Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) до повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви до суду, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, крім того, стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку/доходів/ кожного місяця до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування позову позивач зазначила, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах в період з травня 2013 року, та за час спільного проживання у них народився син [PERSON], 27 липня 2015 року, батьком якого записаний відповідач. Вказала, що сімейні відносини між ними не склалися і були фактично припинені в серпні 2016 року, за взаємною між ними домовленістю малолітній син залишився проживати разом з нею (позивачем), при цьому відповідач, зважаючи на стосунки, які склалися між ними, відмовився надавати матеріальну допомогу на сімю та на утримання дитини. Намагання врегулювати в добровільному порядку з відповідачем, який є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання сина, питання фінансового забезпечення сімї,- залишилися безрезультатними, в звязку з чим є необхідним стягувати аліменти на утримання дитини в примусовому порядку. Крім того, зазначила, що на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і згідно з ч.2 ст. 84 СК України має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву за вх. № 31456 від 12.12.2016 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі, визначеному позивачем. Зазначив, що матеріально підтримує сімю, перераховуючи щомісячно грошові кошти позивачу. Заперечив щодо стягнення аліментів на користь позивача на її утримання до досягнення сином трьохрічного віку, зазначивши на обґрунтування заперечень, що за час спільного проживання з позивачем, остання не створила в сімї відповідного сімейного комфорту. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи, викладені в позові, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, які регулюють сімейні правовідносини, разом з тим підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від фактичних шлюбних відносин сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 181633, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 1304, його батьками в свідоцтві про народження зазначені: батько «[PERSON]М.» та мати «[PERSON]Ю.» . Відповідно до довідки КП «ЖЕО № 3» Кіровоградської міської ради № 3952 від 28.09.2016 року [PERSON], [INFO] проживає за адресою [INFO] разом з дітьми донькою [PERSON], [INFO] та сином [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, враховуючи, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, відповідач під час судового розгляду справи, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду, тобто з 11.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на аліменти у дружини-матері виникає лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. З урахуванням зазначених вище обставин, що мають істотне значення для справи, виходячи з положень ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України, за якими позивач [PERSON], з якою проживає малолітня дитина син [PERSON], [INFO], має право на утримання від чоловіка [PERSON] - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, при цьому, суд враховує, що зазначене право позивач має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, враховуючи також, що відповідач [PERSON] є молодою, працездатною особою, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності на утриманні у відповідача інших малолітніх (неповнолітніх) дітей, непрацездатних осіб, а так само стягнень за виконавчими документами, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про те, що відповідач є матеріально забезпеченим та може у звязку з цим надавати позивачу матеріальну допомогу, на її утримання у розмірі визначеному судом, що становить 1/10 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 11 листопада 2016 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, а саме, до 27 липня 2018 року. При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, сторони не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., приймаючи до уваги, що позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при предявленні до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до ч.ч. 2,4 ст. 84, ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial