Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], стягнути аліменти на утримання дитини розмірі 1/4 частини доходу, призначити її піклувальником над онуком. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що неповнолітній [PERSON] з моменту народження та теперішній час проживає з нею, оскільки відповідачка не приділяє належної уваги по вихованню дитини, матеріально сина не утримує, за місцем мешкання характеризується негативно, життям та здоров`ям дитини піклується вона. Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідачки, про що було винесено відповідний висновок, виконком Жовтневої районної у місті ради не заперечує проти призначення позивачки піклувальником над дитиною, про що надали відповідний висновок. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутність, проти позову не заперечує. Представники третіх осіб [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали. Вважають позбавлення батьківських прав відповідачки та призначення [PERSON] піклувальником над [PERSON] юридично доцільним, про що надали відповідні висновки виконкомів. Вислухавши пояснення сторін, їхніх представників, свідків, неповнолітнього [PERSON], проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. З Висновку №37 комісії з питань захисту прав дитини від 11 березня 2014 року (а.с. 10) Саксаганської районної у місті ради вбачається, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є юридичним доцільним. З Висновку служби у справах дітей виконкому Жовтневої районної у місті ради від 02.09.2014 року убачається, що встановлення піклування [PERSON] над [PERSON], [INFO] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Допитані у суді свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, суду пояснили, що вихованням та утриманням [PERSON] займається лише бабуся, одночасно дитину характеризують з позитивної сторони, здібний учень, слухняний, чисто вдягнутий, охайний. З матір`ю хлопчина ніхто з них не знайомий, оскільки жодного разу її не бачили. Допитаний у суді неповнолітній [PERSON] пояснив, що все своє свідоме життя мешкав лише з бабусею, яка його доглядає, утримує, піклується. Він наполягає на позбавленні батьківських прав його біологічної матері [PERSON] Оцінивши усі надані та досліджені докази у сукупності, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знаходить своє підтвердження обставина, що відповідач [PERSON] може бути позбавлена батьківських прав, оскільки свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, оскільки не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, навчанням сина [PERSON], не забезпечує харчування, лікування дитини, не спілкується з сином, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Суд встановив, що у судовому засіданні не надано доказів, що відповідачка піклується про фізичний і духовний розвиток дитини навчання, підготовку до самостійного життя. Суд приходить до висновку, що відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання відповідачем дитини. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України і приходить до висновку, що у судовому засіданні надано безсумнівні докази, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, [PERSON] свідомо нехтує своїми обов'язками. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому, суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Дослідивши усі наявні докази , а також висновок органу опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у місті ради, висновок органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради суд вважає їх обґрунтованими та погоджується з ними. Статтею 166 Сімейного кодексу України закріплено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Згідно з правилами ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою (піклування над неповнолітньою особою), якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна (піклувальника) за поданням органу опіки та піклування. Опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється у випадку, якщо батьки померли, невідомі, визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими, а також може бути встановлена і при житті батьків, зокрема, коли батьки позбавлені судом батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування із ними небезпечне для життя дитини (п. 2.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 ( Правила опіки та піклування). Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved