Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на її користь грошові кошти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 600 (шістсот) гривень щомісячно на одну дитину, а разом у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень починаючи з 25.09.2015 р. до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн. щомісячно, починаючи з 25.09.2015 р. і до досягнення їхнім сином [PERSON], [INFO] трьох років. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 15.01.2015 р. рішенням Галицького районного суду м.Львова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилося троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Стан здоровя та матеріальне становище [PERSON] дозволяє утримувати своїх дітей, однак цього не робить. [PERSON] працює на тимчасових роботах, має нерегулярні доходи, а тому позивач просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 600,00 грн. на одну дитину щомісячно. Крім цього, [PERSON] вказує на те, що на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому ніде не працює та не отримує доходів. Вважає, що аліменти на її утримання у розмірі 1200,00 грн. є справедливою сумою для компенсації її витрат. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до позову. Просила позовні вимоги задоволити в повному обємі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі і через засоби масової інформації. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2015 р. розірвано шлюб який був укладений між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 18.10.1984 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України /а.с.2/. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ИД №072339 /а.с.3/, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ИД №135275 /а.с.5/, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-СГ №420268 /а.с.4/. Як вбачається із довідки з місця проживання про склад сімї і прописки виданої ЛКП «Цитадель-Центр» №3878 від 22.09.2015 р. [PERSON], [PERSON]О, [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]/5А. /а.с.10/. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зясовано у судовому засіданні [PERSON] участі у вихованні дітей не приймає, коштів на їх утримання не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між [PERSON] та [PERSON] не досягнуто. Частиною 1 статті 184 СК України встановлено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягає до задоволення, оскільки [PERSON] не позбавлено батьківських прав, а тому останній зобовязаний утримати свої дітей до досягнення ними повнолітня. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Згідно п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Отже, не підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання, як дружини, з якою проживають діти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною 3 річного віку, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку, у випадку її непрацездатності та/або потреби у матеріальній допомозі, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі ч.ч.1, 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що на даний час відсутні вагомі та безспірні підстави для стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на її утримання, як дружини, оскільки останньою не доведено, що [PERSON] має належний фінансовий дохід з якого можна було б стягувати аліменти на її утримання, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судових збору звільнена законом.

Outcome: approved