Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Луганської селищної ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,1017 гектарів, кадастровий номер 1420955400:01:045:0002, що розташована на території Луганської селищної ради, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка передана у приватну власність [PERSON] розпорядженням голови Артемівської районної державної адміністрації від 23.12. 2005 року № 844. За життя мати склала заповіт, який зберігається у позивача. Вона фактично прийняла спадщину. Після її звернення 11.08.2020 р. до Другої Бахмутської районної державної нотаріальної контори нотаріусом Балицькою Л.А. усно повідомлено, що позивач пропустила шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з наступних причин: позивач проживає в смт. Миронівський, який з квітня 2014 року перебував в зоні проведення активної фази Антитерористичної операції (що є загальновідомою подією), фактично на лінії розмежування. Після початку бойових дій та обстрілів позивач була змушена виїхати до рідні в місто Харків, де і проживала до грудня 2017 року. Упродовж строку, наданого законом для прийняття спадщини, позивач не могла звернулась вчасно до нотаріальної контори у зв`язку з відсутністю доступу до оригіналів документів - свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, які б підтверджували як родинні зв`язки між нею та померлою матір`ю [PERSON] , так і державного акту на земельну ділянку, які залишались в смт. Миронівське. Після повернення з м. Харкова вона перебувала в скрутному фінансовому становищі, не мала коштів для існування, так як я є самотньою, пенсіонером за віком, потребувала невідкладного лікування від хвороби суглобів і не в змозі була своєчасно самостійно звернутися до нотаріальної контори. Позивач вважала, що має необмежену кількість часу для прийняття спадщини, оскільки є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері. З 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин у зв`язку з пандемією на COVID-19, позивач знаходилась за місцем свого проживання в смт. Миронівський та суворо дотримувалась рекомендацій, за межі будинку протягом тривалого часу майже не виходила. Автобусне сполучення з містом Бахмут на той час було припинено. Вказані обставини стали об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо здійснення дій, з особистого прийняття спадщини в межах передбаченого законом строку. Вважає, що наведені факти є поважною причиною пропуску строку, встановленого для прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері [PERSON] . Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява в якій останній просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Луганської селищної ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи є заява від представника відповідача, в якій останній просить розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти задоволення позовних вимог. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Судом установлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.6). 29 серпня 1970 року громадянка [PERSON] уклала шлюб з громадянином [PERSON] . Прізвище дружини після укладання шлюбу - [PERSON] (а.с.7). Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №982236, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на підставі розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації від 23 грудня 2005 року №844 є власником земельної ділянки 7,1017 га, яка розташована на території Луганської селищної ради Артемівського району Донецької області Ділянка №051. Цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 17 січня 2014 року Виконавчим комітетом Луганської селищної ради Артемівського району Донецької області (а.с.5). Як вбачається з листа Другої Бахмутської державної нотаріальної контори № 744/01-16 від 18.08.2020 року, за даними Спадкового реєстру після померлої [INFO] [PERSON] , спадкова справ не відкривалася, тому свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.18-20). Як вбачається з копії заповіту від 09.09.2002 року, посвідченого секретарем виконкому Луганської селищної ради Артемівського району Донецької області, [PERSON] належне їй право на земельну ділянку /пай/ площею 7,22 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі заповіла [PERSON] (а.с.8). Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п.24 Постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Встановлено, що позивач не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, з причини того, що проживала в смт. Миронівський, який з квітня 2014 року перебував в зоні проведення активної фази Антитерористичної операції, фактично на лінії розмежування. Після початку бойових дій та обстрілів позивач була змушена виїхати до рідні в місто Харків, де і проживала до грудня 2017 року. Упродовж строку, наданого законом для прийняття спадщини, позивач не могла звернулась вчасно до нотаріальної контори у зв`язку з відсутністю доступу до оригіналів документів - свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, які б підтверджували як родинні зв`язки між нею та померлою матір`ю [PERSON] . Позивач вважала, що має необмежену кількість часу для прийняття спадщини, оскільки є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері. Крім того, з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин у зв`язку з пандемією на COVID-19, позивач знаходилась за місцем свого проживання та суворо дотримувалась рекомендацій. Автобусне сполучення з містом Бахмут на той час було припинено. Дійсні причини суд визнає поважними. З огляду на викладене, оскільки позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визначивши позивачеві додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved