Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, в якому, після уточнення позовних вимог, просить визнати за нею право приватної власності на спадкове майно за законом на приватизовану земельну ділянку площею 2,80 га, надану для сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області та належної [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ПЛ №005622, виданого 26.01.1999 року Чутівською селищною радою народних депутатів на підставі розпорядження голови Чутівської райдержадміністрації від 09.12.1998 року за №555 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №927. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.07.1999 року помер її дядько [PERSON]. Спадкоємцем після померлого [PERSON] є [PERSON], яка є рідною бабусею позивачу. Остання померла 06.12.2000 року в с. Федорівка Чутівського району Полтавської області і після її смерті в ДНК спадкова справа не заводилася. Заяв про прийняття та відмову в прийнятті від спадщини до ДНК не надходило. 28.12.2003р. померла [PERSON] мати позивача, донька [PERSON] та сестра [PERSON], яка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] та фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] так як володіла та проживала у будинку, належному спадкодавцеві [PERSON] Батько позивача - [PERSON], чоловік [PERSON], помер 17.04.2005 року в с. Федорівка Чутівського району Полтавської області. Спадкова справа після смерті останнього в ДНК заведена за №11/2009. Брат позивача [PERSON] помер 30.12.2006р. На даний час єдиним спадкоємцем за законом на майно спадкодавця після смерті останнього є [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Чутівської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку (пай) площею 2,80 га, розташованої на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, [PERSON] було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності на вищевказану земельну ділянку. Позивач зазначає, що вона у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме Державного акту на право приватної власності на земельну частку (пай), не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно. За таких обставин, остання просить визнати за нею право на земельну частку (пай). Відповідач - Чутівська селищна рада Чутівського району Полтавської області в установлений судом строк відзив на позов не надала, через канцелярію суду 02.07.2018 року подала клопотання, в якому зазначила, що не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу у відсутності її представника. Позивач та його представник - адвокат [PERSON] через канцелярію суду 29.11.2018 року подали клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності та зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. У судове засідання сторони не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась у звязку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, зясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 06.07.1997 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ №112215 від 04.03.1999 року, який є рідним дядьком позивача - [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії ШК №222598 від 05.05.1949р., серії І-КЕ №278026 від 12.08.1972р. та серії ЯН № 250615 від 17.01.1948р., а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію щлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00019479818 від 30.01.2018р. (а.с. 16, 17-18, 29). Згідно довідки виконавчого комітету Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області №369 від 17.01.2018 р. - [PERSON] до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове нерухоме майно, яка складається з приватизованої земельної ділянки загальною площею 2,80 га наданої для сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чутівської селищної ради Полтавської області та належної [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серія ІІ-ПЛ №005622, виданого 26.01.1999 року Чутівською селищною радою народних депутатів на підставі розпорядження голови Чутівської райдержадміністрації від 09.12.1998 року за №555 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №927. З матеріалів спадкової справи № 140 від 15.07.1997р. вбачається, що єдиним спадкоємцем на майно померлого [PERSON] та яка прийняла спадщину є його мати [PERSON], рідна бабуся позивача (а.с. 101-111). Згідно матеріалів справи за життя [PERSON] не отримала свідоцтво про право на спадщину та не оформила право власності на земельну ділянку, що належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ПЛ №005622 від 26.01.1999 р. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КЕ №166667 від 06.12.2000 року [PERSON] померла 06.12.2000 р. (а.с. 17) Згідно матеріалів справи спадкова справа на майно померлої [PERSON] у державній нотаріальній конторі не заводилась. Єдиною спадкоємицею за законом на майно померлої 06.12.2000р. [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, до складу якої входить земельна ділянка, що належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ПЛ №005622 від 26.01.1999 р., є її донька [PERSON], сестра [PERSON] та мати позивача по справі. [PERSON] померла 28.12.2003р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №107071 від 07.08.2008 року (а.с. 18) Згідно матеріалів справи спадкова справа на майно померлої [PERSON] у державній нотаріальній конторі не заводилась. Згідно довідки виконавчого комітету Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області №366 від 17.01.2018 р. - [PERSON] до дня смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [INFO]. На дату її смерті за даною адресою проживали та були зареєстровані її чоловік [PERSON] - батько позивача по справі, син [PERSON] брат позивача та дочка [PERSON] позивач по справі. Статтею 524 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини після померлих, [PERSON]С, [PERSON] та [PERSON], передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548\~ЦК УРСР\~передбачено,\~що для\~придбання спадщини\~необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Прийнята спадщина\~визнається належною\~спадкоємцеві з\~ моменту\~відкриття спадщини.\~ Тобто, у відповідності до ст. 548 ЦК УРСР, незалежно від оформлення права на спадщину, спадщина, яка прийнята спадкоємцем, належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року факт прийняття спадщини на час смерті спадкодавця є володіння та управління будь-яким майном або наявність на руках спадкоємця правовстановлюючих документів на наявне майно спадкоємця. З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі, її батько [PERSON] та брат [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] до складу якої входить земельна ділянка, що належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ПЛ №005622 від 26.01.1999 р., оскільки на дату смерті спадкодавця проживали разом із спадкодавцем. Однак, згідно матеріалів справи, вони не отримали відповідних свідоцтв про право на спадщину та не оформили право власності на зазначену земельну ділянку. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КЕ №006635 від 20.04.2005 року помер [PERSON] помер 17.04.2005 року. А 30.12.2005р. згідно свідоцтва про смерть серії 1-КЕ №023714 від 16.01.2006 року помер [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що на майно померлого 17.04.2005р. [PERSON] була заведена спадкова справа №11/2009 та єдиною спадкоємицею за законом на спадщину, до складу якої входить земельна ділянка, що належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ПЛ №005622 від 26.01.1999 р., є донька померлого - [PERSON] позивач по справі. Постановою державного нотаріуса Чутівської державної нотаріальної контори від 05.04.2018р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,80 га, розташовану на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, що належала [PERSON], у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою(ч.ч.1,2 ст.1220 ЦКУкраїни). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст.1222 ЦК України) Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.2 ст. 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При цьому, згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Суд зазначає, що у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Статтею 1297\~ЦК\~України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Отже, виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297\~ЦК) Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд,\~оцінивши докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому досліджені\~наявних у\~справі доказів,\~встановивши,\~що [PERSON]\~є єдиною\~спадкоємицею за\~законом,\~яка прийняла\~спадщину після\~смерті свого\~батька \~[PERSON],\~до складу\~якої входить\~земельна ділянка\~площею 2,80\~га,\~розташована на\~території Чутівської\~селищної ради\~Чутівського району\~Полтавської області,\~ що\~належала [PERSON],\~право власності\~на яку\~не було\~оформлено спадкодавцем,\~однак належить\~йому з\~часу відкриття\~спадщини,\~а також\~з огляду\~на те,\~що через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу [PERSON] позбавлена можливості в установленому законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати своє право власності на земельну ділянку, враховуючи, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved