Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 16.08.2003 у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом 250, після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] » та судові витрати покласти на відповідача. На обґрунтування позову зазначила, що 16.08.2003 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. В шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказала, що за час спільного проживання її з відповідачем стосунки поступово погіршились. Різність характерів та поглядів на вирішення сімейно-побутових проблем призвели до відчуження в стосунках, у зв`язку з чим вони втратили одне до одного почуття любові та поваги. Зазначила, що шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем не підтримують з листопада 2019 року, спільного господарства не ведуть. Майнового спору між ними немає. З урахуванням викладеного, просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позові та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що з відповідачем спільно не проживають з 17.11.2019, примирення між ними неможливе. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суду пояснив, що наміру зберегти сім`ю у нього немає, погоджується на розірвання шлюбу. Додатково вказав, що з позивачкою вони не проживають разом біля 3 років, протягом цього часу позивачка виїздила на заробітки, так що фактично шлюбно-сімейні стосунки розпалися з цього часу. Окрім того, вказав, що погоджується відшкодувати судові витрати, понесені позивачкою при подачі позову до суду, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 16.08.2003 у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 250, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В судовому засіданні встановлено, що на протязі тривалого часу між сторонами виникають непорозуміння, шлюбно-сімейні відносини сторони припинили, спільного господарства не ведуть та разом не проживають. Бажання та намір відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В ході розгляду справи сторонами клопотання про надання їм часу для примирення не заявлялися. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] бажає відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». За викладених обставин, беручи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, наміру поновлювати сімейні стосунки не мають; приймаючи до уваги думку відповідача, який позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд приходить до висновку, що дана вимога також підлягає задоволенню, за відсутності заперечень відповідача, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 3, 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження своїх вимог позивачем надана світлокопія договору про надання правничої допомоги № 852 від 03.03.2020, укладеного між нею та адвокатом Дворником О.В., квитанцію про одержання адвокатом 2500 грн. за правничу допомогу та попередній розрахунок судових витрат. В ході розгляду справи відповідач не заперечував щодо стягнення з нього на користь позивача витрат на правничу допомогу. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу, [PERSON] , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, а також стягнути на її користь з відповідача сплачений нею судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Outcome: approved