Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та відшкодування майнової та моральної шкоди, вказавши, що вона є власником квартири [ADDRESS] та споживачем послуг з постачання електричної енергії, які надаються ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», що займає монопольне становище на ринку з надання послуг в місті та області. Як споживач, вона має у відповідача з 01.01.2001 р. особовий рахунок № 8025021 та на теперішній час між ними діє укладений від 02.10.2017 р. договір № 8025021 про користування електричною енергією. Відповідно до акту звіряння № 1/8025021 від 02.10.2017 р., станом на 02.10.2017 р. в неї відсутня заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію, 26 вересня 2017 р. нею сплачено за спожиту електроенергію 388 гривень з показниками лічильника 13944, тобто заборгованості за спожиту електроенергію вона не мала. Втім, 28 вересня 2017 р. відповідач безпідставно та незаконно відключили її помешкання від електропостачання, про що в дверях квартири було залишено акт про відключення побутового споживача від 28.09.2017 р., однак станом на час відключення показники лічильника були 013977, що підтверджує відсутність заборгованості. Під час відключення її вдома не було, вона поїхала за місто та повернулася лише 30.09.2017 р., близько 18-45 год. В звязку з відсутністю електроенергії, зіпсувалися продукти в холодильнику, особливо свинина, яку вона придбала незадовго до цього. До відповідача за відповідними розясненнями вона змогла звернутися лише в робочий день, 02.10.2017 р., електроенергія була підключена лише 03.10.2017 р., за підключення вона була змушена сплатити 96,68 грн., та в звязку з відсутністю електроенергії більш ніж 5 діб, всі продукти були зіпсовані. Внаслідок цього їй також завдано крім матеріальних збитків, моральних страждань, оскільки вона нервувала через зіпсовані продукти, вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, намагалася врятувати хоч щось, не могла скористатися побутовими послугами, обігріти приміщення, що призвело до стресу, який відображувався і на фізичному самопочутті, що змінило звичний уклад її життя. Просить суд визнати незаконними дії працівників ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» з відключення 28.09.2017 р. від електропостачання її кватири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового, 37/21, стягнути з відповідача в рахунок відшкодування майнової шкоди завдані матеріальні збитки в розмірі 96,88 грн. що полягають у витратах на підключення до електропостачання квартири та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги позову з підстав, викладених в позовній заяві, на позові наполягала. Представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених в запереченнях, вказавши, що позивачу було відключено електроенергію в звязку з відсутністю передбаченого законодавством договору між нею та енергопостачальником та наявністю заборгованості, оскільки сплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Про необхідність укладення договору та наслідки не виконання вимог позивача було повідомлено письмово, тому просить в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] має пай, він бере у неї зерно та вирощує свиней. В кінці вересня 2017 року зарізав свиню, [PERSON] її забрала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON] 03 жовтня 2017 року вона приїхала з Карпат та пішла до позивачки в гості. Бачила, як у тієї пропали всі продукти, м'ясо, ягоди. Вислухавши доводи позивача, заперечення представника відповідача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 10 копія витягу) та споживачем послуг ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго». Згідно п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357 (ждалі Правила), споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Пунктом 2 Правил визначено поняття терміну «самовільне підключення» - споживання електричної енергії без укладення з електропостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил. Згідно п. 48 Правил, побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку; Для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об'єкт побутового споживача до електропостачання (п. 7 Правил). На виконання зазначеного відповідачем 21.08.2017 р. № 51974/1715 на адресу позивача направлено простою кореспонденцією лист-повідомлення про необхідність укладення договору про користування електричною енергією, в разі не укладення якого їй буде припинено постачання електроенергії з 21.09.2017 р. Згідно п. 35 Правил, енергопостачальник має право відключити побутового споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі. Вказані обставини суд вважає доведеними та позивачем не спростовані, оскільки як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» лише 02 жовтня 2017 року було укладено договір № 8025021 про користування електричною енергією (а.с. 13-24 копії договору з додатками), тобто після встановленого їй строку для добровільного укладення договору та після відключення від енергопостачання. Крім того, пунктом 20 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. [PERSON] за споживання електроенергії сплачено суму в розмірі 388,00 грн. 26 вересня 2017 р. з показниками лічильника 013944 (а.с. 26 копія квитанції), тобто з пропуском строку, визначеного п. 20 Правил. Згідно акту про відключення побутового споживача від 28.09.2017 р., споживач електроенергії [PERSON] є яка проживає [INFO], відключена від електропостачанняв звязку з наявністю боргу в сумі 379,84 грн., показники лічильника на дату відключення 013977 (а.с.26 копія акту). Тобто на момент відключення борг [PERSON] за електроенергію, з врахуванням вимог п. 20 Правил, існував. Актом звіряння № 1/8025021 від 02.10.2017 р., сальдо споживача на 02.10.2017 р. становить 96 грн. 68 коп. (а.с. 25 копія акту). Оцінюючи в сукупності надані сторонами письмові докази відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України суд вважає, що позивачем не доведено факту неправомірності дій ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», а отже відсутні підстави для відшкодування шкоди. В судовому засіданні позивачем заявлено про існування ще одного договору з енергопостачальником, однак суду його не надано. Пояснення свідків не спростовують заперечення відповідача та не підтверджують заявлені вимоги позивача. Крім того, Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав;7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Суд, при вирішенні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, не може застосовувати правила статті 1167 ЦК України, яка на спірні відносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо постачання відповідачем електричної енергії до будинку позивача споживача цієї енергії. Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. Ці норми не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобовязання з постачання електричної енергії. Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору в розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом. Зазначену правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року по справі № 6-1575цс16.

Outcome: dismissed