Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачкою уклали юридичний шлюб 24 жовтня 2019 року. Від шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини і обов`язки , у зв`язку з чим сімейні стосунки між ними вже більше року припинені і проживають окремо. Позивач просить розірвати шлюб, оскільки шлюб носить формальний характер, що суперечить його інтересам і має істотне значення. Ухвалою суду від 07 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 12 листопада провадження у справі зупинено,надано строк на примирення до 29 грудня 2021 року. Ухвалою суду від 29.12.2021 року поновлено провадження у справі. Сторони у судове засідання не з`явилися, не повідомили причини неявки, не клопотали про відкладення судового засідання, хоча сповіщені про дту, час та місце судового розгляду. За таких встановлених обставин, суд розглядає справу по суті за відсутності позивача та відповідачки відповідно до я.1 ст. 223 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. За нормами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Установлено та стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиціїу Волинській області,що між [PERSON] та [PERSON] 24 жовтня 2019 року укладено шлюб, який зареєстрований Ковельським міськрайонним районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №454. Із позовної заяви позивача слідує, що їх шлюбні відносини на даний час фактично припинені, сторони не примирилися протягом наданого судом строку, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідачка своїм правом на подачу відзиву на позов, заперечень не скористалася, а тому у суду немає підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу. За приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 24 СК України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не примирився із відповідачкою, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. При цьому, суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved