Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.07.2000 року. З відповідачем вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , 2006 р.н. У 2005 році шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав на постійне місце проживання до Москви, де проживає там постійно. Дитина зареєстрована за місцем її реєстрації та мешкає разом з нею і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач добровільно участі в утриманні їхньої дитини не приймає і коштів не надає без поважних на те причин. Вона безробітна та постійного доходу не має. Де працює відповідач їй невідомо, інших утриманців відповідач не має, тому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 02.10.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.11.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 04.12.2020 року направлено судове доручення. Докази виконання судового доручення долучені до матеріалів цивільної справи. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутностю, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, відзив на позов не подав. В зв`язку з цим, суд ухвалив справу розглянути без участі сторін у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що 07.11.2005 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується копією свідоцтвапро розірвання шлюбу (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 03.02.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 22 (а.с. 3). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно частиною другою зазначеної статті СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, не суперечать фактичним обставинам справи, а також наявність обов`язку відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення нею віку повноліття на користь особи, з якою проживає дитина, суд доходить висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини щомісячного доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.10.2020 року, тобто з дати звернення з позовом до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Підстав для стягнення аліментів у іншому розмірі в процесі судового розгляду не встановлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного

Outcome: approved