Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що 11.04.2009 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. В судовому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні, зазначивши, що під час строку, який суд надавав для примирення подружжя нічого не змінилося, вважає що збереження сімї неможливе. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, просив надати додатковий строк на примирення. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 11 квітня 2009 року між сторонами був укладений шлюб, про що Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області було зроблено відповідний актовий запис № 27 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-НО № 173402. Судом також встановлено, що від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО № 270128, яке було видано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області 11.06.2009 р., актовий запис № 173 від 11.06.2009 р. та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 557624, яке було видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 24.01.2014 р., актовий запис № 22 від 24.01.2014 р. Позовних вимог щодо визначення місця проживання дітей в межах даної позовної заяви не заявлено. Майновий спір в межах даної позовної заяви відсутній. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На вимогу ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.04.2016 року за заявою відповідача подружжю було надано строк на примирення до 20 червня 2016 року. В судовому засіданні відповідач не зміг суду повідомити які заходи вжив для збереження родини та які ним будуть застосовані у разі надання судом додаткового строку на примирення. Позивач заперечувала проти надання додаткового строку на примирення, наполягала на розірванні шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку про недоцільність надання додаткового строку на примирення подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Отже, проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved