Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить суд зняти арешт з автомобіля марки «ВАЗ-21104», н/з [NUMBER] , 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER] , що накладений постановою про арешт майна боржника серії ВП № 55157666 від 16.11.2017 року Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 17 січня 2019 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 484/5362/18, яким позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено та визнано за [PERSON] право власності, в тому числі на автомобіль марки «ВАЗ-21104», н/з [NUMBER] , 2005 року випуску. 21 січня 2019 року позивачу стало відомо, що на вищевказаний автомобіль накладено арешт Первомайським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та його виставлено на електронні торги, що відбудуться 31 січня 2019 року. 29 січня 2019 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області постановлено ухвалу у справі № 484/452/19, якою зупинено реалізацію автомобіля марки «ВАЗ-21104», н/з [NUMBER] , 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Відповідно до постанов, отриманих у Первомайському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, позивачу стало відомо, що арешт на вищевказаний автомобіль накладено постановою державного виконавця про арешт майна боржника від 16.11.2017 року серії ВП № 55157666 при примусовому виконанні виконавчого напису № 1659 про стягнення зі [PERSON] 46 300,62 гривень на користь ПАТ «Ідея Банк». В зв`язку з тим, що зазначене рухоме майно було придбане під час шлюбу, позивач є його співвласником, проте позбавлений права користування, володіння та розпорядженням ним, в зв`язку з тим, що на автомобіль накладено арешт. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 травня 2019 року, цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з майна, передано за підсудністю на розгляд Арцизького районного суду Одеської області (а.с. 55). Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 04.06.2019 року справа прийнята в провадження судді Череватої В.І. Ухвалою суду від 26.06.2019 року, провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 484/5362/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою суду від 23.07.2019 року, провадження у справі поновлено. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщена належним чином, звернулася до суду з заявою, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала повністю та просила суд позов задовольнити у повному обсязі, з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Від представника відповідача - АТ «Ідея Банк» до суду надійшов відзив на позов, згідно якого представник відповідача просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити з підстав, зазначених у відзиві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Крім того, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 січня 2019 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 484/5362/18, яким позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено та визнано за [PERSON] право власності, в тому числі на автомобіль марки «ВАЗ-21104», н/з [NUMBER] , 2005 року випуску (а.с. 8 - 9). Постановою державного виконавця про арешт майна боржника від 16.11.2017 року серії ВП № 55157666 при примусовому виконанні виконавчого напису № 1659 про стягнення зі [PERSON] 46 300,62 гривень на користь ПАТ «Ідея Банк», накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с. 10). Згідно повідомлення Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, автомобіль марки «ВАЗ-21104», н/з [NUMBER] , 2005 року випуску, перебуває на арештмайданчику м. Арциз Одеської області (а.с. 49). Судом встановлено, що Миколаївським апеляційним судом Миколаївської області від 20.06.2019 року винесено постанову по цивільній справі № 484/5362/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, згідно якої апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» залишено без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.01.2019 року залишено без змін. Так, залишаючи без змін рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.01.2019 року у справі № 484/5362/18, яким за позивачем визнано право власності на автомобіль марки «ВАЗ-21104», н/з [NUMBER] , 2005 року випуску, і з якого у справі № 484/664/19 позивач просить зняти арешт, апеляційний суд виходив із того, що питання укладення [PERSON] кредитного договору в інтересах сім`ї, що створює обов`язки для другого з подружжя - [PERSON] , підлягають дослідженню при розгляді позову [PERSON] про зняття арешту з транспортного засобу, який було накладено державним виконавцем у зв`язку зі стягненням заборгованості за кредитним договором № Р51.306.70095. Як встановлено Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, про що зазначено у рішенні від 17.01.2019 року у справі № 484/5362/18, і яке набрало законної сили, 03.11.2006 року у Кодимській сільській раді Первомайського району Миколаївської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (актовий запис № 6), і за час якого вони придбали майно на загальну вартість 155 733,15 гривень, у тому числі автомобіль марки «ВАЗ - 21104», н/з [NUMBER] , 2005 року випуску. Також Миколаївським апеляційним судом під час розгляду справи № 484/5362/18 встановлено, що 10.07.2015 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , тобто під час перебування останнього в шлюбі з позивачем, було укладено кредитний договір № Р51.306.70095, за яким він отримав кредит в сумі 24 500,00 гривень. Однак, враховуючи неналежне виконання [PERSON] зобов`язань за таким, АТ «Ідея Банк» за його заявою отримано виконавчий напис від 29.09.2017 р. № 1659, який було вчинено на кредитному договорі № Р51.306.70095, і який було пред`явлено до примусового виконання, під час чого державною виконавчою службою було накладено арешт, вилучено і описано автомобіль марки «ВАЗ-21104», н/з [NUMBER] , 2005 року випуску. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. При цьому, суд також враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При цьому, відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Крім того, згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Крім того, відповідно ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналіз норм статей 16, 386, 391 ЦК України свідчить про те, що власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснили поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно стягувача за виконавчим документом, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси стягувача та направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника на виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові № 726/831/15-ц (61-45301ск18) від 03 квітня 2019 року. Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57 - 60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов`язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін . Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, в теперішній час, зобов`язання за дійсним кредитним договором № Р51.306.70095 залишаються невиконаними, виконавчий напис вчинений на цьому кредитному договорі, перебуває на виконанні, в межах якого на спірний автомобіль накладено арешт, а [PERSON] та [PERSON] намагаються уникнути відповідальність за таким. Відтак, на думку суду, в теперішній час відсутні правові підстави для зняття арешту з автомобіля марки «ВАЗ - 21104», н/з [NUMBER] , 2005 року випуску. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з майна. Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог, судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідачів і підлягають покладенню на позивача.

Outcome: dismissed