overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що в будинку [PERSON], інтереси якої вона представляє, був зареєстрований її двоюрідний онук [PERSON], який більше восьми років там не проживає. В зв'язку з ти, що в будинку він прописаний нараховуються комунальні послуги враховуючі дану обставину. В наслідок тяжкого матеріального становища вона не може собі дозволити зайві витрати. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутність, відповідач [PERSON] та зацікавлена особа : УДМС у Херсонській області в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що в будинку [PERSON] розташованого за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований її онук [PERSON] Однак в травні місяці 2007 року відповідач виїхав в невідомому напрямку. З того часу і по теперішній час відповідач у спірному будинку не проживає, що підтверджується довідкою сільської ради, копія якої додається до позовної заяви. Перешкод в користуванні жилим приміщенням [PERSON] відповідачу не чинила. Він добровільно визначив собі інше місце проживання, і спірним жилим приміщенням не користуються понад вісім років без поважних причин. Зазначені обставини підтверджують свідки. Враховуючі, що комунальні платежі нараховуються згідно кількості зареєстрованих осіб. Так як відповідач не сплачує зазначені платежі, то [PERSON] змушена сплачувати все сама. На даний час у спірній квартирі зареєстровано троє осіб: [PERSON], відповідач та її сестра. Згідно ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Ст. 3 Сімейного кодексу України визнає сім'ю як спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки Приймаючі до уваги восьмирічну відсутність відповідача у зазначеному житловому приміщенні. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що з 03 червня 2015 року придбала у [PERSON] житловий будинок. Після укладення договору про купівлю-продаж будинку, [PERSON] виїхала із вказаного будинку, але там залишивсь приписаний її син [PERSON], який вже більше десяти років в ньому не проживає, так як поза судовому порядку вирішити спір не можливо вона змушена звернутися до суду. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, представник третьої особи проти позову не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає \~\~задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що 03 червня 2015 року позивачка за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу придбала у [PERSON] житловий будинок № 59 по вул. Лєрмонтова в смт. Чаплинка Чаплинського району Херсонської області. Того ж дня право приватної власності на вказане житло було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом за № 38481433. Після укладення вищевказаного договору купівлі-продажу продавець будинку [PERSON] того ж 03 червня 2015 року звернулася до Чаплинського районного сектору УДМС України в Херсонській області і добровільно знялася з реєстраційного обліку в зазначеному будинку. Але в належному позивачці на праві особистої власності будинку до цього часу продовжує бути прописаний її син [PERSON], що підтверджується штампом в домовій книзі для прописки громадян, проживаючих в будинку, хоча з 2003 року вже більше 12 років в ньому не проживає, що підтверджується актом перевірки факту проживання в житловому приміщенні №267 від 11.06.2015 року, складеним житлово-побутовою комісією Чаплинської селищної ради, та письмовими поясненнями сусідів [PERSON] та [PERSON]. Прописка відповідача у вказаному будинку порушує її інтереси, так як вона змушена переплачувати зайві кошти за комунальні послуги. Фактичне місце проживання, місцезнаходження чи місце роботи відповідача невідоме, а продавець будинку [PERSON] виїхала із смт. Чаплинка, відмовившись повідомити інформацію про адресу сина. Таким чином, оскільки відповідач у спірному будинку не проживає більше дванадцяти років, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, не є членом сім'ї, він вважається такими, що втратив право користування ним. Отримання такого рішення необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Приймаючі до уваги двадцятирічну відсутність відповідача у зазначеному житловому приміщенні. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] та зобов'язати СГІРФО Київського РВ УМВС України в Харківській області зняти його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В заяві позивач посилається на те, що вона, відповідно до свідоцтва про право на спадщину є власником рівних частин будинку, що знаходиться по [ADDRESS], в якому на сьогоднішній день проживають її чоловік [PERSON], її брат [PERSON], а також зареєстрований [PERSON] Позивач зазначає, що протягом останнього року відповідач - [PERSON] за вказаною адресою не проживає, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування зазначеним житлом та зняття його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та підтвердив обставини, викладені у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставах наявних у справі доказів, враховуючи, що представником позивача заявлено клопотання про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно заповіту від 12.01.1993 року житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] залишено [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно Довідки КП «БЛАГОУСТРІЙ» № 420 від 25.02.2014 року в буд. [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у вищезазначеному будинку не проживає, що підтверджено свідченнями свідка [PERSON] та довідкою, складеною та підписаною головою вуличного комітету № 15 Київського району м. Харкова Масалітіна Г.І. та сусідів [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Знаходження відповідача на реєстраційному обліку, власником якої є позивач, створює перешкоди в здійсненні повноважень власника, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на земельні ділянки площею: 0,2500 га, 0,1200 га, які розташовані на території Орлівською сільською радою Приморського району Запорізької області. Позовні вимоги мотивує тим, що її матір [PERSON] не оформила належним чином та не зареєструвала в порядку, передбаченому законом, земельні ділянки, про що свідчить відмова нотаріуса [PERSON] з посиланням на те, що згідно ст. 125 ЗК України та ст. 182 ЦК України право власності на земельну ділянку, а також перехід права власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації. В судове засідання позивачка, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, не з`явилася, її представник надіслала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити (а.с.29). Представник відповідача - Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі, проти заявлених вимог позивача не заперечує (а.с.28). Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В копії свідоцтва про народження позивачки матір'ю зазначено [PERSON] (а.с.21), а згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO], актовий запис №169, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області (а.с.7). Після відкриття спадщини [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області для оформлення спадщини після померлої [PERSON] та видачі їй свідоцтв про право на спадщину за заповітом, посвідченим Мелітопольською державною нотаріальною конторою Запорізької області 03 листопада 1999 р. за реєстровим № 2-3543, на зазначені земельні ділянки. Нотаріус,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно земельну ділянку площею 1.62га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, яка належала померлій [PERSON]. Позивач в нотаріальній конторі не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, зіславшись на мотиви, вказані у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, і суд встановив наступні факти. 14 березня 2008 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку (пай), згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №813659, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Вказана земельна ділянка [PERSON] належала на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №813659від 07 березня 2006 року. 23 січня 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД № 130539. День смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини. Заповіт, складений [PERSON] на день її смерті, не змінювався і не скасовувався. Згідно свідоцтв про шлюб [PERSON] змінила своє прізвище на «Кінащук», а [PERSON] змінила своє прізвище на «Гриців». Вартість земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 01 лютого 2016 року складає 54852.68 грн. Позивач фактично вступив в оперативне управління спадковим майном. Судові витрати позивач просить покласти на нього. Відповідно до ст.1223, 1225 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.г ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Аналізуючи зазначені обставини, визнання відповідачами позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно (земельну ділянку) слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно земельну ділянку площею 2.08 га, яка належала [PERSON], оскільки не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку. Позивач позовні вимоги підтримує із мотивів, викладених у позові, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Теребовлянського району позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач позов визнав і суд встановив наступні факти. 27.05.2004 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2.08 га, на сонові державного акта серія ІУ-ТР №013716 від 08.12.2000 року, [PERSON]. 08.12.2000 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2.08 га серії ІУ-ТР №013716 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 26 лютого 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД № 135350. День її смерті є часом відкриття спадщини. Заповіт, складений [PERSON] на день її смерті, не змінювався і не скасовувався. Відповідно до свідоцтва про шлюб №086557 від 29 липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №2. Вартість земельної ділянки відповідно до інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 17 серпня 2016 року складає 55344.47 грн. Позивач фактично вступив в оперативне управління спадковим майном. Судові витрати позивач просить покласти на неї. Відповідно до ст.1223, 1225 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.г ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Аналізуючи зазначені обставини, визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно (земельну ділянку) слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно земельну ділянку площею 2.84га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гайворонківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, яка належала померлій [PERSON]. Позивач в нотаріальній конторі не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, зіславшись на мотиви, вказані у позовній заяві. Відповідач [PERSON]І позовні вимоги визнала повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, і суд встановив наступні факти. 10 квітня 2003 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3.84га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщена на території Гайворонківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, [PERSON] 1га., а решту [PERSON]. Вказана земельна ділянка [PERSON] належала на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР № 053908 від 24 вересня 2003 року. 31 жовтня 2008 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД № 072801. День смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини. Заповіт, складений [PERSON] на день її смерті, не змінювався і не скасовувався. Вартість земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 11 листопада 2015 року складає 95358.91 грн.,(2.84га 70525.86 грн.). Позивач фактично вступив в оперативне управління спадковим майном. Судові витрати позивач просить покласти на нього. Відповідно до ст.1223, 1225 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.г ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Аналізуючи зазначені обставини, визнання відповідачами позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно (земельну ділянку) слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно земельну ділянку площею 3.4046 га, яка належала [PERSON], оскільки не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку. Позивач позовні вимоги підтримує із мотивів, викладених у позові, просить його задовольнити. Представник відповідача відділу Держгеокадастру у Теребовлянському районі Тернопільської області позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачі позов визнали і суд встановив наступні факти. 04.09.2013 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповіла належне їй на праві власності земельну ділянку загальною площею 0.58 га (державний акт на право приватної власності на землю №194000) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON]. Вказана земельна ділянка [PERSON] належала на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку № 194000 від 12 червня 2007 року. 08 листопада 2013 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД № 161321. День смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини. Заповіт, складений [PERSON] на день її смерті, не змінювався і не скасовувався. Вартість земельної ділянки відповідно до інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04 грудня 2015 року складає 21240.05 грн. (а.с.11). Позивач фактично вступила в оперативне управління спадковим майном. Судові витрати позивач просить покласти на неї. Відповідно до ст.1223, 1225 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.г ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Аналізуючи зазначені обставини, визнання відповідачами позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно (земельну ділянку) слід задовольнити.

Outcome: approved