Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини та малолітньої дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі, який на даний час не розірвано. Шлюбні стосунки вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі із відповідачем у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини не надає, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та коштів на утримання дитини не вистачає, але у зв`язку з погіршенням матеріального стану вона потребує матеріальної допомоги, а тому, просить стягувати з відповідача на її користь \~аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття; Стягувати з відповідача на її користь \~аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трирічного віку, з дня подання позовної заяви до суду та просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. \~Позивач [PERSON] та в її інтересах представник, адвокат Дороган І.Г. в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином; відзив на позов від відповідача\~ до суду не поступив. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом, належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що сторони перебувають в\~зареєстрованому шлюбі\~22.10.2013\~року відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Чернівецького\~міського управління\~юстиції,\~актовий запис\~№1855 (а.с.9). В шлюбі за період спільного проживання сторін, народилася дитина: донька [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження зазначено відповідача [PERSON] (а.с.8). Позивач [PERSON] працює головним економістом в Комунальному підприємстві «Водоканал» та з 07.03.2017 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (наказ №13-к від 07.03.2017 року) у відповідності до довідки №157 від 19.12.2018 року Снятинського комунального підприємства «Водоканал» (а.с.10). Згідно з вимогами\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150,\~157 СК України,\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до 181 СК України обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно із ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн., щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст.\~11\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. За правилами ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд знаходить заявлений розмір аліментів на дитину обґрунтованим. Згідно із ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N\~475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу N 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.89 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 84 ч.2\~СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст.79 ЦПК України,\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу. За ч.ч. 1, 2\~ст.84 ЦПК України\~витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Згідно з вимогами\~ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»\~розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Обчислюючи розмір компенсації витрат на правову допомогу, суд враховує фактичну кількість годин, витрачену адвокатом, складність справи тощо. 05.04.2019\~року між\~адвокатом Дороган\~І.Г. та позивачем [PERSON] було укладено договір про надання юридичної (правничої) допомоги №09. Згідно розрахунку\~витрат часу\~на виконання\~доручень замовника,\~згідно договору\~№09\~від 05.04.2019\~року,\~позивач [PERSON] ,\~як замовник\~оплатила виконавцю\~адвокату Дороган\~І.Г. послуги за підготовку позовної заяви в сумі 500,00 грн.; участі в судових засіданнях в сумі 500,00 грн., а всього сплачено позивачем 1000,00 грн. Оскільки позивачем\~ [PERSON] \~сплачено адвокату\~Дороган І.Г. за послуги по наданню правової допомоги кошти на загальну суму 1000,00 грн., тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, зокрема: витрат на правову допомогу, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі\~всебічно з`ясованих\~обставин,\~на які\~посилається позивач,\~як учасник\~справи,\~як на\~підставу заявлених\~вимог підтверджених\~доказами,\~перевіреними в\~судовому засіданні,\~оцінивши їх\~належність,\~допустимість,\~а також\~достатність,\~взаємозв`язок\~у їх\~сукупності,\~встановивши правовідносини,\~які випливають\~із встановлених\~обставин та\~правові норми,\~які підлягають\~застосуванню до\~цих правовідносин, виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141\~СК України), враховуючи те, що малолітня дитина перебуває на матеріальному утриманні позивача;\~ відповідач є працездатним; має можливість надавати матеріальну допомогу дитині; інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться; договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов`язанням у відповідача не має, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved