Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області про встановлення факту проживання однією сім'єю разом з матір'ю [PERSON] та стягнення одноразової допомоги у зв'язку зі смертю, мотивуючи тим, що [INFO] внаслідок травми на виробництві, отриманої 20.03.2015р., померла її мати [PERSON] За результатом розслідування даний нещасний випадок визнаний як такий, що пов'язаний з виробництвом та складено відповідний акт за формою Н-1 від 04.09.2015р. З 1999 року до своєї смерті мати проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею за вказаною адресою була зареєстрована та проживала позивач [PERSON] та її син [PERSON], 2012р.н. 05.11.2011р. позивач уклала шлюб з [PERSON], але разом з ним не мешкала, шлюб був необхідний для реєстрації народження дитини. Таким чином, їхня сім'я складалась з її матері, її та її сина. Зазначила, що після смерті матері вона звернулася до відповідача з заявою про виплату одноразової допомоги сім'ї потерпілої, яка передбачена Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Постановою №0548/5585/5585.1/1 від 02.10.2015р. відповідач відмовив їй в нарахуванні та виплаті такої допомоги, посилаючись на те, що вона не є членом сім'ї померлої. Вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам законодавства України. Посилаючись на вищенаведене, просила встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] до моменту її смерті та стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області на її користь, як члена сім'ї померлої, одноразову допомогу у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, на суму 121 800 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з наведених у позовній заяві мотивів. Крім того, позивач пояснила, що вони з матір'ю проживали однією сім'єю з її народження, були пов'язані спільним побутом, сімейний бюджет був спільний, разом сплачували рахунки за комунальні послуги, мати допомагала з дитиною, зокрема, покупала дитячі речі. Також позивач зазначила, що після укладення шлюбу, в 2012р. вона 6 місяців мешкала разом з чоловіком в орендованій квартирі, але потім повернулася до матері. В судове засідання 16.05.2016р. позивачка та її представник не з'явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення проти позову та в судовому засіданні пояснив, що позивач не є членом сім'ї померлої, оскільки в неї була своя сім'я, створена на підставі шлюбу згідно з ч.4 ст.3 Сімейного кодексу України. Також зазначив, що позивачка не підпадає під категорію осіб, визначених в ст.41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Суд, заслухавши пояснення сторін та свідка, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження, вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). З копії акту про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 28.08.2015р. (затверджений заступником начальника територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області 04.09.2015р.) вбачається, що нещасний випадок, що трапився з [PERSON] є пов'язаним з виробництвом. З копії свідоцтва про смерть, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача (а.с.6). З копії свідоцтва про шлюб від 05.11.2011р. вбачається, що [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с.12). З рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 16.04.2015р. вбачається, що позивачка звернулася до суду 12.03.2015р. з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Вказаним рішенням позов було задоволено та стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача (а.с.13). З копії паспорту громадянина України позивача та довідки про склад сім'ї від 23.11.2015р., виданої ЖБК «Іллічівець-1», позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], склад сім'ї: мати - [PERSON], дочка - [PERSON], онук - [PERSON], які дійсно були зареєстровані і проживали за вищевказаною адресою. З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася до відповідача із заявою про нарахування та виплату одноразової та постановою №0548/5585/5585.1/1 від 02.10.2015р. відповідачем відмовлено позивачу у призначенні та виплаті такої допомоги, оскільки неможливо визначити склад сім'ї [PERSON] Згідно з ч.5 ст. 42 Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. За змістом ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Однією з ознак сім'ї є спільне проживання двох чи більше осіб: подружжя, батьків та дітей, братів, сестер тощо. Припинення спільного проживання засвідчує кількісні зміни у складі сім'ї або навіть її розпад. Допитанав судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS], та є сусідкою позивачки [PERSON] З моменту народження позивачки по день смерті потерпілої [PERSON] - матері позивачки, вона постійно проживала з нею, проте в 2012р. у [PERSON] народилася дитина та вона разом з чоловіком переїхала в інше житло приблизно на півроку. В 2013 р. позивачка посварилася та розлучилася зі своїм чоловіком і повернулася разом зі своєю дитиною до матері та постійно проживала разом з нею до її смерті за адресою: [ADDRESS], її чоловік у вказаній квартирі не проживав. Також свідок пояснила, що [PERSON] з матір'ю жила дружньо, вони разом робили ремонт, виховували дитину. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні було встановлено, що позивач з [PERSON] знаходилася у кровному споріднені, тривалий час спільно проживали, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, а тому відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України, складали з нею одну сім'ю. Посилання представника відповідача на те, що позивач не є членом сім'ї померлої, оскільки в неї своя сім'я, створена на підставі шлюбу, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються поясненнями свідка та іншими матеріалами справи. Статтею 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачені правила одержання щомісячних страхових виплат, а саме, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Таким чином, [PERSON] згідно вимог ч.2,4 ст.3 Сімейного кодексу України була членом сім'ї позивача, право позивача на отримання одноразової допомоги, передбачено ч.6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», порушене та підлягає судовому захисту і за таких обставин її позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат при розгляді справи, суд враховує, що, оскільки, згідно зі ст. 88 ч. 3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved