Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. У позовній заяві покликається на ту обставину, що 28 серпня 2019 року між нею, як позикодавцем, з однієї сторони, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, із другої сторони укладено договір позики, згідно з яким вона передала відповідачеві грошові кошти в сумі 3300 (три тисячі триста) гривень та 1000 (одну тисячу) доларів CША, що підтверджується розпискою, написаною власноручно відповідачем, копія якої додається до позовної заяви. Із змісту розписки вбачається, що 28.08.2019 відповідач позичив вказані грошові кошти у неї та зобов`язується повернути грошові кошти у повному обсязі до 01.01.2020 року. Відповідач не повернув їй грошові кошти у зазначений в розписці строк. Таким чином, на даний час відповідачем сума неповернутих їй грошових коштів згідно вищевстановленого зобов`язання становить 3300 (три тисячі триста) гривень та 1000 (одна тисяча) доларів CША. Згідно даних офіційного сайту Національного банку України станом на 27.01.2020 курс долара США становив 24,20 грн. за один долар США. Отже, відповідачем на момент звернення із позовом до суду не повернуто їй у межах взятих зобов`язань 27500 гривень (3000 грн + 1000 доларів США *24,20). Однак відповідач не проявляє ніякої ініціативи щодо повернення грошей і їх не повертає, що порушує її права на володіння, користування і розпорядження належними їй грошовими коштами. Просить стягнути із відповідача на її користь грошові кошти у сумі 27500 гривень, що складається з 1000 (однієї тисячі) доларів CША, що станом на 27.01.2020 року згідно курсу Національного банку України становить 24200 гривень, та 3300 (три тисячі триста) гривень. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 березня 2020 року позовну заяву було прийнято до провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на квітня 2020 року за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник - адвокат Савюк К.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили суд позов задоволити з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2019 року між позивачем [PERSON] з однієї сторони, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, із другої сторони, укладено договір позики, згідно з яким позивач передала відповідачеві грошові кошти в сумі 3300 (три тисячі триста) гривень та 1000 (одну тисячу) доларів CША, що підтверджується розпискою, написаною власноручно відповідачем, копія якої додається до позовної заяви. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів (постанова Верховного суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс-15). Як вбачається з пояснень відповідача, він не виконав взяті на себе зобов`язання, оскільки не повернув позичені кошти до 01.01.2020 року. Як зазначає позивач, на даний час відповідачем сума неповернутих їй грошових коштів згідно вищевстановленого зобов`язання становить 27500 гривень, що складається з 1000 (однієї тисячі) доларів CША, що станом на 27.01.2020 року згідно курсу Національного банку України становить 24200 гривень, та 3300 (трьох тисячі трьохсот) гривень. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики, укладеним з позивачем по справі, то на його вимогу він зобов`язаний сплатити неповернуту суму коштів у розмірі 27500 гривень, що складається з 1000 (однієї тисячі) доларів CША, що станом на 27.01.2020 року згідно курсу Національного банку України становить 24200 гривень, та 3300 (трьох тисяч трьохсот) гривень, а тому саме така суму підлягає до стягнення з відповідача. Оскільки позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, то суд відповідно до ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп. На підставі викладеного, ст.ст.207, 524, 533, 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: approved