Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати кошти від проданого 12.10.2018 автомобіля ВАЗ 1118, д.н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, в розмірі 78360 грн та суми депозитів і процентів по договорам № 261112692 від 14.08.2015, № 260789534 від 08.06.2015, № 261208374 від 08.09.2015 у розмірі 60668,22 грн - спільно нажитим майном подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 19.09.2003 перебувала із відповідачем у шлюбі, який був розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 23.05.2016. Проживаючи у шлюбі, сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство і за спільні кошти придбали: автомобіль ВАЗ 1118, д.н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, який вона продала, ринкова вартість якого станом на 12.10.2018 склала 78369 грн, та гроші від продажу автомобіля залишились у неї. Також під час шлюбу їх спільні сімейні кошти були розміщені на депозитних рахунках у ПАТ ПУМБ на ім`я відповідача, а саме: згідно договору № 261112692 від 14.08.2015 у сумі 18000 грн, строк 184 дні - до 14.02.2016. з 14.08.2015 ло 14.02.2016 нараховано 2256,16 грн відсотків; згідно договору № 260789534 від 08.06.2015, сума депозиту 20000 грн, строк 184 дні, до 09.12.2015, з 08.06.2015 по 09.12.2015 нараховано відсотки у сумі 2406,58 грн; згідно договору № 261208374 від 08.09.2015, сума депозиту 16000 грн, строк 184 дні, до 10.03.2016, з 08.09.2015 по 10.03.2016 нараховано відсотків 2005,48 грн, що разом складає 54000 грн - сума депозиту, 6668,22 грн - проценти, а всього 60668,22 грн, суми яких відповідач зняв у грудні 2015 року та вже після фактично припинених шлюбних відносин, та у лютому-березні 2016 року, про що встановлено у рішенні Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 23.05.16р. Таким чином, оскільки сума продажу автомобіля склала 78360 грн, а сума депозитних вкладів [PERSON] склала 60668,22 грн (різниця між вказаними сумами склала 17691,78 грн), то просить стягнути з неї на користь відповідача Ѕ частині різниці між вказаними сумами продажу автомобіля та депозиту з процентами, яка складає 8845,89 грн. У жовтні 2017р. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про поділ спільного майна подружжя де він просить виділити у власність Ѕ частину автомобіля ВАЗ 111840, вартістю 36000 грн. а також поділити інше майно вартістю 37029 грн. Ухвалою суду під головуванням судді Демочко Д.О..М. від 26.10.2017р. зустрічний позов [PERSON] про розподіл майна прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] про поділ сумісно нажитого майна подружжя та об`єднано в одне провадження.(а.с.72) 04.10.2018р. ухвалою суду припинено процедуру врегулювання спору за участю судді та цивільну справу передано до канцелярії суду на автоматичний розподіл.(а.с.99). 09.10.2018 року суддя Першотравневого районного суду Донецької області Апалькова О.М. прийняла до розгляду зазначену цивільну справу (а.с.103). 08.01.2019 [PERSON] звернувся до суду із уточненою зустрічною позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, де він просить стягнути з [PERSON] Ѕ частину від вартості проданого автомобіля ВАЗ 111840 у розмірі 39180 грн. Ухвалою суду від 20.06.2019 зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в частині вимог про поділ іншого майна за заявою позивача залишена без розгляду.(а.с.123-124 т.2) Ухвалою судді Першотравневого районного суду Донецької області Чудопаловою С.В. від 23.07.2019р. прийнято дану цивільну справу до провадження та на 07.08.2019р. призначено підготовче судове засідання. 30.09.2019р. закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 28.10.2019р. (а.с.128, 149 т.2). Отже, [PERSON] з урахуванням уточнених зустрічних позовних вимог просить стягнути з [PERSON] Ѕ частину від вартості продажу 12.10.2018 автомобіля ВАЗ 1118, д.н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, яка склала 78360 грн, тобто у сумі 39180 грн, мотивуючи зустрічну позовну заяву тим, що він перебував у шлюбі із [PERSON] , який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.05.2016.Під час проживання однією сім`єю він із відповідачкою мали спільний бюджет, вели спільне господарство та на спільні кошти придбали автомобіль ВАЗ 1118, д.н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, який після розірвання шлюбу перебував у його користуванні і за весь період судових розглядів вони не дійшли згоди щодо поділу майна, внаслідок чого [PERSON] 06.10.2018 таємно за допомогою евакуатора зі стоянки підприємства, де він працює, заволоділа даним автомобілем та відвезла його у невідомому напрямку, дані відомості 06.10.2018 були внесені до ЄРДР Кальміуським ВП, а через деякий час він дізнався, що спірний автомобіль проданий без його згоди, а половина його вартості в рахунок грошової компенсації не була йому віддана. Згідно довідки Територіального сервісного центру № 1441, наданої на запит суду, вартість продажу зазначеного автомобіля склала 78360 грн, тому просить стягнути з [PERSON] Ѕ частину від вартості продажу зазначеного автомобіля, яка складає 39180 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судових засіданнях вимоги уточненої позовної заяви підтримали, просили позов задовольнити. Щодо задоволення вимог зустрічної позовної заяви [PERSON] не заперечували. Як зауважувала позивач, що кошти, які перебували на депозитних рахунках у період шлюбу, були саме їх спільними коштами, оскільки на той період відповідач офіційно не працював, займався випадковими заробітками, мав нерегулярний дохід. Саме вона годувала родину, оскільки на той час офіційно працювала в ломбарді, отримувала заробітну плату, вони знімали житло, одягалися, купували їжу, витрачали кошти на інші потреби, тобто усі кошти, які надходили до їхнього бюджету, були їх спільні кошти, а частину коштів відкладали, які відповідач клав на депозит, але саме це були їх спільні кошти. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечував зазначивши, що грошові кошти були зняті з банківських рахунків та використані під час проживання однією сім`єю, а грошові кошти, які перебували на депозиті після фактичного припинення шлюбних відносин, то були його особисті гроші і вони не є спільним майном подружжя, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Вимоги своєї зустрічної позовної заяви підтримав та просив задовольнити. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, матеріали справи, встановив наступне. Так, судом встановлено, що сторони з 19 вересня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.05.2016, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, та сторони з грудня 2015 року сімейні відносини та ведення спільного господарства фактично припинили (а.с. 119 т. 2). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше встановлено законом. Отже, оскільки сторонами зазначене рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.05.2016 про розірвання шлюбу оскаржено не було, тому обставини, викладені у ньому, а саме те, що сторони з грудня 2015 року фактично припинили сімейні відносини та ведення спільного господарства, не потребують доказування. Крім того, як вбачається з листа Центрального відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області від 24.06.2019 р. № 67/зі/101/01-2019 виданого на ім`я [PERSON] , повідомлення останньої на лінію «102» від 04.12.2015р. було зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень Жовтневого відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП в Донецькій області за № 1728 від 04.12.2015р. та за даним фактом була проведена перевірка, за результатами якої ознак кримінального правопорушення не встановлено, ця обставина була визнана відповідачем за первісним позовом [PERSON] про те, що після цієї події він був вимушений піти з квартири свекрові, де вони разом всі мешкали та шукати собі інше житло. Як вбачається із листа АТ «ПУМБ» від 24.01.2019 № КНО-07.8.3/247, наданого на виконання ухвали суду від 08.01.2019 про витребування доказів у даній цивільній справі, у АТ «ПУМБ» на ім`я [PERSON] з січня 2015року по жовтень 2017 року були відкриті депозитні рахунки: [NUMBER] .UAН, стан рахунку закритий, дата відкриття 14.08.2015; [NUMBER] .UAН, стан рахунку закритий, дата відкриття 07.09.2015; [NUMBER] .UAН, стан рахунку закритий, дата відкриття 19.12.2015; [NUMBER] .UAН, стан рахунку закритий, Згідно виписки з особового рахунку [NUMBER] .UAН з 08.06.2015 по 09.12.2015 [PERSON] на депозитний рахунок було внесено 20000 грн, та при закритті рахунку і поверненні суми вкладу останньому було нараховано та виплачено відсотків за даним депозитом у розмірі 2406,58 грн (а.с. 239-266 т. 1). Згідно виписки з особового рахунку [NUMBER] .UAН з 14.08.2015 по 14.02.2016 [PERSON] на депозитний рахунок було внесено 18000 грн, та при закритті рахунку і поверненні суми вкладу останньому було нараховано та виплачено відсотків за даним депозитом у розмірі 2256,16 грн (а.с. 1-29 т. 2). Згідно виписки з особового рахунку [NUMBER] .UAН з 08.09.2015 по 10.03.2016 [PERSON] на депозитний рахунок було внесено 16000 грн, та при закритті рахунку і поверненні суми вкладу останньому було нарахувано та виплачено відсотків за даним депозитом у розмірі 2005,48 грн (а.с. 30-56 т. 2). Як вбачається із листа АТ КБ «ПриватБанк» від 08.02.2019 № 20.1.0.0.0/7-20190129/2945, наданого на виконання ухвали суду від 08.01.2019 про витребування доказів у даній цивільній справі, на у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] були відкриті депозитні рахунки: 1) [NUMBER] 17.02.2016 на суму 20000 грн.; 2) [NUMBER] 14.12.15 на суму 17000 грн., 17.03.2016 договір продовжено на новий термін. 21.06.16 виплата по договору 20000,75 грн. за закінченням вкладу (а.с.172 т.1) Таким чином з досліджених судом доказів вбачається, що відповідач [PERSON] після фактичного зняття депозитів в АТ «ПУМБ» 09.12.2015р. 20000 грн. 14.12.2015р. вже поклав його в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 17000 грн. ([NUMBER] 14.12.2015 стандарт на 3 міс, рах. [NUMBER] , сума депозиту 17000,00 грн, 17.03.2016 договір продовжено на новий термін. Виплачено%% - 1551,60 грн (257,63+260,80+243,98+265,91+257,35+265,93)21.06.2016 виплата по договору 20000,75 грн за закінченням терміну вкладу (а.с. 172 т.1); також 14.02.2016р. зняв 18000 грн. та поклав його в АТ КБ «Приватбанк» 17.02.2016р. стандарт на 3 міс, рах. [NUMBER] , сума депозиту 20000,00 грн. За 3 міс виплачено 791,80 грн % (255.13+272.74+263.93). 18.05.2016 грошові кошти разом з нарахованими відсотками 20263,93 грн. були повернуті за закінченням терміну депозиту (а.с.172 т.1.), що не заперечував відповідач в судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що депозитні рахунки, які були відкриті відповідачем [PERSON] у АТ «ПУМБ» 08.06.2015 на суму 20000грн., 14.08.2015 на суму 18000 грн. та 08.09.2015 на суму 16000 були фактично відкриті у період знаходження та проживання однією сім`єю з [PERSON] , хоча і були вони закриті у період, коли сторони вже фактично припинили свої шлюбні відносини, тобто зазначені грошові вклади були грошима, внесеними зі спільного бюджету родини [PERSON] , а тому є спільними коштами подружжя, доказів, які б спростовували зазначені відомості, суду не надано. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в період перебування [PERSON] і [PERSON] у шлюбі, ними був придбаний автомобіль ВАЗ 1118, д.н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, який після розірвання шлюбу перебував у фактичному користуванні [PERSON] . Згідно даних Територілального сервісного центру № 1441 від 15.12.2018 № 31/5-1441-8893, автомобіль ВАЗ 1118, д.н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 12.10.2018 зареєстрований за громадянкою [PERSON] , [INFO] . Дата перереєстрації 16.10.2018 на підставі договору купівлі-продажу № 1441/2018/1144333 від 12.10.2018, вартість автомобіля складає 78360 грн (а.с. 152 т. 2). Отже, судом встановлено, а також дана обставина визнана сторонами у справі, що вищезазначений автомобіль ВАЗ 1118, д.н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, був придбаний подружжям під час шлюбу, а тому є спільною власністю подружжя. Також в ході судового розгляду було встановлено, та дана обставина була підтверджена [PERSON] в судовому засіданні, що вона після розірвання шлюбу без згоди [PERSON] самостійно продала автомобіль ВАЗ 1118, д.н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, який є спільною власністю подружжя, та не надала йому грошову компенсацію Ѕ частки проданого автомобіля як співвласнику даного автомобіля. Таким чином, оскільки автомобіль після розірвання шлюбу між сторонами у справі був проданий [PERSON] без згоди [PERSON] та останньому не було виплачено грошову компенсацію у розмірі Ѕ частини вартості автомобіля, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню зазначена компенсація, яка складає 39180 грн (1/2 частина вартості автомобіля у розмірі 78360 грн). Крім того, із даною вимогою зустрічної позовної заяви [PERSON] погодилися в судовому засіданні [PERSON] , яка не заперечував вимогу щодо задоволення зустрічної позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, у сенсі положень статті 60 СК України набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, доведенню ні чоловіком, ні дружиною не підлягає. Натомість, у сенсі положень пункту 3 частини 1 статті 57 СК України належність майна, набутого за час шлюбу, особисто дружині чи чоловікові підлягає доведенню. Таким чином, незалежно від джерел походження, кошти, які перебувають на розрахункових рахунках кожного з подружжя, які були покладені під час шлюбу (та не були отримані в результаті укладенні договору дарування, спадкування, як премія, нагорода, стягнена моральна шкода за рішенням суду, страхові суми та інше відповідно до ст. 57 СК України) підлягають поділу у рівних частках, навіть якщо це стипендія, пенсія та інші доходи. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст.61 СК України). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України). В силу ч.ч. 1, 3, 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно із ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою (ст.69 СК України). У відповідності з роз`ясненнями, викладеними в п.24 постанови №11 від 21 грудня 2007 р. Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.70 СК України). Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч.1,2 ст.71 СК України). Подружжям [PERSON] та [PERSON] частки майна дружини та чоловіка домовленістю між собою не визначено, шлюбний договір не укладено. За таких обставин, слід виходити з того, що частки майна позивача та відповідача є рівними. Обставин, що мали б істотне значення та слугували б підставою для відступлення від засад рівності часток подружжя, не встановлено. До складу спірного майна входять подільні (доходи) та неподільні речі (транспортні засоби). Частиною 2 статті 71 СК України визначено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Домовленості між подружжям не досягнуто, тому при поділі майна в обов`язковому порядку підлягає встановленню вартість майна, грошова компенсація замість частки у праві спільної сумісної власності на майно тощо. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи [PERSON] про те, що кошти, які перебували на депозитних рахунках, та які були внесені саме ним на ці рахунки в період шлюбу, були його особистими коштами, а тому не є спільною власністю подружжя, тому не підлягають поділу, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, як і не знайшли підтвердження доводи відповідача про те, що кошти, які він знімав при закритті рахунків у грудні 2015 та лютому, березні 2016 рр. він витрачав на потреби сім`ї, оскільки останнім не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цих обставин, а тому вони не сприймаються судом та розцінюються як спосіб захисту. Таким чином, оскільки депозитні рахунки на ім`я [PERSON] були відкриті в період шлюбу сторін, та були зняті відповідачем [PERSON] , вже після фактичного припинення шлюбних відносин, грошові вклади на загальну суму 60668, 22 грн. (за договором №261112692 від 14.08.2015р. (додаток 13) у розмірі 18000 грн., та відсотки у розмірі 2256,16 грн; за договором №260789534 від 08.06.2015р.(додаток15) на суму 20000 грн та відсотки у розмірі 2406, 58 грн.; за договором №261208374 від 08.09.2015р. (додаток12) у сумі 16000 грн. та відсотки у розмірі 2005, 48 грн. ) є спільною сумісною власністю сторін, а тому первісна позовна заява [PERSON] про визнання суми депозитів та процентів за договорами № 261112692 від 14.08.2015, № 260789534 від 08.06.2015, № 261208374 від 08.09.2015 у розмірі 60668,22 грн та коштів від проданого 12.10.2018 автомобіля марки ВАЗ 1118 д.н. [NUMBER] , ХТА [NUMBER] , 2008 року випуску у розмірі 78360 спільною власністю подружжя, підлягає задоволенню, та з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] сума 30334 грн. Крім того підлягають задоволенню вимоги [PERSON] за зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації у розмірі Ѕ частки вартості проданого автомобіля, що складає 39180 грн., які фактично визнала позивач [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved