Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та просила усунути перешкоди, які чинить їй [PERSON] в користуванні та розпорядженні належною їй на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] шляхом визнання його таким, що втратив право користування вказаною квартирою; судові витрати покласти на відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]; на даний час у даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який у ній не проживає, своїх речей не зберігає, комунальні послуги не оплачує, однак у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням у пресі (газета «Вінниччина», 29 серпня 2014 року, № 67), а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 8, 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що на підставі Договору дарування квартири від 12.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4249 (а.с.4) та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом від 12.06.2013 року (а.с.5), позивачу [PERSON] (після реєстрації шлюбу 06.02.2014 року змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.02.2014 року, а.с. 6) на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. На даний час у квартирі [ADDRESS], зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], який є братом позивача [PERSON], що підтверджується довідкою МКП «ЖЕК №15» від 27.05.2014 року № 1572/Д та адресною довідкою від 28.07.2014 року. Однак, у даній квартирі відповідач тривалий час (протягом п'яти років) не проживає, своїх речей у ній не зберігає, комунальні послуги не оплачує (підтверджується Актом від 02.07.2014 року, (а.с.7)), проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Суд бере ці докази до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved