Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивувала тим, що 21 травня 2006 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, розташований за адресою: смт Березине, вул. Центральна (Леніна), 88, Тарутинського району Одеської області. Спадкоємцями за законом на спадщину після смерті [PERSON] є його донька, позивач у справі [PERSON], дружина та донька, відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] відповідно, які відмовилися від прийняття спадщини. При зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право власності, позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи викладене, позивач просить в судовому порядку визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, розташований за адресою: смт Березине, вул. Центральна (Леніна), 88, Тарутинського району Одеської області. Позивач в судове засідання не зявилася, на розгляд суду від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог та з проханням розглянути справу за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали заяви про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу за їх відсутності. Ці обставини відповідають вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Так, судом достовірно встановлено, що спадщина відкрилась в день смерті спадкодавця - [PERSON], а саме 21 травня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його донька, позивач у справі [PERSON] (а.с. 4, 5, 34 відповідно), дружина та донька, відповідачі у справі [PERSON] (а.с. 11) та [PERSON] (а.с. 12) відповідно, які відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача (а.с. 13, 14). З довідки Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області № 352 від 08.02.2016 року вбачається, що спадкодавець [PERSON], який помер 21 травня 2006 року, на день смерті був зареєстрований за адресою: [INFO] (Леніна), 88, Тарутинського району Одеської області (а.с. 15). Також, згідно довідки Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області № 651 від 08.04.2016 року присадибна земельна ділянка розміром 0,1200 га на котрій розташований житловий будинок з надвірними спорудами під № 88 по вул. Центральна (Леніна), 88, смт БерезинеТарутинського району Одеської області надана для обслуговування та знаходилась у фактичному користуванні [PERSON], померлого 21 травня 2006 року (а.с.37). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.13, 14). При зазначених обставинах суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно за законом у вигляді вищезазначеного будинку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved