Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання права власності, посилаючись на те, що 20.09.2003 року уклала шлюб з відповідачем. 03.06.2009 року під час шлюбу [PERSON] згідно договору міни укладеного з [PERSON] отримав у власність будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . При укладанні договору міни нотаріус в державному акті на право власності на землю серії ЛГ №4050001537 від 09.06.2000 року, зробив напис який завірив печаткою, згідно якого 03.06.2009 року, за реєстровим № 514 посвідчено договір міни на підставі якого право власності на земельну ділянку переходить до [PERSON] . Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 04.10.2010 року шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно зазначеного рішення за позивачем [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . З липня 2009 року по теперішній час позивач зареєстрована та постійно мешкає в зазначеному житловому будинку. Позивач зазначає, що у зв`язку з відчуженням на її користь житлового будинку вона має право на визнання за нею права власності на земельну ділянку, площею 0,3218 га, що розташована за вказаною вище адресою згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ №4050001537, а тому просить визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності за участю її представника адвоката Брошка І.В. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем та вважає за можливе розглянути справу та постановити рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначене судом прийнято рішення про не здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 08 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного провадження. Інших процесуальних дій не вчинялося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2010 року по справі № 2-1934-2010 р. під час вирішення питання про розподіл майна подружжя за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] , вартістю 40000,00 грн. (а.с. 14-16). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , реєстраційний номер 528), повноцінним власником житлового будинку є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (а.с. 25-27) Зазначений житловий будинок раніше, під час перебування у шлюбі, на підставі договору міни від 03 червня 2009 року належав [PERSON] та знаходиться на земельній ділянці, площею 0,3218 га, яка розташована за зазначеною вище адресою згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ №4050001537, виданого на ім?я [PERSON] . Зазначений Державний акт має примітку нотаріуса Кремінського нотаріального округу Карпенко І.В. про перехід права власності на вказану земельну ділянку до [PERSON] згідно договору міни (а.с. 11-13, 17). Відповідно до частини 4 статті 41 Конституції України, частини 1 статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом статті 377 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків). Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Перелічені вище обставини повністю узгоджуються з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду України №6-2225 цс16 від 12 жовтня 2016 року. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] правомірно набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями на підставі рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2010 року у зв?язку з поділом майна подружжя. Право власності на нерухомість зареєстроване у встановленому законом порядку. Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями розташований на приватизованій земельній ділянці згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ №4050001537. Приймаючи до уваги загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, невизнане право позивача підлягає захисту, а тому суд вважає за необхідне констатувати перехід права власності до позивача на зазначену вище земельну ділянку у зв?язку з переходом права власності на нерухомість, що на ній розташована, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі вище викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 328, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України та

Outcome: approved