Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Вказала, що відповідно до рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 08.10.2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково та визнано за сторонами право власності на майно, яке їм було виділено в натурі з перерахуванням безпосередньо самого майна та його вартості. Позивач [PERSON] зазначила, що вона являється рідною бабою [PERSON] (на даний час [PERSON].) та дала в тичасове користування молодому подружжю, а саме: відповідачу [PERSON] та внучці, речі. Однак, після розірвання шлюбу між відповідачем та внучкою, відповідач вигнав останню з житлового будинку, не даючи можливості забрати свої речі. Позивач вказала, що вона неодноразово приходила до відповідача [PERSON], щоб забрати свої речі, а саме: м'який куточок, вартістю 2700 грн; кухонний гарнітур «Аліна», вартістю 1700 грн; картину, вартістю 300 грн, які були придбані нею особисто і це підтверджено рішенням Томашпільського районного суду від 08.10.2013 року, однак відповідач не давав їй такої можливості. Тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом і просить суд витребувати у відповідача [PERSON] та повернути належні їй речі, а саме: м'який куточок, вартістю 2700 грн; кухонний гарнітур «Аліна», вартістю 1700 грн; картину, вартістю 300 грн, на загальну суму 4700 грн, а в разі відсутності майна або приведення його в неробочий (зіпсований) стан, стягнути з відповідача [PERSON] на її користь грошову компенсацію в розмірі 4700 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному об'ємі і просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є надуманими та необгрунтованими. Також вказав, що позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 08.10.2013 року, однак на його думку рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 08.10.2013 року не може братись судом до уваги, як належний доказ, так як дане рішення скасовано Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 22.11.2013 року, яке вступило в законну силу. В Рішенні Апеляційного суду Вінницької області від 22.11.2013 року про майно [PERSON] нічого не сказано і дана обставина не була доведена і встановлена, а саме:, що м'який куточок, кухонний гарнітур та картина, всього на загальну суму 4700 гривень - є власністю позивача [PERSON] Накладні, які позивач [PERSON] додала до позовної заяви, не можуть слугувати належними доказами у справі, так як у накладній на картину від 28.10.2008 року взагалі відсутня інформація про те, хто є покупцем картини, вартістю 300 грн. В інших накладних немає нумерації. Відсутня інформація стосовно особи, яка виписала дані накладні. Квитанції, які б підтверджували факт сплати позивачем [PERSON] вартості майна за накладними, у справі відсутні. Тому він вважає, що дані накладні є фальшивими і майно, яке зазначено у позовній заяві не є власністю позивача [PERSON] Крім цього, в своїх запереченнях відповідач [PERSON] вказав, що до даних правовідносин необхідно застосувати загальний трирічний строк позовної давності. Перебіг позовної давності за захистом свого права у позивача [PERSON] розпочався з 24.03.2011 року, а закінчився - 24.03.2014 року. З позовною заявою [PERSON] звернулася до суду 17 жовтня 2014 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, тому вважає, що дана обставина є підставою для відмови у позові. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Із наданих документів встановлено, що майно між подружжям [PERSON] поділено в судовому порядку. Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 08.10.2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, на яке посилається позивач [PERSON], скасовано Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 22.11.2013 року та ухвалено нове рішення. В Рішенні Апеляційного суду Вінницької області від 22.11.2013 року, яке набуло законної сили, будь-яких відомостей щодо майна позивача [PERSON] взагалі не зазначено. Будь-яких інших доказів того, що позивач [PERSON] надавала своє майно в тимчасове користуванню подружжю [PERSON], суду не надано, а відповідно до ст.387 ЦК України право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволодіда ним, має лише власник. У своїх запереченнях відповідач [PERSON] зазначив про необхідність застосувати до даних правовідносин загальний трирічний строк позовної давності. До своїх письмових заперечень відповідач [PERSON] надав суду також копію Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 березня 2011 року, згідно якого, онука позивача [PERSON] - [PERSON], розірвала шлюб з відповідачем [PERSON] Дане Рішення суду набуло законної сили 24.03.2011 року. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності за захистом свого права у позивача [PERSON] розпочався з 24.03.2011 року і закінчився 24.03.2014 року. З позовною заявою [PERSON] звернулася до суду 17 жовтня 2014 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. Тому, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed