Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18.11.2012 вона надала в позику відповідачу грошові кошти в розмірі 34475 гривень. , які відповідач зобов'язувався повернути 20.12.2013. Однак, у встановлений строк до сьогоднішнього дня відповідач борг не повернув. До кінця 2012 відповідач здійснив платіж у розмірі 4535 грн., фактично виконав свої зобов'язання по сплаті за листопад-грудень 2012, послідуючі платежі було здійснено частково і з суттєвим порушенням строків оплати. . Тому просила стягнути з відповідача суму основного боргу - 24840 гривень; суму процентів - 2599, 46 гривень; 3% річних - 1009,89 гривень; суму збитків з урахуванням індексу інфляції - 2161,08 гривень та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що 18.11.2012 позивач надала в позику відповідачу грошові кошти в розмірі 34475 гривень, які відповідач зобов'язувався повернути 20.12.2013, що підтверджується розпискою відповідача.Однак, у встановлений строк відповідач борг не повернув. Відповідно до ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18.09.2013р.). Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В розумінні норм ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Частина 2 ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд стягує з відповідача борг в розмірі - 30610,43 гривень, яка складається: з основного боргу - 24840,00 грн.; суми процентів - 2599,46 грн.; 3% річних - 1009,89 грн.; збитки з урахуванням індексу інфляції - 2161,08 грн. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст.. 88 ЦПК України, суд, судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 202, 509, 526, 549, 610, 611, 635, 1045-1054 ЦК України,

Outcome: approved