Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 27.04.2012 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . На даний час сім?я фактично розпалася та існує лише формально. Протягом останніх трьох років сторони проживають окремо і діти проживають з позивачем та перебувають на повному її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач з даним позовом вимушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання синів аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів відповідача, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 30.09.2019 року було відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України з викликом сторін. Судове засідання по справі було призначено на 28.10.2019 року, про що повідомлено учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, проте надала до суду заяву, в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог та стягнення з нього аліментів. Справу просить розглядати за його відсутності У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що з 27.04.2012 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, проте протягом останніх трьох років спільно вони не проживають, оскільки сім?я фактично розпалася. Від вказаного шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Після фактичного розпаду сім`ї діти залишилися проживати з позивачем, знаходячись на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ст.182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 СК України. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не звільняє їх від обов`язків щодо дітей. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, при викладених вище обставинах, у зв`язку з тим, що відповідач добровільно не виконує свого обов`язку по утриманню синів [PERSON] та [PERSON] , з огляду на вік дітей, які є малолітніми, прожитковий мінімум для них, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дітей, належні умови для їх розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вважає, що позовні вимоги з приводу їх стягнення та розміру знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з вимогами ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В частині 9 ст.141 ЦПК України зазначено, що у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, - суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Outcome: partial