Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 20 грудня 1997 року м. Харків Фрунзенським відділом реєстрації актів громадяського стану, актовий запис № 631. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову позивач зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалися, так як між ними постійно виникають сварки та суперечки, відповідач не приймав участі у життя сім'ї, не надавав матеріальної допомоги на утримання дітей і не займається їх вихованням, між ними втрачені почуття любові та поваги, відсутнє взаєморозуміння. Не мешкають разом з лютого 2014 року, наміру зберегти сім'ю в подальшому не має. Стосунки, які склалися між нею та відповідачем, перешкоджають їх подальшому спільному проживанню, тому примирення між ними неможливо. Подальша наявність юридичного факту реєстрації шлюбу суперечить її інтересам, тому просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та пояснила суду, про обставини викладених вище. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не з'явився, про день і час слухання справи сповіщався належним чином, заперечень не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. В судовому засідання встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 20 грудня 1997 року зареєстрували шлюб м. Харків Фрунзенським відділом реєстрації актів громадяського стану, актовий запис № 631. ( свідоцтво серія [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як встановлено у судовому засіданні,причиною розірвання шлюбу сталі різні погляди подружжя на життя. Позивач втратила до відповідача почуття поваги та кохання та не має наміру в подальшому проживати з ним однією сім'єю. На сьогоднішній час сторони мешкають окремо з лютого 2014 р., не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе і тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Післяшлюбне прізвище позивача визначити як - « [PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved