Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення вартості відновлюваного ремонту автомобіля. Свій позов аргументувала тим, що о 07 год. 25 хв. 14 жовтня 2014 року вона перебувала у власному транспортному засобі марки «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER], яким керував її чоловік - [PERSON]. Вони рухалися по вул. Гоголя в м. Кіровограді. На перехресті з вул.\~Пашутінською відбулось зіткнення її автомобіля з транспортним засобом марки «ВАЗ-21093». Вказана дорожньо-транспортна пригода виникла внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. 13 листопада 2014 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду завдану третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Згідно із умов страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду завдану життю, здоровю складає 100000 грн., за шкоду заподіяну майну 50000 грн.. За наслідками ДТП страховою компанією було визнано факт страхового випадку й прийнято рішення виплатити вартість відновлювального ремонту. 17.10.2014 аварійним комісаром від ТДВ СК «Альфа-Гарант» був проведений огляд автомобіля та складений акт огляду її автомобіля та акт огляду пошкоджень автомобіля, на підставі якого був складений звіт № 9435 від 28.10.2014, згідно із яким вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу склала 50\~240,27 грн. з урахуванням ПДВ, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу вартість матеріального збитку склала 23\~504,67 грн.. В лютому 2016 року їй було виплачено страхове відшкодування в розмірі 19\~670,56 грн. (страхова компанія вирахувала з 23\~604,67 грн. 1000 грн. франшизи та 2\~934,11 грн. ПДВ). Не погодившись з визначеним страховою компанією розміром матеріального збитку з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу (страхового відшкодування), вона подала до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області позов до ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] про стягнення матеріальних збитків. На момент подачі вказаного позову її автомобіль був не відремонтований, пізніше вона поступово почала його ремонтувати (частково). 11.01.2016 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області було винесено рішення, яким частково задоволено позовні вимоги [PERSON], зокрема, з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на її користь було стягнуто 26\~395,33 грн., в задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 20.04.2016 зазначене рішення було залишено без змін. 11.03.2016 вона закінчила ремонт свого транспортного засобу. Ремонт автомобіля виконувався на станції технічного обслуговування ФОП [PERSON]. Вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 74\~700 грн.. Факт виконання ремонтних робіт та їх вартості підтверджується актами виконаних робіт та квитанціями про оплату. Вважає, що відповідач [PERSON] повинен відшкодувати їй різницю між страховим відшкодуванням та понесеними нею реальними збитками при виконанні нею відновлювального ремонту автомобіля, яка складає 24700 грн.. У звязку із чим, вона звернулася до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, зазначила, що в обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на висновок експерта № 37 від 03.09.2015, рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.01.2016 по справі № 390/512/15-ц та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області по цій же справі. Сума вартості відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER], визначена висновком експертизи № 37 від 03.09.2015, виконаної ПП «Науково-дослідна лабораторія судових експертиз», що проводилась під час судового розгляду Кіровоградським районним судом Кіровоградської області справи № 390/412/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та ТзДВ «Альфа-Гарант» складала 84\~682,89 грн., а позивачем (в межах вказаної суми) витрачено 74\~700 грн. За вирахуванням страхового відшкодування в розмірі 50\~000 грн. позивач просить стягнути з відповідача 24\~700 грн.. Відповідно до згаданого висновку експерта № 37 від 03.09.2015 вартість відновлювального ремонту становить суму 84\~682,89 грн., з якої: вартість ремонтно-відновлювальних робіт 3\~684 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів 4\~330,49 грн., вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту, - 76\~668,40 грн.. Згідно із наданих позивачем актів виконаних робіт № 152/1 від 12.11.2014 та №\~25 від 11.03.2016, складених ФОП [PERSON] вартість ремонтних робіт склала 74\~700 грн., з яких: вартість ремонтно-відновлювальних робіт 19\~770 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів 6\~615 грн., вартість складників, що були замінені під час ремонту 48\~315 грн.. Надані позивачем акти виконаних робіт не містять в собі встановленої ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформації (не внесено дати виконаних робіт, даних виконавця, ціну та кількість нормо-годин, обсягу виконаних робіт), що є також і суттєвими даними для визначення обґрунтованої (реальної) вартості виконаних робіт. Бланк акту виконаних робіт передбачає необхідність внесення таких даних. В звязку з цим, акти виконаних робіт не можуть вважатися допустимим доказом по справі. Окрім того, в акті виконаних робіт № 152/1 від 12.11.2014 не зазначено кількість та конкретну назву матеріалів на підготування, фарбування, полірування, антикорозійну обробку, в звязку з чим відповідач також позбавлений можливості надати належну оцінку визначеній вартості таких матеріалів. (6\~615 грн.). В акті виконаних робіт № 25 від 11.03.2016 узагальнено вартість проведених господарських операцій, без визначення вартості кожного окремого виду робіт, що є неприпустимим, що також не надає можливості відповідачу надати належну оцінку визначеній вартості робіт (6000 грн.). У звязку з тим, що надані позивачем акти виконаних робіт не містять належної інформації в частині виконаних робіт та використаних матеріалів, не можливо визначитись чи відповідає обсяг виконаних робіт та використаних матеріалів ремонтній калькуляції (складова висновку експерта). Також в акті виконаних робіт від 12.11.2014 міститься посилання на попередню калькуляцію № 47 від 09.10.2014, проте з незрозумілих причин така калькуляція не надана позивачем. Вважає, що за таких обставин позивачем не доведено належним чином, що понесені відповідачем витрати на ремонтно-відновлювальні роботи та необхідні для ремонту матеріалів мають причинний зв'язок із діями відповідача, в результаті яких позивачу було нанесено шкоду. Що стосується запасних частин (складників), що були змінені під час ремонту. На аркушах 3,4 ремонтної калькуляції визначено перелік запасних часин, які передбачається замінити під час проведення ремонтних робіт. В акті виконаних робіт № 152/1 від 12.11.2014 зазначено використані запасні частини, в т.ч. роботи по їх заміні: ричаг продольний (вартість із роботою по заміні складає 2\~440 грн.), ричаг верхній поперечний (вартість із роботою по заміні складає 2\~415 грн.), ричаг поперечний (100 грн.). В акті виконаних робіт № 25 від 11.03.2016 зазначено використані запасні запасні частини: облицювання А-стояка влів. 1016 грн., облицювання В-стояка вл. 1698 грн., облицювання С-стояка л. 1080 грн.. Такі запасні частини не містяться в ремонтній калькуляції експерта. З урахуванням викладеного вище, відсутня різниця між страховим відшкодуванням (50000 грн.) та понесеними позивачем реальними збитками при виконанні відновлювального ремонту, виходячи з такого розрахунку: 74\~700 грн. (заявлена позивачем вартість відновлювального ремонту) 19\~770 грн. (завищена порівняно з експертним висновком та не доведена позивачем вартість відновлювально-ремонтних робіт) 6\~615 грн. (завищена порівняно з експертним висновком та не доведена позивачем вартість необхідних для ремонту матеріалів по акту від 12.11.2014)-6000 грн. (завищена порівняно з експертним висновком та не доведена позивачем вартість робіт по акту від 11.03.2016) 8\~409 грн. (вартість використаних матеріалів, які відповідно до висновку експерта не повинні були використовуватись в звязку із пошкодженням в результаті ДТП автомобіля позивача) = 33\~906 грн.. Тому просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 62-72). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом встановлено, що о 07 год. 25 хв. 14 жовтня 2014 року в місті Кіровограді відбулося зіткнення транспортного засобу марки «ВАЗ - 21093», державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], з транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номер ВА 1024 BP, під керуванням [PERSON], власником якого є позивачка (а.с.7-10). Відповідно до ч.4\~ст.61 ЦПК України вирок або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно із постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.11.2014 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 5-6). Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.01.2016 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та Товариства з додатковою відповідальністю «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа Гарант» на користь [PERSON] 26\~395,33 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 20.04.2016 вказане рішення залишене без змін (а.с. 7-13) Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 17 від 03.09.2015 розмір матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який був спричинений власнику автомобіля «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER], внаслідок ДТП, що сталася 14 жовтня 2014 року складав 50\~948 грн. 79 к.. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER], на момент настання страхового випадку 14 жовтня 2014 року складала 84\~682 грн. 89 к. (а.с. 14-18). Згідно із актами виконаних робіт № 152/1 від 12.11.2014 та № 25 від 11.03.2016, розрахункових квитанцій [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] за ремонт автомобіля 74\~700 грн. (а.с. 19-26). Вказані акти та розрахункові квитанції суд сприймає як належні та допустимі докази реальної вартості ремонтних робіт здійснених відповідачем, оскільки основними видами діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] дійсно є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, допоміжне обслуговування наземного транспорту, а вартість запчастин та вартість їх заміни з часу проведення експертизи змінилася (а.с. 29-30). Суд враховує, що запасні частини: ричаг прокольний (вартість разом із роботами по заміні 2\~440 грн.), ричаг верхній поперечний (вартість разом із роботами по заміні 2\~415 грн.), ричаг поперечний (роботи по заміні 100грн.) не зазначені в ремонтній калькуляції експерта, тому вартість вказаних запасних частин та витрат на їх заміну, на думку суду, не повязані із шкодою, заподіяною дорожньо-транспортною пригодою. В п. 14 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Стаття 1166 ЦК України вказує, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] вартості відновлювального ремонту автомобіля в сумі 19\~745 грн.. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 551 грн. 21 к. . Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 1166, 1172, 1187, 1192, 1194 ЦК України,

Outcome: partial