Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття. Позивач просить суд: надати дозвіл на виїзд за межі України малолітній [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька - [PERSON], у супроводі матері [PERSON], [INFO], що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] до країн світу: Росія, Кіпр, Болгарія, Греція, Єгипет, Туніс, ОАЕ, Чехія, Чорногорія, , Польща, Хорватія, Терція, Ізраїль, Іспанія, Франція, Німеччина, Грузія, Італія до досягнення [PERSON], повноліття, тобто до [INFO]; надати дозвіл на виготовлення та отримання закордонного паспорта (проїзного документу для виїзду дитини за кордон) малолітній [PERSON], [INFO], без згоди батька - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що вони з відповідачем з 03.05.2004 року проживали однією сім'єю та вели спільне господарство. Від даного цивільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, [NUMBER], про що в Книзі реєстрації народжень від 23.12.2008 року зроблений актовий запис № 5. 11.07.2009 р. спільне проживання між нами було припинено в результаті чого ним було подано позов до Уманського міськрайонного суду про стягнення аліментів на користь дитини, що підтверджується рішенням Уманського міськрайонного суду від 04.08.2009 року. Донька постійно проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач в позові вказує, що вона сама утримує та належним чином піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивач в позові зазначає, що відповідач не бажає надати дозвіл на виїзд дитини, тому що вважає, що вона має йому заплатити за те, що він надасть його своїй дитині. Також в позові вказано, що позивач вважає, що виїзд дочки за межі України сприятиме забезпеченню її прав та інтересів, соціальному захисту, належному догляду, належному лікуванню, яке дитина потребує за станом здоров'я, доступу до культурних та інших духовних цінностей, сприятиме засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Коім того, у випадку, коли дитина не зможе виїхати з позивачем за кордон, це може завдати дитині психологічної травми та зашкодить її нормальному фізичному, духовному і моральному розвитку. За таких обставин позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явились, проте від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. В заяві також вказано, що позов вона підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. В заяві також вказано, що позов він визнає. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], про що в Книзі реєстрації народжень від 23.12.2008 року зроблений актовий запис № 5. (а.с.9) Згідно довідки Текучанської сільської ради Уманського району за № 297 від 11.06.2018 р. [PERSON], 1980 року народження, зареєстрована та проживає в [ADDRESS] з дочкою [PERSON], 2008 року народження. (а.с. 10) Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.08.2009 року було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.07.2009 року , до її повноліття. (а.с. 11) Питання про порядок надання дозволу на виїзд дитини за кордон Сімейним кодексом України не врегульоване. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовано цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Особисте немайнове право - право на свободу пересування фізичної особи, закріплене у ст. 313 ЦК України. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом (частини 1, 2 статті 3 Конвенції). Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-ХІІ за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Тобто батьки зобов'язані брати участь у вихованні своєї дитини, яке зводиться не тільки до особистих побачень із дитиною, але й до забезпечення всебічного розвитку власної дитини, закладення основ здоров'я, нормального відношення дитини до основних життєвих засад, розвитку інтелектуальних, творчих здібностей тощо. Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724) передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється в разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Документом на право перетинання дитиною державного кордону є проїзний документ дитини. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Аналізуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька обґрунтовані та підлягають до задоволення. Судом достеменно встановлено, що дитина постійно проживає разом з матір'ю, відповідач проживає окремо, мати дитини піклується про її фізичний і духовний розвиток, забезпечує дитини усім необхідним. Таким чином, суд вважає тимчасовий виїзд дитини разом з матір'ю за межі України за кордон є доцільним для оздоровлення дитини і повністю відповідає її інтересам.

Outcome: approved