Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «ОТП Банк» про визнання договору поруки № SR-202/244_2/2007 від 03.12.2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та позивачем, припиненим. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-202/244/2007, за яким банк надав позичальнику, для придбання нерухомого майна, кошти в сумі 57 800 доларів США з кінцевою датою повернення кредиту до 03.12.2037 року. З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором між банком та позивачем було укладено договір поруки № SR-202/244_2/2007. Пунктами 1.4.1.2, 1.5.1, 1.5.1.1 частини 2 кредитного договору передбачено обовязок позичальника повертати кредит та нараховані відсотки частинами, щомісяця, в розміри і строки, встановлені графіком платежів. Пунктом 1.9.1 кредитного договору сторони визначили, що банк має право вимагати дострокового виконання зобовязання за кредитним договором шляхом предявлення письмової вимоги. При цьому виконання зобовязання повинно бути проведено протягом 30 днів з дати одержання позичальником вимоги. В обґрунтування заявленого позову позивач також зазначає що позичальник з початку 2014 року припинив виконувати умови кредитного договору у звязку з суттєвим зростанням курсу. Банком неодноразово здійснювалися дії щодо дострокового погашення суми кредиту, шляхом виклику позичальника та поручителя до відділень банку, проведення оцінки заставного майна, направлення вимог про дострокове повернення кредиту. Банком на адресу позичальника було направлені досудові вимоги про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, відповідно від 20.03.2015 року та від 20.06.2015 року. На думку позивача, протягом шести місяців, банк зобовязаний був звернутися до суду з вимогами про стягнення заборгованості з поручителя за кредитним договором від 03.12.2007 року. Оскільки банк взагалі не звернувся до суду з вимогою до поручителя, позивач на підставі положень ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~просить визнати поруку за договором поруки № SR-202/244_2/2007 від 03.12.2007 року припиненою. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти [PERSON], який надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті заявлених позовних вимог не надав, конверт з повісткою на імя відповідача повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявився, надіслав письмові заперечення на позовну заяву, у яких посилаючись на те, що договір поруки діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст. ст. 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-202/244/2007, відповідно до умов якого банк надав позичальнику на придбання нерухомого майна кредитні кошти в сумі 57 800 доларів США з кінцевою датою повернення кредиту до 03.12.2037 року. З метою забезпечення виконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON], 03.12.2007 року було укладено договір поруки № SR-202/244_2/2007. Пунктами 1.4.1.2, 1.5.1, 1.5.1.1 частини 2 кредитного договору передбачено обовязок позичальника повертати кредит та нараховані відсотки частинами, щомісяця, в розміри і строки, встановлені графіком платежів. Борговими зобовязаннями за умовами кредитного договору є зобовязання позичальника перед банком щодо повернення суми кредиту, плати за користування кредитом, сплати комісій, штрафних санкцій, витрат та збитків банку (включаючи, але не обмежуючись неодержанні доходи) у звязку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором та інших платежів, якщо такі матимуть місце. Відповідно до умов кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3 та ст. 3 цього договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або документів забезпечення (надалі\~вимога). При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги (пп. 1.9.1). У будь-який час після пред'явлення банком вимоги і до її фактичного виконання позичальником, банк має право відкликати свою вимогу. Таке відкликання вимоги здійснюється банком в письмовій формі. В разі такого відкликання банком вимоги, боргові зобов'язання підлягають виконанню позичальником в розмірі, порядку та строки, що визначені цим договором, якщо сторони не домовились про інше (пп. 1.9.2). У випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань понад 38 (тридцять вісім) календарних днів, банк має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом відправлення на поштову адресу позичальника листа про розірвання цього договору. Цей договір вважається розірваним з моменту відправлення на поштову адресу позичальника вищевказаного листа (пп. 1.9.3). У застереженнях до п. 1.9 кредитного договору зазначено, що сторони визначають, що реалізація положень п. 1.9 цього договору не буде розглядатися сторонами як одностороння зміна умов цього договору. Реалізація положень п.1.9 є однім із способів виконання боргових зобов'язань, встановлених за взаємною домовленістю сторін, а вимога вважається надісланою, а відкликання здійсненим в день їх направлення на адресу позичальника, що зазначена в цьому договорі, за допомогою поштового зв'язку. До направлення вимоги чи відкликання на адресу позичальника поштою прирівнюється також їх вручення позичальнику чи його представникам (в тому числі особам, що мешкають разом з позичальником) під розписку. Як встановлено судом, 20.03.2015 року банком було складено досудову вимогу на адресу позичальника за вих. № 22-2/812158 про дострокове виконання боргових зобов'язань у повному обсязі на підставі п. 1.9 кредитного договору протягом 30-ти календарних днів з дати відправлення вимоги. Наявність останньої у сторони позивача підтверджує факт направлення такої досудової вимоги, інше банком суду не доведено. Натомість з позовною заявою про солідарне стягнення з позичальника і поручителя заборгованості за кредитним договором банк не звернувся. Згідно з ч. 5\~ст. 261 ЦК України,\~за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. У постанові від 27.01.2016 року у справі № 6-990цс15 Верховний Суд України навів правову позицію, згідно якої, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта\~статті 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. З огляду на викладене, позичальник повинен був виконати боргові зобовязання за кредитним договором в повному розмірі до 19.04.2015 року, включно, а банк зобовязаний був протягом шести місяців з цієї дати звернутися з вимогами до поручителя, чого останнім зроблено не було. Відповідно до ч. 4\~ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно з розясненнями, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого\~\~суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою\~статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права шляхом предявлення позову, кредитор вчиняти не може. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2662цс15, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Відповідно до положень п. 4.1 договору поруки, укладеного з позивачем даний договір діє до повного виконання боргових зобовязань. Посилання на повне виконання боргових зобовязань не є визначенням строку дії договору поруки, а тому, в даному випадку, суд з врахуванням положень п. 1.9.1 кредитного договору, що визначають зміст зобовязань, приходить до висновку, що ПАТ «ОТП Банк» повинен був предявити вимогу до поручителя про стягнення заборгованості в повному обсязі, звернувшись до суду з відповідним позовом до 19.10.2015 року (протягом шести місяців від дня, коли у боржника виник обовязок щодо погашення заборгованості в повному обсязі 19.04.2015 року ), однак зазначених дій не вчинив і не предявив позов до позичальника та поручителя.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З врахуванням викладених обставин в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved