Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , де просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь кошти в сумі 339510 грн. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.03.2018 залучено до участі в справі в якості відповідача [PERSON] як правонаступника померлого [INFO] [PERSON] . 27.05.2019 [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, а 30.11.2020 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог та уточнення позову, де вона остаточно просила стягнути з [PERSON] на свою користь збитки в розмірі 449905 грн. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що у 1999 році між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який розірвано у 2007 році. Проте, після офіційного розірвання шлюбу вона та [PERSON] продовжували проживати разом однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , та вести спільно господарство. Вказана квартира була набута за час шлюбу у 2003 році. У 2013 році між нею та [PERSON] виникла суперечка щодо належності майна до спільної власності, яку вони вирішили в судовому порядку, уклавши мирову угоду, затверджену судом. Згідно домовленості [PERSON] зобов`язувався компенсувати їй, [PERSON] , вартість Ѕ частини цієї квартири, а також Ѕ вартості автомобіля «Citroen», д.н.з. [NUMBER] , 2101 року випуску, та гаражу № [NUMBER] по вул.. Флотській в м. Кременчуці, а загалом 183770 грн., а частину спільного рухомого майна вони поділили в натурі. Обумовлена в угоді сума коштів, яка підлягала сплаті [PERSON] на користь [PERSON] була розрахована, виходячи з погодженої між ними вартості майна. Після поділу майна, як вказує позивач, її відносини з [PERSON] поліпшилися та вони продовжили проживати разом, а тому вона не наполягала на поверненні боргу, сподіваючись, що борг [PERSON] поверне добровільно. Проте, станом на час звернення до суду своїх зобов`язань [PERSON] не виконав, а тому вона звернулася до суду. В заяві про зменшення позовних вимог представник позивача [PERSON] вказала, що внаслідок невиконання мирової угоди позивачці завдано збитків, які дорівнюють половині вартості спільного майна, щодо поділу якого домовилося колишнє подружжя. Цю вартість, як вона вважає, слід визначати за цінами на день вирішення спору, оскільки саме таку суму коштів [PERSON] мала би витратити станом на сьогоднішній день для відновлення свого порушеного права. Вартість половини майна, якби воно ділилося сторонами сьогодні, визначена експертним шляхом та склала 380390 грн. За час розгляду справи судами сума коштів, про яку домовилися сторони, значно знецінилася внаслідок інфляції, а тому вважає, що збитки від інфляції за період з 01.04.2014 по 30.11.2020 складають 226135,71 грн. Таким чином вважає, що сума завданих їй збитків складається з 183770 грн основного боргу та 226135,71 грн. збитків від інфляції, що разом становить 449905,71 грн. Вказала, що стягнення збитків у цій сумі буде справедливим і слугуватиме відновленню порушених прав позивача. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, де він зазначає, що зі слів батька, [PERSON] , під час дії мирової угоди він розрахувався з [PERSON] . Твердження позивача щодо спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] після розірвання шлюбу не відповідають дійсності. Вважає, що [PERSON] подаючи даний позов за один день до смерті батька, завідомо знала, що він не зможе спростувати її твердження про невиконання умов мирової угоди. Вказав, що спадкоємці не можуть відшкодовувати збитки кредитора в разі невиконання спадкодавцем своїх зобов`язань. Вимоги кредитора можуть бути задоволені спадкоємцем тільки відносно боргу спадкодавця перед кредитором, але в межах вартості майна. Постановою Полтавського апеляційного суду мирова угода, укладена [PERSON]. та [PERSON] , була розірвана, а позивачці взагалі відмовлено у визнанні за нею права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] у зв`язку з тим, що остання не довела факту придбання спірної квартири за сумісні кошти подружжя або за рахунок джерел спільної праці подружжя. Просив у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Ульянова Ю.О. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та заяві про зменшення позовних вимог. Вказала, що сума збитків, які складаються з половини вартості спільного майна подружжя на час розгляду справи у суді та інфляційних втрат, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] , оскільки саме він прийняв спадщину після померлого [PERSON] у вигляді квартири, а тому у нього виник обов`язок зі сплати боргів батька. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] адвокат Сніжко Г.І. в судовому засіданні позовних вимог не визнали, просили відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Допитаний судом свідок [PERSON] суду показав, що він перебував у приятельських відносинах з померлим [PERSON] , зі слів останнього йому було відомо про укладення ним мирової угоди. Також зі слів [PERSON] йому було відомо, що останній продав гараж, машину та золоті вироби, а кошти, отримані від реалізації цього майна, віддав [PERSON] , тому і склав заповіт на сина, [PERSON] . Заповіт складено у його, свідка, присутності. Допитана як свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір`ю померлого [PERSON] та бабусею відповідача [PERSON] . Додала, що їй зі слів сина було відомо, що [PERSON] за життя відшкодував [PERSON] грошові кошти, які був винен за умовами мирової угоди. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступни х висновків. Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25.12.1999. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між позивачкою та [PERSON] був розірваний 23.07.2007. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.10.2013 в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу і поділ спільного сумісного майна визнано мирову угоду, що укладена 21 жовтня 2013 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] на умовах, що викладені у тексті мирової угоди; провадження в цивільній справі закрито. За умовами мирової угоди, укладеної [PERSON] та [PERSON] в цивільній справі № 537/4962/13-ц, сторони домовилися в тому числі, що [PERSON] зобов`язується компенсувати [PERSON] вартість Ѕ частини спільного сумісного майна подружжя, а саме: квартири [ADDRESS] , автомобіля марки «Citroen», д.н.з. [NUMBER] , що зареєстрований 11.04.2013, гаражу [ADDRESS] , в розмірі 183770 грн. не пізніше 01.04.2014; [PERSON] не має претензій на спільне сумісне майно подружжя, а саме: квартиру [ADDRESS] , автомобіля марки «Citroen», д.н.з. [NUMBER] , що зареєстрований 11.04.2013, гараж [ADDRESS] , яке після вищезазначеної сплати компенсації [PERSON] переходить в його повну приватну власність. Цією ж мировою угодою сторони розділили рухоме майно. Згідно договору купівлі-продажу від 27.03.2003 року [PERSON] у період перебування у шлюбі з [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Також копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу підтверджено, що 11.06.2013 за [PERSON] був зареєстрований автомобіль марки «Citroen», д.н.з. [NUMBER] . Позивачем суду також надано картку члена гаражного коооператива «Автолюбитель-30», де зазначено, що володільцем гаражу № [NUMBER] є [PERSON] . Постановою Полтавського апеляційного суду від 03.12.2018 скасоване рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.04.2018, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання мирової угоди, визнання права власності на Ѕ частину квартири, виключення майна із спадкової маси. Цією ж постановою позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, розірвано мирову угоду, укладену між [PERSON] і [PERSON] та визнану ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.10.2013. У задоволені вимог [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину квартири, виключення майна із спадкової маси відмовлено за недоведеністю. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть [NUMBER] та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. З копії нотаріально посвідченого заповіту від 26.11.2014 вбачається, що все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належитеме йому на день смерті і на що він за законом матиме право [PERSON] заповідав [PERSON] . Постановою апеляційного суду Полтавської області від 10.01.2018 залишено без змін рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.10.2017, яким в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] (як спадкоємця [PERSON] ) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовлено. Поняття спадкування визначено у ст.. 1216 ЦК України. Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу ст..1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст..1218 ЦК України). Права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, визначені у ст.. 1219 ЦК України, це права та обов`язки, які нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно ч.1, 4, 5 ст..1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. За позовом спадкоємця суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), розмір відшкодування майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, якщо вони є непомірно великими порівняно з вартістю рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадщину. Суд зазначає, що відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував, що він прийняв спадщину після померлого [PERSON] . Документального підтвердження ні позивач, ні відповідач суду не надали, клопотань від представника позивача про витребування судом доказів прийняття спадщини [PERSON] не надходило, хоча суд роз`яснював учасникам провадження таке право, як і обов`язок довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень, та наслідки не вчинення процесуальних дій. Відсутність доказів на підтвердження прийняття спадщини та обсягу спадкового майна позбавляє суд можливості визначити вартість майна, що одержана [PERSON] у спадок. Також суду не надано письмових доказів виконання умов мирової угоди [PERSON] в частині сплати на користь [PERSON] грошових коштів. Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Правові наслідки зміни або розірвання договору визначені у ст.. 653 ЦК України. Так, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Предметом спору у цій справі є стягнення збитків спадкодавця, які він мав спричинити за життя, вчинивши неправомірні дії, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток або до його втрат. Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає. Позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. В силу ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч.3 ст. 22 цього Кодексу збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Поняттю «збитки» дається різне тлумачення відповідними законодавчими нормами. Велика Палата Верховного Суду у справі №920/715/17 виходила з того, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується. Аналіз судової практики дає підстави для висновку про недопустимість ототожнення збитків з заборгованістю. Вимога про стягнення вартості Ѕ частини спільного сумісного майна з спадкоємця не є мірою цивільно-правової відповідальності, а фактично є спонуканням спадкоємця до виконання договору, укладеного з спадкодавцем. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Відповідно до частин другої і третьої статті 653 ЦК України в разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Оскільки договір був розірваний до початку його виконання сторонами, відсутні підстави для нарахування інфляційних витрат на суму боргу. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed