Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого 27 грудня 2014 року право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Мира, б. 22-Б, кв. 14, мотивуючи тим, що державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на 1/2 частину квартири, (свідоцтво про право власності № 301 від 24.04.1997 року, право власності за яким зареєстроване [PERSON] міжміським бюро технічної інвентаризації за № 60п-136). В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради Одеської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житло від 24.04.1997 року за № 301, зареєстрованого комунальним підприємством «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» в книзі реєстру за № 60п-136, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, тобто по 1/2 частині належала квартира, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Леніна, б. 22-Б, кв. 14. Згідно розпорядження [PERSON] міської ради Одеської області від 19.02.2016 року за № 57 р. «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» вулицю проспект Леніна перейменовано у проспект Миру. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 398197 від 30.12.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 27 грудня 2014 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Мира, б. 22-Б, кв. 14. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту від 10.09.1998 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори за № 2/5671, [PERSON] все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті заповів дочці [PERSON]. Осіб які мають право на обовязкову часту у спадщині після [PERSON] немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 04.06.2015 року, тому вважається такою що прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 27 грудня 2014 року право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Мира, б. 22-Б, кв. 14. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved