Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Станично-Луганської селищної ради Луганській області, третя особа Станично-Луганська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції в Луганській області, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що [INFO] в с. Макарове Станично-Луганського району Луганської області помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що згідно ст. 1233 ЦК України вона є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] яке буде йому належати на час смерті, оскільки за життя [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно, прав та обов`язки заповідав [PERSON] . Проте у встановлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] спадщину не прийняла в зв`язку з тим, що постійно доглядала за тяжко хворою матір`ю [PERSON] [INFO] , яка постійно хворіє та потребує постійного догляду, в результаті чого в передбачений шестимісячний строк позивач подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не встигла. 11 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Станично-Луганської державної нотаріальної контори, однак отримала письмові роз`яснення державного нотаріуса Кондратьева В.М з зазначенням того, що вона вважається такою, що пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини за заповітом, та з рекомендацією звернутися до суду з позовом про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку із наведеним, позивач [PERSON] просила суд визначити їй додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, просила суд розглянути справу без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, заперечень проти позову немає. Суд, дослідивши матеріали справи,\~\~прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про смерть від 16 квітня 2018 року серії [NUMBER] , виданого Валуйською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області, актовимй запис № 66, слідує, що [PERSON] помер [INFO] в с. Макарове Станично-Луганського району Луганської області. Право власності померлого [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, виданим 20 січня 1988 року виконкомом Станично-Луганської ради народних депутатів (протокол засідання виконкому №13) та копією технічного паспорту на житловий будинок житлового фонду, зареєстрованого в Ворошилоградському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 2/299, згідно з якими [PERSON] повний власник вказаного домоволодіння. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 649803, виданого на підставі рішення 25 сесії 5 скликання Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області від 19 серпня 2010 року, вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.2381 га, розташованої за адресою - [ADDRESS] . Зі змісту копії заповіту, посвідченого 27 грудня 2011 року державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Перепелиця І.В. за зареєстрованого в реєстрі за № 1-1498, та копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27 грудня 2011 року № 29232573 встановлено, що [PERSON] заповідав все своє спадкове майно на випадок його смерті [PERSON] позивачу по справі (заповіт номер 52249928). Той факт, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є рідною донькою померлого [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження від 22 травня 1969 року серії [NUMBER] , виданого Кам`янобрідським бюро ЗАГС м. Луганська, актовий запис №212, та копією свідоцтва про шлюб від 04 травня 1992 року, серії [NUMBER] , виданого Станично-Луганським райЗАГС, актовий запис № 33, згідно до змісту якого після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». З копії довідки від 15 січня 2019 року № 197 виданої виконкомом Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, а також з копії паспорта серії [NUMBER] від 26 липня 1999 року, виданого Станично-Луганським РВ УМВС України в Луганській області на ім`я позивачки, вбачається, що позивачка [PERSON] зареєстрована та постійно проживає в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . Довідкою «Центру первинної медико-санітарної допомоги Станично-Луганської районної лікарні» від 09 січня 2019 року підтверджується факт захворювання [PERSON] [INFO] , яке з урахуванням стану хворої потребує постійного зовнішнього нагляду з боку сторонніх. Частиною 3 статті 1268 ЦПК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строків, передбачених ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З копії роз`яснення від 11 січня 2019 № 10/02-17, винесеного державним нотаріусом Станично-Луганської держаної нотаріальної контори Кондратьєвим В.М., встановлено, що [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину у зв`язку із тим, що ні факту подання заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк, на факту реєстрації за однією адресою з померлою немає, тому вона є такою, що не прийняла спадщину, та рекомендовано звернутися до суду з заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини згідно ст. 1272 ЦК України. З повідомлення від 16 січня 2020 №33/01-09 державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. вбачається, що в спадковому реєстрі записи щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відсутні. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно змісту\~ст. 1272 ЦК України\~позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно роз`яснень, викладених у п.24 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272\~ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Таким чином, оскільки факти, які викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини слід визнати поважними, оскільки останній звернувся до державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Луганської області з заявою про прийняття спадщини, але у зазначений законом строк шість місяців, згідно\~ст.1270 ЦК України, не подав заяву до органів нотаріату, а також за відсутності спору про спадщину, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved