Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Південноміської ради Харківського району Харківської області, в якій просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/27 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником 26/27 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належать їй на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 03 червня 2015 року за реєстровим №1-460. Співвласником спірного домоволодіння була [PERSON] , яка померла [INFO] та якій належало 1/27 частини домоволодіння, вказана частина домоволодіння до цього часу ніким не успадкована. Позивач мешкає у вказаному домоволодінні з моменту свого народження, тобто з 1994 року. З цього часу вона зі своєю матір`ю [PERSON] утримували весь житловий будинок, у тому числі і ту частину, яка належала [PERSON] , дбали про неї, як про свою власність. При цьому, жодних інших співвласників, які б брали участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у тому числі, сплати обов`язкових платежів, за весь цей час не було. Позивач вважає, що вона відкрито, безперервно володіє вказаною частиною спірного майна понад десять років, а отже за нею може бути визнано право власності в порядку набувальної давності. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2019 року за заявою позивача витребувано докази.\~ \~ \~ \~ \~ Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 листопада 2019 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує. Представник відповідача, який був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання своєчасно і належним чином, не з`явився з невідомих суду причин. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. 03 червня 2015 року за реєстровим №1-460, позивачу на праві спільної часткової власності належить 26/27 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] Відповідно до інформації Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 12 вересня 2019 року вих.№ Л-2708 за [PERSON] було зареєстровано право власності на 2/18 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 03 травня 1989 року, реєстровий №1-1205. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 20 березня 1991 року, реєстровий № 2-635, було зареєстровано перехід права власності на 2/27 частини вказаного будинку від [PERSON] до [PERSON] , при цьому у вищезазначеному свідоцтві зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/27 частину ще не видано, не вказано, за ким залишено відкритою спадщину. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Південноміською селищною радою народних депутатів Харківського району Харківської області 10 липня 1989 року. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/27 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . З листа Харківського обласного державного нотаріального архіву від 15 жовтня 2019 року, вих.№3342/01-21 та доданих до нього інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що 09 листопада 1989 року до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] , заяву було прийнято та зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за реєстраційним №1618, заведено спадкову справу №1033/1989; відмітки про видачу свідоцтв про право на спадщину після померлої [PERSON] у зазначеній книзі обліку спадкових справ відсутні, спадкова справа вважається відкритою. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.328\~ЦК\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. За змістом ч.1 ст.344\~ЦК\~України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.344\~ЦК\~України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Набувальна давність не стосується випадків заволодіння чужим майном обманним або злочинним шляхом. Мова йде про ситуації, коли власник майна не заявляє про своє право уже тривалий час, тобто фактично відмовляється від цього майна. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном. Наявність у володільця, наприклад, договору оренди, наймання, зберігання тощо виключає застосування інституту набувальної давності. Ураховуючи положення ст.ст.335 і 344\~ЦК\~України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Відповідно до п.13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» №5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини 4 статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. У п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. З урахуванням зазначеного, для правильного вирішення спору, пов`язаного з правом власності в силу набувальної давності, слід належним чином встановлювати обставини, що мають значення для справи, та враховувати зокрема наступне: - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.344 ЦК України\~можливе лише за наявності необхідних умов: -добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; -за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; -відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.2 ст.78\~ЦПК\~України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] доведені обставини її добросовісного, відкритого та безперервного володіння понад 10 років спірною 1/27 частиною житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Південноміської ради Харківського району Харківської області про набуття права власності на 1/27 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у порядку набувальної давності обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved