Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ямпільського ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮУ (м. Хмельницький) про скасування арешту майна. Вказала, що їй як багатодітній матері Ямпільська міська рада Вінницької області надала квартиру за [ADDRESS] . У 2004 році вказана квартира була приватизована. Право власності на вказану квартиру було зареєстроване КП «Ямпільське РБТІ. Відповідно до вказаного свідоцтва квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності їй та її дітям: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Зазначила, що в серпні 2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса з метою вчинення правочину. Однак, нотаріус відмовив їй та повідомив, що на належну їм на праві приватної власності квартиру накладено арешт. Арешт накладений на підставі ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 17.06.2015. Зазначила, що [PERSON] з 18.09.2013 дійсно був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . 20.11.2013 [PERSON] знято з реєстрації місця проживання. Вказала, що коли суд постановляв ухвалу про накладення арешту на майно [PERSON] , то останній не був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , а також вказана квартира в цілому , а ні її частка не належить [PERSON] . Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] , який зареєстрований 09.12.2015 в Єдиному реєстрі прав заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №12446750. Суд здійснює розгляд справи у порядку спрощеного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України. Сторони про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені в порядку ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву вх.№ 7029 від 26.1.0.2021, в якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] 26.10.2021 за вх.№7030 подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст. 128, 130 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ямпільського ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮУ (м. Хмельницький) - 26.10.2021 за вх№7028 подала заяву про розгляд справи без її участі, просила справу розглянути на підставі наявних доказів. Заяви, позивача, відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору про розгляд справи без їхньої участі. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим документом. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії паспорта громадянина України, виданого 25.03.2014 встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована по [ADDRESS] Із копії свідоцтва про право власності на житло від 15.06.2004 встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та членам її сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках кожному. Із копії реєстраційного посвідчення, виданого 22.03.2005 встановлено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Із копії повідомлення КП «Ямпільське РБТІ вих..№602 від 17.08.2021 встановлено, що [PERSON] начальником КП «Ямпільське РБТІ» повідомлено про те, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстрована в рівних частках кожному за: [PERSON] - 1/5; [PERSON] - 1/5; [PERSON] - 1/5; [PERSON] - 1/5; [PERSON] - 1/5, згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Ямпільської міської ради 15.6.2004 б/н та зареєстровано в Ямпільському РБТІ 22.03.2005 за реєстровим №2592. Із копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.08.2021 встановлено, що на підставі постанови, серії ВП №47893347 від 18.06.2015, виданої відділом ДВС Ямпільського району Вінницької області на квартиру [ADDRESS] накладено арешт.. Із копії паспорту громадянина України, виданого15.06.2012 встановлено, що [PERSON] , [INFO] з 18.09.2013 був зареєстрований по [ADDRESS] . 20.11.2013 знятий з місця проживання. 03.04.2017 зареєстрований по [ADDRESS] . Із копії ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 17.06.2015 встановлено, що заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна про забезпечення позову задоволено. Забезпечено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до[PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий 15.06.2012 Ямпільським РВ УМВС України у Вінницькій області, ідентифікаційний номер [NUMBER] ) зареєстрований за адресою [ADDRESS] , де б воно не знаходилось, на суму 20963 гривні 14 копійок, яка є спів мірною із заявленими позовними вимогами ТОВ «ОТП Факторинг Україна». В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України. Оцінюючи усі докази у їх сукупності суд вважає обґрунтованими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26 цс 13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Судом встановлено, що на квартиру [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , 17.06.2015 накладено арешт. Позивач має намір розпорядитися належним їй майном, однак через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на нерухоме майно порушує право власності позивача. Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Однак докази того, що існує рішення для забезпечення виконання якого і було накладено арешт на квартиру, належну позивачеві, відсутні. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки існування арешту та заборони на відчуження майна порушує конституційні права позивача, як власника майна, і має підстави для задоволення позову. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 321 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження».

Outcome: approved