Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позивач вказує, що 02 грудня 2016 р. між нею та [PERSON] (далі за текстом відповідачка) було укладено договір позики, який посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області, та зареєстровано в реєстрі за №2297 (далі за текстом Договір позики). Відповідно до умов п. 1 Договору позики позивачка передала у власність, а відповідач отримала грошові кошти у сумі 118 800,00 (сто вісімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, що еквівалентно 4400,00 (чотири тисячі чотириста) доларам США 00 центам. Відповідачка зобов'язалася повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором. У звязку з тим, що в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в доларах, сума яка підлягає поверненню в гривнях, [PERSON] визначається за комерційним курсом долару на день платежу. Згідно п.3 Договору позики, позичальник [PERSON] зобовязалася повернути позивачці суму позики у строк до 02 січня 2017 року. .Сторони в п. 5 Договору позики дійшли згоди, що відповідачка повертає суму позики в повному обсязі, що має бути підтверджено розпискою Позикодавця, підписаною в простій, вільній, письмовій формі. На час розгляду справи в суді умови Договору позики відповідачкою не виконані, грошові кошти мені не повернуто. Позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь 118 800,00 грн. суми боргу за договором позики, 2507.87 грн. збитків від інфляції, 6379.40 грн. пені, 5000,00 грн. моральної шкоди , витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Представник позивача адвокат [PERSON] надала до суду клопотання о розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, причину неявки суду не повідомила. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся своєчасно та в належній формі про що містяться в матеріалах справи поштові повідомлення про отримання судової повітки з поміткою про вручення. Від відповідачки відсутня заява про розгляд справи за її відсутністю, а також заява про зміну місця проживання або місцезнаходження. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України\~на підставі наявних у ній даних у відповідності зі\~ст. 169 ЦПК України\~. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Як вбачається з договору 02 грудня 2016 р. між мною [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, який посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області, та зареєстровано в реєстрі за №2297. Відповідно до умов п. 1 Договору позики [PERSON] позикодавець, передала у власність, а позичальник [PERSON] отримала грошові кошти у сумі 118 800,00 (сто вісімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, що еквівалентно 4400,00 (чотири тисячі чотириста) доларам США 00 центам. Позичальник зобов'язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором. У звязку з тим, що в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в доларах, сума яка підлягає поверненню в гривнях [PERSON] визначається за комерційним курсом долару на день платежу. Згідно п.3 Договору позики, позичальник [PERSON] зобовязалася повернути позивачці суму позики у строк до 02 січня 2017 року. . Сторони в п. 5 Договору позики дійшли згоди, що позичальник [PERSON] повертає суму позики в повному обсязі, що має бути підтверджено розпискою Позикодавця, підписаною в простій, вільній, письмовій формі. Сторони домовилися, що виконання позичальником свого зобовязання за цим договором має бути здійснено за адресою: Запорізька область, місто Енергодар готівкою (п.6 Договору позики). У разі якщо позичальник [PERSON] своєчасно не поверне позичені гроші, позикодавець має право подати цей договір до стягнення у строки, передбачені чинним законом України (п.10 Договору позики). Зміст договору позики, а також статей 524- 533, 536, 537, 545, 598-600, 604, 605, 610 - 625, 1046-101052 Цивільного кодексу України нам, сторонам за цим договором, було роз'яснені нотаріусом, зміст договору та статей було зрозумілі сторонам ( п.13 Договору позики). На час розгляду справи в суді умови Договору позики відповідачкою [PERSON] не виконані, грошові кошти позивачці [PERSON] не повернуто. Судом встановлено, що з огляду на відносини, які склалися між сторонами, між нами було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти, а відповідач зобов'язався їх повернути в тій же сумі, що відповідає ст. 1046 ЦК України. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ст. 1046 ЦК України). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Підтвердження виконання зобов'язання має відбуватись у спосіб, встановлений ст. 545 ЦК України, у т.ч. видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. На час розгляду справи в суді відповідачка [PERSON] не виконала взяті на себе зобовязання, у визначений в Договорі позики строк суму позики [PERSON] не повернула, чим порушила п.3 Договору позики, тому сума неповернутої позики в суиі 18 800,00 (сто вісімнадцять тисяч) гривень 00 копійок підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки [PERSON] Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Сторони у договорі позики визначили, що позика вважається безпроцентною, однак це не звільняє відповідача від обовязку сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Як передбачено нормами Закону № 1282-ХІІ, індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні Позивачкою розраховано в позовній заяві її втрати від інфляції за період з 03.01.20017 року по 14.03.2017 року у звязку з неналежним виконанням відповідачкою взятого на себе зобовязання за договором позики. Судом перевірено зазначений розрахунок позивачки по втратам від інфляції та встановлено, що відповідачка зобовязана сплатити позивачці збитки від інфляції за зазначений період у звязку з простроченням виконання зобов'язання в розмірі 2507, 87 грн.. Відповідно до ст. 610 ЦК Цкраїни, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (належного виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (п. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (п. З ст. 549 ЦК України). За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Таким чином, в позивачки виникло право на стягнення пені з відповідачки з наступного дня після 02 січня 2017 року, до для звернення до суду 14.03.2017 року, відповідно до розрахунку наведеному у позовній заяві який перевірений судом. Судом встановлено що, сума пені що підлягає стягненню в відповідачки за невиконання зобов'язання перед позивачкою за договором позики за зазначений період складає 6379,40 грн.. Крім того, у відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, ч.1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як передбачено ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає доведеним той факт, що внаслідок не виконання відповідачем грошового зобовязання щодо повернення позивачу позики, наданої на підставі Договору позики від 02 грудня 2016 року в строк до 02 січня 2017 року, позивач зазнала не мало переживань та страждань з приводу того, що відповідачка не має наміру повернути кошти, які належать їй, пенсіонерці, яка надаючи таку позику розраховувала на її повернення в строки та в розмір встановленому договором, оскільки ці кошти позивачці вкрай необхідні для власного проживання та придбання речей, яких вона надто потребує. Крім того, судом приймається до уваги твердження позивачки про те, що вона реально вважає, що надані в позики нею кошти не будуть повернуті взагалі, або ж повернуті через значно триваліший час, що тримає її у постійні нервовій та психологічній напрузі, що створює життєвий дискомфорт та психічне навантаження. Вказані вище обставини свідчить про те, що відповідачкою було заподіяно позивачці моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 5 000 грн., обовязок по відшкодуванню якої повинен бути покладений на відповідачку. Виходячи з наведеного, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь позивачки [PERSON] - 118 800,00 (сто вісімнадцять тисяч вісімсот) грн. суму боргу за договором позики, 2507.87 грн. збитків від інфляції, 6379.40 грн. пені, 5000,00 грн. моральної шкоди. Оскільки, позовні вимоги позивача задовольняються у повному обсязі, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1326,87 коп..

Outcome: approved