Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона із 01.06.2012 р. перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей немає. Проте, одруження з відповідачем виявилось невдалим, їх подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги. Подружжя більш, ніж два роки проживає окремо, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини фактично припинено, а тому подальше збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою суду від 12.02.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності зі ст. 278 ЦПК України відповідачу запропоновано надати суду відзив у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 01 червня 2012 р. між сторонами у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї було зареєстровано шлюб за актовим записом № 868, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позивачу після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Також встановлено, що згідно свідоцтва про зміну імені від 20 листопада 2020 року серії [NUMBER] , виданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), повне ім`я позивача після державної реєстрації зміни імені було змінено на « [PERSON] ». Причиною розпаду сім`ї сторін стали різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. Сторони не ведуть сумісне господарство, шлюбні відносини фактично припинені. Подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам обох із подружжя. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved