Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, з червня 2015 року вона та відповідач стали проживати як одна сім`я та вести спільне господарство в с.Шпилі Іванківського району до 14 серпня 2018 року. В їх спільній з відповідачем сім`ї народився син - [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться на її утриманні. На протязі останнього часу відповідач не надає і судячи з його поведінки, не збирається в подальшому надавати матеріальну допомогу їй на утримання спільної дитини, що є його прямим обов`язком. З урахуванням наявних на даний час рівня цін на продукти харчування, в тому числі і дитячих, необхідності придбання для дитини одягу, взуття, ліків тощо, позивач вважає, що для мінімального забезпечення дитини необхідно не менше 2000 грн. з доходу відповідача в місяць. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі даної заяви до суду і до настання повноліття дітей, в розмірі 2000 грн. від доходу відповідача в місяць. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач звернулася до суду із заявою в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та просить суд розгляд справи провести у її відсутність. На винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлений належним чином та вчасно. Заяв та клопотань до суду не надіслав. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.12\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] слідує, що його батьками являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Відповідно до положень ст.180\~Сімейного\~кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України\~\~27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1-2 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст.181\~Сімейного\~кодексу\~України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З довідки, виданої Виконкомом Шпилівської сільської ради Іванківського району Київської області слідує, що дитина: [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.4). Згідно статті 141\~Сімейного\~кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 182\~Сімейного\~кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних батьків,\~доньки,\~сина;\~наявність рухомого\~та\~нерухомого\~майна,\~грошових\~коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, які мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач довідки про свої доходи суду не надав. Відповідно до ст.191\~СК\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 22 січня 2019 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини з 22 січня 2019 року. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов`язок зі сплати судового збору у сумі 768, 40 грн. на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позовної заяви, на підтвердження суми сплачених витрат на правову допомогу у сумі 400 грн. були надані наступні документи: Договір про надання правової допомоги, укладеного між [PERSON] та адвокатом Працюком В.Л., квитанцію про здійснення оплати послуг за надання правової допомоги у розмірі 400 грн. Таким чином, враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі та позивачем підтверджено понесені нею витрати на правову допомогу, суд вважає, що зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved