Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який належав останній на підставі свідоцтва про право власності. За життя спадкодавця був складений та посвідчений Першою Свердловською нотаріальною конторою заповіт на користь [PERSON] Останнім постійним місцем мешкання спадкодавця на день її смерті є вищезазначена адреса, яка, відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР, є місцем відкриття спадщини. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем, яка вступила в управління та володіння спадковим майном, вона фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] Проте у теперішній час, через втрату будинкової книги, позивач не має можливості підтвердити місце відкриття та факт прийняття спадщини. Під час звернення [PERSON] до Свердловського міського суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, ухвалою суду було відмовлено на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України, оскільки вбачається спір про право, та рекомендовано звернутись в порядку позовного провадження. [PERSON] просить суд встановити: факт, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]; факт, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом та фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], а також визнати за [PERSON] право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій наполягав на задоволенні заявлених вимог. Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, стосовно задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Свердловської міської ради від 28.12.1962 р. (а.с. 8). Згідно копії заповіту від 30.08.1994 р., посвідченого у Першій Свердловській державній нотаріальній конторі (а.с. 7), [PERSON] все майно, яке на день її смерті виявиться належним їй, де б воно не було та з чого не складалось, заповіла [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] (а.с. 6). З копії заяви [PERSON], що міститься в матеріалах спадкової справи № п-7-33 до майна померлої [PERSON], початої 30.01.1995 р., вбачається, що доньці померлої - [PERSON] відомо про зміст заповіту від 30.08.1994 р., згідно якого спадкодавець все майно заповіла [PERSON]. Від отримання обов'язкової частки [PERSON] відмовилась. Згідно заяви позивача від 30.01.1995 року, на адресу першої Свердловської нотаріальної контори, нею прийнято спадщину після смерті [PERSON] Довідкою, виданою депутатом Свердловської міської ради (а.с. 14), підтверджується, що [PERSON] проживала з [PERSON], померлою [INFO] за адресою: [ADDRESS], з листопада 1976 року та до дня її смерті, а після смерті вступила в управління спадковим майном й до теперішнього часу несе витрати по утриманню. Довідка підтверджена підписами свідків. Відповідно копії паспорту [PERSON] (а.с. 4), зареєстрованим місцем проживання є [ADDRESS]. Згідно копії технічного паспорту від 18.04.2013 р. (а.с. 9-11), житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], має загальну площу в розмірі 21,7 кв.м., житлову площу - 8,1 кв.м., та до нього належать господарські та побутові будівлі і споруди, позначені літерами: «Б» - погріб, «Г» - сарай, № 1 - огорожа, № 2 - свердловина. З матеріалів справи вбачається, що дійсно спадкодавець [PERSON] на день її смерті разом з [PERSON], яка є єдиним спадкоємцем за заповітом [PERSON], проживали за адресою: [ADDRESS], яка, відповідно положень ст. 526 ЦК УРСР, є місцем відкриття спадщини. Враховуючи те, що позивач дійсно вступила в управління нерухомим спадковим майном, висловила своє волевиявлення про прийняття спадщини за заповітом шляхом написання відповідної заяви до нотаріуса у встановлений законодавством строк, а також з урахуванням того, що позивачу відмовлено у відкритті окремого провадження для встановлення судом фактів, що мають юридичне значення, суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на вищезазначене домоволодіння. На підставі ст.ст. 524-526, 534, 549 ЦК України,

Outcome: approved