Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 1994 року, в якому у них народився син, який на даний час є повнолітнім. Поряд з тим, зазначила, що починаючи з 2012 року відповідач почав зловживати спиртними напоями, на грунті чого між ними постійно виникали сварки та скандали. З грудня 2015 року подружні відносини не підтримують, хоча проживають в одній квартирі. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. В той же час відповідач відмовляється подати до органів реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу. А тому просила суд шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, позов підтримала, надала згоду на заочний розгляд справи. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 09 вересня 1994 року Скала - Подільською селищною радою народних депутатів Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 09 вересня 1994 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 26. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». В шлюбі у них народився син, який на даний час є повнолітнім. Також судом встановлено, що через зловживання відповідачем спиртних напоїв, сторони припинили подружні відносини і з грудня 2015 року такі не підтримують, їх шлюб існує формально. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved