Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на квартиру та стягнення компенсації та відповідно до уточнених позовних вимог просила припинити право власності [PERSON] на 3/8 частки однокімнатної квартири [ADDRESS]; визнати за нею - [PERSON] право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 32,9 кв.м, яка складається з: кімнати площею 18,9 кв.м, кухні площею 5,6 кв.м, вбиральні (поєднаної) площею 2,6 кв.м, балкону площею 0,7 кв.м; виплатити відповідачеві [PERSON] грошову компенсацію за 3/8 частки квартири [ADDRESS] у розмірі 60 075,01 грн.; стягнути з відповідача на її користь судовий збір в загальному розмірі 1602,00 грн. (1055,99 грн. та 546,01 грн.), мотивуючи свої вимоги тим, що спірне нерухоме майно є неподільною річчю, частка (3/8) відповідача [PERSON] у ньому є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим та припинення права власності відповідача [PERSON] не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі (фізичних осіб, які не мають статусу підприємців), - за адресою їх місця проживання чи місяця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником 5/8 часток (1/2 частка + 1/8 частка) квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло від 28.02.2002 року, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.02.2002 року № 286 та зареєстрованим КП «ВООБТІ» 22.03.2002 року за реєстровим № 407/47600 у реєстровій книзі № 525 (1/2 частка); Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.07.2013 року, посвідченим державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. за реєстровим № 8-1153 та зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.07.2013 року, запис про право власності № 1779922 (1/8 частка). Відповідач [PERSON] є власником 3/8 часток квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.07.2013 року, посвідченим державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. за реєстровим № 8-1158 та зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.07.2013 року, запис про право власності № 1779969. Відповідно до ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, однокімнатна квартира [ADDRESS] є спільною частковою власністю сторін - [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] постійно проживає та зареєстрована у [ADDRESS], що підтверджується Довідкою ТОВ «ЖЕО» № 3427 від 05.08.2013 року (а.с.13). Крім того, позивач [PERSON], [INFO], є жінкою похилого віку, пенсіонеркою, має незадовільний стан здоров'я (а.с. 10-12). Відповідач [PERSON], [INFO], у квартирі [ADDRESS] не проживає, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується адресною довідкою від 27.08.2013 року (а.с.14). Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЖК УРСР, при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] не є подружжям, а тому їх проживання у одній кімнаті є неможливим. При цьому, відповідачу [PERSON] на праві власності належить 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] (Свідоцтво про право на спадщину від 24.07.2013 року, посвідчене державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. за реєстровим № 8-1170 та зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.07.2013 року, запис про право власності № 1793837). Як вбачається з Висновку експерта № 34 від 17.10.2013 року, порівнюючи вимоги нормативних документів, ідеальні долі власників та фактичне планування квартири [ADDRESS], поділ в натурі між співвласниками відповідно до часток, які їм належать ([PERSON] - 5/8 часток; [PERSON] - 3/8 часток) та виділ в натурі 3/8 часток квартири [ADDRESS], належних [PERSON], не є можливим з технічної точки зору, відповідно до будівельно-технічних та санітарно-епідеміологічних норм і правил; ринкова вартість однокімнатної квартири [ADDRESS], станом на 17.10.2013 року становить 160 200 грн.; ринкова вартість 3/8 часток однокімнатної квартири [ADDRESS], станом на 17.10.2013 року становить 60 075 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку неможна поділити без втрати її цільового призначення. Отже, квартира [ADDRESS] є неподільною річчю. Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї; суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як вбачається з квитанції № 102326.109.1 від 21.10.2013 року, [PERSON] внесено на депозитний рахунок суду кошти в сумі 60 075 грн. як вартість спірної частки. Враховуючи вищевикладене та те, що припинення права власності [PERSON] на 3/8 частки квартири [ADDRESS] не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника (він має у власності інше нерухоме майно (житло), не проживає у спірній квартирі), квартира [ADDRESS] є неподільною річчю, частка [PERSON] у ній є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном сторонами є неможливим, суд приходить до висновку про необхідність та можливість часткового задоволення позовних вимог та припинення права власності відповідача [PERSON] на 3/8 частки квартири [ADDRESS], визнання права власності на 3/8 частки квартири [ADDRESS] за [PERSON] та виплату [PERSON] грошової компенсації у розмірі 60 075 грн., внесеної [PERSON] на депозитний рахунок суду. Разом з тим, позов підлягає частковому задоволенню, оскільки право власності [PERSON] на 5/8 часток квартири [ADDRESS] вже зареєстроване у встановленому законом порядку, а тому визнання права власності на квартиру в цілому не є необхідним. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 600,75 грн. судового збору, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial