Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 14.02.2009 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Дубрівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого стали виникали постійні суперечки і непорозуміння, що, в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові і поваги одне до одного. З вищенаведених підстав, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, просить суд задовольнити позовні вимоги, після розірвання шлюбу малолітню дитину [PERSON], [INFO], залишити проживати з нею. В судове засідання позивач [PERSON] зявилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд розглянути справу за відсутністю відповідача,\~ не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання після перерви повторно не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи.\~ Заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 14.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Дубрівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 05, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія 1-ФМ № 049952, виданим 14.02.2009 року. Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 786 згідно з Свідоцтвом про народження Серія 1-ФМ № 143213, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області від 03.07.2009 року. Шлюбні відносини між подружжям припинилися з листопада 2015. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved