Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про надання їй дозволу на виготовлення (відкриття) необхідних віз та інших проїзних документів на здійснення тимчасових поїздок за кордон малолітнього сина - [PERSON], [INFO], без згоди його батька- Бичкова [PERSON], [INFO] та надати їй дозвіл на здійснення тимчасових поїздок за кордон малолітнього [PERSON], [INFO], без згоди його батька - [PERSON], [INFO] покликаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем і від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO], який є малолітнім і на даний час проживає разом з нею. Вона сама матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, його фізичний та моральний розвиток, постійно забезпечує малолітнього сина усім необхідним, зокрема: харчуванням, одягом, додатковим навчанням та дозвіллям. Відповідач, як батько дитини, участі у вихованні сина не бере, матеріальної допомоги на його утримання та розвиток не надає, з сином не спілкується. На даний час, він перебуває на військовій службі в збройних силах РФ в Криму, а тому відмовляється надати їй, у передбаченому законодавством України порядку, згоди на виїзд їхнього малолітнього сина за кордон для відпочинку та оздоровлення. Вважає, що така позиція її колишнього чоловіка шкодить інтересам їхньої дитини та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток його особистості. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву про слухання справи без її участі. Свої позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засіданні повторно не зявився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в суді. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не поступало. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області направила до суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено та підтверджено документально, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2005 року. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1-АП №037634 від 07 червня 2006 року, [PERSON] народився 30 травня 2006 року в місті Сімферополь АР Крим, про що 07 червня 2006 року в книзі реєстрації народжень у відділі реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим зроблено відповідний актовий запис за №1667. Батько [PERSON], мати [PERSON]. З копії рішення Київського районного суду міста Смферополя від 04 вересня 2012 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано. Тпкож названим рішенням вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 липня 2012 року та до повноліття дитини. Згідно з частиною восьмою статті 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно з статтею 142 Сімейного кодексу України, діти мають рівні права та обовязки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до статті 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. З копії акту №44 від 23 серпня 2016 року вбачається, що позивач [PERSON], дійсно проживає без реєстрації разом зі своїм сином [PERSON] в місті Новояворівську по вулиці Січових Стрільців, 18/97, Яворівського району Львівської області. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Стаття 12 цього Закону передбачає, що виховання дитини має спрямовуватись на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, згоди та дружби між народами, національними, релігійними групами. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] у 2014-2015 роках надавав дозвіл позивачу на тимчасовий виїзд їхнього сина за кордон, проте в подальшому відмовляється надавати такий дозвіл. Позивач [PERSON] неодноразово зверталася з усними просьбами до відповідача [PERSON], як до батька їхнього малолітнього сина, про надання нотаріально посвідченого дозволу на виготовлення паспорта-проїзного документа дитини для виїзду за кордон їхнього сина та надання дозволу дитині на тимчасові поїздки за кордон у її супроводі, проте отримувала відмови. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані виховували дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родити, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до її самостійного життя. Частиною другою статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.4 ч.2 п.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, проаналізувавши та дослідивши усі матеріали справи, беручи до уваги той факт, що у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача\~на виїзд\~малолітнього сина за кордон, оскільки відповідач перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим і самоусунувся від обовязків щодо виховання сина, суд вважає за необхідне позов задовольнити та надати позивачу [PERSON] дозвіл на виготовлення (відкриття) необхідних віз та інших необхідних проїзних документів на здійснення тимчасових поїздок за кордон малолітнього сина - [PERSON], [INFO], без згоди його батька - [PERSON] та надати їй дозвіл на здійснення тимчасових поїздок за кордон малолітнього сина, без згоди його батька, з метою оздоровлення дитини та відпочинку за межами України.

Outcome: approved