Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 29.05.2014 року укладений договір про банківський строковий вклад №305835/15861/370-14 до 03.06.2015 року. Відповідно до договору, позивач вносить, а відповідач приймає на вкладний рахунок № 2635.3.062919.001 грошові кошти у сумі 500 грн. Відповідно до договору, позивач неодноразово поповнювала вклад на загальну суму 78\~000 грн. В свою чергу, відповідач взяв на себе зобов'язання повернути грошові кошти після закінчення строків, встановлених у договорі, та виплатити нараховані на них проценти. Договором була встановлена процентна ставка на суму вкладу в розмірі 24,5 % річних. 02 березня 2015 року, 12 березня 2015 року, 25 червня 2015 року позивач звертався до відповідача з письмовою заявою щодо повернення вкладів з відсотками. Але відповідач ніяких дій щодо повернення вкладу не здійснив. Позивач вважає дії відповідача незаконними, просить стягнути з відповідача на її користь належні позивачу гроші за депозитом №305835/15861/370-14 в розмірі 78\~000 грн. основної заборгованості, 4\~487,67 грн. проценти річних за безпідставне зберігання та користування коштами вкладу понад строки дії договору, пеню в розмірі 3% річних за порушення виконання зобовязання в розмірі 19,23 грн., суму пені (неустойки) згідно ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~в розмірі 46\~800,00 грн. , всього 128\~325, 63 грн. та 4\~000 моральної шкоди. 30\~вересня 2015 року позивачем вимоги були збільшені та вона просила суд стягнути з відповідача на її користь належні позивачу гроші за депозитом №305835/15861/370-14 в розмірі 78\~000 грн. основної заборгованості, 6\~660,99 грн. проценти річних за безпідставне зберігання та користування коштами вкладу понад строки дії договору, пеню в розмірі 3% річних за порушення виконання зобовязання в розмірі 679,56 грн. , суму пені (неустойки) згідно ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~в розмірі 248\~040,00 грн., всього 333\~380,55 грн. та 4\~000 моральної шкоди . Позивач та його представник в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно з вимогами ст.\~74,\~77 ЦПК України, про, що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки та витяг офіційного сайту «Укрпошта» підтвердження про отримання судової повістки. При цьому відповідачем подано заперечення на позовну заяву, в яких він просить відмовити позивачу з огляду на те, що з 18 вересня 2015 року у банку призначено тимчасову адміністрацію. Згідно з вимогами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час дії тимчасової адміністрації відшкодування вкладів, строк яких закінчився, здійснюється лише в межах суми відшкодування, що гарантується фондом. Інші платежі не компенсуються. Суд, враховуючи вимоги закону щодо розумних строків розгляду справи, відсутності доказів підтверджуючих поважність причини неявки, вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, необхідність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши докази, що їх підтверджують, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 29 травня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір строкового банківського вкладу (Депозиту) «Стандарт » №305835/15861/370-14 строком з 29 травня 2014 року до 03 червня 2015 року. Відповідно до умов договору позивачем було передано банку грошові кошти в розмірі у сумі 500,00 грн. Пунктом 2 договору була встановлена процентна ставка на суму вкладу в розмірі 24,5 % річних (а.с.5). Протягом дії договору позивачка неодноразово здійснювала поповнення вкладного рахунку, тому станом на 01 липня 2014 року на її депозитному рахунку перебували грошові кошти в сумі 78000, 00 грн. (а.с.8). 02 березня 2015 року, 12 березня 2015 року та 25 червня 2015 року позивач звертався до відповідача з письмовою заявою щодо повернення вкладів з відсотками (а.с.5- зворотній бік, а.с. 6, а.с. 8-зворотній бік). Але відповідач ніяких дій щодо повернення вкладу не здійснив. До теперішнього часу грошові кошти позивачу не повернуті. Вирішуючи питання відносно задоволення позовної заяви, суд розглядає первинний позов, та не може взяти до увагу заяву про збільшення позовних вимог, у звязку з наступними обставинами. Строк дії строкового банківського вкладу відповідно до п. 1 договору-заявки № 305835/15861/370-14 закінчився 03 червня 2015 року (а.с. 5). Позивачка звернулась до суду 12.08.2015 року. Тимчасова адміністрація призначена в АТ «Банк «Фінанси та кредит» з 18.09.2015 відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 № 171. Тобто, обовязок відносно виконання вимог простроченого зобовязання у банка перед позивачем виникли ще до впровадження тимчасової адміністрації і на ці відносини не поширюються обмеження, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Стаття 1058 ЦК України передбачає, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Згідно ст. 1060 ЦК України Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 530 ЦК України передбачає якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Таким чином, відповідач зобовязаний повернути позивачу суму вкладених коштів у розмірі 78000, 00 грн. Згідно із ст. 1061 ЦК України, п. 1.7. Постанови НБУ від 03 грудня 2003 року № 516 «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. З огляду на положення зазначених норм, проценти на банківський вклад це істотна умова договору банківського вкладу і вона випливає із оплатного характеру даного договору. Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу до банку, по день фактичного їх повернення вкладникові. Оскільки судом встановлена протиправна поведінка відповідача щодо неповернення вкладу позивачу, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми вкладу та відсотків підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів в наслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи зазначене, вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню. При цьому суд дійшов, що задоволення вимог позивача в частині сплати пені згідно вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та стягненні моральної шкоди не можуть бути задоволені. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Наслідки порушення договору встановлені ст. 625 ЦК України, яка не передбачає відшкодування моральної шкоди. Умови щодо відшкодування моральної шкоди не містить і договір банківського вкладу. Крім того, підстави відповідальності за завдану моральну шкоду регламентовані ст.23 та ст. 1167 ЦК України. Вказані статті не містять вимоги щодо обовязкового відшкодування моральної шкоди у випадку порушення грошового зобовязання, а факт завдання моральної шкоди позивачу не підтверджено жодними доказами. Також, положенням ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачається відповідальність виконавця робіт (послуг) за невиконання (прострочення виконання) робіт (послуг). Послугою за змістом п.17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до п.5 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга це операція з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. З огляду на наведені норми, залучення коштів у вклад як послуга представляє собою комплекс операцій банку з коштами вкладника: відкриття та ведення депозитного рахунку, облік на ньому коштів, здійснення переказу процентів (на рахунок вкладника чи шляхом видачі готівкою), в результаті якої вкладник отримує матеріальне благо у вигляді прибутку процентів. Разом з тим, повернення суми вкладу банком не підпадає під поняття послуги банку з залучення вкладу, а є результатом припинення надання банком зазначеної послуги, що має наслідком виконання банком грошового зобовязання з повернення належної вкладнику суми коштів, отже зазначені правовідносини не регулюються нормами Закону України « Про захист прав споживачів» і вимоги позивача щодо стягнення на його користь пені на підставі ч.5 ст.10 Закону України « Про захист прав споживачів» пені ( неустойки) не підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України , у зв»язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір пропорційно частині задоволених на користь позивача вимог. На підставі ст. 525, 526, 530, 611, 623, 625, 1058, 1060, 1073 ЦК України, Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Outcome: partial