Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів стверджуючи, що з відповідачем по даній справі вона зареєструвала шлюб 03 грудня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області Під час шлюбу у них з відповідачем народилися діти: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] на утримання яких аліментів не сплачує. Просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 2000.00 грн. на обох дітей щомісячно, до їх повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному об'ємі та пояснила суду, що з моменту припинення шлюбних відносин, між сторонами було досягнуто усної домовленості про надання [PERSON] грошових коштів на утримання дітей розмірі 3 000.00 грн. щомісячно, але не менше 1000 грн. на кожну дитину. Проте, після розлучення відповідач змінив свою думку та перестав надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку, за виключенням 10-20 грн. синові [PERSON] на день народження та на купівлю дрібноти. На даний час діти знаходяться на повному утриманні матері, [PERSON] має постійне місце роботи, працюючи у СТОВ «Баришівський звіроплемгосп» на посаді водія з окладом 3 062, 50 грн. Заробітну плату отримує своєчасно. У відповідача інших дітей не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Вважає, що в інтересах їхніх дітей з [PERSON] слід стягнути аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 2000.00 грн. на обох дітей щомісячно, до їх повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надав суду заперечення, в якому зазначив, що факти, викладені в заяві не відповідають фактичним обставинам справи. Так, після розірвання шлюбу він продовжував утримувати дітей, купуючи їм все необхідне. До своїх дітей має почуття батьківської любові, а останні відповідають йому взаємністю. Не зважаючи на постійне прагнення батька знаходитися поряд зі своїми дітьми, позивачка дозволяє проводити з ними час, коли сама вважає за потрібне, а також коли перебуває на роботі. В обгрунтування свлїх вимог позивачем була надана довідка про нараховану заробітну плату без урахування податків, які утримуються із його зарплати. Насправді його середньомісячна заробітна плата становить 3 365, 43 грн., що вбачається із наданої ним довідки з місця роботи. Посилаючись на чинне законодавство, вважає, що він має сплачувати на дітей 1/3 частину всіх своїх заробітків (доходів), які на даний час становлять 1121, 81 грн. на обох дітей, які погоджується сплачувати. Заслухавши думку представника позивача, заперечення та пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних міркувань. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є відповідно сином та донькою відповідача, що підтверджується копіями їхніх свідоцтв про народження, де в графі «батько» зазначено - [PERSON]. Обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов'язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України в якій зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Такий обов'язок також передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей. Варто зазначити, що отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Виконання батьками обов'язку утримувати дитину може здійнюватись за домовленістю між ними. Так за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Під час розгляду справи встановлено, що попередня домовленість між сторонами про сплату сплату аліментів на утримання дітей в розмірі 3000 грн. щомісячно відповідачем не виконується в зв'язку з чим, кошти на їх утримання у відповідності до п.3 ст.181 повинні бути присуджені у частці від доходу [PERSON] Визначаючи розмір аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи. Частиною 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. З огляду на положення Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» мінімальний розмір аліментів на дітей до 6 років не може бути меншим, ніж 317 грн.70 коп. Щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Таким чином, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховуючи можливість та згоду батька на сплату аліментів вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно до повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 04.06.2014 року. Встановлене судом підтверджується: - копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER]; - копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER]; - копією рішення Баришівського районного суду Київської області від 19.03.2014 року про розірвання шлюбу; - довідками з місця роботи [PERSON]; - довідкою з місця проживання; - копією паспорту та ідентифікаційного номера гр. [PERSON]; - іншими матеріалами справи. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial