Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя не склалося через різні погляди на життя, подружні відносини припинені, фактично сім'я припинила своє існування. Позивач вважає, що збереження сім'ї неможливе та суперечить її інтересам. Просить повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Ухвалою суду від 28.01.2019 позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 13.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.02.2019. Позивач у судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, з підстав викладених у ньому. Додатково пояснила суду, що збереження шлюбу неможливо, так як [PERSON] піднімав на неї руку, загалом вона боїться відповідача, його дій, не знає, чого очікувати при поверненні додому, малолітня донька бачить, як відповідач кричить на маму, поведінка [PERSON] є такою, що позивачка втратила спокій, вона не може виходити на вулицю, бо відповідач постійно обговорює її дії з сусідами, сама ж [PERSON] працює вихователькою в дитячому садку, але вона постійно в пригніченому стані через поведінку відповідача, її життя стало нестерпним. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву не скористався, у судовому засіданні категорично заперечив те, що бив [PERSON], вказав, що вже 3,5 роки намагається зберегти сім'ю, яка розпадається фактично через сварку з тещею, хвилюється за малолітню дитину, адже позивачка не піклується про неї належним чином, не готує їжу, дитина внаслідок відсутності належного харчування останні дні має проблеми з кишечником. Пояснив суду, що він своїми діями всіляко сприяв, щоб дитина народилася в належних умовах, власними силами та за власний кошт зробив ремонт у квартирі, де проживав із позивачкою сім'єю, а сама квартира належить тещі, сам же він три роки хворіє, ходить за допомогою костилів, а [PERSON] взагалі нічим не допомагала при ремонті квартири, протягом сімейного життя не готувала їжу, він постійно був голодний, не прасувала одяг, тобто не виконувала свої безпосередні обов'язки дружини. Також вказав на безпідставний виклик поліції, які приїхали, начебто внаслідок його агресивних дій відносно позивачки. Дитину дуже любить. Розлука з дитиною є болісною для нього. Вказав, що позивачка та теща його морально знищили. Просив суд задовольнити позов, шлюб розірвати. Жодних клопотань та заяв сторони до суду не подали. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, з урахуванням позиції відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2013, про що зроблено відповідний актовий запис № 341, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане 21.09.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видане 01.07.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві /а.с. 5/. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім'ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема їх недоброзичливість один до одного, стійка незлагода, відчуженість, загострення неприязних стосунків та несумісність протягом тривалого часу, постійні звинувачення один одного, образи та суперечки при малолітній дитині, відсутність компромісів, спільних інтересів, взаєморозуміння - дійсні причини розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, яка зростає в атмосфері нелюбові та ворожнечі між батьками, що є недопустимим, суд приходить висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та малолітньої дитини. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). За таких обставин наявні підстави для відновлення позивачу її дошлюбного прізвища. Суд не здійснює розподіл судових витрат, оскільки позивачем заявлено відповідне клопотання. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (ч. 2 ст. 115 СК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved