overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 4 листопада 2000 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 2311. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем 04.11.2016, від шлюбу народилося двоє дітей: син, [PERSON], [INFO], та донька, [PERSON], [INFO] Сімейне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння, тому подальше існування шлюбу суперечить їхнім інтересам. Вони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просила суд таку задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що їх сімя розпалась, примирення між ними неможливе, не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 4 листопада 2000 року, зареєстрували такий у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, проте, міцної сімї не створили. Від шлюбу народилося двоє дітей: син, [PERSON], [INFO], та донька, [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав позовні вимоги. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 4 червня 1983 року, зареєстрованого Львівським палацом урочистих подій, актовий запис № 1362. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя не склалось через різницю в поглядах на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові, внаслідок чого часто виникали конфлікти, що і остаточно призвело до розпаду сім'ї. Будь-які спроби примиритися позитивних результатів не дали. Від шлюбу у них народилася донька, [PERSON], [INFO]. Вони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сім'я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. Крім цього, після розірвання шлюбу просила залишити доньку проживати з нею. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просила таку задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що їх сім'я розпалась, примирення між ними неможливе, не заперечив проти розірвання шлюбу та залишення доньки проживати з позивачем. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 160 СК України передбачено право батьків на визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали 4 червня 1983 року у Львівському палаці урочистих подій, актовий запис № 1362, проте, міцної сім'ї не створили. Від шлюбу у них народилася донька, [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав позовні вимоги. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо визначення місця проживання дитини. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати, залишивши доньку проживати з матір'ю. На підставі статей 110, 112, 160 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 5 вересня 2006 року, зареєстрованого Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №212. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя не склалось через різницю в поглядах на сімейне життя, ведення спільного господарства та відсутність взаєморозуміння. Від шлюбу народилась донька, [PERSON], [INFO]. Відповідач часто влаштовує скандали, ображає її честь та гідність, погрожує фізичною розправою, в тому числі в присутності сторонніх осіб та дитини, що і остаточно призвело до розпаду сімї. Шлюбні відносини фактично припинені з грудня 2014 року. Переконана, що сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просила таку задовольнити. Вказала, що терміни, надані судом для примирення, позитивних результатів не дали. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, не визнав, надав пояснення про те, що намагався примиритися із позивачем, однак, результатів такі дії не дали. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 5 вересня 2006 року, зареєстрували такий в Личаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, проте, міцної сімї не створили. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Крім цього, сторонам надавалися строки для примирення тривалістю два та один місяць, проте, подружжя не примирилось, сімю зберегти не вдалось. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 6 травня 1995 року, зареєстрованого відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради, актовий запис № 632. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя не склалось через різницю в поглядах на сімейне життя, ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого часто виникали конфлікти, що і остаточно призвело до розпаду сім'ї. Від шлюбу народилось троє дітей: [PERSON], [PERSON], та неповнолітня [PERSON], [INFO]. З 2011 року вони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сім'я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просила таку задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що їх сім'я розпалась, примирення між ними неможливе, не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 6 травня 1995 року у відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради, актовий запис № 632, проте, міцної сім'ї не створили. Від шлюбу народилось троє дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO], яка є неповнолітньою. Сторони з 2011 року не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнав позовні вимоги, а тому, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору, у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 7 квітня 2012 року, зареєстрованого Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №61. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що подружні стосунки між ними не склались через постійні непорозуміння, що й остаточно призвело до розпаду сім'ї. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З червня 2015 року вони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сім'я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просила таку задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Вказала, що термін, наданий судом для примирення, позитивних результатів не дав. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 7 квітня 2012 року у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №61, проте, міцної сім'ї не створили. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З червня 2015 року сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Крім цього, сторонам надавався строк для примирення тривалістю три місяці, проте, подружжя не примирилось, сім'ю зберегти не вдалось. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 7 червня 1986 року, зареєстрованого сільською радою Нове місто Старосамбірського районного відділу ЗАГС, актовий запис №9. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що подружні стосунки між ними не склались через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, сім'ю, подружні обов'язки, ведення спільного господарства та виховання дітей, втрату почуття любові та поваги, внаслідок чого між ними часто виникали непорозуміння та конфлікти, що й остаточно призвело до розпаду сім'ї. Вони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сім'я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просила таку задовольнити. Вказала, що термін, наданий судом для примирення, позитивних результатів не дав. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. У судовому засіданні від 10 лютого 2016 року заперечив проти розірвання шлюбу, просив суд надати термін для примирення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 7 червня 1986 року у сільській раді Нове місто Старосамбірського районного відділу ЗАГС, актовий запис №9, проте, міцної сім'ї не створили. Сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Крім цього, сторонам надавався строк для примирення тривалістю один місяць, проте, подружжя не примирилось, сім'ю зберегти не вдалось. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 8 вересня 2006 року, зареєстрованого Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №274. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя не склалось через різницю в поглядах на сімейне життя, ведення спільного господарства, виховання дітей та втрату почуття поваги і любові. Від шлюбу народилась донька, [PERSON], [INFO]. З лютого 2014 року вони проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просила таку задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що їх сімя розпалась, примирення між ними неможливе, не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 8 вересня 2006 року, зареєстрували такий Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, проте, міцної сімї не створили. Від шлюбу народилась донька, [PERSON], [INFO]. З лютого 2014 року сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнав позовні вимоги, а тому, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 9 серпня 1986 року, зареєстрованого Палацом урочистих подій м. Львова, актовий запис № 2617. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя не склалось через різницю в поглядах на сімейне життя, ведення спільного господарства та відсутність взаєморозуміння. Відповідач зловживає алкогольними напоями та часто влаштовує скандали, втому числі в присутності сторонніх осіб, що і остаточно призвело до розпаду сім'ї. Переконана, що сім'я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просила таку задовольнити. Вказала, що термін, наданий судом для примирення, позитивних результатів не дав. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що їх сім'я розпалась, примирення між ними неможливе, не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 9 серпня 1986 року, зареєстрували такий у Палаці урочистих подій м. Львова, проте, міцної сім'ї не створили. Сторони хоча і проживають разом, однак, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Крім цього, сторонам надавався строк для примирення тривалістю один місяць, проте, подружжя не примирилось, сім'ю зберегти не вдалось. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнав позовні вимоги, а тому, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу . У позовній заяві вказала, що перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 1989 року який був посвідчений відділом ЗАГС Ульяновського райвиконкому Кіровоградської області за актовим записом № 52. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] яка вже досягла повноліття. Подружні відносини між сторонами припинені внаслідок відсутності взаєморозуміння та довіри, несумісності характерів, розходження поглядів на сімейне життя з виховання дитини та ведення спільного господарства. Проживають подружжя окремо один від одного. Наміру зберегти шлюб в подружжя не має. Позивач просить розірвати шлюб який був зареєстрований відділом ЗАГС Ульяновського райвиконкому Кіровоградської області за актовим записом № 52 . Після розірвання шлюбу просить залишити її шлюбне прізвище « [PERSON] » . Позивач в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги заявлені позивачем викладені в позовній заяві визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом ЗАГС Ульяновського райвиконкому Кіровоградської області за актовим записом № 52 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved