Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] , а також зміну прізвища [PERSON] , [INFO] , на прізвище матері [PERSON] , вказавши прізвище дитини - [PERSON] . В обґрунтування позову вказала, що вона є матір`ю малолітнього [PERSON] , який мешкає разом з нею. На даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення шестирічного віку без збереження заробітної плати, оскільки дитина потребує домашнього догляду згідно медичних показників. Батько дитини [PERSON] покинув сина через тиждень після його народження, сказавши, що бажає побути в спокої, у квартирі батьків, більше про себе знати не давав, пояснивши, що вона не його доля і йому потрібно влаштовувати своє життя. У березні 2016 року відповідач вперше повідомив, що не бажає мати справу з дитиною, хоче скоріше розлучитися. Вона була проти, так як це суперечило чинному законодавству, тоді він запропонував вилучити себе, як батька дитини з актового запису про батьківство. Це її дуже образило і вона відмовилася, однак він повідомив, що вимагатиме проведення генетичної експертизи. Тоді вона погодилася і 13-14 березня 2016 року прибула до лабораторії ТОВ «Медичні дослідження» для відібрання зразків для проведення експертизи. Рахунок на оплату було надано відповідачу. В подальшому від нього не надходило ніяких ні дзвінків, ні повідомлень, аж до того часу, як він 14.07.2016 року подав до суду позов. З днем народження [INFO] чина не привітав. Про результати експертизи вона не цікавилася, так як у неї не було сумнівів. 09.08.2016 року вона звернулася з позовом до суду, 28.09.2016 року Октябрським районним судом м.Полтави було ухвалено рішення, яке не оскаржувалося. На даний час відповідач подав позов про оспорювання батьківства та прохає проведення експертизи поза межами м.Полтави, результати ж попередньої експертизи їй не надали, так як вона не знає номера договору. На даний час батько більш, ніж чотири роки від дня народження сина з ним не спілкується, подарунків не отримує, від батьківських обов`язків не просто самоусунувся, а «розчинився» у просторі, періодично з`являючись з метою вимог до них. Після двох попередніх невдалих шлюбів [PERSON] одружився втретє та знову розлучився, від кожного шлюбу має синів, яким сплачує аліменти, за розмір яких кожного разу судився. На даний час [PERSON] сплачує аліменти у розмірі 1539, 34 грн. , вона ж прикладає усіх зусиль, аби її дитина розвивалася і не відчувала відсутності батька. Дитина відвідує різноманітні гуртки, вартість яких складає 1800 грн. Речі, книги, іграшки, і ліки вона купує самостійно і за рахунок своєї родини. Вважає, що батько дитини повність самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, аліменти сплачує вимушено, не піклується про моральний та духовний розвиток дитини, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, тому звернулася до суду з позовом. Ухвалою суду від 13 квітня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, зобов`язано орган опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради скласти та надати суду висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] . В підготовчому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні позов визнав у повному обсязі, пояснив, що наслідки позбавлення батьківських прав йому зрозумілі. Представник третьої особи органу опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради у судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи без їхньої участі, надали висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] . Прохали при винесенні рішення врахувати інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.82-85). Згідно ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши, щовизнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 19 грудня 2014 року сторони уклали шлюб у Центральному відділі ДРАЦС РС Полтавського МУЮ, актовий запис № 2028, що підтверджується свідоцтвом про шлюбі серії [NUMBER] від 19 грудня 2014 року (а.с.17). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21 вересня 2016 року (справа № 554/5610/16-ц, провадження № 2/554/2585/2016) шлюб було розірвано (а.с.19). Під час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно Октябрським відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ від 15 березня 2016 року (а.с.18). Враховуючи, що батько дитини [PERSON] добровільно матеріальної дитини на утримання сина не надавав, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28 вересня 2016 року із нього були стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.08.2016 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.21-22). Згідно довідки Прокуратури Полтавської області від 23.03.2020 року за вих.. № 11-27/20, [PERSON] працює на посаді прокурора Полтавської місцевої прокуратури та перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, згідно медичних показників (а.с.23). Відповідно до довідок ЛКК від 13.06.2018 року, 12.12.2018 року, 19.06.2019 року, 11.12.2019 року [PERSON] встановлений діагноз: дискінезія шлунково-кишкового тракту, жовчного міхура, лімфаденопатія К 28,8; R 59,2; функціональний розлад жовчного міхура К 82,8, перебуває на Д обліку та має дотримуватися відповідної діяти (а.с.24-27). З 08.05.2018 року по 15.05.2018 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Дитячій міській клінічній лікарні м.Полтави з діагнозом дискінезія шлунково-кишкового тракту, ацетон омічний синдром, дитина перебувала у важкому стані, застосовувалася інфузійна терапія (а.с.28-29). Згідно довідки Дитячого центру робототехніки «РОБОТ СКУЛ» від 23.03.2020 року, [PERSON] відвідує курс з робототехніки з вересня 2019 року. 01.11.2019 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 018 про надання послуг з навчання. На заняття дитину завжди супроводжує мама. Батько жодного разу з [PERSON] на заняття не приходив. Викладач з батьком дитини не знайомий (а.с.30). З повідомлення ФОП [PERSON] (Центр навчання та розвитку АБВ ідейка), що надає послуги з підготовки дітей до школи та проводить розвиваючі заняття, [PERSON] відвідує гурток АБВ ідейка з вересня 2019 року, навчання проходить 2 рази на тиждень. Кожного разу на урок [PERSON] приводить і забирає мама [PERSON] . Тато жодного разу на заняття не приводив, успіхами дитини на уроках не цікавився (а.с.31). З пояснень [PERSON] від 26.03.2020 року вбачається, що вона проживає в кв. [ADDRESS] . Поруч з нею проживає родина, яка складається із [PERSON] та хлопчика [PERSON] . Батько хлопчика пішов з родини, коли дитині було тиждень від народження. На даний час мати особисто доглядає за дитиною та опікується ним сама, інколи просить її посидіти з дитиною, коли їй необхідно відлучитися на декілька годин з дому. [PERSON] про батька ніколи не говорить. Вона жодного разу не бачила, щоб він навідував сина чи гуляв з ним на подвірі`ї. Дитина забезпечена усім необхідним. Також їй відомо, що [PERSON] відвідує багато розвиваючих гуртків. [PERSON] характеризує як турботливу матір, яка самостійно несе тягар матеріального забезпечення дитини та її духовного розвитку (а.с.32). Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради № 126 від 26.05.2020 року, виконавчий комітет Київської районної у м.Полтаві ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.83-85). Із змісту ч.ч.1-3 ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно ч.2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4 і 5 частин першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років, що слідує зі змісту ст. 165 СК України. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , [INFO] , оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка займається вихованням сина самостійно з одного тижня після його народження та який повністю знаходяться на її утриманні. Батько дитини не навів жодних доводів на спростування обставин, викладених у позові, та які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині зміни прізвища дитини, суд виходить з наступного. Як передбачено ч.3 ст.148 СК України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. Згідно ч.5 ст.148 СК України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Судом встановлено, що прізвища батьків малолітнього [PERSON] різні: батько - « [PERSON] », мати - « [PERSON] ». Враховуючи, що на даний час [PERSON] проживає разом з мамою [PERSON] , що підтверджується Актом обстеження умов проживання (а.с.86), яка піклується про нього, займається його утриманням та вихованням, батько дитини [PERSON] з дитиною не спілкується, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, суд вважає, що зміна прізвища дитини на « [PERSON] » відповідає її інтересам. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про зміну прізвища дитини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно п.1 ч.2 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп., оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, доказів звільнення від сплати судового збору не надав, відповідних клопотань не заявляв.

Outcome: approved