Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із названим позовом, в якому просила припинити дію договору оренди землі № 490 з 31 грудня 2014 року укладеного між нею та відповідачем 02.04.2009 року та визнати недійсною державну реєстрацію вказаного договору. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розміром 2,9372 га на території Тетіївської міської ради, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18 липня 2006 року. Вказує, що 02 квітня 2009 року між нею та Приватним орендним племінним підприємством «Еліта» був укладений договір оренди землі № 490 строком на п»ять років. Згідно акту прийому-передачі земельна ділянка була передана відповідачу у користування. Поскільки позивачем було прийнято рішення про припинення договору після закінчення строку, на який його було укладено, з метою обробляти землю самостійно, вона відповідно до п.9 Договору 21.08.2014 року попередила відповідача про намір розірвати договір і необхідність повернути їй земельну ділянку, на що отримала відповідь про те, що договір почав діяти з моменту його державної реєстрації 13.12.2010 року і діє до 13.12.2015 року. Вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки, на її думку, строки державної реєстрації договору не впливають на строки дії договору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, з урахуванням уточнених позовних вимог і просив суд припинити дію договору оренди землі № 490 з 31 грудня 2014 року укладеного між [PERSON] та ПОПП «Еліта» 02.04.2009 року та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнала, посилаючись на обставини, зазначені у письмовому запереченні ( а.с.-27-28) Представник третьої особи відділу Держземагенства в Тетіївському районі Київської області в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18 липня 2006 року [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розміром 2,9372 га на території Тетіївської міської ради. ( а.с.-8) 02 квітня 2009 року між позивачем та Приватним орендним племінним підприємством «Еліта» був укладений договір оренди землі № 490 строком на п»ять років. ( а.с.-4) Згідно акту прийому-передачі від 02.04.2009 року земельна ділянка була передана відповідачу у користування строком на п»ять років.( а.с.-5) Договір зареєстрований Тетіївським районним відділом ДЗК 13.12.2010 року ( а.с.-4 зворот) Поскільки позивачем було прийнято рішення про припинення договору після закінчення строку, на який його було укладено, з метою обробляти землю самостійно, вона відповідно до п.9 Договору 21.08.2014 року попередила відповідача про намір розірвати договір і необхідність повернути йому земельну ділянку, на що отримала відповідь про те, що договір діє до 13.12.2015 року.( а.с.-11-12) Відповідно до п.10 Договору в разі закінчення дії договору до закінчення терміну польових робіт термін оренди земельної ділянки продовжується до повного завершення збирання врожаю. Тобто строк дії договору закінчується по факту збирання відповідачем врожаю на орендованій земельній ділянці. Строки збирання сільськогосподарських культур визначаються біологічними особливостями культури, погодними умовами і характером грунтів, але не можуть перевищувати закінчення поточного року. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 3 ст. 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до ст.18 Закону « Про оренду землі « набирає чинності. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення . Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов»язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа в якому фіксуються правові наслідки . Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору . Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим, цивільні права та обов»язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при вирішення судом спору про визнання договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не на момент його державної реєстрації, вчиненням правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Враховуючи, що сторони досягли всіх істотних умов договору саме в момент його підписання 02.04.2009 року, а договір укладений строком на п»ять років, тому саме з цього моменту правочин є вчиненим і дійсним, а не з моменту державної реєстрації 13.12.2010 року, а відтак строк його дії закінчується 02.04.2014 року, тому вимоги позивача щодо припинення договору оренди земельної ділянки є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved