Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], до закінчення ним навчання в навчальному закладі, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання свого сина, добровільно не надає жодної допомоги для його матеріального забезпечення. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2 000 грн. щомісячно, на період його навчання, починаючи з дня предявлення позову, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох річного віку. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, яким належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подала заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 16 лютого 1997 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-СГ № 001833, видане 26.02.1997 р. Маркопільською с/Радою Бродівського району Львівської області, актовий запис № 5. Син [PERSON] проживає з позивачем за адресою: вул. Лесі Українки, 18/74 у м. Тернопіль, що підтверджується довідкою ДП «Наш дім 3». Згідно довідки №110 від 15.08.2017 р., [PERSON] навчається на денній формі навчання у Тернопільському національному економічному університеті. Судом встановлено, що відповідач добровільно не бере участі в утриманні свого сина, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України та ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд враховуючи вимоги статті 199 Сімейного кодексу України, вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2 000 грн. щомісячно, на період його навчання, починаючи з 15 серпня 2017 року, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох річного віку. На підставі наведеного,

Outcome: approved