Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу у розмірі 1\~102 420 грн. 00 коп. та проценти за користування коштами у розмірі 10\~510 грн. 74 коп. В обґрунтування позову вказав, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач позичив відповідачеві 17 грудня 2014 року кошти в сумі 47000 доларів США терміном до 30 грудня 2014 року. В разі прострочення повинен сплатити 2% за кожен день прострочки. Згодом, частково розрахувавшись, але не повернувши всієї суми, відповідач попросив ще позичити йому 220 000 гривень, про що 09 травня 2015 року було укладено договір позики, де останній зобов'язався повернути гроші 10 травня 2015 року, а залишок по першому договору - 42 000 доларів США зобов'язався повернути 30 липня 2015 року. В зазначеному договорі, в забезпечення зобов'язань, у разі неповернення вчасно боргу, відповідач гарантує передати позивачу все майно, яке він набув згідно договору дарування від [PERSON] 07 жовтня 2014 року. Про підтвердження укладення даного правочину було складено письмову розписку. Згідно договору відповідачу було передані усі гроші на загальну суму 220 000 гривень та 42 000 доларів США. В обумовлений строк, відповідач не повернув позивачеві суму боргу, на телефонні виклики перестав відповідати та всіляко уникати зустрічі. Відповідно до ст. 524 ч. ЦК України зобов'язання повинно бути виконане в грошовій валюті України - гривні. Відповідно до ст. 526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 533 ч.2 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу (30 червня 2015 р.), офіційний курс долара США до гривні 100 = 2101,5358. Отже еквівалентна сума у гривнях складає 882 420 гривень, а загальна сума боргу складає 1 102 420 гривень. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, які встановлені договором, або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив грошове зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором. Інфляції за даний період за даними офіційних джерел не було. Проценти за користування коштами розраховуються: 1 102 420 грн. х 3% / 100% / 365 х 116 днів прострочки і складають 10 510 грн. 74 коп. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: копії розписок (а.с.4,5), відомості НБУ (а.с.6), розписка (а.с.19). Суд, оцінюючи, відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо, дослідженні наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. 17 грудня 2014 року відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 47000 доларів США терміном до 30 грудня 2014 року. Згодом, частково розрахувавшись, але не повернувши всієї суми, відповідач попросив ще позичити йому 220 000 гривень. Так, 09 травня 2015 року між сторонами знов було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача у борг 220 000 гривень, які зобов'язався повернути 10 травня 2015 року, а залишок по першому договору - 42 000 доларів США зобов'язався повернути 30 червня 2015 року. Однак, до даного часу сума боргу відповідачем не повернута. Вказані факти й обставини встановлені судом на підставі пояснень представника позивача та письмових доказів: копії розписок (а.с.4,5), відомості НБУ (а.с.6), розписка (а.с.19). Суд вважає, що встановленим фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються ЦК України. Судом встановлено, що між сторонами 17 грудня 2014 року та 09 травня 2015 року укладені договори позики, передбачені ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник (відповідачка) зобовязаний повернути позикодавцю кошти у такій саме сумі у строк, встановлений договором. Згідно ст.162 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязань та одностороння зміна умов договору не допускається, за виключенням випадків, передбачених законом. Таким чином відповідач не виконав своїх зобовязань, чим порушує умови договору та права позивача, які належать захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 1 102 420 грн. 00 коп., яка складається з 882 420 грн. 00 коп. ( еквівалент 42\~000 доларів США виходячи з офіційного курсу долара США до гривні 2101,5358 станом на 30 червня 2015 р.) та 220 000 грн. 00 коп. У відповідності зі ст. 611 ЦК України, у випадку порушення зобов'язання, настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. У відповідності зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач (позичальник) прийняв на себе зобов'язання повернути борг позивачеві (позикодавцю) і допустив порушення зобовязання, а тому відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачеві заподіяний збиток, а саме три процента річних від простроченої суми, який складає 10 510 грн. 74 коп. ( 1 102 420 грн. х 3% / 100% / 365 х 116 днів прострочки). Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню, а тому суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України звернувся за захистом своїх прав до суду. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд, на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 6090 грн. 00 коп.

Outcome: approved