Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 01.02.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, про що складено відповідний актовий запис за № 6. В обґрунтування позову зазначила, що 01 лютого 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, про що складено відповідний актовий запис за № 6, від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначила, що сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, втрачено почуття любові та поваги. Спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, до суду надала заяву за вх. № 5391 від 25.02.2016 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 09.02.2016 року, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань не надходило, на підставі чого суд вважає, що відповідач не використав своє процесуальне право на участь у судовому засіданні та подання суду доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій на адресу суду заяві позивач не заперечувала. Враховуючи подану позивачем заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 01 лютого 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, про що складено відповідний актовий запис за № 6, та 15 жовтня 2013 року повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, тривалий час проживають окремо. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Причинами для розірвання шлюбу, як зазначено в позові, є діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відсутність взаєморозуміння та поваги. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння та підтримки, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітньої дитини, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved