Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій вказує, що вона є власником житлового будинку № 42, розташованого по провулку Грабовського у місті Словянськ Донецької області. Зареєстровані у вказаному будинку сини позивача [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами по справі, не є власниками зазначеного будинку, не проживають у ньому з липня 2014 року, не користуються ним та не беруть участі в оплаті комунальних платежів, що, в свою чергу, перешкоджає позивачеві здійснювати свої права власника. В звязку з цим [PERSON] просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком № 42, розташованим по провулку Грабовського у м. Словянськ Донецької області. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а справу розглянути у її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, шляхом відправлення їм поштою повідомлення про виклик до суду, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно із договором купівлі-продажу, укладеним 03 березня 1998 року на універсальній товарній біржі «Сприяння» між [PERSON] і [PERSON] та зареєстрованим 11 березня 1998 року у Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» за № 2827, довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 3649-3/0.45/01 від 27 листопада 2018 року, а також як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майна, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 149746677 від 17 грудня 2018 року, житловий будинок № 42, розташований по провулку Грабовського у м. Словянськ Донецької області, на праві власності належить позивачу по справі [PERSON] В той же час, з довідки, виданої 26 листопада 2018 року Виконавчим комітетом Словянської міської ради, слідує, що у вищевказаному житловому будинку зареєстроване місце проживання окрім позивача й відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] Натомість з акту № 846, складеного та підписаного 23 листопада 2018 року комісією у складі керівника мікрорайону «Черевківка» - [PERSON] та сусідів-свідків: [PERSON], проживаючої за адресою: [INFO], і [PERSON], проживаючої за адресою: [INFO], вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з липня 2014 року по теперішній час у житловому будинку № 42, розташованому по провулку Грабовського у м. Словянськ Донецької області, не проживають. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], не будучи власниками спірного будинку, не проживають у ньому понад один рік, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved