Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради, [PERSON] управління держземагенства в Закарпатській області про скасування рішення 5 сесії 6-го скликання [PERSON] сільської ради від 14.01.2016 року в частині щодо затвердження акту комісії від 12.01.2016 року про виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,1012 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] без погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем [PERSON], про скасування рішення 9 сесії 7 скликання [PERSON] сільської ради від 24.06.2016 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі і передачі безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1012 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Н.Селище, вул. Центральна, 150; про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1012 га від 05.07.2016 року за реєстраційним номером 967049121253, номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15310985 [PERSON] кадастровий номер 2125386600:01:001:0018; відновлення межі між дворогосподарствами [PERSON] та [PERSON] відповідно до матеріалів інвентаризації присадибної земельної ділянки, виготовлені Хустським ВТГВ ДП «Закарпатгеодезцентр», які затверджені рішенням ХХІХ сесії VI скликання [PERSON] сільської ради від 01.08.2013 року, зобовязання [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 0,07 га. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка є власником дворогосподарства в с. Н.Селище, вул. Центральна (колишня назва Леніна), 149, Хустського району Закарпатської області. За дворогосподарством зареєстровано земельну ділянку площею 0,45 га. Дана земельна ділянка, передана їй у власність за рішенням [PERSON] сільської ради 19 сесії 23 скликання від 10.07.2001 року. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,4819 га, з них 0,25 га земель житлової забудови та 0,2319 га земель сільськогосподарського призначення. Між [PERSON] та суміжним землекористувачем відповідачем [PERSON] виник спір з приводу суміжного землекористування. Тривалий час позивачка не може виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Позивачці стало відомо про те, що [PERSON] передано у власність за рішенням [PERSON] сільської ради 9 сесії 7 скликання від 24.06.2016 року земельну ділянку площею 0,1012 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, включаючи частину земельної ділянки, що передано у власність [PERSON] та зареєстроване право власності на неї 05.07.2016 року за реєстраційним номером 967049121253, номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15310985. 18.03.2016 року Управлінням Держгеокадастру в Хустському районі земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2125386600:01:001:0018. Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року скасовано рішення [PERSON] сільської ради від 03.09.2014 року в частині ненадання [PERSON] дозволу на виготовлення правовстановлюючих документів на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1012 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою с. Н.Селище, вул. Центральна, 150 Хустського району Закарпатської області та зобов'язано [PERSON] сільську раду розглянути питання в межах наданої їй компетенції відповідно до вимог ЗК України, щодо затвердження проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки [PERSON] площею 0,1012 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою с. Н.Селище, вул. Центральна, 150 Хустського району Закарпатської області. Постанова Хустського районного суду Закарпатської області набула законної сили. 12.01.2016 року комісією із земельних питань [PERSON] сільської ради складено акт, яким запропоновано на розгляд сесії надати дозвіл на виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,1012 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Нижнє селище, вул. Центральна, 150 Хустського району Закарпатської області [PERSON], мешканці с. Нижнє селище, вул. Центральна, 150, Хустського району Закарпатської області без погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем [PERSON]. Позивачка [PERSON] просить скасувати рішення 5 сесії 6-го скликання [PERSON] сільської ради від 14.01.2016 року в частині затвердження акту комісії від 12.01.2016 року про виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,1012 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] без погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем [PERSON]; скасувати рішення 9 сесії 7 скликання [PERSON] сільської ради від 24.06.2016 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і передачі безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1012 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Н.Селище, вул. Центральна, 150; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1012 га від 05.07.2016 року за реєстраційним номером 967049121253, номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15310985 [PERSON] кадастровий номер 2125386600:01:001:0018 та відновити межі між дворогосподарствами [PERSON], жительки с. Н.Селище, вул. Центральна, 149 та [PERSON], жительки с. Н.Селище, вул. Центральна, 150 відповідно до матеріалів інвентаризації присадибної земельної ділянки, виготовлені Хустським ВТГВ ДП «Закарпатгеодезцентр», які затверджені рішенням ХХІХ сесії VI скликання [PERSON] сільської ради від 01.08.2013 року, зобовязавши відповідача [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 0,07 га. В судове засіданні позивачка [PERSON] не зявилася, належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON][PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задоволити позов із підстав, зазначених у позові. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. Представник відповідачки [PERSON]- [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є власником дворогосподарства в с. Н.Селище, вул. Центральна 149, Хустського району Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 764 від 14.08.2012 року, який розташований на земельній ділянці, площею 0.45 га. Дана земельна ділянка [PERSON] передана рішенням 19 сесії 23 скликання від 10.07.2001 року [PERSON] сільської ради, після проведення інвентаризації, рішенням, їй як особі не було передано у власність вищевказану земельну ділянку, оскільки в рішенні не вказано, що їй передано у власність земельну ділянку із встановленою площею та з певним цільовим призначенням, адже даним рішенням було розглянуто матеріали інвентаризації земель. Із акту перевірки [PERSON] управління Держгеокадастру у Закарпатській області Управління контролю за використанням та охороною земель № 16.5-02/245 від 08.12.2017 року вбачається, що земельну ділянку дворогосподарства по вул. Центральна (Леніна) 149 в с. Нижнє Селище, Хустського району Закарпатської області рішенням сесії [PERSON] сільської ради від 17 березня 1992 року було виділено земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку [PERSON] (колишньому померлому чоловіку [PERSON]І.), з них 0,15 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідачка [PERSON] неодноразово зверталась до органу місцевого самоврядування для вирішення спірного земельного питання та погодження документації із землеустрою без суміжного землекористувача [PERSON] 12.01.2016 року комісією [PERSON] сільської ради було запропоновано на розгляд сесії надати дозвіл на виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,1012 га для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд в. с. Н. Селище вул. Центральна 150 Хустського району Закарпатської області [PERSON] без погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем [PERSON] Даний акт комісії затверджений рішенням 5 сесії 6-го скликання [PERSON] сільської ради від 14.01.2016 року. На підставі вищевказаних документів на земельну ділянку [PERSON] було присвоєно кадастровий номер № 21253866000:01:001:0018. Рішенням 6 сесії 7-го скликання [PERSON] сільської ради від 27.03.2016 року [PERSON] надано дозвіл на розробку детального плану території для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в с. Нижнє Селище по вул. Центральна 150 Хустського району Закарпатської області. Рішенням ІХ сесії VІІ скликання [PERSON] сільської ради від 24.06 2016 року затверджено детальний план території для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Нижнє Селище по вул. Центральна, 150 Хустського району Закарпатської області [PERSON]. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. В судове засідання 12.03.2018 року представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника [PERSON] сільської ради. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] просить суд ухвалити рішення по справі у відповідності до вимог законодавства. В судовому засіданні 14.02.2018 року представник відповідача [PERSON] управління держгеокадастру в Закарпатській області [PERSON] подала відзив на позов. Позовні вимоги Головне управління держгеокадастру в Закарпатській області не визнало. 12.03.2018 року представником відповідача [PERSON] управління держгеокадастру в Закарпатській області [PERSON] надіслано до суду письмові пояснення по справі та заперечення на висновок судової земельно-технічної експертизи №19-08/17 від 21.08.2017 року. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві та письмових поясненнях, провести розгляд справи у відсутності представника [PERSON] управління держгеокадастру в Закарпатській області. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами тривалий час існує спір з приводу суміжного землекористування. Позивачці стало відомо про те, що [PERSON] передано у власність за рішенням [PERSON] сільської ради 9 сесії 7 скликання від 24.06.2016 року земельну ділянку площею 0,1012 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, включаючи частину земельної ділянки, що у власності [PERSON] та зареєстроване право власності на неї 05.07.2016 року за реєстраційним номером 967049121253, номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15310985. 18.03.2016 року Управлінням Держгеокадастру в Хустському районі земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2125386600:01:001:0018. У 2014 році [PERSON] звернулась з позовом до Хустського районного суду Закарпатської області про скасування рішення 35 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Хустського району Закарпатської області від 03.09.2014 року в частині не надання їй дозволу на виготовлення документів на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1012 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою с. Н.Селище вул. Центральна № 150 Хустського району Закарпатської області та зобовязати [PERSON] сільську раду розглянути та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1012 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: с. Нижнє Селище вул. Центральна № 150 Хустського району закарпатської області з передачею даної земельної ділянки у власність, без погодження будь-яких документів громадянкою [PERSON], мешканкою с. Нижнє Селище вул. Центральна № 149 Хустського району Закарпатської області, стосовно погодження меж та відведення земельної ділянки Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року позов задоволено частково. Постанова Хустського районного суду Закарпатської області ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду залишена без змін. 12.01.2016 року комісією [PERSON] сільської ради запропоновано сесії [PERSON] сільської ради надати дозвіл на виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,1012 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Нижнє селище, вул. Центральна, 150 Хустського району закарпатської області [PERSON], мешканці с. Нижнє селище, вул. Центральна, 150, Хустського району Закарпатської області без погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем [PERSON], с. Нижнє селище, вул. Центральна, 149, Хустського району Закарпатської області у звязку з тим, що згідно генплану забудови с. Нижнє Селище, межа між земельними ділянками повинна бути встановлена відповідно наданих графічних матеріалів. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2017 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи№19-08/17 від 21.08.2017 року встановлено, що земельна ділянка відповідача [PERSON] частково накладаєтеся на земельну ділянку позивача [PERSON], площа накладання становить 0,070 га. Огорожа з металевої сітки по межі між спірними суміжними ділянками самовільно перенесена відповідачем [PERSON] в сторону земельної ділянки позивача [PERSON], ширина самовільно захопленої відповідачем ділянки від вулиці становить 14, 12 м. Фактичне місце знаходження обєктів нерухомого майна сторін до справі відповідають місцю знаходження цих обєктів у всіх графічних документах. Жодних обєктів нерухомості позивача [PERSON] на земельній ділянці, що є у власності відповідача [PERSON] не виявлено. На думку експерта, документи, прийняті [PERSON] сільською радою, акти її комісій та окремих документи-відповіді працівників суперечать одне другому та вимогам законодавства. Рішенням 9-ї сесії 7-го скликання [PERSON] сільської ради від 24.06.2016 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної дідянки в натурі (на місцевості) затверджено технічну документацію землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON], мешканці с. Нижнє Селище, вул. Центральна, 150, Хустського району закарпатської області площею 0,1012 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Рішення суперечить рішенню 29-ї сесії 6-го скликання [PERSON] сільської ради від 01.08.2013 р.., яким було затверджено матеріали інвентаризації присадибної ділянки [PERSON] площею 0,4819 га. Суд не може погодитись із таким твердженням експерта [PERSON], оскільки він взяв не себе повноваження суду. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 11 ст. 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. За змістом.11 ст.118 ЗК України, що при порушенні органом, що уповноважений розпоряджатиея землями державної та комунальної власності, права на приватизацію земельної ділянки (відмова у її наданні у власність, відмові у затвердженні проекту відведення, відмова у надані дозволу на розробку проекту відведення, неприйняття будь-якого рішення у встановлений строк тощо) право на приватизацію повинно бути захищене шляхом прийняття судом рішення про надання земельної ділянки у власність. Законодавець положеннями ч.ч.1,3 статті 152 Земельного кодексу України передбачає рівні умови захисту прав власності на земельну ділянку. Відповідно до положень частини 3 цієї ж статті Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, в тому числі, визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема визнання прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Так, в постанові Верховного Суду України від 31.10.2012 року про справі № 6-53цс12 висловлена правова позиція, згідно якої виходячи з норм ст. 116 ЗК України, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку. Вимога захисту порушених прав власника на землю реалізується зацікавленою особою шляхом звернення до суду з вимогою визнання відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки недійсним. Відповідно до статей 125,126 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно абзацу 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Виходячи з системного аналізу законодавства, що регулює відповідні правовідносини, а також провівши аналіз і оцінку доказів, що надали сторони, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Судові витрати понесені позивачем при подачі позову до суду підлягають стягненню з відповідача [PERSON] у відповідності до ч. ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed