Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дочки [PERSON], [INFO], та стягнення на її утримання аліментів. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 10 червня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. 28 грудня 2016 року вона звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.. Позивач вказує, що на сьогоднішній день між нею та відповідачем виник спір щодо місця проживання дитини. Відповідач постійно вдається до шантажу, вимагає забрати позов про розірвання шлюбу та погрожує забрати дитину. Під час зустрічі сторін виникають сварки та суперечності, і це все у присутності дитини, що психологічно травмує дочку. Позивач вказує, що намагалась досягнути згоди з чоловіком щодо проживання дочки, однак останній на дані факти не реагує. На даний час дочці п'ять років, і вона ніколи не була без материнського догляду. Вважає, що вона, як мати малолітньої дитини, зможе створити дитині належні умови для виховання та її розвитку, оскільки у неї є всі умови для проживання, утримання та виховання доньки. Мати позивача, яка є пенсіонером допомагає доглядати за дочкою [PERSON]. Посилаючись на вищевикладене та із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд малолітню дитину [PERSON], [INFO] залишити проживати з матір'ю [PERSON] за адресою м. Луцьк, вул. Мазепи, 2/57; стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки в розмірі 1500 грн. але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності не заперечує проти задоволення позову. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2011 року (а.с. 12). 28.12.2016 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу (а.с. 14). Від спільного подружнього життя сторони мають дочку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 161109. Батько дитини [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 13). Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно з ч. 1\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно з ч. 2\~ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В судовому засіданні встановлено, що дитина [PERSON] проживає на даний час разом із матір'ю та між батьками дитини склалися неприязні відносини. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст.150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 161 Сімейного кодексу України якщо батьки, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З наявних матеріалів справи вбачається, що сторонни проживають окремо з січня 2017 року, дитина проживає разом із матір'ю у м. Луцьку, відповідач у м. Боярка Київської області, позивач має постійне місце проживання працевлаштована та отримує заробітну плату, може забезпечувати дочку усім необхідним. Пунктом 1 ст. 9 Конвенції про права дитини установлено можливість розлучення дитини з одним із батьків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи найкращі інтереси дитини, суд приходить до висновку, що слід визначити місце проживання дитини разом із матірю. Таким чином, по справі встановлено, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на доведених фактичних обставинах і відповідають закону, а тому підлягають задоволенню. Крім того, згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову 15.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін, їх сімейний стан, стан здоровя, перебування на утриманні інших осіб та вважає за можливе стягнути з нього в користь позивача аліменти на утримання дитини в такому розмірі. Суд приходить до висновку також, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 640 грн. судового збору. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved