Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову позивач зазначила, що з 12.03.2016 вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вказала, що відповідач працює офіційно та може сплачувати аліменти. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між нею та відповідачем не досягнуто, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду. З урахуванням викладеного, просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Вказала, що відповідач за час окремого проживання надавав їй допомогу на утримання сина, але у недостатньому розмірі та без визначеної періодичності, купував сину певні речі, але вона бажає отримувати аліменти за рішенням суду у визначеному розмірі та з визначеною періодичністю. Їх син, [PERSON] , має задовільний стан здоров`я, у власності майна не має. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання їх неповнолітнього сина у запропонованому нею розмірі. Вказав, що він працює, його щомісячний дохід становить у середньому 10-12 тисяч гривен, він має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, нерухомого майна чи іншого коштовного майна у власності не має, проживає окремо від дружини та сина. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що з 12.03.2016 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі подружжя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікунинесуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1-3 статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України аліменти на утримання сина із доходів відповідача в примусовому порядку не відраховуються, в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов`язку утримувати дитину відповідач не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, передбачені ст.182 СК України: задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, матеріальне становище відповідача, який позов визнав, чим фактично погодився, що може надавати аліменти на утримання дитини у запропонованому розмірі, працює та отримує заробітну плату, що ним визнається, а також суд враховує відсутність у нього на утриманні інших осіб та неповнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Викладені судом обставини не заперечуються сторонами. Судом в ухвалі про відкриття провадження та в судовому засіданні роз`снювався сторонам обов`язок надання доказів, в тому числі і щодо розміру доходу відповідача, а також право звернення із заявою про витребування доказів у разі неможливості надати їх самостійно, проте сторони таким правом не скористалися. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими, правомірними, визнаються відповідачем, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вбачається, що справа надійшла до суду 29.10.2020. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 29 жовтня 2020 року, тобто з дня звернення позивачки з цим позовом до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: approved