Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в обґрунтування якого зазначила, що з 27 листопада 2012 року, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 98. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач в своїй заяві зазначила те, що під час спільного проживання в останні декілька років між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Також вони втратили почуття взаємної любові та взаємоповаги і підтримки, вони перестали бути родиною. Їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало не можливим. Шлюбні відносини припинились з грудня 2014 року. Спір про майно відсутній. За спільною домовленістю між ними, дитина залишиться проживати з позивачем. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після вирішення питання про розірвання шлюбу прізвище просить залишити їй « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд у її відсутність на позовних вимогах наполягає, строк для примирення просить не надавати (а.с.43). Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду нотаріально засвідчену заяву згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі та просить суд розгляд справи провести у його відсутність (а.с.37). Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 11 жовтня 2018 року, між позивачем та відповідачем, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, зареєстровано шлюб, актовий запис № 98 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 січня 2013 року (а.с.11). Як вбачається із позовної заяви, сімейне життя між позивачем і відповідачем не склалося в зв`язку з тим, що під час спільного проживання в останні декілька років між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Також вони втратили почуття взаємної любові та взаємоповаги і підтримки, вони перестали бути родиною. Їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало не можливим. Шлюбні відносини припинились з грудня 2014 року. Спір про майно відсутній. За спільною домовленістю між ними, дитина залишиться проживати з позивачем. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в своєму позові зазначила про те, що прохає суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу, залишити їй прізвище « [PERSON] », яке було набуте у зв`язку із реєстрацією шлюбу. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved