Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що 07 жовтня 1995 року померла її матір [PERSON], дані якої за життя були внесені в список громадян до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЗП №00340 КСП ім.Ульянова Пологівського району Запорізької області, зареєстрованого у Пологівській районній раді 10 серпня 1995 року. Згідно додатку до зазначеного Державного акту [PERSON] була співвласником колективної власності на землю КСП ім.Ульянова та значилася під №419. Даний факт підтверджується довідкою №В-492/0-494/6-16 від 30 серпня 2016 року, виданою управлінням Держгеокадастру у Пологівському районі Запорізької області. Вона, позивач, звернулася до Пологівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Державним нотаріусом було заведено спадкову справу №130/1996, а 09 вересня 2016 року було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після смерті матері через відсутність правовстановлюючого документу на її імя на вказану земельну частку (пай) в розмірі 6,3 умовних кадастрових гектарів. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері. У звязку із цим, позивач просить постановити судове рішення, яким визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 6,3 умовних кадастрових гектарів зі складу земель колективної власності колишнього КСП ім.Ульянова Пологівського району Запорізької області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю КСП ім.Ульянова серії ЗП №00340, зареєстрованого у Пологівській районній раді 10 серпня 1995 року. У судове засідання позивач і її представник за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] надали письмові заяви, в яких підтримали позовні вимоги [PERSON] з зазначених у позові підстав, просили задовольнити їх. Справу просили розглянути в їх відсутність (а.с.45,46). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Пологівського району Запорізької області, будучи належним чином повідомленим про явку до суду (а.с.26), в судове засідання не явився. Голова [PERSON] сільської ради Пологівського району Запорізької області [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить справу розглянути у відсутність представника сільської ради, заперечень проти задоволення позову [PERSON] не мають (а.с.47). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області подала до суду заяву, в якій зазначила, що проти задоволення позову не заперечує, просить справу розглянути без їхньої участі (а.с.27). У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи в їх відсутність, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем і її представником, думки відповідача і третьої особи в справі щодо позову [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку добутим доказам в сукупності, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 07 жовтня 1995 року померла [PERSON] (а.с.8), яка є матірю позивача у справі, що підтверджується копіями свідоцтв про народження і про укладення шлюбу [PERSON], яка після укладення шлюбу 27 грудня 1972 року змінила своє родове прізвище на прізвище чоловіка «Ващенко» (а.с.10). Після смерті матері позивача залишилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай), оскільки померла за життя була співвласником колективної власності на землю колишнього КСП ім.Ульянова Пологівського району Запорізької області, і в списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.Ульянова серії ЗП №00340, зареєстрованого у Пологівській районній раді Пологівського району Запорізької області 10 серпня 1995 року, значиться під №419. Розмір земельної частки (паю) по КСП ім.Ульянова становить 6,3 в умовних кадастрових гектарах без виділення в натурі (на місцевості). Сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] не виготовлявся через те, що вона померла 07 жовтня 1995 року, а сертифікати видавали у 1996 році, що підтверджується довідкою №В-492/0-494/6-16, виданою 30 серпня 2016 року управлінням Держгеокадастру у Пологівському районі Запорізької області (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON], вступивши в управління і володіння спадковим майном та подавши заяву про це до Пологівської державної нотаріальної контори Запорізької області, на підставі якої 25 вересня 1996 року було заведено спадкову справу №130/1996. Спадкодавцем [PERSON] за життя заповіт не складався. Крім позивача, спадкоємцем за законом у [PERSON] був син [PERSON], який помер 01 березня 1996 року і після смерті якого спадкоємців нема. Зазначене підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Пологівського району Запорізької області від 06 вересня 2016 року №463 на а.с.5 і даними спадкової справи №130/1996 до майна померлої [PERSON] (а.с.29-41), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), а також інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) на а.с.43,44. Постановою державного нотаріуса Пологівської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] від 09 вересня 2016 року №948/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 07 жовтня 1995 року [PERSON] на право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП ім.Ульянова Пологівського району Запорізької області, площею 6,3 в умовних кадастрових гектарах без виділення в натурі (на місцевості), у звязку із тим, що документи, які підтверджували б право власності на право на зазначену земельну частку (пай), позивачем не надані (а.с.7). Відповідно до ст.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до ст.3 Указу Президента України від 03 грудня 1999 року №1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою. За життя спадкодавець [PERSON] не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), оскільки померла 07 жовтня 1995 року, тоді як сертифікати видавалися у 1996 році, тому сертифікат на право на земельну частку (пай) на її імя і не виготовлявся, що вбачається із довідки №В-492/0-494/6-16, виданої 30 серпня 2016 року управлінням Держгеокадастру у Пологівському районі Запорізької області. З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що спадкодавець [PERSON], яка померла 07 жовтня 1995 року, за життя була співвласником колективної власності на землю колишнього КСП ім.Ульянова Пологівського району Запорізької області, а тому мала право на земельну частку (пай) зі складу земель колективної власності колишнього КСП ім.Ульянова Пологівського району Запорізької області в розмірі 6,3 в умовних кадастрових гектарах без виділення в натурі (на місцевості), однак сертифікат про право на земельну частку (пай) на її імя не був виготовлений у звязку зі смертю, а також те, що спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері, враховуючи відсутність претензій відповідача і третьої особи щодо права на вказану земельну частку (пай), суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON] слід визнати в порядку спадкування за законом після смерті її матері право на вказану земельну частку (пай) без виділення в натурі (на місцевості). На підставі викладеного,

Outcome: approved