Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 12.08.2020, до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 04 червня 2016 року уклала з відповідачем шлюб та у подружжя є спільна донька [PERSON] , [INFO] . Проте подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, що негативно вплинуло на їх сімейні стосунки і призвело до розпаду сім`ї, та відповідно звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Кошти, які надає відповідач на утримання їх спільної доньки, є недостатніми для забезпечення усіх її потреб, оскільки дитина росте і на її розвиток, одяг, харчування, лікування необхідні відповідні кошти. На даний час позивач працює на посаді медичної сестри у ТзОВ «Мед Парк», однак її заробітної плати недостатньо для утримання дитини, враховуючи те, що виникли проблеми із здоров`ям, які потребують постійного лікування. Разом з тим, відповідач працевлаштований та має постійний дохід, відтак просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти у вищевказаному розмірі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов, з урахування заяви про зменшення позовних вимог, підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві, просила суд такий задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала з підстав, що викладені у письмовій заяві від 18.08.2020. Зокрема, зазначила, що позивач стверджує те, що виключно одноособово забезпечує належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, при цьому не вказує, який загальний щомісячний обсяг грошових коштів на утримання дитини є необхідним, з яких конкретно витрат складений цей щомісячний обсяг грошового утримання дитини, та яким чином бере участь у цих витратах позивач, а яким чином відповідач. Зазначила, що сторони мають спільний бюджет, ведуть спільне господарство та проживають в одній квартирі. Відповідач, будучи добросовісною стороною у даних стосунках за період з 23.01.2020 до 14.07.2020 переказав на картковий рахунок позивача грошові кошти у розмірі 22 865 грн., в тому числі і після пред`явлення позову - 16 165 грн, що підтверджується банківськими документами. Усі витрати пов`язані із оплатою комунальних послуг несе відповідач, оплачував та продовжує сплачувати за придбання продуктів харчування у сім`ї. Дитина відвідує дитячий садочок, який є повністю безкоштовним у зв`язку з пільгами відповідача як учасника бойових дій. 16.06.2020 останнім оплачено послуги няні на суму 2260 грн., оскільки через карантин дитина не могла відвідувати дошкільний заклад. Відповідач ніколи не ухилявся від виконання обов`язку щодо утримання доньки, вважає, що позов поданий з метою тиску на відповідача для отримання переваг у розв`язанні на користь позивача інших конфліктних ситуацій, шо виникли між сторонами, зокрема, позивач звернулась до суду із позовом про поділ мана подружжя, розірвання шлюбу, та заявою про видачу обмежувального припису, у задоволенні якого було відмовлено. Разом з тим, позивач, враховуючи її невеликий дохід, витрачає кошти на неспівмірно дорогі товари особистого вжитку, а саме придбання мобільного телефону, що підтверджується рахунком від 17.07.2020 та гарантійним талоном. Просила суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04 червня 2016 року, зареєстрували такий у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №925. В шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про її народження серії [NUMBER] . Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки ОСББ «Біля парку» від 06.04.2020, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Положеннями статей 141, 180 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 цього Кодексу). Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Оскільки сторони не можуть у добровільному порядку дійти згоди щодо утримання дитини, а також враховуючи відсутність доказів на підтвердження виконання відповідачем обов`язку щодо утримання дочки, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на її утримання. З наданих стороною відповідача квитанцій випливає, що відповідачем здійснювались періодично перекази певних сум коштів, однак такі не свідчать про систематичне матеріальне утримання дитини. Так, при визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дитини, потреби на її утримання, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який працює, відсутність доказів перебування на його утриманні інших осіб, а також те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 21.04.2020, та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач при зверненні до суду з таким позовом звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі статей 141, 180 - 182, 184, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved