Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 18 січня 1989 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 92. В обґрунтування позову зазначила, що 18 січня 1989 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис № 92, при цьому, сімейне життя між ними поступово погіршувалося, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, протилежність поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, збереження сімейних відносин, що має будуватися на почуттях любові, поваги, дружби та взаємодопомоги неможливе. Також зазначила, що разом з відповідачем не проживають із 2016 року та спільне господарство не ведуть. В добровільному порядку відповідач не бажає розривати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлена судом про час та місце судового розгляду справи належним чином, на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України подала заяву за вх. № 18583 від 14.08.2017 року про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнав, зазначив, що не бажає розривати шлюб з відповідачем, оскільки не знає, чого від неї (позивача) чекати. Вказав, що не проживають з позивачем як одна сімя з 2006 року, періодично позивач приїжджала, однак де вона фактично проживає, - йому не відомо, так як вона навіть не спілкується з ним на тему розлучення, і чому подала саме зараз позов, - йому не відомо. Заслухавши пояснення відповідача, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 18 січня 1989 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис № 92 та 08 серпня 2017 року повторно видано свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 107360, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, проживають окремо. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила втрату взаєморозуміння, протилежність поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і зокрема, позивача, якою предявлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. залишити по фактично понесеним позивачем. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved