Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем з 14.02.2009 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 14.02.2009 року зроблено відповідний актовий запис №231. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, наслідком чого стало припинення шлюбних відносин, спільного проживання та ведення спільного господарства подружжям з грудня 2019 року. Позивач дійшла висновку, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 04.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала, просила її задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з`ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача та відповідача, їх бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Судом встановлено, що 14.02.2009 року між [PERSON] до [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 14.02.2009 року зроблено відповідний актовий запис №231 (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.04.2012 року (а.с.5). Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач підтримує позовні вимоги, відповідач не заперечує щодо задоволення позову (позов визнає). За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст. 141, 142 ЦПК України. Зважаючи на визнання відповідачем позову, відповідно до ст.142 ЦПК України, позивачу слід повернути 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову. Решту судових витрат слід стягнути з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved