Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Свій позов мотивувала тим, що 20.09.2015 сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили почуття любові та взаєморозуміння, що привело до фактичного припинення сімейних відносин. Близько року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейних відносин не підтримують, шлюб фактично розпався та існує формально. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу є неможливим. При цьому вказувала, що донька проживає разом з позивачем, знаходиться на її вихованні та повному утриманні. Відповідач належної допомоги на утримання доньки не надає, хоча таку можливість має. За вказаних обставин просить суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач відзив на позов не надав. Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у підготовчому засіданні позов визнав. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши у підготовчому засіданні обставини справи, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 20.09.2015 між сторонами [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №2818. Сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, примирення між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує щодо цього. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.02.2016. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, належної допомоги на утримання дитини не надає. Протилежного судом не встановлено. Суд звертає увагу, що відповідач доказів не можливості надавати допомогу суду не надав та позов визнав. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині припинення шлюбу та обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом установлено, що примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечував щодо його розірвання. За таких обставин суд дійшов висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Дитині виповнилося 3 роки. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено не виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дитини, а тому право позивача є порушене, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо способу та розміру стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа, та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач позов визнав, доказів надання матеріальної допомоги та неможливості утримувати дитину суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі про який клопоче позивач При визначені розміру аліментів судом враховані всі обставини, визначені ст.182 СК України. Крім того, ухвалюючи рішення у даній справі, суд вважає за доцільне роз`яснити сторонам право на звернення в подальшому до суду із позовом про зміну розміру аліментів, у випадках, передбачених ст. 192 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 17.07.2019. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст.141 ЦПК України з урахуванням ст.142 ЦПК України. Зважаючи на визнання відповідачем позову, відповідно до ст.142 ЦПК України, позивачу слід повернути 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову про розірвання шлюбу, інші 50% судового збору слід стягнути з відповідача на її користь, а також стягнути з відповідача на користь держави 384,20 грн судового збору за позовом про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved