Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 10.03.2018 вона зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому [INFO] народився син [PERSON] , який мешкає разом з нею. З лютого 2021 року вони припинили шлюбно-сімейні стосунки, відповідач покинув родину та більшу частину часу живе окремо. Через ненадання відповідачем допомоги на утримання дитини вона звернулася до суду з окремим позовом про стягнення аліментів. Вважаючи примирення неможливим, а збереження шлюбу таким, що буде суперечити їх інтересам, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, наполягаючи на позові, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] до суду також не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, проти позовних вимог не заперечує, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Згідно з ухвалою судді від 23.10.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом стрін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10.03.2018 сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області, актовий запис № 1, в якому [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з позивачем за однією адресою. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з лютого 2021 року. Вказані обставини встановлені на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, заяв сторін (а.с.10-11). Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України основною засадою, на якій ґрунтується шлюб, є вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно з ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною четвертою ст.4 СК України закріплено та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався, примирення сторони вважають неможливим, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім`ї не відповідало б їх інтересам та суперечило б моральним засадам суспільства, тому їх шлюб підлягає розірванню. Спір майнового характеру сторонами не заявлений, місце проживання дитини та питання її матеріального забезпечення визначено сторонами самостійно. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не висловила своє бажання на відновлення дошлюбного прізвища. Сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп. (а.с.1) на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved