Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] в с.Лисівці Заліщицького району помер [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі, який було розірвано 27 грудня 1977 року, та під час якого, на виділеній [PERSON] земельній ділянці в [ADDRESS], побудували житловий будинок. 31 травня 1978 року рішенням Борщівського районного суду даний житловий будинок було між ними поділено, та позивачу виділено 37/69 частини будинковолодіння, а [PERSON] 32/69 частини. Після поділу будинку, протягом 38 років, [PERSON] в такому не проживав, та виділеною частиною не користувався. За усною домовленістю між ними, та з дозволу останнього, фактично користувалась будинком в цілому, в тому числі частиною, яка була виділена [PERSON] За власні кошти, підтримувала будинок в належному стані - провела воду, газ, укріпила фундамент. При цьому, неодноразово зверталася до [PERSON] з приводу відшкодування грошових витрат, понесених нею в зв»язку з утриманням будинку в цілому, вжиття ним заходів для забезпечення належного утримання будинку. Проте, [PERSON] відмовлявся надавати кошти, вчиняти будь-які дії пов»язані з проведенням ремонтних та інших робіт, посилаючись на те, що в будинку не проживає і таким не користується. [INFO] [PERSON] помер. 11 лютого 2015 року отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого встановила, що відомості про [PERSON] як власника 32/69 частин будинковолодіння по [ADDRESS] відсутні. А отже, дійшла висновку, що останній за життя, на підставі рішення суду, не оформив своє право власності на 32/69 частини будинковолодіння, тому такі його власністю не є та не підлягають спадкуванню. А тому, просила суд визнати за нею право власності на 32/69 частин будинковолодіння [PERSON], що в [ADDRESS] та надати можливість реєстрації права власності на будинковолодіння та земельну ділянку. Крім того, заборонити Борщівській державній нотаріальній конторі на час розгляду справи, вчиняти будь-які дії з 32/69 частинами будинковолодіння [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому, додатково пояснила, що [PERSON] помер в с. Лисівці Заліщицького району Тернопільської області, де проживав з іншою сім»єю. Їх спільні діти на даний час проживають в Російській Федерації, а тому, після його смерті, за доручення останніх, займались питанням оформлення їх спадкових прав після смерті батька. Для чого звернулася з відповідною заявою до нотаріуса за місцем смерті [PERSON] Проте, довідалася, що при оформленні спадщини її дітям, як громадянам іншої держави, необхідно сплатити 15 % вартості спадкового майна, на що коштів у неї та її дітей не має. Згодом довідалась про те, що є норма права, яка передбачає набуття права власності за набувальною давністю. А тому, вирішила цим скористатись, в зв»язку з чим подала позов до суду. Також пояснила, що своє право зареєструвала у визначеному законом порядку. Проте, згідно реєстру її частку визначено як 1/1 спірного будинковолодіння, як окрему квартиру, а не як зазначено в рішенні суду 37/69 частин. На даний час має прізвище [PERSON], так як після розірвання шлюбу з [PERSON] їй було присвоєно дошлюбне прізвище [PERSON], а згодом одружилися вдруге та змінила прізвище на [PERSON]. Представник відповідача - Борщівської міської ради Крочак О.Л. в судовому засіданні щодо вирішення позову поклався на розсуд суду. При цьому, пояснив, що позивач, неодноразово подавала заяви до міської ради з приводу оформлення права власності на належну [PERSON] частку будинковолодіння по [ADDRESS], та земельну ділянку, на якій воно розташоване. Такі її заяви залишалися без задоволення, оскільки були подані до некомпетентного органу. Будь-яких претензій відповідач, щодо належної [PERSON] частки у будинковолодіння не має, а тому, вважає, що позов до Борщівської міської ради заявлено безпідставно, оскільки в останнього є спадкоємці. Крім того, позивач користувалася належною [PERSON] часткою за його відома та згоди. Представник третьої особи Борщівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, [INFO] в с.Лисівці Заліщицького району Тернопільської області помер [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], повторно виданого 07 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області. Поряд з тим, встановлено, що у 1966 році [PERSON] було надано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності в [ADDRESS], що підтверджується Договором про надання у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з кількістю кімнат від одної до п»яти, укладеного між Борщівською міською радою та [PERSON] 07 липня 1966 року. 11 січня 1977 року приймальною комісією Борщівської міської ради складено Акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію жилого будинку що в [ADDRESS], забудовником якого є [PERSON] Рішенням виконкому Борщівської міської ради №9 від 12.01.1977 року вирішено затвердити акт складений приймальною комісією 11 січня 1977 року про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію жилого будинку збудованого [PERSON] в [ADDRESS] і копію даного рішення направити Чортківському інвентарбюро на предмет реєстрації введеного в експлуатацію жилого будинку за [PERSON]. 28 лютого 1977 року Чортківським міжміським бюро технічної інвентаризації зроблено висновок про можливість реєстрації житлового будинку в [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці розміром 600 квадратних метрів і належить на праві особистої власності чи забудови [PERSON]. З рішення народного суду Борщівського району від 31 травня 1978 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, слідує, що [PERSON] виділено 37/69 частини будинковолодіння розташованого в [ADDRESS], а [PERSON] виділено 32/69 частини вказаного будинковолодіння. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек та єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, позивачем отримано свідоцтво про право власності серія САС №946060 на майно, виділене їй за вищевказаним рішенням суду. Згідно акту від 17 лютого 2014 року, складеного депутатом Борщівської міської ради Яремою О.Ю., зі слів [PERSON] та її сусідів, встановлено, що [PERSON] на виконання рішення народного суду Борщівського району, яким його також зобов»язано облаштувати окремий вхід в будинок в [ADDRESS] побудував критий ганок, не довівши його до належного завершення робіт, а саме не засклив 2 вікна ганку та двох дверей і одне вікно над дверима, що призвело до того, (зі слів [PERSON].), що через віконні та дверні отвори залазили куниці, ласиці, щурі та інше, які через спільну суміжну стіну робили дири в жиле приміщення [PERSON], що завдавало великої шкоди і вона змушена була за свої кошти купляти скло, краску та склити і красити вікна і двері до ганку [PERSON] Під час обстеження також виявлено, що зогнили тафлі дверей до ганку [PERSON], де може пролазити будь - що, з середини ганку незакінчені роботи, підлога в будинку зогнила, а також в кімнаті зогнили віконні рами, які впали, а тому [PERSON] змушена була закласти друге вікно. Покриття будинку протікає, будинок дістав тріщини. Щоб запобігти руйнації всього будинку, позивач самотужки, за свої кошти робила укріплення під фундамент розміром 4х2 м, глибиною 1,5 м та довжиною 9м х 1 м. Зі слів [PERSON] та сусідів, [PERSON] 38 років не появляється в будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При зверненні до суду позивач [PERSON], посилаючись на наведені нею обставини, просила суд визнати за нею право власності на 32/69 частини будинковолодіння по [ADDRESS], які за рішенням суду були виділені [PERSON], на підставі ст. 344 ЦК України, тобто за набувальною давністю, так як майже 38 років відкрито володіє спірним майном, яке за її переконанням є чужим, так як відомості про те, що власником останнього є саме [PERSON] у відповідний реєстр не внесені. Проте, такі твердження позивача суд не приймає, та не знаходить підставними для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто, виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння. Оскільки позивачем не було стверджено обставин, які б свідчили про те, що вона добросовісно заволоділа саме чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти таким протягом десяти років без відома та згоди законного володільця, суд не знаходить її вимоги такими, що є законними та підлягають задоволенню. В ході судового розгляду було встановлено, що спірне майно постійно перебувало у володінні власника майна - [PERSON] до [INFO] (день смерті), яким позивач [PERSON] користувалася з його дозволу та який знав про це і не заперечував їй. А тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю слід відмовити. Виходячи з наведеного, на підставі ст. 344 ЦК України,

Outcome: dismissed