Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що 23 лютого 2002 року між нею та відповідачем по справі [PERSON] був укладений шлюб. За час перебування у цьому шлюбі у них народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини у них почалися постійні конфлікти та суперечки, через що спільне життя з відповідачем стало неможливим та нестерпним. Кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Розлучення це єдиний вихід побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю їх спільної дитини. Шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення та збереження сім`ї є неможливим. Сім`я фактично розпалася, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їх розлучення. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально їх дитині взагалі не допомагає, участі у вихованні дитини не приймає. Між нею та відповідачем по справі на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Просить суд шлюб між нею [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Христинівського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 10 від 23 лютого 2002 року - розірвати. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код: [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 жовтня 2018 року та до досягнення [PERSON] , повноліття. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь понесені судові витрати у розмірі 2704 грн., з яких 704 грн. плата судового збору; 2000 грн. понесені витрати на правничу допомогу. 01.04.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, у якому зазначив про те, що позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки дійсно на цей час шлюб носить формальний характер, але вважає, що це сталося не з його вини. Також не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, але не погоджується із встановленим позивачем розміром стягуваних аліментів. Вважає, що у відповідності до вимог чинного законодавства, він має сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів. Після припинення шлюбних стосунків позивач не дає йому можливості спілкуватися з дитиною, у зв`язку з чим він має намір звернутися до органу опіки та вирішити питання щодо визначення часу зустрічей із сином. В подальшому, 14.06.2019 року позивач подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позовну вимогу про розірвання шлюбу залишає без змін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги з урахуванням заявлених уточнень, підтримує та просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, у відповідності до вимог чинного законодавства, шляхом направлення рекомендованого повідомлення, але про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не надходило. На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Христинівського районного управління юстиції Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружилися 23 лютого 2002 року, актовий запис № 10. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, у позивача та відповідача в період шлюбу, [INFO] , народився син [PERSON] . Актовий запис № 754. Згідно довідки, виданої головою ОСББ «Либідь 23», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає та знаходиться на її утриманні син [PERSON] , 2008 року народження. Судом встановлено, що на цей час сторони у справі не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у цьому випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі та їх дитині, враховуючи обставини, що склалися у вказаному випадку, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, їхня спільна дитина проживає з позивачем, яка, фактично, несе витрати на утримання сина. Враховуючи те, що позивач несе витрати як на своє утримання, так і на утримання дитини, суд вважає, що відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання дитини, для забезпечення належного розвитку та умов проживання сина, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою в цій частині, судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а сплачені позивачем кошти при зверненні до суду у розмірі 704 гривні 80 копійок (в частині розірвання шлюбу), відповідач має сплатити на користь позивача. Також, оскільки позивачем при зверненні до суду було витрачено 2000 гривень за отримання правничої допомоги, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved