Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому після уточнення позовних вимог остаточно просила поділити між сторонами житловий будинок, виділивши їй частину будинку, розділити спільне майно. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 16 травня 1998 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], шлюбні відносини між подружжям фактично припинені. За період шлюбу ними спільно придбане майно, зокрема: житловий будинок із господарськими спорудами по вул.Калиновій, 29, в смт.Доманівка Миколаївської області, вулики з бджолосім'ями, бочки та бетон з медом, заготовки для вуликів, скутер. Шлюбні відносини подружжя фактично припинені, спільним майном, нажитим за період шлюбу, користується лише відповідач [PERSON] З цих підстав та з посиланням на вимоги ст.ст.60, 70 СК України позивач просила суд про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, визнавши за нею та відповідачем право власності за кожним по ? частині житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Калиновій, 29, в смт.Доманівка Миколаївської області вартістю 14 736 грн., виділити їй частку житлового будинку за варіантом, запропонованим експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи, для першого співвласника. Крім цього, визнати за нею право власності на 30 вуликів з бджолосім'ями загальною вартістю 90 000 грн., 3 бочки ємністю 100 л з медом загальною вартістю 24 000 грн., бідон ємністю 40 л з медом вартістю 2 000 грн., 4 заготовки для вуликів загальною вартістю 2 000 грн., скутер вартістю 9 000 грн. Загальна вартість майна, що позивач бажає визнати за нею, становить 141 736 грн. Відповідачеві [PERSON] позивач бажає виділити ? частину житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Калиновій, 29, в смт.Доманівка Миколаївської області вартістю 14 736 грн., 50 вуликів з бджолосім'ями вартістю 150 000 грн., 3 бочки ємністю 100 л з медом загальною вартістю 24 000 грн., бідон ємністю 40 л з медом вартістю 2 000 грн., 3 заготовки для вуликів загальною вартістю 1 500 грн. Загальна вартість майна, що позивач бажає визнати за відповідачем, становить 192 236 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд про задоволення позову з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] у ході судового розгляду пояснила, що будинок з відповідачем вони спільно придбали у період шлюбу. Спільне проживання з відповідачем вона вважає неможливим, а тому, крім визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку, просить виділити їй частину будинку в натурі за варіантом, запропонованим у висновку судово-будівельної експертизи, для першого співвласника, а саме: виділити їй приміщення 1-1 коридор площею 4,7 кв.м, 1-2 житловою площею 8,5 кв.м, 1-3 житловою площею 7,9 кв.м, 1-4 житловою площею 5,9 кв.м, загальною площею 27 кв.м, в тому числі житлової 16,5 кв.м., загальною вартістю 7 788 грн., крильце вартістю 401 грн., літню кухню літ.Б вартістю 1758 грн., сени б-1 вартістю 703,5 грн., гараж літ. Г-1 вартістю 5180 грн., сарай літ. Д-1 вартістю 669 грн., вбиральня літ.Ж-1 вартістю 163 грн., огорожі та споруди №1, 2, 3 вартістю 737,5 грн. Загальна вартість виділеної частки, що бажає отримати позивач, складає 17 400 грн. Відповідачеві позивач бажає виділити частину будинку, запропоновану у висновку судово-будівельної експертизи, для другого співвласника, вартість якої складає 12 072 грн. В обґрунтування необхідності відступу від рівності часток позивач [PERSON] посилалася на те, що їй необхідно виділити більшу частину будинку, оскільки вона проживає спільно з сином. Крім цього, позивач просила визнати за нею право власності на спільне майно, а саме: 30 вуликів з бджолосім'ями загальною вартістю 90 000 грн., 3 бочки ємністю 100 л з медом загальною вартістю 24 000 грн., бідон ємністю 40 л з медом вартістю 2 000 грн., 4 заготовки для вуликів загальною вартістю 2 000 грн., скутер вартістю 9 000 грн. В обґрунтування цих вимог посилалася на те, що, підтримуючи шлюбні стосунки, відповідач займався бджільництвом: на території їхнього домоволодіння розміщувалися вулики з бджолосім'ями, у спільній власності був мед та заготовки до вуликів. Позивач [PERSON] стверджувала, що відповідач [PERSON] умисно вивіз з території домоволодіння вулики та мед, тобто розпорядився спільним майном. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково: не заперечував проти визнання за ним та позивачем по 1/2 частині спільно придбаного будинку і виділення позивачеві скутера. Щодо реального виділу часток за запропонованим варіантом у висновку судово-будівельної експертизи відповідач не погодився на виділення частки будинку у відповідності з будь-яким варіантом, посилаючись на те, що домовленості з позивачем у нього відносно відступу від рівності часток не досягнуто. Відповідач вважає, що частки у майні подружжя є рівними, а тому заперечував проти позовних вимог щодо виділу. В частині позовних вимог щодо розподілу вуликів, ємностей з медом та заготовок для вуликів відповідач у судовому засіданні заперечував проти їх задоволення. В обґрунтування заперечень посилався на те, що дійсно на території їхнього домоволодіння колись знаходилися вулики та предмети що стосуються бджільництва. Проте це майно не є спільною власністю подружжя, вулики належали його матері, а він здійснював їх догляд. Після того як у нього з позивачем погіршилися взаємовідносини він забрав вулики, оскільки вони їм не належали. Це майно ніколи не було спільною власністю подружжя. Допитані у ході судового розгляду за клопотанням позивача свідки [PERSON] І [PERSON] Пояснили, що [PERSON], як депутат селищної ради, у присутності [PERSON] на прохання останньої у присутності свідків [PERSON], [PERSON] у 2015 році складала акт обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] У ході обстеження, серед іншого майна, в акті зазначено про знаходження на території домоволодіння 33 бджолосімей, у гаражі знаходилися пусті вулики, бочки та бідони з медом. Під час складання акта обстеження вони фіксували наявність цього майна, а не його належність будь-кому. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по сусідству з [PERSON] та точно бачила, що на території домоволодіння знаходяться вулики з бджолосім'ями. Заслухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду встановлено, що між сторонами мають місце правовідносини щодо майнових прав подружжя, які регулюються нормами Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, іншими нормативно-правовими актами. Судом встановлено, що сторони з 1998 р. перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження. У період шлюбу подружжя придбало житловий будинок по вул.Калініна (Калиновій), 29, в смт.Доманівка Миколаївської області. Договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений 27 серпня 2004 р. та зареєстрований у реєстрі за №1153. Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.70 того ж Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Аналогічний порядок поділу майна, що є у спільній сумісній власності, та відступ від рівності часток співвласників також визначений ст.372 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем [PERSON] та її представником [PERSON] не надані належні та допустимі докази на підтвердження наявності на час розгляду справи вуликів з бджолосім'ями, ємностей з медом, заготовок для вуликів. Надані на підтвердження наявності цього майна акт обстеження матеріально-побутових умов та пояснення свідків [PERSON] і [PERSON] є недостатніми, зважаючи на наступне. Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання складений депутатом [PERSON] у присутності свідків [PERSON] і [PERSON] та позивача [PERSON] 25 вересня 2015 р. Цим актом зафіксована лише фактична наявність майна на території домоволодіння [PERSON]. Належність майна саме сторонам у справі цей акт не підтверджує. Крім цього, акт складений 25 вересня 2015 р., тобто майже за рік до дня подачі позову до суду (11.08.2016 р.), а тому він не може слугувати доказом наявності майна на час розгляду справи. Відповідач наявність майна заперечував. За такого позовні вимоги в частині розподілу вуликів, меду та заготовок до вуликів задоволенню не підлягають через їх недоведеність. У частині визнання за кожною з сторін права власності на ? частину житлового будинку по вул.Калиновій, 29, в смт.Доманівка Миколаївської області позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Задовольняючи у цій частині позовні вимоги, суд виходить з вимог вищезазначених норм ст.ст.60, 70 СК України. Також підлягає задоволенню позовна вимога про залишення позивачеві скутера, оскільки відповідачем такий розподіл не оспорюється, тобто ним визнаний. У частині виділення в натурі часток житлового будинку позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У ході судового розгляду за клопотанням позивача проведена судово-технічна будівельна експертиза. Згідно з висновком вказаної експертизи №17-1164 від 25.04.2018 р., виходячи з конструктивних особливостей та планування житлового будинку №29 по вул.Калиновій в смт.Доманівка Миколаївської області, провести виділ 1/2 частки з житлового будинку, згідно ідеальних часток співвласників неможливо. Виділити частки можливо лише з відступом від рівності часток за єдиним варіантом. За даного варіанту одному співвласнику можливо виділити об'єкти, інвентарна вартість яких становить 17 400 грн., частка становитиме 59/100; другому співвласнику можливо виділити об'єкти, інвентарна вартість яких становить 12 072 грн., частка становитиме 41/100. Для такого поділу в натурі необхідно облаштувати два окремі входи в будинок, у зв'язку з чим другий співвласник може облаштувати його замість вікна, а першому співвласнику лишається існуючий вхід. Позивач [PERSON] погодилася на виділ їй частки житлового будинку за варіантом, визначеним першому співвласнику, тоді як відповідач [PERSON] не погодився на жоден з запропонованих варіантів. Позовні вимоги щодо виділу часток житлового будинку позивач [PERSON] обґрунтувала положеннями ст.364 ЦК України. Згідно ч.1 та ч.2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.4 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Частиною 5 тієї ж ст.71 СК України визначено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21.12.2007 р., вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Зважаючи на те, що між подружжям не досягнута згода щодо зміни розміру часток з одночасною грошовою компенсацією, позовні вимоги не заявлені з підстав, визначених ст.365 ЦК України, суд вбачає за можливе у відповідності до п.25 вищезазначеної Постанови визнати за кожним з подружжя по 1/2 частині житлового будинку та залишити будинок у їх спільній частковій власності. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати пропорційно до задоволених вимог, тобто у розмірі 1166,36 грн. (за вимогою про поділ майна).

Outcome: partial