Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований її брат [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2019 року відповідач за місцем реєстрації не проживає. Спільним побутом вони не пов`язані. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, так як він не проживає в даному приміщенні понад 1 рік. В добровільному порядку відповідач не знявся з реєстраційного обліку. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, не заперечує проти його задоволення (а.с.56). Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 16.09.2009, будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору дарування від 24.03.2003 (а.с.15-16). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 11-15/4306 від 11.11.2020 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.7). З акту фактичного проживання осіб від 24.11.2020, складеного жителями [ADDRESS] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та посвідченого керуючим справами виконавчого комітету Канівської міської ради Святеликом В.І. вбачається, що вони засвідчили, що [PERSON] , зареєстрований, але фактично не проживає по [ADDRESS] з 18 січня 2019 року по даний час (а.с.21). Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що судом встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час не проживає в будинку понад рік, не надав доказів поважності причин не проживання, визнав позов у повному обсязі, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття зазначеної особи з реєстраційного обліку.

Outcome: approved