Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, а також про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач з 30.09.2017 року перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 894. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], 12.12.207 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мешкають окремо один від одного з 02.05.2018 року. Дитина проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Інших прибутків не має, матеріально не забезпечена, потребує допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та позивача не надає взагалі. Останній працює, але його місце роботи позивачу не відоме, інших аліментних зобовязань не має. Ухвалою суду від 10.01.2019 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст.\~274\~ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав. Позивач [PERSON] у судовому засіданні посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Додатково пояснила, що вона разом із дитиною мешкає у своїх батьків та вони повністю перебувають на їх утриманні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання малолітньої доньки у вигляді ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення донькою повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в іншій частині позову просив відмовити. Також додатково пояснив, що дружина с донькою останній рік мешкають окремо від нього, він декілька разів приїжджав провідати дитину та привозив памперси та дитяче харчування, іншої матеріальної допомоги не надає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] з 30.09.2017 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому Комунарським районним у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 894, шлюбі (а.с. 8). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія І-ЖС № 353427, виданим Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 14.12.2017 року, актовий запис № 1205 (а.с. 9). Дитина проживає з матірю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Даний факт підтверджується актом про фактичне проживання дитини з матірю від 26.12.2018 року (а.с. 10). Таким чином, судом встановлено, що на цей час малолітня [PERSON] повністю знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з останньою. Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, матеріально не забезпечена, потребує допомоги. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини та позивача не надає. Інших аліментних зобовязань відповідач не має. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоровя, а також те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 СК України та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання малолітньої дочки у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що її чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням обставин справи, проживання з позивачем малолітньої доньки, перебування останньої у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, відсутність у відповідача інших утриманців, при цьому, враховуючи його матеріальний стан, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення [PERSON] 3-х річного віку. З урахуванням положень\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial