Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 13 858 гривень 55 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 11 грудня 2008 року стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на місяць, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з 17.10.2008 року до повноліття дочки. На виконанні рішення суду видано виконавчий лист від 22 січня 2009 року № 2-281/2009 на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 340/2-2011. Проте, відповідач постійно ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по аліментам у розмірі 13 858 гривень 55 копійок. Дочка знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою селищної ради. У зв'язку з викладеним, позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Відповідач у визначений в ухвалі суду від 24.04.2018 року строк, відзив на позовну заяву не подавав, в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Статтею 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості. Верховний Суд України у своїй постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 роз'яснив, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Тож, за загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв'язку із юридичним фактом порушення нею обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов'язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов'язку зі сплати аліментів. Розрахунок пені, повинен здійснюватися за формулою: сума заборгованості аліментів за місяць Х 1% Х кількість днів прострочення. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною нормою також передбачено, що розмір заборгованості за аліментами визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON], народилася [INFO] року, батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 11 грудня 2008 року стягнуто з [PERSON],[INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на місяць, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з 17.10.2008 року до повноліття дочки. Згідно довідки Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області № 1162 від 02.03.2018 року виданої [PERSON], [INFO], про те, що її донька [PERSON], [INFO] знаходиться на її утриманні. Згідно розрахунку заборгованість відповідачка [PERSON] по аліментам, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], станом на 23.01.2018 року дорівнює 52 061,40 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками відповідачка суду не надала. Суд бере до уваги розрахунок заборгованості по аліментах, погоджується з методикою нарахування неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за правилами ст. 196 СК України, з урахуванням загальної кількості днів. Загальний розмір неустойки (пені) складає 13 858 гривень 55 копійок. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved