Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області про визнання незаконною постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину, обґрунтовуючи його тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], останнє місце проживання та реєстрації якого було [ADDRESS]. 27.11.2011 року, в передбачений законом строк, позивач звернулася до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі заяви в нотаріальній конторі заведено спадкову справу під № 895/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON]. На день смерті [PERSON] залишилася спадщина, що складається з 1/8 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель, що знаходяться в [ADDRESS]. На підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2014 року № 357/11490/13-ц, 2/357/89/14 [PERSON] визнана такою, що має право на спадкування разом з позивачем, після смерті померлого [INFO] [PERSON] 22.05.2015 року позивач подала заяву до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори про те, що вона дає згоду на включення у свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після померлого [INFO] батька [PERSON] - його рідну сестру [PERSON]. Після смерті батька позивач не знайшла правовстановлюючого документу на його частину будинку, і тому була змушена звернутись за дублікатом до Київського обласного державного нотаріального архіву, на що їй було видано дублікат відповідного свідоцтва, який 16.11.2012 року позивач зареєструвала в КП КОР «БМБТІ» та надала його державному нотаріусу Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області. 11.11.2015 року Державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.Г., було винесено постанову за № 2606/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Білоцерківською державною нотаріальною конторою 05.08.1988 року за реєстровим № 2-2922 не було зареєстроване за [PERSON] в КП КОР «БМБТІ» за його життя. Позивач з таким висновком нотаріуса не погоджується, оскільки стверджує, що право власності на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] в період з 05.08.1988 року по [INFO] 2 рази. Враховуючи наведене, позивач просить визнати постанову про відмову у вчиненні нотаріально дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, винесену державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області неправомірною; зобов'язати державного нотаріуса Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, після померлого [INFO] її батька - [PERSON]. В відкрите судове засідання позивач та її представник не з'явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду письмово викладені заперечення проти позову та лист, в якому просять розглянути справу без участі їх представника. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження позивача, серії [NUMBER]. В передбачений законом строк, позивач звернулася до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією відповідної заяви. На підставі заяви в нотаріальній конторі заведено спадкову справу під № 895/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON]. На день смерті [PERSON] залишилась спадщина, що складається з 1/8 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель, що знаходяться в [ADDRESS]. Як вбачається з копії рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2014 року № 357/11490/13-ц, 2/357/89/14 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора про визнання права на спадкування разом зі спадкоємцем тієї черги, яка має право на спадкування, - [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] і тому вона визнана такою, що має право на спадкування разом з позивачем після смерті померлого [INFO] [PERSON] 22.05.2015 року позивач подала заяву до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори про те, що вона дає згоду на включення у свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після померлого [INFO] батька [PERSON] - його рідної сестри [PERSON]. Після смерті батька позивач не знайшла правовстановлюючого документу на його частину будинку, і тому була змушена звернутися за дублікатом даного свідоцтва до Київського обласного державного нотаріального архіву, на що їй було видано дублікат відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.1988 року, який 16.11.2012 року позивач зареєструвала в КП КОР «БМБТІ» та надала його державному нотаріусу Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області. 11.11.2015 року Державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.Г., було винесено постанову за № 2606/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв'язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Білоцерківською державною нотаріальною конторою 05.08.1988 року за реєстровим № 2-2922 не було зареєстроване за [PERSON] в КП КОР «БМБТІ» за його життя. З таким висновком нотаріуса суд не може погодитись з огляду на таке. Відповідно до п.1 глави 7 Наказу міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», відповідно до статті 46 Закону нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Як передбачено законодавцем у ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Виносячи оскаржувану постанову, державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.Г. посилається на пп.4.15 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до приписів якого, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В оскаржуваній постанові та в поданих суду запереченнях, відповідач посилається на те, що нотаріусу був наданий правовстановлюючий документ, а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я [PERSON] та [PERSON] Білоцерківською державною нотаріальною конторою 05.08.1988 року за реєстровим № 2-2922, дублікат якого виданий Київським обласним державним нотаріальним архівом 23.10.2012 року за реєстровим № 1-651, право власності зареєстроване в КП КОР «БМБТІ» 16.11.2012 року, з якого вбачається, що право власності не було зареєстроване за [PERSON] за його життя. Суд вважає, що нотаріус дійшов такого висновку помилково, в результаті не повного з'ясування обставин по справі, внаслідок чого останній і прийшов до хибного висновку про необхідність винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як зазначає сам нотаріус у своїй постанові, відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності, його виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. При цьому в поданих запереченнях на позовну заяву, заступник завідувача Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Вишняк О.А. посилається на довідку (вх.№1346/02-14 від 20.08.2015 року), видану КП КОР «ПБТІ» під № 852 від 08.06.2015 року, де зазначено, що станом на 01.01.2013 року право власності (частка померлого) на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] - 1/8 частина житлового будинку, на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину № 2-2922 від 05.08.1988 року, виданого держнотконторою, дублікат виданий за № 1-651 від 23.10.2012 року (книга № 19, реєстровий номер № 1849). Із вказаної довідки БТІ та витягу про державну реєстрацію прав № 36470705 від 29.11.2012 року нотаріус дійшов висновку, що право власності на частку спадкового будинку зареєстроване 16.11.2012 року, тобто після смерті [PERSON]. В ході розгляду справи, судом встановлено, що нотаріус дійшов хибного висновку про те, що [PERSON] не набув за життя права власності на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS]. Так, відповідно до копії відповіді КП КОР «ПБТІ» № 2108 від 10.12.2015 року на запит адвоката Глякова О.А., КП КОР «ПБТІ» встановлено, що в період з 05.08.1988 року по [INFO], право власності на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS], було зареєстровано за [PERSON] - первинна реєстрація: на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-2922 від 05.08.1988 року, виданого Білоцерківською державною нотаріальною конторою (зареєстровано в БТІ від 13.08.1988 року реєстрова книга № 19, реєстровий номер 1849); повторна реєстрація: на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину № 2-2922 від 05.08.1988 року, виданого Білоцерківською державною нотаріальною конторою, дублікат виданий від 01.11.2005 року Першою Білоцерківською державною нотаріальною конторою № 1-3625 (зареєстрований в БТІ від 01.08.2007 року, реєстрова книга № 19, реєстровий номер № 1849). Аналогічну наведеній, отримав відповідь і суд під № 142 від 08.02.2016 року, надану КП КОР «ПБТІ» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 02.02.2016 року. Крім того, у вказаній відповіді вказано, що в 2012 році на підставі запиту від 01.06.2012 року вих. № 3084/02-14 Державного нотаріуса Кравець А.В. Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори, у зв'язку з оформленням спадщини на частину будинку 1/8 після смерті [INFO] [PERSON] (спадкова справа № 895/2011) спадкоємець: [PERSON] та на підставі заяви [PERSON] стосовно втрати оригіналу, було надано до БТІ дублікат свідоцтва про право на спадщину № 2-2922 від 05.08.1988 року, виданий 23.10.2012 року Загвоздіною А.М. державним нотаріусом Київського обласного державного нотаріального архіву, та було засвідчено вірність копії з оригіналом документа та зареєстровано в реєстрі за № 1-651який зареєстрували станом на 29.11.2012 року (книга № 19 реєстровий номер № 1849) - на 1/8 частину за [PERSON]. Нотаріус, отримавши довідку (вх.№1346/02-14 від 20.08.2015 року), видану КП КОР «ПБТІ» під № 852 від 08.06.2015 року та витяг про державну реєстрацію прав № 36470705 від 29.11.2012 року, не звернув увагу на те, що в них йдеться про реєстрацію дублікату свідоцтва про право на спадщину № 2-2922 від 05.08.1988 року, а не про реєстрацію права власності на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS], за [PERSON], результатом чого і стало винесення оскаржуваної постанови про вчинення нотаріальної дії. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта. Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Обов'язок нотаріуса вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Аналіз встановлених по справі обставин приводить до висновку, що оскаржувана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесена безпідставно, і тому є підстави для задоволення позову. Позивач вчасно подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. На підставі заяви було заведено спадкову справу. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, викладене суд дійшов обґрунтованого висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає приписам закону, і тому права [PERSON] на спадкове майно необхідно відновити, шляхом визнання постанови нотаріуса протиправною та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом, після померлого [INFO] [PERSON], в передбачених законом частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved