Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 21 березня 2000 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки ведення спільного господарства. З березня 2017 року фактично сімейні відносини припинилися, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. У підготовче судове засідання відповідач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206 цього Кодекс. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 21 березня 2000 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Сватівським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 13 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). З березня 2017 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них,та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати та відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України залишити прізвище позивачу - « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved