Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 03.09.2009 року сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований в Брусницькій сільській раді, актовий запис № 23. Від шлюбу народився син [PERSON], який проживає та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з чоловіком не склалося, з листопада 2012 року сторони проживають окремо. Сварки та скандали призвели до втрати позивачем поваги та любові до чоловіка. Позивач просить розірвати шлюб, дитину залишити біля неї та стягувати на утримання сина аліменти в розмірі 1/3 частки його прибутку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач пояснив суду, що на розірвання шлюбу він згоден, а в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки заробітку не визнає, просив стягувати 1/5 частку, посилався на те, що проживає з батьками та їх матеріально утримує. Батько відповідача є інвалідом, а мати часто хворіє. Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 03.09.2009 року у виконкомі Брусницької сільської ради, Кіцманського району, Чернівецької області, актовий запис № 23. Шлюб зареєстровано вперше. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На думку суду дана сім`я, в результаті різних поглядів на шлюб та сім'ю та відсутності порозуміння між ними, не проживання подружжя спільно та не ведення спільного господарства розпалася. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, а тому зберегти сім'ю при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам обох сторін Судом також встановлено, що відповідач є батьком дитини яка народилася від шлюбу, а саме хлопчика [PERSON], [INFO], а тому він у відповідності до ст.180 СК України, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матір'ю. Виходячи з цього, та зважаючи на те, що шлюб між батьками дитини розривається, вони спільно не проживають, а відповідач проживає окремо від дитини, суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню частково. В силу ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що відповідач працює провідником вагонів і у нього є постійний заробіток (дохід) який складає зі слів відповідача 2250 гривень. Беручи до уваги що відповідач є працездатним, має постійне місце роботи та стабільний заробіток (дохід), на утриманні інших осіб у нього немає, матеріальної допомоги на дитину добровільно не надає, що підтверджується фактом звернення до суду із такими вимогами, суд в силу ст.183 СК України вважає стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини в частці від його заробітку. Визначаючи її розмір суд виходить із рівності обов'язку батьків по утриманню дитини та встановленого ст.7 Закону України «Про бюджет на 2014 рік» прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, що становить 1032 гривні. Внаслідок цього з відповідача слід стягувати 1/4 частину його заробітку, що і буде складати 50% прожиткового мінімуму для дитини, з урахуванням при виконанні рішення норм ч.2 ст.182 СКУ щодо встановленого мінімального розміру аліментів. Судові витрати суд покладає на відповідача, зважаючи на те, що з позивачем залишається проживати малолітня дитина.

Outcome: partial