Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох дітей, посилаючись на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2002 року, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2013 року, розірваний. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач працює, проте з серпня 2013 року не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, тому вона бажає отримувати аліменти в примусовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав, наполягала на їх задоволенні та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1210 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.13). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2002 року (а.с.15), який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2013 року, розірваний (а.с.6). Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4, 5). Відповідач не спростовує батьківство дітей. Сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, проживають за різними адресами, відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей, які проживають разом з позивачем з серпня 2013 року. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дітей, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, на утриманні якої знаходяться малолітні дітини, їх стан здоров»я, потреби, та відповідача, який працює, інших утриманців, крім сина [PERSON] та дочки [PERSON] не має, й має достатні можливості сплачувати аліменти на їх утримання. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Позивач просить суд призначити розмір аліментів на утримання дітей в твердій грошовій по 1210 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Ставлячи вимогу про стягнення аліментів у твердій грошові сумі, позивач не довела підставу такої вимоги як усними доводами, так і документально: не надано доказів про те, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід або одержує частину доходу в натурі, й може надавати допомогу у такому розмірі, а також інші обставини, що мають істотне значення, а тому підстави для застосування частини першої статті 184 СК України, відсутні. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дітей, дісної участі батьків у їх утриманні, підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання дітей у частці від заробітку/доходу відповідача, оскільки судом встановлено, що відповідач працює, отримує заробітну плату, й має можливість сплачувати аліменти на їх утримання у визначеному судом розмірі, що є достататніми й можливими як для стягувача, так й отримувача аліментів. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 29 листопада 2013 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1, 91 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial