Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності. В процесі розгляду справи зменшила позовні вимоги, які були прийняті судом та прохала суд стягнути з [PERSON] (22.08.1983 р.н.) на користь [PERSON] (12.04.1984 р.н.) грошову компенсацію належної [PERSON] (12.04.1984 р.н.) частки у спільному майні подружжя 1/8 частки квартири [ADDRESS] у розмірі 66 025,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним, між нею та відповідачем 25 січня 2013 року було зареєстровано шлюб Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ Дніпропетровської області, яким відано Свідоцтво про укаладення шлюбу, актовий запис №15. Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровськ від 05.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу та до фактичного припинення шлюбних відносин, влітку 2013 року за спільні кошти сторонами на підставі договору купівлі-продажу набуто спірне майно, а саме ? частка квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Позивач вважає, що їй належить 1/8 частка квартири на праві спільної сумісної власності. Відповідач проживає у спірній квартирі, тому позивач вважає, правомірним виділення на її корить грошової компенсації за 1/8 тчастину квартири. 29 лютого 2016 року ухвалою суду було призначено оціночну експертизу. (а.с.70) 18 травня 2016 року ухвалою суду провадження по справі відновлено та призначено до судового розгляду. (а.с. 79) 12 грудня 2016 року ухвалою суду було призначено оціночну експертизу. (а.с.96) 14 березня 2017 року ухвалою суду провадження по справі відновлено та призначено до судового розгляду. (а.с. 102) Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала та прохала стягнути з відповідача кошти в сумі 66\~025 грн відповідно до Висновку експерта №17. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог з урахуванням зменшенних позовних вимог.. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, між сторонами 25 січня 2013 року зареєстровано шлюб Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ Дніпропетровської області, яким відано Свідоцтво про укаладення шлюбу, актовий запис №15. Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровськ від 05.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно Договору купівлі продажу від 30 липня 2013 року посвідченого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] відповідач [PERSON] придбав у часткову власність ? частку квартири за адресою [ADDRESS]. Іншим співвласником квартири є його мати [PERSON]. (а.с.25-26) Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію праа власності від 30.07.2013 року [PERSON] має у спільній частковій власності ? частку квартири за адресою [ADDRESS]. (а.с.28) Згідно з ч.3\~ст.368 Цивільного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відтак, набута за час шлюбу частка нерухомого майна належать сторонам на праві спільної сумісної власності. Згідно з\~ст.63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до\~ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу; розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Із\~статті 69 СК України\~випливає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, не залежно від розірвання шлюбу. За змістом ч.1\~ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.\~Статтею 71 СК України\~передбачено, що майно, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. В пунктах постанови\~22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~законодавець розяснив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням подружжя, а при не досягненні згоди\~виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до Висновку експерта №17 експертно оціночно-будівельного дослідження квартири №57, що розташована у житловому будинку №145 по вул.Європейська у м.Полтаві можлива ринкова вартість 1/8 частини трикімнатної квартири №57, що розташована у житловому будинку №145 по вул.Європейська у м.Полтаві на 26.02.2018 року, загальною лощею 55.9 кв.м, житловою 41.3 кв.м, технічний стан задовільний складає:66025 грн. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч.3\~ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3\~ст.325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стороною позивача не надано суду доказів, які б вказували на наявність підстав визнання правочину недійсним. Виходячи із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved