Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та повідомила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що сторони спільно не проживають, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча таку можливість має, є працездатною та здоровою людиною. За таких обставин позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 6000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, та витрати на правничу допомогу. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2021 було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.01.2011, а.с.5) Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.06.2011 (а.с. 6). Позивач проживає та зареєстрована разом з донькою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 08.04.2021 за №23817 та №23817 (а.с. 7,15). Відповідач проживає окремо, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 184 цього ж Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно\~до ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2021\~рік»,\~прожитковий мінімум\~для дітей\~віком від\~6\~до 18\~років з\~1\~січня 2021\~року становить\~2395 грн, з 1 липня - 2510 грн, з 1 грудня - 2618 грн. Дитині виповнилось 9 років. Суд звертає увагу, що відповідач доказів виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надав, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення відповідного права особи, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Враховуючи, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в твердій сумі суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати певну матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги, відомостей про незадовільний стан здоров`я не надав. З огляду на викладене, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 2000,00 грн щомісячно. При цьому суд також зазначає, що положеннями ст.182 СК України законодавець закріплює мінімальний гарантований розмір аліментів, який дитина має право отримати у будь-якому випадку незалежно від обставин, які можуть перешкоджати в реалізації такого майнового права (50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку як мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач, звертаючись до суду з позовом та визначаючи аліменти в розмірі 6000,00 грн, що фактично в два з поливною рази перевищує розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, будь-яких доказів щодо достатності заробітку відповідача (платника аліментів) для визначення аліментів в такому розмірі суду не надала, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені сторонами обставини, передбачені ст.182 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 12.04.2021. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 908 грн судового збору. Що стосується витрат на правничу допомогу, то оскільки позивач не надала доказів щодо їх понесення, тому суд не здійснює їх розподіл. На підставі викладеного,

Outcome: partial