Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона із 20.06.2013 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Проте, їх подружнє життя не склалося, спільне господарство із відповідачем не ведеться, у відсутні взаєморозуміння та повага один до доного, шлюбні відносини фактично припинено, а тому подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач у судове засідання не з'явилась. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідач до суду повторно не прибув. Про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином. Причин неявки не повідомив, клопотань або пояснень по суті позову на адресу суду не направляв. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 20 червня 2013 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1041, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу у сторін народилися: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві; дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Причиною розпаду сім'ї сторін стали різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Сторони тривалий час не ведуть сумісне господарство, шлюбні відносини фактично припинені. Подальше збереження шлюбу є недоречним і суперечить інтересам обох із подружжя. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач заявила про залишення їй шлюбного прізвища «[PERSON]» таке клопотання підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved