Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 26 жовтня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за актовим записом № 714. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 жовтня 2002 року. Мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. З 2016 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини та спільне проживання, оскільки на протязі останнього часу подружнього життя вони втратили почуття любові та взаєморозуміння, не знаходили спільної мови при вирішенні багатьох сімейних питань і зрозуміли, що є різними людьми. Дочка проживає разом з нею. Вона не буде стягувати з відповідача в судовому порядку аліменти на утримання дитини. Між ними немає спору щодо поділу спільного майна подружжя. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, її збереження є неможливим, а шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, їй зрозумілий порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та не подав відзив на позовну заяву. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 жовтня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за актовим записом № 714, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 8). Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Як зазначено в позові, з 2016 року сторони не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ч.2 ст. 112 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved