Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті єдиним спадкоємцем першої черги залишився її син [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та проживав сумісно зі спадкодавцем однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . 15.12.2018 року уклала з відповідачем усний договір купівлі-продажу квартири, згідно якого вона того ж дня виплатила відповідачу 48000 грн. в рахунок купівлі квартири, що підтверджується розпискою, власноруч складеною [PERSON] . Згідно їх договору в строк до 5.06.2019 року відповідач пообіцяв переоформити спадщину після смерті його матері та посвідчити їх договір купівлі-продажу нотаріально. До теперішнього часу відповідач цього не виконав. Враховуючи дані факти, позивач вважає, що вона набула право власності на спірну квартиру. З зазначених підстав просить суд визнати за нею право власності на квартиру. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, вимоги, викладені в заяві, підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов, як то передбачає ст. 280 ЦПК України, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Так, згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 15.05.1996 року, виданого органом приватизації Курахівського заводу залізобетонних конструкцій в особі керівника органа приватизації А .М. Тарапата , квартира загальною площею 30,9 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] - матері. Згідно розписки від 15.12.2018 року, [PERSON] отримав в рахунок продажу квартири [ADDRESS] в розмірі 48000 (сорок вісім тисяч) грн. від [PERSON] . Зобов`язується до 05 червня 2019 року оформити нотаріально договір купівлі-продажу вище вказаної квартири. Згідно норм ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки сторони домовилися усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, однак відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, з зазначених підстав суд може визнати за позивачем право власності на спірну квартиру. Згідно із п.15.5 ч.1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 16, 220, 328 ЦК України, суд

Outcome: approved