Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що у неї з відповідачем є спільна дочка - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею у [ADDRESS]. В квітні 2003 року їхня сім'я розпалася та відповідач припинив матеріальне забезпечення дочки. Вироком Черкаського районного суду від 02 липня 2009 року відповідач був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та по 14 серпня 2014 року відбував покарання. Рішенням Чорнобаївського районного суду від 20 грудня 2012 року з відповідача стягнуто аліменти. Відповідач ухиляється від виконання обов'язків по утриманню та вихованню дочки, не спілкується з нею, не дбає про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її здібностями та навчанням. В зв'язку з викладеним позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно його дочки та збільшити стягнення аліментів з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила задовольнити на підставах, викладених у позовній заяві. Пояснила, що відповідач не сплачує аліменти, будь-якої допомоги не надає, не цікавиться життям дочки, її здоров'ям та навчанням, за 5 років лише один раз попросив привезти йому дочку на Різдво. Також, вони планують поступати на навчання після 9 класу, а тому дочка потребує більшого утримання ніж раніше. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що йому важко знайти роботу, він перебуває на обліку у центрі зайнятості, живе з батьками та сам перебуває на їхньому утриманні та дочці він допомагає як може. Представник третьої особи Заспа В.С. в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що служба перевіряла обставини участі відповідача у житті його дочки, сам відповідач не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, про що написав відповідну заяву, а тому служба у справах дітей Чорнобаївської районної державної адміністрації прийшла до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с.8). Рішенням Чорнобаївського районного суду від 20 грудня 2012 року з відповідача стягнуто аліменти (а.с.19). Згідно довідки Чорнобаївської селищної ради від 23 грудня 2016 року №6220, позивач [PERSON] зареєстрована і проживає в смт.Чорнобай Черкаської області разом зі своїм чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї позивача від 26 грудня 2016 року встановлено, що умови проживання сім'ї [PERSON] задовільні, діти забезпечені усім необхідним для навчання та розвитку. В квартирі підтримується належний санітарний стан (а.с.16). [PERSON] є ученицею 9-А класу Чорнобаївської гімназії, позитивно характеризується за місце навчання, має достатній та середній рівні навчальних досягнень. За час навчання в гімназії (2012-2016 р.р.) [PERSON] не відвідував батьківські збори, не цікавився успішністю та вихованням дочки (а.с.17, 18). Згідно висновку органу опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації №31/01-01-39 від 30 січня 2017 року розглянуто питання та вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], жителя с.Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області, відносно його дочки [PERSON], у зв'язку ухиленням від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (а.с.9). Відповідно до ст.ст.164, 166 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року,- в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд вважає, що відповідач батьківські обов'язки не виконує, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не переймається її вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини, а тому позов у цій частині підлягає до задоволення, оскільки порушуються законні права та інтереси дитини. Щодо позовних вимог про збільшення стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/3 частини його заробітку, то суд зазначає наступне. Рішенням Чорнобаївського районного суду від 20 грудня 2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку. Позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача, до 1/3 частини його заробітку. В позовній заяві, як на підставу для стягнення аліментів у більшому розмірі позивач посилається на те, що дочка на даний час потребує більшого утримання. В судовому засіданні позивач пояснила, що це пов'язано з тим, що вони мали намір поступати після 9 класу на навчання. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України,- розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я стягувача чи боржника та в інших випадках, передбачених СК України. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено у ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що зазначені позивачем підстави для збільшення аліментів не передбачені ст.192 СК України, позивач не довела належними і допустимими доказами, що після ухвалення рішення Чорнобаївським районним судом від 20 грудня 2012 року відбулися зміни у матеріальному стані сторін, погіршення стану здоров'я дитини, а також те, що майновий стан позивача погіршився, а відповідача поліпшився, та він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі, а тому позов у цій частині не підлягає до задоволення. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України,- стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial