Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини. Позивачка є власником квартири [ADDRESS]. В вказаній квартирі крім позивача зареєстровані відповідачі по справі - син [PERSON], та його діти неповнолітні [PERSON], [PERSON] З липня 2014 року та по теперішній час відповідачі в житловому приміщенні не проживають, їх речей в ньому не має. Коштів на утримання квартири не надають, комунальні послуги не сплачують. Ця обставина становить позивача в тяжке матеріальне становище та порушує його права, як власника розпоряджуватися своїм майном. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник третої особи - орган опіки та піклування Краматорської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно вимог статі 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не сповістив про причини своєї відсутності. Позивач не заперечував проти заочного рішення розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 8.10.1996р. Згідно акту КП «СЕЗ» від 26.09.2017 року відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS], але в квартирі не проживають з липня 2014 року по теперешній час. Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідачі не проживають у вказаному житловому приміщенні з липня 2014 року без поважних причин. У зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що діти відповідача [PERSON] - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], не досягли десяти років, відповідно до ст. 29 ч. 3 ЦК України, їх місцем проживання є місце проживання їх батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вони проживають, а тому право користування житловою площею такої дитини є похідним від прав батьків. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позовом [PERSON] до [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved