Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 14 липня 2016 року сторони зареєстрували шлюб у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №1192. В шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка зараз проживає разом з позивачкою. Вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10.06.2021 року шлюб між ними був розірваний. Зазначає, що відповідач не цікавиться життям спільної доньки, не приймає участі в її вихованні та утриманні. Вважає, що оскільки відповідач здоровий та працездатний, то спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини. Крім цього, позивач зазначає, що у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб немає, він на даний час працює начальником Чернівецького міського управління Держпродспоживслужби і має стабільний високий дохід. На основі викладеного, просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частки усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з січня 2021 року і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте до початку судового засідання від нього надійшла заява про розгляд даної справи у їх з позивачкою відсутність, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що 14 липня 2016 року сторони зареєстрували шлюб у у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №1192. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10.06.2021 року шлюб між ними розірвано (а.с.8). В шлюбі у сторін народилися донька - [PERSON] , [INFO] . Батьком неповнолітньої [PERSON] [INFO] є відповідач [PERSON] , 1977 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) Таким чином, між сторонами виникли відносини, пов`язані із обов`язком батьків утримувати своїх дітей та стягненням аліментів за минулий час, а тому відповідні правовідносини регулюються Главою 15 СК України. Статтею51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Устатті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті181 СК України. Згідно зістаттею 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від15 травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другійстатті 182 СК України. Частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинна довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. В ході розгляду справи позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. З чого слідує, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів починаючи з січня 2021 року задоволенню не підлягає. З дослідженої в судовому засіданні довідки від 18.08.2021 року встановлено, що відповідач [PERSON] працює в головному управлінні Держпродспоживслужби в Чернівецькій області та займає посаду начальника управління. Його дохід за період з лютого по липень 2021 року складає 94358.85 грн. Доводи позивача про те, що відповідач має стабільний високий дохід в розмірі 25000 щомісяця, має у власності нерухоме майно, користується службовим транспортом є безпідставними та нічим не підтвердженими. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. При таких обставинах суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі ј частки з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 02 серпня 2021 року (день звернення до суду з позовом) і до повноліття дитини. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Суд відмовляє позивачу [PERSON] у стягненні з відповідача аліментів у більшому розмірі, оскільки нею не надано суду доказів про матеріальний стан та доходи відповідача, що свідчили б про можливість відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: partial