Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27.07.2002 року, від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через різні характери та погляди на життя, внаслідок чого виникають непорозуміння та сварки. На даний час проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Через органи РАЦС відповідач відмовляється розірвати шлюб, а тому просить розірвати шлюб та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Любімова». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27 липня 2002 року Топільненською сільською радою Рожищенського району Волинської області, актовий запис № 5 (а.с.3). В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобов»язана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя між сторонами не склалось через різні характери та погляди на життя, внаслідок чого виникають непорозуміння та сварки, проживають окремо, подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально, через органи РАЦС відповідач відмовляється розірвати шлюб. Отже, зважаючи на те, що на протязі тривалого періоду сторони не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, відносини, які склалися між сторонами свідчать про повний розпад сім'ї, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно вимог ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Любімова». На підставі ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved