Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 08.10.1999 року між нею та [PERSON] та зареєстрований на Кременчуцькій товарній біржі дійсним; визнати за нею право власності на вказану квартиру. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 08.10.1999 року нею, як покупцем, та відповідачем [PERSON], як продавцем, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Вказаний договір був укладений на Кременчуцькій товарній біржі та зареєстрований нею в КП «Кременчуцьке МБТІ». Правочин обома сторонами виконаний в повному обсязі: нею сплачено вартість квартири, а відповідачем передано квартиру у її власність, при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов'язків, перехід права власності. Через протиріччя в правових нормах щодо нотаріального посвідчення договорів, укладених на товарних біржах, що діяли на момент укладення договору, зараз вона не може реалізувати своє право власності. Нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу вона не може, оскільки їй невідоме фактичне місце проживання відповідача, а позов подається за останнім відомим місцем його проживання. Крім того, в неї залишилися лише копія договору від 08.10.1999 року, оскільки оригінал його втрачений. Також вказала, що 21.03.2000 року нею та її донькою, [PERSON], на Кременчуцькій товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме ? частини квартири [ADDRESS], право власності зареєстровано в КП «Кременчуцьке МБТІ». На даний час вона та її донька використовують квартиру для постійного проживання, оплачують комунальні послуги та утримують в належному стані. Просить задовольнити її позовні вимоги, оскільки в разі втрати документу, який посвідчує право власності, власник майна може звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі, вказала, що згодна на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надіслав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просила справу розглядати без її участі. Третя особа Кременчуцька товарна біржа припинила свою діяльність шляхом ліквідації, що вбачається з листа архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 14.08.2014 року № 02-04/1/1541-І. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб, належно повідомленого відповідача та за відсутності позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом 08.10.1999 року сторонами укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Продаж вчинено за 16600 гривень, які покупцем сплачені продавцю повністю до підписання цього договору. Договір укладено та підписано сторонами на Кременчуцькій товарній біржі, складено в 2-х примірниках, один з яких залишився на зберіганні в справах біржі, а інший - переданий покупцю. Право власності за дговором було зареєстроване в Кременчуцькому МБТІ. Встановлені обставини справи підтверджуються письмовими доказами та не заперечуються сторонами. Зі змісту договору також вбачається, що у відповідності до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» договір не підлягав нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір по суті суд бере до уваги, що Закон України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» є спеціальним нормативним актом щодо визнання правових умов створення і діяльності товарних бірж на території України та загальним стосовно укладення договорів. З останнього питання спеціальними були норми Цивільного кодексу УРСР, в редакції, чинній на момент укладення договору, якими передбачено нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна. У відповідності до ст. 45 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Статтею 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Згідно з ст. 48 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. У відповідності до ст. 59 цього Кодексу угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Згідно роз'яснень Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено, що, беручи до уваги вимоги ст. 227 ЦК УРСР, яка передбачає особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно з ст. 47 ЦК, тягне недійсність договору, таким чином, зазначений договір набуватиме чинності з моменту його нотаріального посвідчення. Спірний договір купівлі-продажу сторонами на сьогоднішній день не посвідчений нотаріально, а отже, не набув чинності і не є правовстановлюючим документом, тому суд не вправі задовольнити вимоги позивачки з тих підстав, що нею втрачений оригінал документу, що посвідчував її право власності на квартиру. Договір, укладений 21.03.2000 року [PERSON] та її донькою, [PERSON], на Кременчуцькій товарній біржі не є предметом цього спору та не впливає на наслідки його розгляду, оскільки також не набув чинності. Як вбачається з листа архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 14.08.2014 року № 02-04/1/1541-І, Кременчуцька товарна біржа припинила свою діяльність, у зв»язку з її ліквідацією на зберігання у трудовий архів передано документи, серед яких договори купівлі-продажу майна відсутні. Разом з цим, як встановлено судом, договір купівлі-продажу квартири від 08.10.1999 року виконаний сторонами повністю, оскільки вони домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне його виконання шляхом передачі квартири у користування покупцеві та сплати вартості майна покупцем до укладення договору у письмовій формі, що не заперечується сторонами та підтверджується письмовими доказами. До теперішнього часу жодна із сторін договору не заявляла про його недійсність. На даний час позивачка не може реалізувати своє право власності, оскільки спочатку їй було невідомим місце проживання відповідача [PERSON], а після встановлення місця проживання відповідача останній ухиляється від нотаріального посвідчення договору, укладеного 08.10.1999 року, що підтверджується письмовими доказами, а саме, копією листа, що надсилався позивачкою на адресу відповідача. Згідно ст.. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири від 08.10.1999 року і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення.

Outcome: approved