Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Першої вінницької державної нотаріальної контори про зняття арешту та обтяження нерухомого майна та просила зняти арешт з нерухомого майна загальною площею 84,2 кв.м, що в технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду позначено літ. «А», розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] ; припинити обтяження нерухомого майна, зареєстрованого у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.07.2007 року 14:31:27 за реєстровим номером обтяження 5298065, а саме: арешт нерухомого майна будинку [ADDRESS] , накладеного Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 24 грудня 1986 року за реєстровим № 21, мотивуючи позовні вимоги тим, що арешт на належний їй будинок було накладено безпідставно, у зв`язку з чим порушуються та обмежуються її права як власника. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2019 року було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Першої вінницької державної нотаріальної контори - у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні справи поклався на розсуд суду (а.с.33). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмове пояснення по справі, клопотав про розгляд справи у його відсутність (а.с. 37). Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на будівлі № [NUMBER] від 08.07.1993 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів від 21.04.1993 року № 143, власником будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON] ; право власності зареєстроване 15.07.2003 року у реєстровій книзі № 3400, інвентаризаційна справа № 762 (а.с.7). Проте, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.09.2018 року № 137742160 вбачається, що на будинок [ADDRESS] на підставі повідомлення Вінницького проектно-конструкторського технологічного інституту відносно [PERSON] Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 23 грудня 1986 року за реєстром № 21 накладено арешт (обтяження, заборону) (реєстраційний номер обтяження 5298065 від 13.07.2007 року; архівний номер 4920VINNITSA1 від 06.05.1998 року) (а.с. 13-14). Крім того, згідно з довідкою Державного нотаріального архіву Вінницької області від 20.03.2019 року № 681/01-14 на будинок [ADDRESS] як на нерухоме майно, належне [PERSON] , у грудні 1986 року за реєстром № 21 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою було накладено арешт на підставі повідомлення про видачу суди Вінницьким проектно-конструкторським технологічним інститутом НВО «Укрхарчпроект механізація» від 02 грудня 1986 року № 2-5-49; відмітки про зняття заборони по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори - не виявлено (а.с. 15-16). Відповідно ж до листа Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області від 20.11.2018 року № 89865/15.26-25/14, при перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень, журналів реєстрації вхідної кореспонденції і книг обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, виконавчі провадження, де [PERSON] є (знаходилась) боржником, у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області на виконанні не перебувають (а.с.17). При цьому, як вбачається з додатку № 1/54 до рішення виконавчого комітету Вінницької міської Ради народних депутатів від 04.06.1987 року № 200 «Про наслідки перенумерації будинковолодінь», належному [PERSON] будинку № [ADDRESS] присвоєно № [ADDRESS] , а належному [PERSON] . будинку № [ADDRESS] присвоєно № [ADDRESS] . Отже, сукупність вказаних доказів свідчить про те, що накладення арешту (обтяження, заборони) на належний [PERSON] будинок [ADDRESS] є безпідставним, у зв`язку з чим порушуються та обмежуються її права як власника. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містяться і у ст. 317, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Враховуючи те, що накладення арешту (обтяження, заборони) на спірний будинок є безпідставним, порушує та обмежує права позивача [PERSON] як власника, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати (судовий збір) позивач просила залишити за нею, у тому суд не розподіляє судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved