Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права особистої власності на квартиру в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. Позивачу на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний/Південноукраїнська[ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 02 червня 2006 року. Зазначена квартира була придбана позивачем у власність під час перебування у шлюбі з [PERSON]. За твердженнями позивача, зазначене нерухоме майно було придбано за кошти, отримані від продажу квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою Запорізькою державної нотаріальною конторою 17.03.2005 року. 21.08.2017 року помер чоловік позивача, після смерті якого відкрилась спадщина, яку прийняли позивач та відповідачі [PERSON] та [PERSON] Квартира, розташована за адресою пр. Соборний/Південноукраїнська[ADDRESS], включена до складу спадкового майна. За вказаних обставин, оскільки спірна квартира придбана позивачем за кошти, отримані від продажу належного їй спадкового майна, позивач просить суд визнати за нею право особистої власності на квартиру за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний/Південноукраїнська[ADDRESS]. Ухвалою судді від 02.02.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи. Відповідач [PERSON] позов не визнала з підстав, зазначених у наданому суду відзиві на позовну заяву. Зазначає, що спірна квартира була придбана позивачем та її померлим батьком за спільні кошти для потреб сім'ї та є спільною сумісною власністю подружжя. Вважає, що позивачем не доведено факт придбання квартири за адресою пр. Соборний/Південноукраїнська[ADDRESS] саме за кошти, які позивач отримала від продажу успадкованої нею квартири, у зв'язку з чим\~просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач 15.03.2018 року подала до суду уточнену позовну заяву, згідно якої виключила [PERSON] з числа відповідачів. Зазначена заява прийнята судом, справа розглядається з урахуванням уточненої позовної заяви від 15.03.018 року. Ухвалою суду від 16.04.2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON], який помер 21.08.2017 року. За клопотанням представників відповідача витребувано від Запорізької ОДПІ ГУ ДФС України у Запорізькій області інформацію про доходи, які отримував [PERSON]; інформацію про доходи, відображені у податковій звітності ТОВ Фірма Буран за період з 16.04.1992 року по 02.06.2006 рік та інформацію про задекларовані доходи [PERSON] як засновника вказаних підприємств, що збереглися на паперових носіях, що подавались до податкового органу; від Правобережного об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя - інформацію про розмір нарахованої пенсії та доходів [PERSON] за період з 16.04.1992 р. по 02.06.2006 р. За клопотанням представників сторін, судом постановлено викликати і допитати в судовому засіданні в якості свідків наступних осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Ухвалою суду від 27.09.2018 року від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради витребувані наступні докази: інформацію, на підставі яких документів було внесено відомості до Реєстру юридичних осіб під час реєстрації юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Буран, ЛТД, про місце проживання [PERSON] як засновника товариства, за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний (Леніна)[ADDRESS]; інформацію про місце реєстрації [PERSON], [INFO], який помер 21.08.2017 року, за період з 01.06.2006 року по день смерті. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просять його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, просять у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні 27.09.2018 р. представник відповідача заявила про відмову від допиту свідка. Зазначена відмова прийнята судом. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши зібрані та досліджені у справі докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 04 березня 2006 року позивачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №256. За умовами даного договору, позивач передала у власність покупця квартиру [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 17.03.2005 р. №2-256, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 31.03.2005 р., витяг №6889205 в реєстровій книзі №189, р. №34961. За домовленістю сторін правочину купівля-продаж здійснена за 22\~079 грн., які позивач одержала готівкою повністю до підписання цього договору (п. 2.2 договору). 02 червня 2006 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2727, позивач придбала у власність квартиру №17, що в будинку за номером 161/7 по проспекту Леніна (після перейменування Соборний) / вулиці Південноукраїнській в місті Запоріжжі. Продаж зазначеної квартири відповідно до п. 3 договору здійснено за 12\~602 грн. Зазначений договір був укладений позивачем в період перебування у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 29 грудня 1973 року, про що видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу серія І ЛО №332564 (а.с. 16). 21 серпня 2017 року чоловік позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС №399152, виданим 22.08.2017 р. Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.4). Як встановлено судом з матеріалів спадкової справи №69/2017 (а.с.80-132), заведеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], після смерті [PERSON], померлого 21.08.2017 р., спадщину за ним прийняли дружина померлого [PERSON], та його дочки [PERSON] та [PERSON]. За заявою Відповідача [PERSON], поданою приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 104), до складу спадкового майна включено квартиру за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний/[ADDRESS]. 15.02.2018 року [PERSON] шляхом подання приватному нотаріусу [PERSON] відповідної заяви, відмовилась від прийняття спадщини за законом після померлого батька [PERSON] на корить Відповідача [PERSON] (а.с 122). Отже, після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняли позивач та відповідач [PERSON]. Позивач зазначає, що спірна квартира, розташована за адресою м. Запоріжжя, проспект Соборний/[ADDRESS] належить їй на праві особистої власності, оскільки придбана нею за кошти, які належали їй особисто та були набуті нею від продажу успадкованого майна. Оцінюючи даний аргумент позивача, суд зазначає наступне. За загальним правилом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми\~ст. 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Стаття 57 Сімейного кодексу України визначає правила віднесення майна до обєктів особистої приватної власності одного з подружжя,\~ зокрема особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ч. 1, 3 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, визначаючи правовий статус майна подружжя, суд повинен встановити такі обставини як: час набуття майна, кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття) та мету придбання майна. Судом встановлено, що спірне майно квартира, розташована за адресою м. Запоріжжя, проспект Соборний/[ADDRESS], була придбана позивачем під час перебування у шлюбі з [PERSON]. Як вбачається з договору купівлі-продажу (а.с.5), позивач 04 березня 2006 року продала належну їй на підставі свідоцтва про право на спадщину квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], за 22\~079 грн.. Зазначеним підтверджено, що позивачем отримано грошові кошти в зазначеному розмірі від продажу належного їй на праві особистої приватної власності нерухомого майна. Спірну квартиру позивач придбала 02.06.2006 року за договором купівлі-продажу (а.с. 6,7) за суму 12602 грн. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів наявності у позивача іншого самостійного заробітку (доходу), окрім доходу від відчуження нерухомого майна, на момент придбання спірної квартири. Досліджені судом в судовому засіданні докази дозволяють суду дійти висновку про наявність у чоловіка позивача - [PERSON] самостійного заробітку. Зокрема, копія трудової книжки (а.с. 57), інформація про юридичну особу ТОВ Фірма Буран, ЛТД (а.с. 62-66), довідка про доходи [PERSON] від 14.03.2006 р. (а.с. 58), відомості про заробіток померлого [PERSON] (а.с.59), довідка, видана Правобережним об'єднаним УПФУ (а.с. 135-137), свідчать, що померлий [PERSON] значиться засновником Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Буран, ЛТД (код ЄДРПОУ 13620023). В період з липня 1992 р. по квітень 2006 року він безперервно працював на зазначеному підприємстві та отримував заробітну плату. Так, у 2005 році [PERSON] була нарахована заробітна плата в розмірі 10\~385 грн., за період січень березень 2006 р. - 4049,42 грн. Крім того, померлий [PERSON] отримував пенсію, зокрема в 2005 році останнім отримана пенсія за віком в розмірі 3408 грн., за період січень 2006 р. 2 березня 2006 р. - 1438,93 грн. Оскільки дохід позивача станом на березень червень 2006 р. становили лише грошові кошти, отримані від продажу квартири, та з огляду на отримання в зазначений період доходів [PERSON], суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду достатніх доказів, які б свідчили про придбання нею спірної квартири саме за кошти, які були отримані нею від продажу успадкованого майна. З огляду на викладене, квартира за адресою м. Запоріжжя, проспект Соборний/[ADDRESS] була придбана позивачем та її чоловіком [PERSON] за спільні кошти подружжя. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що в березні 2006 року він отримав від родини [PERSON] в борг грошову суму в розмірі 15000 грн. Дані кошти з'явились в родині позивача після продажу успадкованої квартири. Свідок повідомив, що борг було повернуто в травні цього ж року на прохання [PERSON] для придбання квартири. Суд, оцінюючи показання свідка [PERSON] зазначає, що останнім підтверджено факт придбання спірної квартири в тому числі за рахунок коштів, отриманих позивачем від продажу успадкованої квартири. Разом з тим, показання зазначеного свідка не спростовують висновків суду про наявність у чоловіка Позивача [PERSON] самостійного заробітку та придбання спірного майна за спільні кошти подружжя. В матеріалах справи міститься довідка ТОВ Фірма Буран, ЛТД від 15.03.2001 р. (а.с.141) про нараховану заробітну плату за період 1992 - 2000 роки. Суд не приймає такий доказ до уваги як неналежний, оскільки зазначена довідка містить інформацію про нараховану [PERSON] заробітну плату в періоді, значно ранішому (більше ніж за 6 років) до часу придбання спірної квартири. Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів (а.с. 153) також не містять інформації щодо предмету доказування, оскільки стосується [PERSON] - особи, яка не є стороною у даній справі. Оцінюючи мету укладення договору купівлі-продажу від 02.06.2006 року, суд дійшов висновку, що нерухоме майно придбавалось позивачем в інтересах сім'ї. Так, позивач в судовому засіданні 25.06.2018 році пояснила суду, що спірна квартира була придбана з метою проживання в ній відповідача з її родиною, оскільки було прийнято рішення поліпшити її житлові умови. З інформації про юридичну особу ТОВ Фірма Буран, ЛТД (а.с. 62-66) вбачається, що в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань адресою засновника товариства [PERSON] значиться: 69035, [ADDRESS]. За інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (лист від 12.10.2018 р. вих. №01-12/01/2723, а.с. 167), наданою на виконання ухвали суду від 27.09.2018 р., місце проживання [PERSON], [INFO], було зареєстровано за адресою [INFO] з 25.05.2006 року по 12.07.2006 року. Отже, судом встановлено, що оскільки місце проживання члена сім'ї позивача [PERSON] було зареєстровано в спірній квартирі за адресою: 69035, м. Запоріжжя, пр. Леніна (Соборний), 161 кв. 17 та дана адреса до теперішнього часу значиться як адреса засновника ТОВ Фірма Буран, ЛТД, враховуючи, що така квартира була придбана для проживання відповідача як члена сім'ї позивача, спірна квартира за адресою [ADDRESS] була придбана позивачем в інтересах її сім'ї. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що квартира, яка розташована за адресою м. Запоріжжя, проспект Соборний / [ADDRESS], була придбана позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 02 червня 2006 року під час перебування у шлюбі позивача та [PERSON] за спільні кошти подружжя, в інтересах сім'ї позивача та є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначене спростовує твердження позивача про належність їй зазначеної квартири на підставі особистої приватної власності. Суд всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed