Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини - інваліда та її матері. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 18 квітня 2002 шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Відповідач фактично відмовився від дитини, не виявляє бажання спілкуватися з донькою не цікавиться її розвитком, здоров'ям, фактично втратив родинний зв'язок. Донька є дитиною - інвалідом підгрупи «А» та весь час проживає з матір'ю, яка займається її вихованням, лікуванням та матеріальним забезпеченням, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку. Вважає, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, а тому має бути позбавлений батьківських прав відносно доньки [PERSON] в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, в матеріалах справи міститься письмова заява від останньої з проханням слухати справу у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомити за останньою відомою адресою не має можливості, оскільки поштові відправлення УПППЗ «Укрпошта» з материкової частини України не приймаються до пересилання до Донецької та Луганської областей у зв'язку з загостренням суспільно - політичної ситуації та проведенням бойових дій в зоні АТО. Відомості про рух справи розміщенні на офіційному веб-сайті Деснянського районного суду м. Києва. Представник третьої особи Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач та відповідач перебули в зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження батьком дитини записаний відповідач [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 18 квітня 2002 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 10). Згідно довідки № 01-14-Г-41 від 31 травня 2016 року, [PERSON]. є отримувачем послуг Центру соціально - психологічної реабілітації дітей та молоді з функціональними обмеженнями Деснянського району м. Києва з у16.02.2007 року. Батько дитини [PERSON] - [PERSON] в період з 16.02.2007 року по 31.05.2016 року до Центру не з'являвся (а.с. 13).ї [PERSON] має захворювання - хронічне психічне захворювання, що підтверджується медичним висновком № 92 від 24 червня 2015 року виданим Київською міською психоневрологічною лікарнею № 2 (а.с. 16). Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 80, ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною - інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьком [PERSON] є відповідач [PERSON]. Відповідно до висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав № 102/03/31-3620 від 22.04.2016 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Суд вважає висновок Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини та узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. З огляду на викладене, взявши до уваги, надані докази, висновок Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав, суд вважає встановленим, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України, судові витрати належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved