Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS], які складаються з 2-ох кімнат, площею 14,50кв.м. і 19,10кв.м., кухні, площею 8,30кв.м. і коридору, площею 3,90кв.м., а також прибудинкові будівлі та приміщення літньої кухні «Б», площею 13,80кв.м., з ганком «б», площею 2,90кв.м., сарай «В» - площею 4,50кв.м., сарай «Д» - площею 3,00кв.м., сарай «Ж» - площею 9,40кв.м., гараж «Г» - площею 16,50кв.м., вбиральню «У», в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] року померла її бабця - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно, зокрема 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] з усіма господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Вона є онукою померлої та єдиним спадкоємцем за заповітом, посвідченим 10 квітня 2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №992. Відповідач ж [PERSON], як непрацездатний син її бабці, має право на обов'язкову частку в спадковому майні, однак відмовляється від прийняття такої на її користь. Після смерті бабці спадщину вона прийняла, оскільки постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. 07 травня 2015 року вона звернулась до Другої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] з усіма господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності за спадкодавцем. Правовстановлюючим документом на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 травня 1992 року, видане старшим державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Бояківським О.В., згідно якого її бабця - [PERSON] успадкувала за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS], з двома цегляними тамборами, цегляною верандою, підвалом, 2 сараями та криницею. Зазначає, що рішенням Народного Суду Ленінського району м.Львова від 19 вересня 1963 року за батьком її дідуся - [PERSON] було визнано право власності на 2/3 ідеальні частини будинковолодіння [ADDRESS], яке складається з кімнат, площею 14,50кв.м. і 19,10кв.м., кухні, площею 8,30кв.м. і коридору, площею 3,90кв.м. Згідно довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за [PERSON] було зареєстровано 6/15 частин будинку на підставі договору дарування, посвідченого Сьомою Львівською державною нотаріальною конторою 08 грудня 1967 року та 4/15 частини будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Львівською державною нотаріальною конторою 23 червня 1983 року за №1-4213. Після отримання спадщини [PERSON] зі сторони своєї частини будинку добудував до свого входу цегляний тамбур «а1», площею 5,6кв.м., переобладнав сарай «Б» на літню кухню «Б», площею 13,80кв.м. з ганком «б», площею 2,90кв.м., та побудував сарай «В» - 4,50кв.м, сарай «Д» -3,00кв.м., сарай «Ж» - 9,4кв.м., гараж «Г» - площею 16,50кв.м., та вбиральню «У». Також до будинку відносяться металеві ворота №3, хвіртка №4, огорожі №1, 2, мощення 1, колодязь - к. Перелічені господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 09 серпня 1992 року, а тому не належать до самочинного будівництва. З врахуванням того, що за життя її бабця так і не зареєструвала своїх майнових прав у встановленому законом порядку, вона не може оформити спадщину в нотаріуса та отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить такі задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Третя особа Управління державної реєстрації Львівської міської ради явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, подала суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Згідно ч.2 ст.197 ЦК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №3/6295 від 03.06.2015р. та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 22 грудня 2015 року за №50531421, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві спільної приватної часткової власності за [PERSON] - 1/3 частина та [PERSON] - 2/3 частини житлового будинку (а.с.13, 27). Так, рішенням Народного Суду Ленінського району м.Львова від 19 вересня 1963 року за батьком [PERSON] -[PERSON] було визнано право власності на 2/3 ідеальні частини будинковолодіння по [ADDRESS] яке складається з кімнат розміром 14,50кв.м. 19,10кв.м., кухні, площею 8,30кв.м., та коридору, який примикає до кухні. А право власності на другу кімнату, площею 17,90кв.м., визнано за [PERSON]. Кухню, площею 9,60кв.м., а також коридор, площею 4,8кв.м., тамбур залишено в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] та їх сімей (а.с.120). Згідно ж листа ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №3/6295 від 03.06.2016р., за [PERSON] було зареєстровано 6/15 частин будинку на підставі договору дарування, посвідченого Сьомою Львівською державною нотаріальною конторою 08 грудня 1967 року та 4/15 частини будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Львівською державною нотаріальною конторою 23 червня 1983 року за №1-4213. За [PERSON] 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Шостою Львівською державною нотаріальною конторою 18 серпня 2003 року за №1-982 (а.с.126). Після отримання спадщини [PERSON] зі сторони своєї частини житлового будинку [ADDRESS] добудував ряд господарських будівель та споруд, які відображені в технічному паспорті від 09 квітня 1992 року (а.с.55-58). Відповідно ж до п.3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773 не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року. А відтак, господарські будівлі та споруди зведені [PERSON] ще до 05 серпня 1992 року зі сторони своєї частини житлового будинку [ADDRESS] не належать до самочинного будівництва. [INFO] [PERSON] помер (а.с.47 зворот). 29 травня 1992 року старшим державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори дружині померлого [PERSON] - [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS], які належали спадкодавцю на підставі: 6/15 частин - договору дарування, посвідченого Сьомою Львівською державною нотаріальною конторою 08 грудня 1967 року, 4/15 частини - свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Львівською державною нотаріальною конторою 23 червня 1983 року за №1-4213. Зазначено, що будинок цегляний, позначений в поверховому плані літерою «А-1». В цілому складається з трьох кімнат та двох кухонь. До будинку відноситься такі будівлі: бетонний підвал, цегляний тамбур «а», цегляна веранда, цегляний тамбур «а1», а також господарські будівлі - два дерев'яні сараї, дві дерев'яні уборні, огорожа - металева сітка, дерев'яна огорожа, металеві ворота, металева хвіртка, асфальтова відмостка, бетонний колодязь. Так, частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації. Всупереч наведеному, право власності на вищезазначені 2/3 частини будинковолодіння в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, [PERSON] зареєстровано так і не було. [INFO] року[PERSON] померла, що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЛМУЮ серії [NUMBER] /а.с.47/. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ж заповіту посвідченого 10 квітня 2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юхимович М.Л., зареєстрованого в реєстрі за №992, [PERSON], яка мешкає за [ADDRESS], на випадок своєї смерті заповіла все її майно, де б воно не було і з чого б воно складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона законом матиме право заповіла своїй внучці - позивачу про справі [PERSON]. Після смерті [PERSON], Другою Львівською державною нотаріальної конторою заведена спадкова справа. Як вбачається з належно завірених копій останньої, 07 травня 2015 року позивач [PERSON], яка постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] в будинку [ADDRESS], звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.44-60). Відповідно ж до вимог ч.1 ст.1241 Цивільного Кодексу України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], спадкоємцем окрім позивача [PERSON] є також непрацездатний син спадкодавця - відповідач [PERSON], [INFO].(а.с.68, 69) Однак, з відповідною заявою про прийняття спадщини відповідач [PERSON] не звертався, та згідно його заяви від 03 жовтня 2016 року він відмовляється від обов'язкової частки у спадщині після смерті своєї матері [PERSON] на користь позивача [PERSON]. Так, у зв'язку з тим, що за життя спадкодавець [PERSON] не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно - 2/3 частини будинку [ADDRESS], позивач [PERSON] позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищенаведене,а також те, що вищезазначені 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] з усіма господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] вимогами ст.1218 ЦК України війшли до складу спадщини, неможливість оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку, та враховуючи визнання відповідачем заявленого позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування в права власності на вищезазначене нерухоме майно. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з наведеним, з відповідача слід стягнути на користь позивача 1413,18грн. судового збору. На підставі ст.ст.16, 182, 386, 1216, 1218, 1223, 1233, 1241, 1268-1270 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved