Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] про стягнення пені від суми несплачених аліментів, посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29.10.2015року; від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , котрий на даний час є неповнолітнім та проживає із позивачем; 17.03.2016р. Самбірським міськрайонним судом ухвалено рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі ј частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вказаного рішення 28.03.2016р. було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, яке перебуває на виконанні у Самбірському МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області. Однак, відповідач аліменти не сплачує, що призвело до накопичення заборгованості станом 31 травня 2021 року в сумі 16365,13 гривень; вважає, що заборгованість виникла з вини відповідача, а тому має право на стягнення з нього пені у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що передбачено законодавством; таким чином [PERSON] просить у судовому порядку стягнути із відповідача [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів згідно поданого розрахунку в сумі 78731грн. До початку розгляду справи по суті відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом [PERSON] про зменшення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів і по суті про зміну розміру аліментів покликаючись на те, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів змінився сімейний і матеріальний стан; він другий раз одружився і від цього шлюбу в нього народилося двоє дітей, крім того з 2016 року офіційно не працював, а підробляв лише на тимчасових роботах; крім того, рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2021р. зменшено розмір аліментів на утримання сина [PERSON] та присуджено стягувати у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно; а тому просить суд зменшити розмір неустойки за прострочення сплати аліментів. У судовому засіданні позивач за первісним позовом зменшила позовні вимоги та просила стягнути із відповідача 20000грн. неустойки за прострочення сплати аліментів; представник позивача за первісним позовом адвокат Захарко Ю.Ю. позицію своєї довірительки підтримала та просила стягнути вказану суму. Відповідач за первісним позовом у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю та погодився на стягнення з нього такої суми; свій зустрічний позов просив залишити без розгляду; таку його позицію підтримав і його представник-адвокат уточнивши щоб зазначити у судовому рішенні про погоджену сторонами суму станом на кінець травня 2021 року. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що уточнений первісний позов слід задовольнити виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області 29.10.2015 року; від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , на утримання котрого із відповідача присуджено стягувати аліменти в розмірі ј частини від доходу, починаючи з 19.02.2016 року і до його повноліття. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2021р. розмір аліментів зменшено та присуджено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] - аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах Самбірського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 25.06.2021р., заборгованість по аліментах за період з лютого 2016 року по травень 2021 року включно становить 16365,13грн. Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем не сплачувались, що відповідно дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; частина 1 ст. 196 Сімейного кодексу України регламентує, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Такий правовий висновок вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду України від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), а саме передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Оскільки відповідач був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок їх сплати, позовні вимоги визнав частково, тому суд погоджується з доводами позивача, які знайшли своє підтвердження в сукупності зібраних доказів у матеріалах справи та погоджується із уточненими позовними вимогами задля уникнення спору між сторонами. За таких обставин, враховуючи вищезазначені положення матеріального права, а також наявність істотних умов, які полягають у тривалій неповній сплаті аліментів відповідачем і, відповідно ним не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу за вказаний період, судом узято до уваги визнання відповідачем уточненого позову що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а також відповідає інтересам їх неповнолітньої дитини, відтак суд вважає позов доведеним і обґрунтованим, таким, що ґрунтується на положеннях законодавчих норм, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення. Ураховуючи по суті спірних правовідносин, що сторони досягли згоди з приводу суми аліментів та, беручи до уваги усне в судовому засіданні звернення [PERSON] , його зустрічний позов слід залишити без розгляду.

Outcome: approved