Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому прохає розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] зареєстрований 25 липня 2017 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та повернути їй дівоче прізвище. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на задоволені позовних вимог наполягає, не проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України та ч. 1 ст. 1-1 Закону України « Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» . Про причини неявки відомостей не надходило. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач [PERSON] надала згоду на заочний розгляд справи. Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив причини неявки; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, та з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, беручи до уваги заяву позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 25 липня 2017 року, між позивачем та відповідачем Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 25 липня 2017 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 2141 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Як вбачається із позовної заяви, сімейне життя між позивачем і відповідачем не склалося в зв`язку з втратою почуттів поваги та взаємопорозуміння, яке є перешкодою для подальшого існування сім`ї. З вересня 2020 року шлюбні стосунки між ними повністю припинені, сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримують. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. З приводу розподілу майна спору не виникає. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Позивач [PERSON] у позовній заяві про розірвання шлюбу просить повернути їй дівоче прізвище « [PERSON] » надаючи у підтвердження свідоцтво про народження та свідоцтво про розірвання попереднього шлюбу ( а.с. 6,7) Відповідно до ст. 113 СК України тільки особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 8 ст. 294 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку в неможливості задовлення вимог позивача, щодо повернення дівочого прізвища « [PERSON] », оскільки [PERSON] змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] » і має передбачене законодавством право відновити лише дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Згідно з оригіналом квитанції, при подачі позову, позивачем був сплачений судовий збір у сумі 840, 80 грн. Так як позовні вимоги щодо розірвання шлюбу задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840, 80 грн.

Outcome: partial