Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 вересня 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 1983 від 04.11.2009р. Від подружніх стосунків мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що сімя розпалась, оскільки кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, зазначає, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що негативно впливає на її психічний стан та кожного разу завдає дитині та її матері душевних страждань. Вважає, що відповідач не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у дитини та у позивачки, не здатен на підтримання нормальної моральної атмосфери в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами родини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає та просить винести рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем у справі. Сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 26 вересня 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції Харківської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 1983 від 04.11.2009 р.(а.с.21). Сторони спільно не проживають, припинили подружні відносини, ведення спільного господарства, позивач бажає розірвання шлюбу. У відповідності до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач вказує суду, що сумісне подружнє життя не склалося, причиною стали часті сварки з причини цілковитої психологічної несумісності характерів, яка з часом поглиблювалась і привела до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Примирення вважає неможливим. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. З урахуванням інтересів позивача суд задовольняє позовну заяву.

Outcome: approved