІ ст., хронічний після травматичний остеомієліт великогомілкової кістки, періодично з`являються норцеві свіщі, занесено золотистий стафілокок, все це потребує постійного лікування та медичного нагляду. Відповідач отримує державну соціальну допомогу на лікування у розмірі 7000 грн., допомога витрачається на підтримання здоров`я відповідача. Витрати на лікування є великим, однак збереглися не усі чеки, іноді витрати перевищують 5000 грн. З березня 2013 по цей час відповідач проходить реабілітацію для інвалідів. Також, відповідач на своєму утриманні має мати пенсійного віку, інваліда третьої групи, яка має онкозахворювання, нещодавно перенесла операцію по видаленню грудей. Також відповідач повинен сплачувати кошти на оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, позивач не підтвердила ніяким чином належними та допустимими доказами, що їй дійсно не вистачає її стипендії у розмірі 1300 грн. Також, позивач проживає з [PERSON] у зв`язку із чим не потребує витрат на проживання у гуртожитку та на проїзд, скільки школярі та студенти міста Кривого Рогу користуються комунальним транспортом безкоштовно. У даному випадку, позивач фактично перекладає обов`язок піклуватись та забезпечувати її винятково на батька, що є прямим порушенням норм закону. 12.06.2020 року позивач [PERSON] надала відповідь на відзив , в якому вказала, що так дійсно відповідач по справі є інвалідом 3 групи , щомісячно отримує пенсію , грошові кошти у відшкодування шкоди спричиненої здоров`ю виробничою травмою з Фонду соціального страхування, розмір яких не зазначив у своєму позові, а також державну та соціальну допомогу на лікування, яку він зазначив у розмірі 7000 грн. Вважає, що за наявності цих доходів відповідач має можливість сплачувати їй аліменти у розмір ј частки. Після аналізу виписок з історій хвороб відповідача та чеків на придбання ліків вбачається, що деякими чеками було сплачено ліки, які призначаються за іншими хворобами, ніж тими, що у нього є. В чеках не вказуються прізвища покупця прізвище покупця, том невідомо, кому вони належать. Тим більш, що придбання ліків, зазначених в чеках, не підтверджено медичними призначенням [PERSON] . Відповідач вказує у відзиві, що ним втрачено деякі виписки та отримати їх не може через карантин. Вважає, що він має можливість отримати їх через електронні запити. Додавши до відзиву, чеки про сплату комунальних послуг, а також про утримання матері, він не зазначив, що у матері є чоловік та розмір його доходів. ЇЇ розмір стипендії значно менший ніж розмір визначеного Законом України «про державний бюджет України на 2020 рік». Крім того, матір з якою вона проживає, також одна й сплачує комунальні послуги. Її мати не маючи постійного місця роботи, підробляє у різних місцях, щоб забезпечити родину грошовими коштами. Вона годує, вдягає, купує ліки, коли вона хворіє, так як стипендії не вистачає. Вважає, що батько має можливість надавати їй матеріальне утримання на час його навчання, том упросить задовольнити їх вимоги. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 300 грн. Ухвалою суду від 28.02.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, заяву про витребування доказів просила не розглядати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник позивача [PERSON] подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити частково або відмовити за недоведеністю. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв. Заява про витребування доказів [PERSON] судом не розглядалась, за її заявою, інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Так, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4), який було розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2011 року у справі №2-3219/11 (а.с. 5). [INFO] народилась [PERSON] , яка є позивачем по справі та донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 14.02.2002 року (а.с.3). Відповідно до довідки №001-10/212 від 24.12.2019 року (а.с.6), з 01.09.2019 року [PERSON] навчається в Донецькому національному університеті економіки і торгівлі імені Михайла [PERSON] -Барановського на 1 курсі, за напрямом підготовки підприємництво, торгівля та біржова діяльність, денної форми навчання, за рівнем освіти бакалавр за державним замовленням, термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року (а.с. 6). Згідно з довідки №04-46/14 від 04.02.2020 року [PERSON] отримує стипендію розмір якого становить 1300 грн. (а.с. 7). У силу вимог ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Приписами ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач звернулась до суду із даним позовом. Із системного аналізу положень ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов`язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є: 1) продовження навчання за будь-якою із форм; 2) потреба в матеріальній допомозі з боку батьків; 3) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судовим розглядом установлено, що [PERSON] навчається за денною формою навчання, що унеможливлює її трудову діяльність поза часом навчання. Відомості про наявність у неї інших джерел доходів відсутні. Згідно до ч.1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Підстав, які б визначали неможливість надання відповідачем допомоги на утримання доньки, що продовжує навчання, в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням викладеного, рівності обов`язку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених позивачем вимог та можливість стягнення із Липовецького аліментів на її користь на утримання [PERSON] як доньки, яка продовжує навчання. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Забезпечення ж його утримання на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків батька [PERSON] та матері [PERSON] (ст. 180 СК України). Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач по справі дійсно отримав виробничу травму, внаслідок якого йому була встановлена інвалідність, внаслідок травми останній перебував тривалий час на лікуванні та був звільнений з роботи, має на утриманні мати пенсійного віку, яка хворіє та потребує лікування та не має можливості надавати матеріальне утримання у розмірі ј частини від його доходів (а.с. 37-58, 61-82). При цьому, суд враховує, що на теперішній час [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, трудове каліцтво (з ураженням опорно-рухового апарату, що підтверджується довідкою МСЕК серії [NUMBER] та пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с. 59, 60) та враховує те, що 3 група інвалідності є робочою групою та він отримує дохід в розмірі понад 7000 грн., що не заперечується самим відповідачем. Таким чином,

Outcome: partial