Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно Позовні вимоги мотивовані тим, що вона разом з батьком [PERSON], матірю [PERSON], бабою [PERSON], та дідом [PERSON] отримали 25 січня 1994 року свідоцтво про право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. 09 листопада 1998 року помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини на користь позивача. 17 листопада 2004 року помер [PERSON], а 15 квітня 2011 року [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину позивач не отримував та право власності на спадкове майно належним чином оформлено не було. Від моменту приватизації квартири та на момент відкриття спадщини вона постійно мешкала у вказаній квартирі разом зі спадкодавцями. Навесні 2014 року вона була вимушена виїхати в звязку із проведенням АТО. Тітка позивача [PERSON], донька [PERSON] та [PERSON], у встановлений шестимісячний термін не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 12 липня 2012 року в позовних вимогах [PERSON] про поновлення строку на прийняття спадщини було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 січня 2012 року рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 12 липня 2012 року залишено без змін. Наразі позивач отримати свідоцтва про право на спадщину не може, оскільки спадкові справи були відкриті на території м. Донецька, та архіви нотаріальних контор залишилися на території населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Просить суд визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 17 листопада 2004 року, та на 1/5 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 15 квітня 2011 року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Представник відповідача Донецької міської ради - в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомив. Згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Представник третьої особи Першої Донецької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника. Суд, дослідивши матеріали справи та законодавство, що регулює данні правовідносини, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Згідно з копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № 1383 від 25 січня 1994 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сімї - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження VII-НО № 348116, виданого 08 грудня 1987 року Ворошиловським райбюро ЗАГС м. Донецька. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження УЖ № 250927 від 02 червня 1944 року. Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу IV-НО № 384505 , виданого 26 жовтня 1984 року Калінінським відділом ЗАГС м. Донецька, 26 жовтня 1984 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть І-НО № 347639, виданого 09 листопада 1998 року Ворошиловським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька [PERSON] помер 09 листопада 1998 року. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 грудня 2011 року, [PERSON] успадкувала 1/5 частину квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON]. 17 листопада 2004 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть 1-НО № 836817, виданого 23 листопада 2004 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції. 15 квітня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-НО № 530174, виданого 18 квітня 2011 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 12 липня 2012 року Ворошиловським районним судом м. Донецька було винесено рішення, відповідно до якого у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Ворошиловської районної у м. Донецьку ради, [PERSON], [PERSON] про поновлення строку на прийняття спадщини відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 січня 2012 року рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 12 липня 2012 року залишено без змін. Частиною 1 ст. 1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з довідкою , виданою 19 травня 2011 року № 379, [PERSON] з 03 липня 1987 року зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 31360353 від 14 серпня 2012 року 14 серпня 2012 року була зареєстрована спадкова справа № 347/2012 після смерті [PERSON]. Крім того, відповідно до копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 31358363 від 14 серпня 2012 року, 27 травня 2011 року була зареєстрована спадкова справа № 22 після смерті [PERSON]. Постановами державного нотаріуса Першої до ненецької державної нотаріальної контори [PERSON] від 28 липня 2017 року № № 46/02-31 та 47/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] , в звязку із тим, що оскільки спадкові справи № 22/2011 та 347/2012 знаходяться на непідконтрольній території, у приміщенні Першої донецької державної нотаріальної контори, у м. Донецьку. Згідно з листом Міністерства юстиції України № 15387/326-0-0-17/19 від 21 квітня 2017 року, доступ архівів державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, що були розташовані в населених пунктах, в яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, відсутній в звязку із тим, що архіви залишились у приміщеннях, які розташовані на таких територіях. Тому видати свідоцтва про право на спадщину за спадковими справами, які заведені у зазначених нотаріальних конторах, є неможливим. Частинами 1, 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцям, які прийняли спадок в порядку встановленому цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], але отримати свідоцтва про право на спадщину не може, та підтвердити право власності на спадкове майно можливе шляхом звернення до суду. З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved