Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу та припинення спільного проживання, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, з серпня 2014 року не надає коштів на їх харчування, не забезпечує їх одягом та іншими необхідними речами, не спілкується з дітьми, не цікавиться їх життям. Позивач самостійно утримує та займається вихованням дітей. За час їх окремого проживання відповідач жодного разу не приїздив до дітей, не спілкувався з ними ні в телефонному режимі, ні в листуванні, не цікавився здоров'ям, не брав участі у їх оздоровленні влітку. Враховуючи викладене, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Крім того, пояснила, що відповідач навіть не відвідував її у пологовому будинку та ніколи не бачив молодшу доньку, вона неодноразово намагалася поспілкуватися з відповідачем з приводу утримання та виховання спільних дітей, однак він не бажав цього, у зв'язку з чим змінив номер телефону. Його мати в телефонній розмові повідомила, що ні вона, ні відповідач не заперечують проти позбавлення останнього батьківських прав відносно дітей. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглянути справу за його відсутності, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою позивача ухвалити у справі заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні, підтримавши висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, проти задоволення позову та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Вислухавши позивача, представника третьої особи, покази свідка, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2010 року /а.с. 10/. [INFO] року у сторін народився син [PERSON] /а.с. 12/, а [INFO] року народилася донька [PERSON] /а.с. 11/. В подальшому шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва. На даний час діти сторін проживають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі створені всі належні умови для проживання дітей, їх розвитку та виховання, що підтверджується актом обстеження житлових умов третьої особи /а.с. 31/. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що його дружина є хрещеною мамою молодшої доньки сторін. Зазначив, що з позивачем та відповідачем він знайомий близько 5-6 років. Відносини між подружжям погіршилися, коли позивач завагітніла другою дитиною. Йому відомо, що відповідач пішов з родини раптово, коли позивач була на 3-4 місяці вагітності та змінив номер телефону. З пологового будинку позивачку забирали її батьки. Наскільки йому відомо, відповідач не надає будь-якої допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні, хоча позивач не перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, яка є матір'ю двох малолітніх дітей, виконує всі обов'язки, пов'язані з їх розвитком та вихованням, має достатній рівень житлових умов для повноцінного виховання і розвитку дітей. Відповідач в свою чергу свої батьківські обов'язки не виконує, дітьми не цікавиться, участі у їх вихованні не приймає, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, коштів на утримання не надає. Згідно висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-10182/03 від 16 листопада 2016 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав» ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При вирішенні даного спору суд враховує безпосередньо інтереси дітей, які мають першочергове значення, вважаючи, що відсутність будь-якої участі батька у їх житті, а також його низький батьківський потенціал перешкоджають духовному та фізичному розвитку дітей та їх підготовці до самостійного життя. В діях відповідача суд вбачає свідоме нехтування своїми обов'язками батька, а також його винну поведінку щодо ухилення від батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі - Конвенція) суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про достатність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він свідомо відмовився від виконання батьківських обов'язків, дітьми взагалі не цікавиться, не піклується про їх здоров'я, участі у їх вихованні не приймає, коштів на утримання не надає. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved