Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що її рідна дочка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час їх шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Проте, 12 травня 2015 року її дочка [PERSON] померла. Після смерті [PERSON], її син [PERSON] став проживати з позивачем за адресою: с.Людинь, вул. Зарічна, 21, Дубровицького району Рівненської області та перебуває на повному її утриманні. Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 12 вересня 2017 року, яке набрало законної сили [PERSON] позбавлено батьківських прав, відносно малолітнього сина [PERSON]. Розпорядженнями голови Дубровицької районної державної адміністрації №248 від 25 жовтня 2017 року та №290 від 29 листопада 2017 року [PERSON], [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та встановлено опіку, а опікуном призначено позивача. Проте, з того часу, відповідач не відвідує сина, не займається його вихованням, не купує йому речей першої першої необхідності. Ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Однак, власних коштів у позивача на утримання дитини не вистачає. Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що мати [PERSON] - [PERSON], 12 травня 2015 року померла. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ГЮ №204379 від 18.02.2014 року, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.4). Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 12 вересня 2017 року, яке набрало законної сили [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав, відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Розпорядженням голови Дубровицької районної державної адміністрації №248 від 25 жовтня 2017 року [PERSON], [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.7). Розпорядженням голови Дубровицької районної державної адміністрації №290 від 29 листопада 2017 року та встановлено опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування [PERSON], [INFO]. Опікуном дитини призначено бабусю - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 12 грудня 2017 року, що [PERSON] проживає разом із [PERSON] без реєстрації за адресою: с.Людинь, вул. Зарічна, 21, Дубровицбького району Рівненської області та перебуває на її утриманні (а.с.9). Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідност.265 СК України баба, дід зобов'язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Проте, суду не надано відповідачем доказів того, що відповідач є непрацездатним, а також не надано підтвердження того, що на своєму утриманні має інших непрацездатних осіб. Тому, виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що відповідач позбавлений батьківських прав, відносно малолітнього сина [PERSON], що не позбавляє його обов'язку утримувати дитину, опікуном якого є позивач та з якою дитина проживає разом та перебуває на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини правомірними. Оскільки відповідач не утримує дитину, не надає матеріальної допомоги, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку в розмірі по 1\\4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 п.3 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача на користь держави повинні бути стягнуті судові витрати, пов'язані з розглядом справи в розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved