Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб зареєстрований 11.03.1978 року Великоолександрівським районним відділом запису актів громадського стану Великоолександрівського району Херсонської області між нею та відповідачем. В обґрунтування зазначених вимог зазначає, що вона з відповідачем з 11 березня 1978 року перебуває у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дітей, які на час розгляду справи є повнолітніми та мешкають окремо. Сімейні стосунки припиненгі вже більше року, у них різні сімейні бюджети та вони не ведуть спільно сімейне господарство. Сім`я фактично розпалася через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Відповідач проживаючи разом з нею не підтримує її ні матеріально, ні морально. Вони стали один для одного чужими людьми. Розірвати шлюб в добровільному порядку відповідач відмовляється. Спору про розподіл майна між подружжям немає. Подальше спільне життя між сторонами є неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи пред`явлені вимоги. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності та надати час для примирення строком на 3 місяці. 06.09.2018 року ухвалою суду провадження у цивільній справі зупинено в зв`язку з наданням сторонам строку для примирення терміном на три місяці. 06.12.2019 року ухвалою суду поновлено провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. 27.02.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Суд враховує, що дана цивільна справа перебуває на розгляді суду один рік, проте відповідач з`явився лише в судове засідання призначене на 06.09.2018 року, в якому просив надати час для примирення. В подальшому жодного разу не з`явився до суду для дачі пояснень, що свідчить про відсутність у нього інтересу до наслідків розгляду справи в суді. При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. З цих підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, неявка якого до суду визнана судом неповажною. Суд виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади. У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, аналіз викладених вище обставин в їх сукупності дає підстави стверджувати про неналежне здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, повідомленого належним чином, з врахуванням раніше поданої ним заяви про здійснення розгляду справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , 11 березня 1978 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Великоолександрівським районним відділом запису актів громадського стану Великоолександрівського району Херсонської області, актовий запис № 7. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] ( а.с. 7). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю почуття любові, поваги. Сторони подружніх відносин не підтримують більше року. В даний час шлюб у сторін носить формальний характер. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки. За змістом ч. 1 ст. 24, ч. 2 ст. 104, ч. 1ст.ст. 110, 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. У відповідності до ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб можу бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оскільки, як зазначила позивач, вона не бажає миритися з чоловіком, суд не може примусити її зберегти шлюб. При цьому судом враховано, що сторонам надавався строк для примирення терміном на три місяці, після закінчення якого пройшло ще п`ять місяців, однак, відповідач [PERSON] жодного разу не з`явився до суду для підтвердження своїх доводів, і не надав суду доказів можливості збереження шлюбу, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. При вирішенні питання про наявність чи відсутність підстав для розірвання шлюбу судом з`ясовано взаємовідносини сторін та причини, що призвели до відсутності між ними взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги. Крім того, судовим розглядом встановлено що шлюб носить формальний характер, суперечить інтересам позивача та порушує його право на шлюб за вільною згодою та право на розірвання шлюбу. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що відповідач не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, можливості подальшого збереження шлюбу з позивачем, та вчинення ним будь-яких дій спрямованих на збереження шлюбу та відновленням стосунків з дружиною. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе шлюб зареєстрований між сторонами розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплачений останньою під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 104,105,112, 114 СК України,

Outcome: approved