Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому, з посиланням на ст.180-183, ст. 191 СК України, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, розпочавши стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення донькою повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісяця, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років, а саме до 24.10.2017 року. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 24 квітня 2014 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 209, від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, в той час як відповідач, проживаючи окремо,достатньої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, про добровільну сплату аліментів на утримання дитини з відповідачем домовитися не вдається, що свідчить про те, що останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню дитини, та є необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в судовому порядку. Позивач також зазначила, що на даний час вона не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-ох річного віку, отримує незначну державну допомогу по догляду за дитиною, інших доходів не має, в свою чергу, відповідач є здоровою, працездатною особою, інших аліментних зобовязань не має, на підставі чого просить стягнути аліменти з відповідача на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення донькою трирічного віку. Позивач [PERSON] під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] під час судового розгляду справи позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів на утримання доньки [PERSON]. В частині стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення донькою трирічного віку, заперечив та просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, заначивши на обгрунтування заперечень, що шлюб між ним та позивачем для нього є другим шлюбом, від першого шлюбу має сина [PERSON], [INFO], на утримання якого він також добровільно сплачує аліменти, у звязку з чим, в сукупності на утримання двох дітей він має сплачувати 50% відсотків свого заробітку, при цьому відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50% відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у т.ч., у разі відрахування за кількома виконавчими листами, у звязку з чим, сплата ним ще 1/4 частини від заробітку дружині [PERSON] перевищуватиме встановлене 50% обмеження відрахувань (граничний їх розмір) з його доходів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, якої відповідач матеріальної допомоги не надає, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що від шлюбу, який було зареєстровано 24 квітня 2014 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 209, сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 167910, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 30 жовтня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис за № 1962. Батьками в свідоцтві про народження зазначені: батько [PERSON]М. та мати [PERSON]О.. Відповідно до довідки №5555 від 31.10.2016 року, яка видана КП «ЖЕО №1 КМР» [PERSON], [INFO], проживає за адресою [INFO], разом з нею проживає донька [PERSON], [INFO]. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частинидругої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, при цьому припинення фактичних шлюбних відносин між батьками, а так само проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обовязків щодо дитини, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів непрацездатних осіб, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, крім того, судом відзначається, що відповідач є молодою, працездатною особою, працевлаштований, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, в звязку з чим підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 24 жовтня 2032 року. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Під час судового розгляду справи відповідач заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивача в розмірі 1/4 частини його доходів (заробітку) щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку, зазначаючи про те, що від першого шлюбу у нього є малолітній син [PERSON], [INFO], на утримання якого він також сплачує аліменти, при цьому, сплачуючи аліменти на утримання доньки [PERSON] та дружини [PERSON] до досягнення донькою трирічного віку, загальний розмір аліментів перевищуватиме 50% відсотків його заробітної плати, що суперечитиме положенням Закону України «Про виконавче провадження». В свою чергу, судом відзначається, що згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2 ст.60 ЦПК України). Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.ч.1, 3, 4 ст.60 ЦПК України). Окрім того, під час розгляду справи та з урахуванням наданих сторонами доказів, які оцінені судом в порядку ст.212 ЦПК України, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є також батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ №019855, разом з тим, відповідачем не доведено суду шляхом подання належних доказів, про наявність інших аліментних зобовязань, а також те, що він щомісячно сплачує аліменти за виконавчим листом на утримання малолітнього сина. З урахуванням зазначених вище обставин, що мають істотне значення для справи, виходячи з положень ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України, за якими позивач [PERSON], здійснюючи догляд за малолітньою дитиною донькою [PERSON], [INFO], має право на утримання від чоловіка [PERSON] батька дитини до досягнення дитиною трьох років, при цьому, суд враховує, що зазначене право позивач має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, враховуючи також, що відповідач [PERSON] є молодою, працездатною особою, працевлаштований в Кіровоградській дирекції УДППЗ «Укрпошта», заробітна плата становить 5 504 грн. 00 коп., не має на утриманні непрацездатних осіб, стягнень за виконавчими документами, у зв`язку з чим може надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на її утримання до досягнення донькою трирічного віку підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача на її утримання аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 03 листопада 2016 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, а саме, до 24 жовтня 2017 року. При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, сторони не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. В порядку ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, приймаючи до уваги, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.84, ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved