Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, приведення земельної ділянки в первинний стан, в обґрунтування якого зазначила: Відповідно до договору купівлі - продажу від 22.09.2009 року та договору купівлі - продажу від 01.12.2009 року, їй на праві власності належить земельна ділянка та житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. При перереєстрації права власності на землю, договір купівлі - продажу було вилучено управлінням земельних ресурсів за правилами 2010 року та право власності здійснюється на підставі Державного акту ВИ № 399381 від 07.04.2010 року. Згідно з державним актом, як вказано у позові, [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,0825 га, лінійні розміри становлять: АБ= 20,79 м (вздовж [ADDRESS]), АГ=36,55 м (вздовж [ADDRESS])+ 2,44 м за тією ж лінією з іншим землекористувачем; БВ=41,20 м (вздовж [ADDRESS]); ВГ=20,45 м (землекористувач по [ADDRESS]) Крім того, позивач у своєму позові вказує на те, що придбаний нею будинок [ADDRESS] перебував у неналежному стані та реконструювати його було неможливо, у зв'язку з чим на підставі проекту на будівництво нового житлового будинку було розпочато будівництво. Однак, після початку будівництва з'ясувалося, що технічна та правовстановлююча документація на земельну ділянку, яка належить [PERSON], не співпадає з існуючою межею в натурі з боку землекористувача будинку [ADDRESS] - [PERSON], а саме, у позові вказано, що остання самовільно прихопила частину земельної ділянки, що належить [PERSON] У добровільному порядку вирішити спір щодо невідповідності розмірів земельних ділянок та відновлення меж в натурі у відповідності до правовстановлюючих документів неможливо, у зв'язку з тим, що відповідач, як зазначає позивач у позові, створила перешкоди та заборонила будь - якій землевпорядній організації зайти на земельну ділянку, якою вона володіє. Також, позивач вказує на те, що у 2005 році [PERSON] звернулася до органу місцевого самоврядування щодо приватизації земельної ділянки та рішенням виконкому Донецької міської ради № 272 від 18.05.2005 року останній передано у власність земельна ділянка, що знаходиться у її користуванні, площею 796 кв. м, при цьому із земель запасу 70 кв. м та в оренду для городництва строком на 10 років земельну ділянку [ADDRESS] кв. м, однак попереднього рішення про виділення додатково 70 кв. м та [ADDRESS] кв. м не було, а лише прописується, що всього в користуванні 836 кв.м. Актом від 09.09.2005 року встановлена межа в натурі (на місцевості). У пояснювальній записці до Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка належить [PERSON], вказано, що будинку [ADDRESS] раніше виділялося 726 кв.м, фактично в користуванні 796 кв.м, межі погоджено із суміжними землевласниками, зовнішні межі встановлені натурі, виконано геодезичний обмір. При цьому позивач у своєму позові зазначає, що по лінії ВД сусідній [PERSON] землекористувач за адресою: [ADDRESS] відмовився підписувати порушену межу, а тому у документації є довідка квартальної, що він за цією адресою не проживає; по лінії ДА ([ADDRESS]) підписано узгодження межі, однак є спір щодо цієї межі; по лінії БВ [ADDRESS]) станом на 2005 рік попереднім користувачем була жінка похилого віку, яка бажала продати свою землю, однак позивачу невідомо, чи була вона уважна та чи підписувала вона цю межу, але зараз виник спір. Відповідно до вказаної землевпорядної документації зовнішні межі встановлені актом від 09.09.2005 року та закріплені парканом, який належить [PERSON] та є гнилою, зруйнованою деревиною, як вказано у позові. Також, позивач вказує, що у зв'язку з тим, що грунтові води на спірній ділянці близько, дерев'яні опори багато разів зогнивали та пересувались до боків сусідів майже непомітно, але тепер усі сусіди по вул. Кальмана не погоджуються з такими межами. Вважає, що приватизація земельної ділянки [PERSON] відбулася з численними порушеннями діючого законодавства, Інструкції № 43, оскільки не було належним чином та відповідним рішенням ради відведено 112 кв. м площі, яка є надлишком від виділених 726 кв.м; було надано у власність 796 кв.м, з яких 70 кв.м із земель запасу, при цьому, на думку позивача, саме ці 70 кв.м незаконно привласнені [PERSON] у сусідів; порушено інструкцію № 43 та не дотримано процедури й порядку встановлення межі в натурі (на місцевості) та не встановлено довгострокових межових знаків, не передано останні на відповідальне зберігання; межа встановлена актом після передавання ділянки у власність та закріплена гнилими огорожами без підвалин. Просила суд усунути перешкоди в користуванні власністю у вигляді земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] з боку сусіднього землекористувача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права та припинення дій щодо привласнення останньою частини земельною ділянки, яка належить позивачу, для чого привести у відповідність земельну ділянку, що належить позивачу у відповідність в натурі (на місцевості) до правовстановлюючих документів в частині межі між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS]. Повернути у володіння позивачу незаконно прихвачену [PERSON] частину земельної ділянки відповідно. 27 березня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, знесення самовільно побудованих споруд, яка ухвалою суду від 18.04.2012 року була об'єднана в одне провадження з первісним позовом. В обґрунтування свого зустрічного позову [PERSON] зазначила, що вона є власником садибного житлового будинку [ADDRESS]. На підставі державного акту від 29.11.2005 року їй належить земельна ділянка площею 0,0796 кв.м, що також закріплено у рішенні про передачу земельної ділянки у власність Донецької міської ради № 272 від 18.05.2005 року. Право власності на вказану земельну ділянку було набуто нею після погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами, межі земельної ділянки встановлені на місцевості (в натурі), ділянка має огорожу, яка розділяє її з суміжними ділянками та виступає у якості межових знаків, про встановлення яких складено акт, один із примірників якого зберігається у [PERSON] Крім того, [PERSON] у зустрічному позові вказує на те, що земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] та будинок на ній, перебували у користуванні колишнього власника [PERSON], з якою були узгоджені спільна межа під час приватизації земельної ділянки [PERSON] на той час земельна ділянка [PERSON] не була останньою приватизована та перебувала у її користуванні. Остання продала свій будинок [PERSON], яка у 2008 році, узгодивши попередньо з [PERSON] та іншими сусідами межі своєї земельної ділянки, приватизувала її та отримала державний акт про право власності від 15.04.2008 року. Площа земельної ділянки, яка належала [PERSON] становить 0,0825 га. На підставі договору купівлі - продажу від 22.09.2009 року [PERSON] продала будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] [PERSON] Після чого, [PERSON], як зазначено у зустрічному позові, знесла будинок № [ADDRESS] та на його місці розпочала самовільне будівництво багатоповерхового будинку, також остання знесла огорожу своєї земельної ділянки з трьох боків, яка була межовим знаком, та запропонувала [PERSON] погодитися із знесенням огорожі між ділянками, однак остання не погодилася у зв'язку з тим, що огорожа була межовим знаком, переданим їй на зберігання. Також, [PERSON] зазначає, що довжина межі, яка розділяє ділянки [PERSON] та [PERSON] відповідно до Державного акту 38,76 метрів. [PERSON] при цьому змінила рельєф на своїй ділянці, піднявши рівень грунтового покриття ділянки на висоту два метри, внаслідок чого, як вказано у зустрічному позові, рівень земельної ділянки [PERSON] став нижчим на 2 метри, а дощова вода й розталий сніг збігають з [ADDRESS] та ділянки, яка належить [PERSON], у її двір. Крім того, [PERSON] вказує, що [PERSON], на її думку, незаконно знесла кутові стовпи огорожі та посунула її огорожу у глибину її земельної ділянки на відстань 0,5 метра по всій довжині межі, спорудивши одночасно на її земельній ділянці огорожу висотою 4 метри, яка затіняє подальшу територію земельної ділянки [PERSON] в глибину на 5 метрів, внаслідок чого остання позбавлена можливості використовувати свою земельну ділянку за призначенням. Також, у зустрічному позові вказано, що перед отриманням державного акту про право власності на земельну ділянку від 07.04.2010 року, [PERSON] межі своєї земельної ділянки не узгоджувала з [PERSON], навпаки, знищила межові знаки: огорожу та будинок. Огорожа була межовим знаком, а старий будинок був прив'язаний до межі з земельною ділянкою, яка належить [PERSON] Вважає, що [PERSON] незаконно повторно отримала Державний акт про право власності на земельну ділянку № 399381 від 07.04.2010 року, оскільки такий же акт видавався на ім'я [PERSON], а тому вважає, що акт, виданий на ім'я [PERSON] має бути визнаний недійсним. Просила суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі, зобов'язати останню не чинити й перешкоди у здійсненні права власності на земельну ділянку, площею 0,0796 га за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] знести повністю за її рахунок самовільно споруджену огорожу, довжиною 38,76 метрів по всій межі ділянки [PERSON] і [PERSON], привівши забудову огорожі у відповідність із державними будівельними нормами; зобов'язати [PERSON] привести рельєф своєї земельної ділянки у стан, що мав місце до його зміни та визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] № 399381 від 07.04.2010 року, виданий Донецькою міською радою. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник заявлені ними позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги не визнали та просили у їх задоволені відмовити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві [PERSON]. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги [PERSON] не визнали у повному обсязі та просили у їх задоволені відмовити, заявлені зустрічні позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені зустрічній позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] не обгрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У ч. 1 ст. 64 ЦПК України вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 2 тієї ж статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності. Відповідно до ст. 125, 126 3К України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав і посвідчується державним актом, який видається і реєструється сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст.105 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновлення межових знаків, у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 153 Земельного кодексу України, передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку з надвірними побудовами, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] 01 грудня 2009 року та зареєстрованого в реєстрі за № 5486, що також підтверджується наданою суду копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 8581846 від 28.08.2013 року та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8582356 від 28.08.2013 року. (а.с. 8-9 том №1, а.с. 36,37 том №2) Як вбачається з наданої суду копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON], остання є власником земельною ділянки площею 0,0825 га у межах згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 22.09.2009 року № 3909. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011035500074. (а.с. 27 том №1) Лінійні розміри земельної ділянки: АБ=20,79 м (вздовж [ADDRESS]), АГ=36,55 м (вздовж [ADDRESS])+2,44 м за тією ж лінією з іншим землекористувачем; БВ+41,20 м (вздовж ділянки [ADDRESS]); ВГ= 20,45 м (землекористувач [ADDRESS]), що підтверджується наданою суду копією кадастрового плану земельної ділянки (кадастровий номер 1410136900:00:040:0148) (а.с. 31 том №1) Крім того, судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 22.09.1984 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Донецької державної нотаріальної контори Сагіровою Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1730, належить жилий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 726 кв.м, що також підтверджується наданою суду копією технічного паспорту на садибний житловий будинок (а.с. 63-64,60-62,65 том №1) Рішенням Виконавчого комітету Донецької міської ради за №272 від 18.05.2005 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку, що знаходиться в її користуванні площею 796 кв.м, при цьому з земель запасу 70 кв.м та в оренду для городництва строком на десять років земельну ділянку [ADDRESS] кв.м (а.с. 71-74 том №1). У відповідності до копії технічного паспорту, межі земельної ділянки, яка була передана у власність [PERSON] було узгоджено з сусідніми землекористувачами. (а.с. 75,76 том №1) Як вбачається з копії Акту про встановлення меж земельної ділянки в натурі від 09.09.2005 року представником Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» (Донецький міський відділ) встановлено, на підставі рішення виконкому Донецької міської ради від 18.05.2005 року № 272, межу земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,0796 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель із земель міської ради. Межа ділянки закріплена в натурі парканом і передана для зберігання [PERSON] (а.с. 77,78 том №1) На підставі вищевказаних землевпорядних документів, 29.11.2005 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0796 га за адресою: [ADDRESS] (а.с. 67 том №1) Постановою Київського районного суду м. Донецька від 11.09.2012 року у адміністративній справі № 2а/0523/122/2012 за адміністративним позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Донецької міської ради, третя особа [PERSON] про визнання частково недійсним рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі земельної ділянки у власність та оренду, яка набрала законної сили на підставі Ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.12.2012 року, встановлено, що рішення Виконавчого комітету Донецької міської ради від 18.05.2005 року № 272 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність, які перебувають в користуванні, для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд та надання в оренду для городництва і для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» прийнято у відповідності до закону та у подальшому не законним чи таким, що втратило чинність не визнавалося. (а.с. 101-102, 104-105 том №1) Крім того, як вбачається з наданої суду копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] [PERSON], складеної Донецькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» (Донецький міський відділ) від 11.05.2012 року, загальна площа вищевказаної земельної ділянки становить 0,0825 га, власник/користувач земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має, власниками /користувачами суміжних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. (а.с. 111-135 том №1) При цьому, у відповідності до наданих суду копій заяв від власників суміжних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON], останні не мають претензій до межі земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS], яка належить [PERSON] (а.с. 168,169,170 том №1) У відповідності до копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS], що належить [PERSON], межа земельної ділянки площею 0,0825 га закріплена в натурі металевими межовими знаками і передана для зберігання [PERSON], при цьому суміжними землевласниками (землекористувачами) претензій до існуючих меж не заявлено. (а.с. 160-165 том №1) Згідно з копією ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду Донецької області від 09.04.2013 року за наслідками розгляду апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу Ворошиловського районного суду м. Донецька від 06.03.2013 року у справі № 2а/255/89/2013 за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Донецької міської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON], Управління Держкомзему України у м. Донецьку Донецької області про визнання протиправним, нечинним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, провадження у вказаній адміністративній справі закрито. (а.с. 204-205 том №1) Відповідно до висновку № 4568/24, 6521/24 судової будівельно - технічної експертизи від 16.12.2013 р., встановлено, що розміри фактичних меж та площі земельних ділянок, які належать [PERSON] та [PERSON] не відповідають розмірам, які вказані у Державних актах про право власності на земельні ділянки, однак, визначити місце розташування межі між ділянками № [ADDRESS] та [ADDRESS] у відповідності до правовстановлюючих документів не представилося можливим, у зв'язку з чим не представилося можливим встановити за рахунок чого зменшилася ширина з двох боків земельної ділянки № [ADDRESS] та ширина з тильного боку земельної ділянки [ADDRESS]. Крім того, експертом було встановлено, що на момент обстеження вищевказаних земельних ділянок опорних межових знаків (з надписами) між земельними ділянками не встановлено. Враховуючи, що ухил земельної ділянки виконаний не у бік земельної ділянки [ADDRESS], роботи з вирівнювання поверхні землі не можуть негативно впливати на стік дощових вод та інших атмосферних опадів на земельну ділянку [ADDRESS]. Крім того, вирівнювання поверхні землі земельної ділянки [ADDRESS] з фасаду, виконано по довжині ділянки, що могло у незначній мірі вплинути на розміри ділянки по довжині ділянки та не може впливати на ширину земельної ділянки, відповідно не впливає на недоліки площі земельної ділянки [ADDRESS]. При будівництві цегляної огорожі між земельними ділянками домоволодінь № [ADDRESS] та [ADDRESS] не встановлено відступлень від державних будівельних норм, в частині висоти огорожі. Питання в частині впливу цегляної огорожі між земельними ділянками домоволодінь № [ADDRESS] та [ADDRESS] та житлового будинку [ADDRESS] на інсоляцію земельної ділянки [ADDRESS] не входить до компетенції експерта будівельно - технічних обстежень. (а.с. 240-244 том №1) У судовому засіданні експерт [PERSON] підтримала доводи, викладені нею у висновку № 4568/24, 6521/24 судової будівельно - технічної експертизи від 16.12.2013 р. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає за адресою: [ADDRESS], при приватизації земельної ділянки [PERSON] він погодився з межею земельної ділянки [ADDRESS] та не мав ніяких претензій з цього приводу до [PERSON] Таким чином, аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,0836 га, в тому числі з земель запасу 70 кв.м та передано в оренду строком на 10 років [ADDRESS] кв.м на підставі рішення Виконавчого комітету Донецької міської ради від 18.05.2005 року № 272 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність, які перебувають в користуванні, для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд та надання в оренду для городництва і для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд», яке прийнято у відповідності до закону та у подальшому не законним чи таким, що втратило чинність не визнавалося, встановити за рахунок чого зменшилася ширина з двох боків земельної ділянки № [ADDRESS] та ширина з тильного боку земельної ділянки [ADDRESS] не представилося можливим, а тому доводи [PERSON] щодо привласнення [PERSON] земельної ділянки, яка належить їй, є безпідставними, відповідно не підлягають й задоволенню позовні вимоги в частині повернення [PERSON] у володіння незаконно зайнятої [PERSON] частини земельної ділянки, оскільки позивачем та її представником не було доведено, що [PERSON] привласнила собі частину земельної ділянки [PERSON] З приводу зустрічних позовних вимог [PERSON], суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги в частині зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди у здійсненні права власності на земельну ділянку, площею 0,0796 га за адресою: [ADDRESS] оскільки у судовому засіданні відповідачем та її представником не було конкретизовано яким саме чином [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у здійсненні останньою свого права власності на належну їй земельну ділянку. Щодо вимог в частині зобов'язання [PERSON] знести повністю за її рахунок самовільно споруджену огорожу, довжиною 38,76 метрів по всій межі ділянки [PERSON] і [PERSON], привівши забудову огорожі у відповідність із державними будівельними нормами та зобов'язання [PERSON] привести рельєф своєї земельної ділянки у стан, що мав місце до його зміни, суд приходить до висновку про необґрунтованість цих зустрічних позовних вимог, висновком № 4568/24, 6521/24 судової будівельно - технічної експертизи від 16.12.2013 року встановлено, а також підтверджено пояснення експерта [PERSON] у судовому засіданні, що споруджена [PERSON] огорожа, довжиною 38,76 кв.м відповідає чинним вимогам державних будівельних норм в частині висоти огорожі, а сам ухил земельної ділянки, яка належить останній, виконаний не у бік земельної ділянки [ADDRESS], роботи з вирівнювання поверхні землі не можуть негативно впливати на стік дощових вод та інших атмосферних опадів на земельну ділянку [ADDRESS]. З приводу зустрічних позовних вимог в частині визнання Державного акту про право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] № 399381 від 07.04.2010 року, виданий Донецькою міською радою суд приходить до висновку про наступне: Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки,в тому числі і на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. У судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами у справі, що [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 22.09.2009 року № 3909 передана у власність земельна ділянка площею 0,0825 га по вул. [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка до цього належала [PERSON] на підставі рішення виконкому Донецької міської ради від 26.03.2008 року №160. На підставі вищевказаного договору купівлі - продажу [PERSON] виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку, в якому зазначено цільове призначення земельної ділянки «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд». При цьому, відповідачем та її представником у судовому засіданні не було надано доказів того, що рішення Виконкому Донецької міської ради від 26.03.2008 року №160, яким [PERSON] було передано у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] було визнано недійсним або було скасовано у встановленому законом порядку, а посилання відповідача [PERSON] на те, що перед отриманням вказаного державного акту [PERSON] не узгодила межі своєї земельної ділянки з нею та знищила межові знаки спростовуються іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, оскільки з наданих суду пояснень відповідача, остання також пояснила, що попередній власник земельної ділянки [PERSON] узгоджувала з нею межі земельної ділянки, яка в подальшому була придбана [PERSON], а тому вказані зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у повному обсязі. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити у повному обсязі, оскільки доводи, на які посилалися сторони є безпідставними та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним відмовити у стягненні судових витрат, понесених останніми при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed