Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повнолітнього віку. До суду сторони звернулись з заявами про розгляд справи в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, відповідач проти позовних вимог не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 вересня 2005 року, зареєстрованому в виконавчому комітеті Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 8. Від шлюби сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], котрий мешкає з позивачем. Спільне життя не склалося, з січня 2015 року сторони мешкають окремо, через різних поглядів на життя, спільного господарства не ведуть. Відповідач є батьком неповнолітнього сина, добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, чим ставить позивача в дуже скрутне матеріальне становище. Спір про місце мешкання дитини відсутній, після розлучення будуть мешкати з позивачем. Суд, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, а саме розірвати шлюб між подружжями [PERSON], так як на думку суду шлюб між ними існує формально, сім'я сторін розпалася остаточно, між ними втрачено почуття любові одне до одного та примирення неможливо. Стосовно вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вказує що вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить із вимог ст. 183 СК України та принців справедливості і розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), з урахуванням матеріального становища сторін, їхнього стану здоров'я та дитини, тому вважає, що аліменти слід стягнути у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повнолітнього віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 07 грудня 2015 року. На думку суду вказаний розмір аліментів відповідає інтересам дитини і співмірно із матеріальним становищем сторін. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551, 20 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved