Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заробітної плати. Посилався на те, що з 27.02.2014 року по 27.05.2014 року, позивач працювала на підприємстві у відповідача. Позивач пропрацював у відповідача близько трьох місяців. За цей час позивач частково виплатила відповідачу заробітну платню. Загалом відповідач заборгувала їй виплату заробітної платні в сумі 1912 гривень. Саме такий розмір заробітної платні за виконану нею роботу було зазначено в окремому зошиті, в якому відповідачем вівся облік по заробітній платі. 02.04.2015 року Першотравневий районний суд м. Чернівці виніс вирок в якому ухвалив визнати винною позивача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України. З наведених вище обставин позивач вказує на те, що з вини відповідача, позивач не отримав свою заробітну плату у сумі 1912 гривень. Невиплатою заробітної платні позивачу заподіяна моральна шкода. З кожним місяцем позивач втрачала авторитет в сім'ї, чоловік та близькі родичі вважали, що вона безробітня. Через що в позивача погіршився настрій та з'явилося безсоння. Доводилось випрошувати випрошувати зарплату, але їх ніхто не платив, через що вона дуже хвилювалася, в наслідок чого почалися головні болі. Через відсутність заробітної плати, як працівник позивач відчувала себе неповноцінним, оскільки нівелювалося її право на матеріальну винагороду й таким чином втрачалася цінність праці, що завдавало їй психологічного дискомфорту. Вона відчувала в колективі себе пригніченою. Ситуація через не виплату заробітньої плати завдала їй страждань. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 5 000 грн. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON], на користь позивача заборгованість із невиплаченої заробітної плати у сумі 1912 гривень та моральну шкоду у сумі 5000 гривень. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день і час розгляду справи в передбаченому процесуальним законом порядку, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення. Суд, дослідив матеріали справи та прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку. Водночас, відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.\~ У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.\~ У даному випадку позивач не довів, наявність моральної шкоди та її розмір у порядку встановленому статтею 60 ЦПК України, тому слід відмовити в задоволенні даної вимоги. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, однією із підстав звільнення від доказування є вирок у кримінальному проваджені, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з вироку Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.04.2015 року\~, обвинувачена [PERSON] суду показала, що дійсно потрпіла по кримінальному проваджені [PERSON] працювала у неї на виробництві, офіційних трудових угод із ними вона не укладала, також зазначила, що в неї є заборгованість перед [PERSON] по заробітній платі у сумі 1912 гривень. У даному випадку позивач не довів, наявність моральної шкоди та її розмір у порядку встановленому статтею 60 ЦПК України, тому слід відмовити в задоволенні даної вимоги. Виходячи із вищенаведеного суд приходить до висновків, що позов має бути задоволений частково. На підставі\~ викладеного,

Outcome: partial