Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Агентства нерухомості «ДомоПроект» в особі фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору, стягнення збитків та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 08 листопада 2013 року між нею та відповідачем по справі - Агентством нерухомості «ДомоПроект» в особі фізичної особи-підприємця [PERSON], від імені якої діяв директор [PERSON], був укладений у простій письмовій формі договір про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг щодо підбору варіантів об'єктів нерухомості для їх придбання. Згідно з умовами договору від 08.11.2013 року представник відповідача запропонував позивачу придбати квартиру [ADDRESS]. Продавцем був представлений [PERSON], повноваження якого перевірив представник відповідача [PERSON], та запевнив позивача у можливості укладення з ним попереднього договору купівлі-продажу від 08.11.2013 року та виплаті йому авансу у розмірі 8200 грн.. Повна вартість квартири [ADDRESS] складала 262 400,00 гривень, що було еквівалентно 32 000 доларам США. Договір купівлі-продажу мав бути посвідчений нотаріально до 10 грудня 2013 року. За цей час представник продавця [PERSON] повинен був належно оформити документи у КП «Дніпрогаз» щодо влаштування опалювальної системи у вищевказаній квартирі та її реєстрації. За договором про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 08.11.2013 року позивач виплатила представнику відповідача 6600 гривень. Залишок у розмірі 6520 гривень повинна була сплатити відповідачу у день укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за усною домовленістю. Позивач зазначила, що на момент укладення договору про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 08.11.2013 року вона мала повну суму грошей, необхідну для укладення угоди купівлі-продажу зазначеної квартири. У термін до 10 грудня 2013 року [PERSON] не отримав необхідні документи, у зв'язку з чим договір купівлі-продажу не був укладений. Позивач з'ясувала, що [PERSON], якого їй представник відповідача представив продавцем квартири, не є ані власником, ані представником власника з належно оформленими повноваженнями як для отримання авансу, так і для продажу вказаної квартири. Позивач вважає, що відповідач порушив умови п.п. 2.3, 2.4, 2.9.5. договору про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 08.11.2013 року, оскільки не виконав належним чином покладені на нього обов'язки, що завдало позивачу значних збитків. [PERSON] запропонувала відповідачу розірвати договір від 08.11.2013 року та повернути їй отримані гроші у розмірі 6600 гривень, проти чого відповідач заперечував. Позивачка зазначає, що окрім матеріальних збитків відповідач завдав їй і моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 6600 гривень, оскільки через понесені душевні страждання у неї погіршився стан здоров'я, вона переживала роздратування та обурення, що вплинуло на звичний спосіб життя. Посилаючись на дані обставини, позивачка просила суд розірвати договір про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 08.11.2013 року, стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки у розмірі 6600,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 6600,00 гривень. Відповідач [PERSON] позов не визнала та звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором, пені та трьох процентів річних. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що 08.11.2013 року уклала з відповідачкою за зустрічним позовом [PERSON] договір про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг, за умовами якого мала обов'язок надати відповідачу інформаційно-консультаційні послуги відносно придбання об'єкта нерухомості, а відповідач в свою чергу зобов'язувався оплатити надані їй послуги та підписати акт. Згідно з умовами договору (п.3.1.) вартість послуг складала 13 120,00 гривень, які відповідач повинен був сплатити на момент підписання попереднього договору та передачі авансу власнику об'єкта нерухомості (п.3.2.). 08 листопада 2013 року між відповідачем та представником власника об'єкта нерухомості - квартири [ADDRESS], [PERSON] був укладений попередній договір та переданий аванс у сумі 8 200,00 гривень. Того ж дня між позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був підписаний акт, згідно з яким відповідач засвідчував, що якість наданих їй послуг відповідає вказаним у договорі вимогам і вона не має претензій по обсягу, якості та строкам наданих їй послуг. Після підписання акта відповідачка сплатила позивачці 6 600,00 гривень за надані їй за договором послуги, а решту, хоч і обіцяла, однак так і не повернула. На теперішній час заборгованість відповідача за договором про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 08.11.2013 року, складає 6520,00 гривень. Посилаючись на дані обставини, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість за договором про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 08.11.2013 року в розмірі 6 520,00 гривень, пеню в розмірі 819,91 гривень, індекс інфляції за весь час прострочення суми боргу в розмірі 73,10 гривень, три процента річних від простроченої суми боргу в розмірі 144,69 гривень, та судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Сторони брали участь у справі через своїх представників. Представник позивача [PERSON] надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові, позов [PERSON] підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечувала, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Представник відповідача [PERSON] надав суду пояснення та заперечував проти задоволення позову [PERSON] Зустрічний позов [PERSON] підтримав та просив суд його задовольнити у повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] задовольнити частково, а [PERSON] в позовних вимогах відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 08 листопада 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений у простій письмовій формі договір про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг щодо підбору варіантів об'єктів нерухомості для їх придбання (а.с. 13, 14). З 01.03.2010 року [PERSON] має статус фізичної особи-підприємця з видом діяльності « 68.31 Агентства нерухомості», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В02 №564238 від 01.03.2010 року та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.39, 40). При укладенні договору про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 08.11.2013 року від імені відповідача [PERSON] діяв представник відповідача [PERSON] на підставі довіреності від 01.03.2010 року (а.с.51). Згідно з умовами договору від 08.11.2013 року представник відповідача запропонував позивачу придбати квартиру [ADDRESS], власник якої не був зазначений у тексті договору (а.с. 13,14). Розділом другим вказаного договору від 08.11.2013 року передбачено, що відповідач зобов'язаний здійснити підбір варіантів об'єкту (п.2.1.), провести аналіз правовстановлюючих документів (п.2.3.), консультувати позивача по правовим, організаційним і маркетинговим питанням щодо угод з нерухомістю (2.4.), позивач, підписуючи договір, цим самим видає відповідачу довіреність на ведення всіх переговорів з власником об'єкту нерухомості (п.2.9.5.). Вартість послуг відповідача згідно з п.3.1 договору від 08.11.2013 року, становить 5% від вартості об'єкту та складає 13 120,00 гривень. Відповідно до п.3.2 вказаного договору позивач мав обов'язок оплатити послуги відповідача на момент підписання попереднього договору, та передачі авансу власнику об'єкта. П.5.1 договору від 08.11.2013 року передбачено, що доповнення та зміни до договору мають силу, якщо вони укладені та підписані уповноваженими представниками сторін. В ході судового розгляду встановлено, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 15.08.2014 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВКЕ №068267 реєстр.№237, посвідченого 25.01.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.36, 37). 08.11.2013 року між [PERSON], який діяв на підставі усної довіреності від імені [PERSON], як продавець, та позивачем [PERSON], яка діяла як покупець, був укладений у простій письмовій формі «попередній договір купівлі-продажу» квартири [ADDRESS], за умовами якого [PERSON] отримав від [PERSON] аванс у розмірі 8200,00 гривень (п.2.2.), загальна вартість квартири складала 262 400 гривень (п.2.1.), нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу мало відбутися до 10.12.2013 року (п.2.4.), (а.с. 7, 8). Згідно з вимогами ст.635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. В порядку ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Ч.1 ст.220 ЦК України встановлені правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору та передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до вимог ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Таким чином, судом встановлено, що 08.11.2013 року позивач [PERSON] взагалі не мала обов'язку оплачувати послуги відповідача, оскільки вона передала аванс у розмірі 8200,00 гривень не власнику нерухомого майна, як це зазначено у п.3.2. договору про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 08.11.2013 року, а [PERSON], який не мав достатніх повноважень, а саме: нотаріально посвідченої довіреності від імені власника квартири [PERSON] щодо укладення будь-яких договорів стосовно відчуження квартири [ADDRESS]. Окрім цього, укладений між [PERSON] та позивачкою [PERSON] у простій письмовій формі попередній договір купівлі продажу нерухомого майна є нікчемним правочином, оскільки в порушення вимог ст.ст. 635, 657 ЦК України, він не був посвідчений нотаріально. Умовами договору про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 08.11.2013 року не була передбачена можливість укладення позивачем попередньої угоди купівлі-продажу об'єкту та передачі авансу з особою, яка діє за усною довіреністю від імені власника, що підтверджується як текстом договору, так і відсутністю змін чи доповнень до нього у письмовій формі відповідно до умов договору від 08.11.2013 року (п.5.1). Допитаний судом свідок [PERSON] суду пояснив, що він особисто повідомив [PERSON] про те, що він та [PERSON] є компаньйонами по бізнесу, а квартира [ADDRESS] придбана та використовується для здійснення комерційної діяльності. Отриманий від [PERSON] аванс у розмірі 8200,00 грн. він використав для влаштування опалення в квартирі [ADDRESS]. В той же час зазначив, що правовстановлюючі документи на вказану квартиру, а також довіреність з правом на її відчуження, були відсутні. В матеріалах справи знаходиться акт прийому-передачі грошових коштів відповідно до попереднього договору від 08.11.2013 року, пунктом 2 якого передбачено, що отриманий [PERSON] аванс у розмірі 8200,00 грн. повинен знаходитися у відповідача, та саме відповідач мав обов'язок повернути отриманий аванс Продавцю на момент підписання договору купівлі-продажу (а.с.56). Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] укладений не був. Судом також встановлено, що монтаж газу для автономного опалення по квартирі [ADDRESS] станом на теперішній час також не виконаний (а.с. 61). Суд бере до уваги, що на депозитному рахунку позивачки станом на 30.10.2014 року знаходились кошти у розмірі 265 000 грн., що свідчить про об'єктивну можливість укладення позивачем договору купівлі-продажу нерухомого майна (а.с.54). Згідно з вимогами частини четвертої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII «За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків». Вимогами ст.610 ЦК України передбачені правові наслідки, як розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди у разі неналежного виконання зобов'язання. Згідно з вимогами ст.906 ЦК України збитки, завдані замовнику неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем. Відповідно до п.2.4. відповідач мав обов'язок консультувати позивача по правовим, організаційним і маркетинговим питанням щодо угод з нерухомістю. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеними обставини, на які посилається позивач [PERSON] щодо розірвання договору про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 08.11.2013 року, у зв'язку з виконанням відповідачем обов'язків за договором від 08.11.2013 року неналежним чином, що завдало позивачу збитків у розмірі 6600,00 гривень. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] суд вважає залишити без задоволення, як необґрунтований, оскільки у судовому засіданні не було встановлено виконання нею належним чином та у повному обсязі зобов'язань за договором від 08.11.2013 року. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд враховує характер душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 08.11.2013 року, характер та тривалість немайнових втрат, які продовжуються до теперішнього часу. При цьому суд враховує ступінь вини відповідача та виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача на підставі ст.ст. 23, 610 ЦК України, ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 3300,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial