Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 13 по вул. Панфілова, 11 «А» в м. Конотопі Сумської області. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] «А» в м. Конотопі Сумської області. Крім неї у вказаній квартирі зареєстрована її донька [PERSON] разом з онукою [PERSON], [INFO]. Відповідач з 02.04.2014 року добровільно виселилася з вказаного житла, забрала свої речі і з тих пір в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує. Таким чином, відповідач квартирою не користується, не проживає в ній, особистих речей не має, заселитися не намагається. Перешкод в користуванні вказаним житлом їй ніхто не чинить. При цьому вона змушена сплачувати надмірні комунальні послуги та не може оформити субсидію. Вирішити питання в добровільному порядку не вдається, тому вона вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку ( а.с. 21-22 ). Третя особа: Конотопський міський відділ управління Державної міграційної служби України в Сумській області в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу без участі її представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду ( а.с. 16). Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. З копії договору купівлі-продажу квартири від 29.08.2012 року вбачається, що позивач [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] ( а.с. 4). Відомості про Договір купівлі-продажу внесено 29.08.2012 року до Державного реєстру правочинів ( а.с. 5). Згідно копії [PERSON] про державну реєстрацію прав від 17.09.2012 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ( а.с. 6). З копії довідки сектору з питань співпраці з органами самоорганізації населення відділу організаційної та кадрової роботи Конотопської міської ради № 748 від 17.11.2017 року про склад сімї вбачається, що [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], її донька [PERSON] та онука [PERSON] ( а.с. 7). Згідно відповіді Конотопського ВП ГУНП України в Сумській області № 8213/61/04-17 від 14.12.2017 року [PERSON] повідомлено, що її донька проживає в [INFO] ( а.с. 9). Позивач [PERSON], допитана в якості свідка пояснила, що її донька [PERSON] разом з онукою [PERSON] з 2014 року [ADDRESS] не проживає, речей їх там немає. Свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка позивача. Дійсно з весни 2014 року її донька [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] в квартирі матері не проживає, особистих речей їх там немає, перешкод в користуванні квартирою ніхто не чинить. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні та показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами. Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд вважає, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, що відповідач не проживає в будинку понад один рік. Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в будинку, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, судом встановлений факт не проживання відповідача в спірному приміщенні більше року без поважних причин. Оскільки вказаний житловий будинок відноситься до приватного житлового фонду, то спірні правовідносини регулюються главою 6 ЖК України та главами 28, 32 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. Вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, законні та обґрунтовані і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved