Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 30.11.2011 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. У вказаному шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що їх спільне проживання та шлюбні відносини стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок між ними. Вона втратила до відповідача почуття поваги, любові та довіри через те, що останній ганьбив її, принижував її честь та гідність, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, застосовував щодо неї та її батьків фізичне насильство. Відповідач не хоче розуміти сутності проблем , які виникали та виникають у їх сімї. Наслідком цього є те, що вони з 16.04.2017 року проживають окремо, будь-яких відносин не підтримують. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності від нього також не надходило, а тому справу розглянуто у його відсутність. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.07.2011 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ №071917 від 30.07.2011 року (а.с. 5). У вказаному шлюбі у сторін, 09.06.2012 року народилося двоє дітей [PERSON] та [PERSON], що вбачається з копій свідоцтв про їх народження (а.с. 7-8). Причиною розпаду сімї стало те, що спільне проживання та шлюбні відносини сторін стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок між ними. Позивач втратила до відповідача почуття поваги, любові та довіри через те, що останній ганьбив її, принижував її честь та гідність, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, застосовував щодо неї та її батьків фізичне насильство. Наслідком цього є те, що на даний час сторони проживають окремо, будь-яких відносин не підтримують. Судом також встановлено, що з метою збереження сімї сторонам надавався двохмісячний строк на примирення, проте наданий строк на примирення результату не дав, оскільки ніхто із сторін не приймав мір для примирення та збереження сімї. Враховуючи викладене, відсутність між сторонами будь-яких відносин, відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб серії 1-МИ №071917 від 30.07.2011 року (а.с. 5) видно, що після реєстрації шлюбу позивач [PERSON] змінила своє прізвище «Старчук» на прізвище «Мижинська», однак враховуючи, що від останньої клопотань про залишення даного прізвища чи відновлення дошлюбного прізвища не надходило, то суд це питання не вирішує. На підставі викладеного та

Outcome: approved