Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Управління ДМС у Чернівецькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], що належить їй на підставі свідоцтва про право власності. Відповідач [PERSON] є її чоловіком, проте на даний час нею подано позов про розірвання шлюбу, оскільки сімейних стосунків вони не підтримують з травня 2010 року, відповідач участі в утриманні житла не приймає, у спірній квартирі не проживає, його речей не має, де на даний час проживає відповідач їй невідомо. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: м. Чернівці по вул.29 березня, 34/1 та зняти його з реєстрації. До початку розгляду справи по суті, представником позивача в суд подано позовну заяву в новій редакції про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення та зняття її з реєстраційного обліку, зокрема просила визнати [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: м. Чернівці по вул.29 березня, 34/1 та зняти його з реєстрації. В судове засідання позивач [PERSON] будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи не з»явилася, захист своїх інтересів в суді доручила представляти представнику [PERSON], якою в суд подано письмове клопотання про розгляд справи, як у її відсутність так і у відсутність її довірительки; позовні вимоги підтримано в повному обсязі, які просили задовольнити. Відповідач [PERSON] . будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи повторно не з»явився, даних про поважність причини неявки суду не надав і не представив заяви про розгляд справи у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених вимог за первісним позовом суд приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.\~\~\~ Судом встановлені наступні факти та відповідним ним правовідносини. Судом, належними доказами по справі встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що складається з 2 житлових кімнат, загальною площею 61,1 кв.м., в тому числі житловою площею 26,1 кв.м. та належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане згідно з розпорядженням від 07.12.2001 року Департаментом житлово-комунального господарства міської ради (а.с.12). Довідкою КЖРЕП №5 №1097 від 09.03.2017 року підтверджено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], як власник 03.12.1993 року та відповідач [PERSON], [INFO], як чоловік позивача [PERSON] (а.с.10), з яким було зареєстровано шлюб у міськвідділі реєстрації актів громадянського стану 19.02.1995 року, за актовим записом №349 (а.с.13). Актом КЖРЕП №15 № 65 від 22.02.2016 року підтверджується, що відповідач [PERSON], в квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає з травня 2010 року (а.с.11). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON], як чоловік позивача, з травня 2010 року не проживає в [INFO], належних відповідачу речей не має, місце його проживання не відоме. Позивач [PERSON] за даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12) значиться як єдиний власник спірного майна (за формою власності приватна, розмір часток: 1/1) квартири 1 в будинку34 по вул. Березня, 29 м. Чернівці. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку у квартирі позивача, то зазначені позовні вимоги є передчасними, оскільки відповідно до п. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмету спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню частково. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним\~\~ є\~\~рішення,\~\~яким\~\~суд,\~\~виконавши\~\~вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обгрунтованим є\~\~рішення,\~\~ухвалене\~\~на\~\~основі\~\~повно, всебічно\~\~з'ясованих\~\~обставин,\~\~на\~\~які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,\~\~підтверджених\~\~тими\~\~доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: partial