Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 12.10.2017 року, уточнивши вимоги (а.с.15), просила суд стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх повнолітньої доньки, що продовжує навчання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду та до досягнення донькою 23-річного віку, але за умови продовження нею навчання; допустити до негайного виконання стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. В обґрунтування предявлених вимог посилалася на те, що в період перебування сторін у шлюбі, 15.08.1999 року у них народилась спільна донька [PERSON], яка на даний момент мешкає з нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] навчається на ІІ курсі денного відділення Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», стипендії не отримує, інших доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги на її утримання з боку батька, який має можливість та зобовязаний її надавати. За даних обставин за захистом майнових інтересів доньки позивач вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи, а також будь-яких заперечень проти позову на адресу суду від нього не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, згідно заяви просила справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Оцінюючи характер процесу, важливість предмета розгляду, який стосується захисту майнових прав та інтересів доньки сторін, з метою дотримання розумних строків розгляду справи суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідача в заочному порядку згідно ст.224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача, на підставі наявних доказів. Суд,\~ дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період перебування сторін в шлюбі, зареєстрованому 06.11.1998 року Відділом РАГС Саксаганського району м. Кривого Рогу, у них народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії І-КИ № 057620 від 06.09.1998 року (а.с.8). Відповідно до свідоцтва серії І-КИ № 214616 від 08.09.20125 року (а.с.2) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано Саксаганським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 300 від 02.06.2005 року. Згідно з довідкою №258 від 13.06.2017 року (а.с.3), [PERSON] навчається на ІІ курсі денного відділення Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», зарахована на навчання на підставі наказу №1055-уч від 06.08.2016 року, термін навчання до червня 2020 року. Згідно зі ст.198 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Приписами ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Із системного аналізу положень ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обовязку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є: 1) продовження навчання за будь-якою із форм; 2) потреба в матеріальній допомозі з боку батьків; 3) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] стипендію не отримує, навчається за денною формою навчання, що унеможливлює її трудову діяльність поза часом навчання. Відомості про наявність у неї інших джерел доходів відсутні. Як вказувала позивач, що також підтверджується довідкою ОСББ «[PERSON] 2» від 20.09.2017 року (а.с.7), після припинення шлюбних стосунків донька [PERSON] залишилась проживати з [PERSON] та значиться зареєстрованою разом з нею за однією адресою: вул. Генерала Кузнєцова 2/130, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, у звязку з чим суд приходить до висновку про правомірність її звернення до суду з даним позовом в інтересах доньки. Підстав, які б визначали неможливість надання відповідачем допомоги на утримання доньки, що продовжує навчання, в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням викладеного, рівності обовязку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених [PERSON] вимог та можливість стягнення із [PERSON] аліментів на її користь на утримання [PERSON] як доньки, яка продовжує навчання. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з наступного. Положеннями ст.200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і / або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 СК України. З аналізу вказаної матеріальної норми слідує, що законом не встановлено мінімальної межі визначення судом аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи без визначення мінімальної межі в 50% відсотків від прожиткового мінімуму працездатної особи. Таким чином, заявлення позивачем вимоги про стягнення аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, є необґрунтованим та свідченням неоднозначного розуміння приписів ч.2 ст.182 СК України, яка не регулює виниклі між сторонами правовідносини та застосовується виключно у випадку стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Однак, враховуючи встановлені судом обставини та можливість надання матеріальної допомоги відповідачем [PERSON] його повнолітній донці [PERSON], яка продовжує навчання та потребує такої допомоги з боку обох батьків, дотримуючись визначеного принципу рівності обовязку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] із стягненням з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 12.10.2017 року та до досягнення донькою 23-річного віку, але не більше, ніж до закінчення нею навчання. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,\~ то згідно з ч. 3 ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. В порядку п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду в межах стягнення з відповідача суми аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: partial