Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 03 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №478, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №401270148 від 12 вересня 2012 року на суму загальну суму 18031,78 грн. Позивач вказує, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису заборгованість за кредитним договором не була безспірною, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. За таких обставин просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідач відзив на позов не надав. Третя особа своїм право на надання пояснень не скористалася. В судовому засіданні представник позивача у справі [PERSON] позов підтримав, зазначив, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису законами України не була передбачена можливість вчинення виконавчих написів за кредитними договорами, які нотаріально не посвідчені, просив позов задоволити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом завчасно та належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] будь - яких заперечень щодо заочного розгляду справи не висловив, з огляду на викладене суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №478, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №401270148 від 12 вересня 2012 року на загальну суму 18031,78 грн. за період (як зазначено у виконавчому написі) з 16.01.2019 по 11.03.2020 (а.с. 6) Як встановлено з оспорюваного виконавчого напису сума заборгованості складає 17531, 78 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту (тіло кредиту) становить 3077,23 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,18 грн., строкова заборгованість за комісією становить 344, 68 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5209,69 грн., строкова заборгованість за штрафами та пенями становить 8900 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 500 грн., які підлягають стягнення з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 18031,78 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Так, виконавчий напис від 03 вересня 2020 року було вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису правонаступником банку, не був посвідчений нотаріально, а тому у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. були відсутні правові підстави для прийняття у правонаступника банку документів для вчинення оспорюваного виконавчого напису; відповідно у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису. З витребуваних на підставі ухвали суду у ТОВ «Вердикт капітал» документів, які стали підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису, а саме з кредитного договору № 401270148 від 12.09.2012 та виписки з особового рахунку [PERSON] № [NUMBER] вбачається, що датою остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісійної винагороди за надання виписок за рахунком становить 14.09.2015 року. (п. 2.3. Кредитного договору) (а.с. 65) Разом з тим, стягнення заборгованості за виконавчим написом проведена за період з 16.01.2019 по 11.03.2020 року, тобто за період після спливу трирічного строку, з дня виникнення права вимоги (14.09.2015 + 3 роки), що є порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням визначених законом умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки на стадії відкриття провадження у справі позивачу, на підставі ст. 136 ЦПК України, було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, враховуючи також те, що суд позов задовольняє у повному обсязі наявні підстави для стягнення з відповідача на користь держави судового збору у сумі 840, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved