Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком з надвірними будівлями в [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що є власником житлового будинку з надвірними будівлями в с [ADDRESS]. Разом з нею зареєстровані відповідачі по справі проте більше року без поважних причин за зазначеною адресою не проживають, участі в утриманні житла не приймають, добровільно знятися з реєстрації не бажають, домовленості щодо збереження житлового приміщення між ними не було, а тому з метою захисту права власності, зокрема права на одержання субсидії, просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді від 15 червня 2018 року по даній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов. Відповідачі відзив на позов на надали, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про день слухання справи в суді, причини їх неявки суду не відомі, а тому у відповідності до ст.281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247,179 ЦПК України, виходячи з наступного: У відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1014270 від 16 липня 2003 року, реєстраційний номер 1885697 та свідоцтва про право власності [NUMBER], домоволодіння в [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Підволочиською селищною радою згідно рішення виконкому від 19 лютого 2003 року, № 65. З довідки, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради 29 травня 2018 року № 1256 убачається, що в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані - заявник [PERSON], 1946 р.н., [PERSON], 1947 р.н., чоловік, [PERSON], 1970 р.н., дочка, [PERSON], 1991 р.н., онука, [PERSON], 1991 р.н., онук, [PERSON], 1992 р.н., онука, [PERSON], 1973 р.н., дочка. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов будинку від 30 березня 2018 року, 04 червня 2018 року, 30 січня 2018 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані [ADDRESS], проте з 2012 року за зазначеною адресою не проживають у зв'язку із виїздом за межі України. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS], у якому зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які відсутні у житловому приміщенні понад встановлені законом строки, участі в утриманні будинку не беруть, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, крім того між сторонами не було домовленості щодо збереження житлового приміщення за відповідачами. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав власності і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог у зв'язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Outcome: approved