Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області виділити їй із земель резервного фонду державної власності земельну ділянку в натурі (на місцевості). В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~зазначає,\~що рішенням\~Куп`янського\~міськрайонного суду\~Харківської області\~628/3277/14-ц\~від 11\~березня 2015\~року за\~нею було\~визнано право\~на земельну\~частку (пай)\~в розмірі\~6,59\~умовних кадастрових\~гектарів,\~розташованої за\~межами населених\~пунктів на\~землях колишнього\~КСП ім. Фрунзе Моначинівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, в порядку спадкування за законом. Оскільки усі Землі КСП ім. Фрунзе вже розпайовані та виділені громадянам в натурі (на місцевості), позивач вважає, що вона має право на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу). З метою виділення в натурі (на місцевості) із земель колективної власності КСІІ ім. Фрунзе та передачі у власність земельної ділянки позивач неодноразово зверталася до Моначинівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, Куп`янської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, але постійно отримувала відмови. Оскільки на території Моначинівської сільської ради є в наявності землі державної власності в кількості 10,1 га розпорядником яких є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області то саме цей орган має вирішувати питання, зокрема про виділення паю в натурі. Відомостей про звернення позивачів до суду з аналогічною позовною заявою немає. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.11.2019 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача адвокат Даузе Ю.М. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на задоволенні позовної заяви. Представник відповідача Головне управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви врахувавши доводи викладені у відзиві на позов. У відзиві наданому до суду відповідач зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке. Заявниці було запропоновано звернутися із заявою до суду для встановлення того, з яких земель необхідно надати земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що в рішенні суду вказано де знаходяться землі, але не вказано, за рахунок яких земель - державної чи комунальної власності, тому неможливо виділити їй земельну ділянку без чіткої вказівки на вид форми власності. Також, [PERSON] роз`яснювалося, що у поданій заяві про виділення земельної ділянки не зазначено вид цільового призначення земельної ділянки та вид документації із землеустрою, на розроблення якого [PERSON] просила надати дозвіл. Крім того, зазначалося, що земельна ділянка, яка зазначена на доданих до заяви графічних матеріалах, наказом Головного управління від 15.02.2018 №37 включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право на які підлягає продажу на земельних торгах. Тому, відповідно до частини 3 статті 136 Кодексу земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів. Відповідач також стверджує, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповіді сільської, селищної, міської ради, тому позивачу потрібно звернутися до органу місцевого самоврядування. Також, представник стверджує, що у разі задоволення позовних вимог виконання рішення буде унеможливлене, з огляду на те, що Земельним кодексом України передбачена певна процедура відведення земельної ділянки у власність, яка складається з декількох послідовних етапів, а саме: отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, розробка, погодження такої документації, державна реєстрація земельної ділянки, затвердження технічної документації, передача земельної ділянки у власність та державна реєстрація права власності на таку земельну ділянку. Тому не передбачено виділення земельної ділянки поза передбаченою процедурою. Позивач,\~у свою\~чергу,\~надала до\~суду відповідь\~на відзив\~у якому\~зазначила,\~що вона\~не може\~погодитися з\~твердженням відповідача,\~що земельну\~ділянку їй\~повинен виділити\~саме орган\~місцевого самоврядування,\~а не\~Держгеокадастр з\~огляду на\~наступне.\~Усі землі\~КСП ім.\~Фрунзе вже\~розпайовані та\~виділені громадянам\~в натурі\~(на\~місцевості),\~що підтверджується\~листами Моначинівської\~сільської ради\~Куп`янського району\~Харківської області\~та листами\~Куп`янської районної\~державної адміністрації,\~тому позивач\~вважає,\~що вона\~має право\~на отримання\~земельної ділянки\~із земель\~резерву (запасу).\~Згідно повідомлення\~Куп`янської районної\~державної адміністрації\~від 03.05.2019\~року зазначено,\~що на\~території Моначинівської\~сільської ради\~в наявності\~землі державної\~власності в\~кількості 10,1\~га розпорядником\~яких є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області. Тому, оскільки органи місцевого самоврядування не мають повноважень приймати рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок державної власності, власникам земельних часток (паїв), то такі повноваження передано до управлінь Держгеокадастру в областях, тому саме цей орган має вирішувати питання, зокрема про виділення паю в натурі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу його відсутність, зазначив, що він не заперечує з приводу задоволення заявлених позовних вимог. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши позиції учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Рішенням Куп`янського\~міськрайонного суду\~Харківської області\~по справі\~№628/3277/14-ц\~від 11\~березня 2015\~року за\~ [PERSON] \~визнано право\~на земельну\~частку (пай)\~в розмірі\~6,59\~умовних кадастрових\~гектарів,\~розташованої за\~межами населених\~пунктів на\~землях колишнього\~КСП ім. Фрунзе Моначинівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері. Рішення набрало законної сили 24.03.2015року, що підтверджується ксерокопією рішення (а.с. 9-10). Вищевказаним рішенням суду було встановлено, що на час вирішення справи на території Моначинівської сільської ради Куп`янського району Харківської є земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності (запас, державний резервний фонд), які не надані у власність чи у користування. Голова Моначинівської сільської ради надав відповідь від 15.06.2016 №226 на заяву [PERSON] від 30.05.2016 року у якій повідомив останній, що визнання та надання права на земельну частку (пай) розташовану за межами населеного пункту відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України про розмежування земель державної і комунальної власності, повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють сільські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади, дана земельна ділянка по рішенню суду визнана за межами населеного пункту Моначинівської сільської ради (а.с. 11). Також,\~голова Моначинівської\~сільської ради\~надав відповідь\~від 15.03.2019\~№140 на запит адвоката Закопайло В. від 15.03.2019 року у якому зазначено, що згідно ст.122 п.1 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Визнання та надання право на земельну частку (пай) розташовану за межами населеного пункту відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України про розмежування земель державної і комунальної власності, повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють сільські ради, а - за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади, дана земельна ділянка по рішенню суду визнана за межами населеного пункту Моначинівської сільської ради (а.с. 12). З довідки голови Моначинівської сільської ради №313 від 19.06.2019 року вбачається, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які не надані у власність на території Моначинівської сільської ради відсутні (а.с. 13). Резервний фонд земель колишнього КСП ім. Фрунзе с. Моначинівка становить 10,1 га, що підтверджується ксерокопією довідки від 20.06.2019 №314 (а.с. 14). Куп`янська районна державна адміністрація Харківської області надала [PERSON] довідку від 03.05.2019 №3.130/01-14 згідно якої спеціалістами міськрайонного управління у Куп`янському районі та м. Куп`янську Головного управління Держгеокадастру у Харківській області було розглянуто питання [PERSON] про виділення земельної ділянки та виявлено два варіанти: 1) претендувати на землі державної власності, на даний час згідно картографічного матеріалу на території Моначинівської сільської ради є в наявності землі державної власності у кількості 10,1 га, розпорядником яких є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (м. Харків, вул. Космічна, 21) 2) відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільська рада має можливість передавати земельні ділянки відумерлої спадщини після 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки (а.с. 15-16). 10.09.2018 на засіданні комісії з вирішення питань щодо розпорядження землями за межами населених пунктів району було постановлено: відмовити [PERSON] у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходиться на території Моначинівської сільської ради, оскільки земельна ділянка знаходиться в державній власності. Зазначено, що питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності належить до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. Тому [PERSON] рекомендовано звернутись із відповідною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Космічна, 21, що підтверджується ксерокопією витягу з протоколу засідання №8 комісії при Куп`янській районній державній адміністрації (а.с. 17). Листом в.о. начальника головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 28.05.2019 Р-367/1/11-674/0/21-19 [PERSON] було рекомендовано звернутися із заявою до суду для встановлення, того з яких земель необхідно надати земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що в рішенні суду вказано, де знаходяться землі, а не вказано за рахунок яких земель державної чи колективної власності (а.с. 18-19). 12.06.2019 головне управління Держгеокадастру у Харківській області відмовило [PERSON] у надані дозволу на виділення в натурі та передачі у власність земельної ділянки у розмірі 6,59 умовних кадастрових гектарів, розташованих за межами населених пунктів на землях Моначинівської сільської ради Куп`янського району Харківської області. Причиною відмови стало те, що у заяві [PERSON] не зазначений вид цільового призначення земельної ділянки та вид документації із землеустрою, стосовно якого вона просить надати дозвіл. Також зазначено, що земельна ділянка, яка зазначена на доданих до заяви графічних матеріалах, наказом Головного управління від 15.02.2018 № 37 включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право на які підлягає продажу на земельних торгах. Положеннями Земельного кодексу України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги (а.с. 20-21). Згідно ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~77\~ЦПК України\~предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.3\~ЗУ «Про\~порядок виділення\~в натурі\~(на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)»\~підставами для\~виділення земельних\~ділянок у\~натурі (на\~місцевості)\~власникам земельних\~часток (паїв)\~є рішення\~відповідної сільської,\~селищної,\~міської ради. Особи,\~власники сертифікатів\~на право\~на земельну\~частку (пай),\~які виявили\~бажання одержати\~належну їм\~земельну частку\~(пай)\~в натурі\~(на\~місцевості),\~подають до\~відповідної сільської,\~селищної,\~міської ради\~заяву про\~виділення їм\~земельної частки\~(паю)\~в натурі\~(на\~місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). Як роз`яснено у пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП),\~\~включений до списку,\~\~що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості\~\~надати\~\~такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Оскільки усі землі КСП імені Фрунзе Моначинівської сільської ради вже розпайовані та виділені громадянам в натурі (на місцевості), позивач має право на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу). В абзаці десятому пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного\~Суду України\~від 30\~січня 2003\~року №\~3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Частиною другою\~статті 14\~Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею\~5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо розмежування\~земель державної\~та комунальної\~власності» від\~06\~вересня 2012\~року № 5245-VI внесено зміни до\~ЗК України, які набрали чинності з 01 січня 2013 року, цим Законом змінено суб`єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагентства України, а згодом - до Держгеокадастру України. Згідно з частиною четвертою\~статті 122 ЗК України\~центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Тобто законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та передано такі функції Держгеокадастру України замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Тому, посилання відповідача на те, що він не має повноважень на виділення земельної ділянки позивачу та [PERSON] потрібно звертатися до органів місцевого самоврядування є необґрунтованими та не відповідають вимогам закону. Право особи на власність не може ставитися в залежність від визначення законодавчого органу, який повинен забезпечити реалізацію цього права. Неодноразові звернення [PERSON] до органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо\~виділення їй земельної ділянки на підставі рішення суду залишені без задоволення. Твердження відповідача про необхідність ухвалення судом уточненого судового рішення також не відповідають вимогам законодавства. Адже під час ухвалення рішення, яким було визнано право власності [PERSON] на землю, судом було встановлено, що на території Моначинівської сільської ради Куп`янського району Харківської області є лише земельні ділянки державної власності (запас, державний резервний фонд), які не надані у власність чи у користування. Крім того, законодавством України передбачено, що у разі відсутності відведених земельних ділянок, земля має бути надана законному власнику із земель запасу. Відповідно до частини одинадцятої\~статті 118 ЗК України\~у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.\~\~ Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги висновки зроблені Верховним судом у постановах від 20.06.2018 року по справі №323/323/17 та від 22.05.2019 по справі №321/281/17, у яких суд касаційної інстанції наголошує на тому, що право власності на землю громадянам України гарантується та повинно бути захищено. У постановах Верховний Суд зазначає, що у разі відсутності земель на території сільської ради позивачі мають право на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу) тому відмова Головного управління Держгеокадастру у виділенні земельних ділянок являється неправомірною та підлягає захисту. Тому доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, а позивач довів наявність аргументованих підстав для задоволення його позову у повному обсязі.

Outcome: approved