Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернуласядо суду з позовною заявою до Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області про визначення\~додаткового строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини.\~Обґрунтовуючи позовні\~вимоги позивач\~зазначає,\~що [INFO] помер\~її батько\~ [PERSON] .\~Під час\~життя,\~13.04.2020\~року батько\~позивача \~ [PERSON] \~склав заповіт,\~який було\~посвідчено секретарем\~Великобілозерської сільської\~ради Великобілозерського\~району Запорізької\~області за\~реєстровим номером\~39.\~Згідно вказаного\~заповіту,\~померлий батько\~ [PERSON] \~заповідав позивачу\~ [PERSON] \~все своє\~мано,\~яке належить\~йому на\~день смерті. До складу спадкового майна входить житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,5273 га, яка розташована на території Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області. В жовтні 2020 року позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою при прийняття спадщини, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причини пропуску встановленого строку для прийняття спадщини. Зазначаючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач вказала, що пропустила строк для прийняття спадщини з причини скрутного фінансового становища, оскільки вона є пенсіонером та має маленьку пенсію. До того ж відповідач вважала, що оскільки існує заповіт і все майно, яке належало на день смерті її батькові, вже перейшло до неї, то вона фактично прийняла спадщину після померлого батька. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надавши до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області в судове засідання також не з`явився, будучи своєчасно належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при цьому зазначивши, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Енергодарська державна нотаріальна контора Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання також не з`явився, будучи своєчасно належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надавши до суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.04.2020 року Виконавчим комітетом Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, [PERSON] помер [INFO] в віці 84 років, актовий запис № 38 (а.с.9). Правова норма ч. 1 ст. 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області Ходус Т.В. 13.04.2020 року та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 39, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.15). Дана обставина також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 62094036 від 16.10.2020 року, із змісту якої вбачається, що вказаний заповіт було внесено в Спадковий реєстр за номером 65773826, номер в реєстрі нотаріальних дій 39 (а.с.45). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 233/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , до складу спадщини входять: житловий будинок [ADDRESS] , який належав під час життя заповідачу на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 31.05.1995 року Великобілозерською районною радою народних депутатів Запорізької області; земельна ділянка площею 9,5273 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321180100:07:002:0148, яка розташована на території Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області та належала під час життя заповідачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 314409, виданого Великобілозерською районною державною адміністрацією 13.04.2009 року (а.с.51,52). Частиною 1 статті 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно положень статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Строк прийняття спадщини передбачено статтею 1270 ЦК України та становить шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається із змісту заяви позивача про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , вона звернулася до Енергодарської державної\~нотаріальної контори\~Запорізької областіПівденно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 16.10.2020 року, тобто с пропуском встановленого строку. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62094145 від 16.10.2020 року у Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа № 66590188, номер у нотаріуса 233/2020, після померлого [INFO] спадкодавця [PERSON] (а.с.46). Судом також встановлено, що постановою державного нотаріуса Енергодарської державної\~нотаріальної контори\~Запорізької областіПівденно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 21.10.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] батька - [PERSON] , з причини порушення строків, встановлених законодавством для прийняття спадщини. Правовою нормою ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, виходячи із змісту вищевикладеного, необхідно дійти висновку про те, що закон не містить вичерпного переліку обставин, за якими суд може визнати причини пропуску встановленого строку для прийняття спадщини поважними, проте вони повинні бути такими, що унеможливлювали своєчасне подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції, яка була висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У вирішенні питання про поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Таким чином, оскільки досліджені судом докази по справі свідчать про те, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з причини скрутного фінансового становища, оскільки вона є пенсіонером, юридичної необізнаності останньої, яка вважала, що існування заповіту посвідчує її право на спадкове майно, що було перешкодою для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про існування підстав для задоволення позову та визначення позивачеві додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного та

Outcome: approved