Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовує тим, що з 17 листопада 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя. З листопада 2015 року шлюбні відносини припинено, вона з відповідачем спільного господарства не веде. Спору щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю немає, а також досягнута угода про утримання дитини. [PERSON] вважає, що сім'ю зберегти неможливо, а тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] збільшила позовні вимоги, просила суд розірвати шлюб між нею і відповідачем та відшкодувати судовий збір, що був сплачений при подачі позовної заяви до суду в сумі 551,20 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 листопада 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (актовий запис №811). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя. З листопада 2015 року шлюбні відносини припинено. Позивач з відповідачем спільного господарства не ведуть. Спору щодо поділу подружнього майна немає, а також досягнуто угоду про утримання дитини. Сторони наміру зберегти сім'ю не мають, а тому їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них і інтересам дитини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. За правилами ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем згідно квитанції № N092А38523 від 29 січня 2016 року сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн. (а.с. 1), а тому, вимоги позивача в частині стягнення судового збору також підлягають до задоволення. Встановлені судом обставини підтверджуються: - ксерокопією паспорта [PERSON], серії [NUMBER], виданого 10 січня 2008 року; - ксерокопією паспорта [PERSON], серії [NUMBER], виданого 07 лютого 1996 року; - ксерокопією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого 17 листопада 2007 року; - ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER], виданого 29 квітня 2010 року; - іншими матеріалами справи.

Outcome: approved