Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON] 08.01.2004 року було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вони проживали у квартирі [ADDRESS], де було зареєстроване їхнє місце проживання. Через протиправну та агресивну поведінку відповідача [PERSON], нанесення ним їй тілесних ушкоджень вона змушена була тимчасово залишити місце проживання, і з початку січня 2013 року він створює їй перешкоди в проживанні за місцем реєстрації, не впускає до нього та звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, а вона змушена разом з сином винаймати квартиру для проживання. Тому просить зобов'язати відповідача не чинити їй із сином перешкод в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом їх вселення до квартири та зобов'язати відповідача надати їй ключі від неї. [PERSON] та [PERSON] подали позов до [PERSON], в якому просять визнати її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивували тим, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.05.2013 року розірвано шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] Під час шлюбу відповідач була зареєстрована у даній квартирі, 2/3 частини якої належить на праві власності [PERSON], а інша 1/3 частина є власністю [PERSON] У зв'язку з тим, що [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS], не відноситься до членів сім`ї власників квартири, не сплачує комунальних послуг та з січня 2013 року виселилася з неї, добровільно залишивши місце проживання, понад шість місяців в ній не проживає без поважних причин, тому вважають, що [PERSON] втратила сервітутне право користування житлом і на підставі статей 405, 406 ЦК України та статей 64, 71, 156 ЖК України просять визнати її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] зі зняттям її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судовому засіданні представник позивача за первинним позовом вимоги позову підтримала, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, пояснивши, що позивач не має іншого житла для проживання, із січня 2013 року не проживає у квартирі з поважних причин, так як відповідач застосовував до неї фізичне насильство, через що змушена була залишити з їхнім малолітнім сином [PERSON] місце реєстрації. В подальшому відповідач відібрав у неї ключі від вхідних дверей, замінив замки і нових ключів їй не надав, чим створює їй перешкоди у користуванні квартирою. У квартирі залишилися її особисті речі та речі дитини, а також речі, придбані під час перебування у шлюбі з відповідачем. Вимоги позову [PERSON] та [PERSON] представник позивача не визнала. Представник відповідачів за первинним позовом у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач мала сервітутне право користування квартирою, яке з часу розірвання шлюбу та припинення сімейних відносин з відповідачем [PERSON] вона втратила. Позивач добровільно залишила квартиру у період відсутності [PERSON], із січня 2013 року в ній не проживає. Замки від вхідних дверей відповідач не замінював, ключів від неї не забирав. Вимоги вторинного позову [PERSON] та [PERSON] підтримав, зіславшись на викладені в ньому обставини. Відповідач за первинним позовом та позивач за вторинним позовом [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову [PERSON] не визнала та підтримала свої вимоги, надавши пояснення про те, що [PERSON] є її колишньою невісткою та з січня 2013 року вона добровільно залишила місце проживання у вказаній квартирі, в ній знаходяться речі позивача та малолітнього сина [PERSON], речі, придбані під час шлюбу [PERSON] та [PERSON], ключів від вхідних дверей син не забирав у позивача, в подальшому замки від вхідних дверей були замінені. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності та у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши представників сторін, відповідача за первинним позовом та позивача за вторинним позовом [PERSON], свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні заяви, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що первинний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а в задоволенні вторинного позову [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частинми 1 та 4 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відвовідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщовони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільнегосподарство. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 08.01.2004 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с. 4), від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.05.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 54). Згідно свідоцтва № 42649 про право власності на житло від 16.12.2002 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Житомирської міської ради Ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та членами його сім'ї [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 59). Внаслідок спадкування після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] успадкувала 1/3 частину вказаної квартири, про що державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Брох А.Х. 12.12.2012 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 81) та проведена державна реєстрація її права власності на успадковану нею частку квартири, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 24.12.2012 року. Таким чином, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по 2/3 частині та 1/3 частині відповідно. Як слідує з технічного паспорта КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради (а.с. 100-101), вказана квартира складається з 2-х жилих кімнат площею 13,3 кв.м і 18,7 кв.м, коридору площею 7,8 кв.м, туалету площею 0,8 кв.м, ванної кімнати площею 2,1 кв.м, кухні площею 7,4 кв.м Загальна площа квартири становить 51,1 кв. м, жила площа - 32,0 кв.м. Місце проживання позивача [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] зареєстровано у квартирі [ADDRESS] згідно довідки КП «ВЖРЕП № 14» Житомирської міської ради № 426 від 22.02.2013 року (а.с. 6). У цій квартирі [PERSON] була зареєстрована 12.08.2005 року, підтвердженням чому є довідка адресно-довідкового підрозділу УДМС в Житомирській області від 22.05.2013 року (а.с. 10) та копія її паспорта (а.с. 8). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.05.2013 року у справі про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] встановлено, що шлюбні відносини між ними припинені з січня 2013 року та проживають окремо. Згідно актів, складених 02.03.2013 року, 07.05.2013 року, 02.08.2013 року, 23.11.2013 року та 04.02.2014 року щодо перевірки паспортного режиму за адресою: [ADDRESS], затверджених директором КП «ВЖРЕП № 14» Івахно Б.Д., сусіди підтверджують, що [PERSON] разом із сином не проживають за місцем реєстрації з 02.02.2013 року (а.с. 66-68, 103, 104). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт створення відповідачем [PERSON] перешкод у користуванні позивачу [PERSON] квартирою [ADDRESS]. Свідки надали показання про те, що із січня 2013 року через постійні сварки та застосування відповідачем [PERSON] до позивача [PERSON] фізичної сили остання була змушена залишити з малолітнім сином [PERSON] зареєстроване місце проживання та проживати в орендованій квартирі, відповідач [PERSON] відібрав у неї ключі від вхідних дверей, а після залишення нею помешкання він замінив замки від вхідних дверей квартири, не надавши їй нових ключів, чим не допускає позивача до квартири. У квартирі знаходяться її особисті речі та речі сина, а також майно, спільно придбане під час перебування у шлюбі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала аналогічні показання щодо часу та причин залишення позивачем постійного місця проживання у квартирі [ADDRESS]. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала показання про те, що вона проживає по-сусідству з [PERSON], а саме на 5-му поверсі будинку [ADDRESS], а відповідачі проживають на 3-му поверсі цього будинку та особисто не бачила, як позивач [PERSON] залишала місце проживання, як і не бачила, щоб відповідач [PERSON] створював перешкоди позивачу в користуванні квартирою. Показання свідків узгоджуються між собою та іншими доказами, тому їхні показання суд вважає достовірними доказами. Аналіз наданих суду доказів та встановлених судом обставини свідчить про те, що позивач [PERSON] була заселена до квартири [ADDRESS] як член сім'ї співвласника квартири - її колишнього чоловіка [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON], набувши таким чином зареєстроване в ній у встановленому законом порядку місце проживання, але не проживає в ній із малолітнім сином [PERSON] з поважних причин, а саме внаслідок створення відповідачем [PERSON] їй перешкод у користуванні квартирою і відсутність у неї ключів від замків вхідних дверей квартири, що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також обставину щодо заміни замків та відсутності ключів від них у позивача [PERSON] визнала в судовому засіданні відповідач [PERSON] У квартирі знаходяться особисті та належні позивачу [PERSON] та її сину речі, про що також надали показання зазначені свідки та не заперечувала відповідач [PERSON] Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивач [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з поважних причин, і припинення сімейних відносин між нею та співвласником квартири [PERSON] не позбавляє її разом із сином права користування квартирою, в якій зареєстроване їхнє місце проживання, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. За наведених обставин порушені права позивача [PERSON] за її первинним позовом щодо усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача [PERSON] не чинити їй разом із малолітнім сином перешкод в користуванні житлом, їх вселення до спірного помешкання, зобов'язання відповідача [PERSON] надати їй ключі від замків вхідних дверей квартири. Поряд з цим, суд відмовляє в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки такі вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не ґрунтуються на вимогах закону. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене та

Outcome: approved