Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про те, що 23 травня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 22. Від шлюбу у них є дитина, син [PERSON] , [INFO] . Після одруження сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причиною розпаду сім`ї стало те, що між сторонами почали виникати сварки через несумісність характерів та різні погляди на подружнє життя. Син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, оскільки відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 23 травня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Уманському району реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 22 та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо на адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином.. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 23 травня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Уманському району реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 22 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач по справі - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Фактичні обставини справи, свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, сім`я розпалась остаточно, збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя - позивача, а вживання заходів для примирення суперечить моральним засадам суспільства, тобто шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу можливе тільки на паритетних засадах, на почуттях взаємної поваги та любові. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 2 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. На підставі наведеного, згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, суд бере до уваги інтереси дитини, вважає розмір аліментів, які просить стягнути позивач обґрунтованим, в зв`язку з чим задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, відповідно до положень статті 183 СК України. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст. 192 СК України звернутись до суду про їх зміну. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved