Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилаються на те, що [INFO] в с. Канафости Самбірського району померла її баба, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.11.2017 року. Після смерті [PERSON] на майно, яке належало їй на праві власності і на майно на яке вона мала право на день смерті, відкрилася спадщина. [PERSON] на день смерті мала право на земельну ділянку площею 0,5142 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При житті, 17.03.2016 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй онуці, [PERSON] . Спадкоємців до обов`язкової частки немає. Будучи спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, вона звернулася до Рудківської державної нотаріальної контри з заявою про прийняття і оформлення спадщини. Нотаріус прийняв її заяву про прийняття спадщини та роз`яснив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки площею 0,5142га так як Державний акт на право приватної власності на землю має численні виправлення, дописки, підчистки, що вбачається із листа нотаріуса №1198/02-14 від 27 серпня 2019 року. Інших перешкод в оформленні права власності на земельні ділянки немає. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2007 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно копії Державного акта на право приватної власності на землю серія IV- ЛВ №033565, отриманого із архівної копії Державного акта, який зберігається у відділі у Самбірському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області вбачається, що даний державний акт був виданий [PERSON] . Дані земельні ділянки - це виділена в натурі земельна частка (пай), яку баба отримала, працюючи в СВСГ «Світанок». Із проекту роздержавлення і приватизації земель СВСГ «Світанок» Вощанцівської сільської ради вбачається, що [PERSON] дійсно мала право на земельну частку (пай) та була внесена у списки осіб, які мали право на земельну частку. Із довідки № 364, виданої 29.08.2019 року Вощанцівською сільською радою відомо, що її баба, [PERSON] користувалася земельними ділянками (паєм) загальною площею 0,5142 га в с. Канафости, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ №033565. Однак в силу своєї неосвіченості, баба не розуміла важливість даного документу - Державного акта на право приватної власності на землю, та робила різні записи на ньому. Згідно довідки №363 виданої 29.08.2019 року Вощанцівською сільською радою вбачається, що [PERSON] на день смерті проживала одна. Із наведеного вище вбачається, що дані ділянки дійсно належали [PERSON] , а тому входить до спадкового майна, яке залишилося після її смерті. А тому просить постановити рішення, яким встановити належність [PERSON] , яка померла [INFO] , Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-JIB №033565, виданого Самбірською райдержадміністрацією на земельну ділянку площею 0,5142 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; Визнати її власником земельних ділянок загальною площею 0,5142 га в с. Канафости Самбірського району Львівської області, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №033565, виданого Самбірською райдержадміністрацією в порядку спадкування за заповітом майна [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просить його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у її відсутності. Відповідач представник Вощанцівської сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив слухати справу у його відсутності. Суд, розглянувши справу в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved