Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09.08.2003р. сторони уклали шлюбу, від якого мають сина [PERSON], [INFO] народження. Спільне життя між сторонами не склалось і з 2012р. вони разом не проживають. Спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають. Син проживає з позивачем, спору щодо дитини, - не має. Під час шлюбу сторонами було придбано майно: квартиру [ADDRESS] вартістю 50000грн.; пральну машинку ««Арістон», вартістю 3000грн. 00коп.; спліт-систему кондиціонування «Деккер», вартістю 2000грн. 00коп.; телевізор «Філіпс», вартістю 5000грн. 00коп.; холодильник «Елджи», вартістю 3500грн. 00коп.; планшетний комп»ютер «Елджи», вартістю 5000грн.00коп.; ноутбук «Тошиба», вартістю 3000грн. 00коп. При цьому, квартира була придбана з відстрочкою платежу, а гроші за перший внесок, що становив 30% вартості квартири, - були подаровані матір»ю позивача [PERSON], про що чоловік знав і дав на це свою згоду. Інша частина коштів була виплачена спільно із сімейного бюджету. Дитина проживає з позивачем у вказаній квартирі, іншого житла вона не має, а тому просить квартиру виділити їй. Що стосується решта, зазначеного майна, то просить його виділити відповідачеві по справі. Таким чином, посилаючись на ст.ст. 57, 70, 71 СК України, позивач просить розірвати між сторонами шлюб, залишивши їй прізвище [PERSON], а також поділити спільно нажите майно, виділивши та визнавши право власності на квартиру - за позивачем, а решта зазначеного майна - відповідачеві. Судові витрати залишає за собою. Під час розгляду справи в якості третьої особи залучено ПАТ «УкрСиббанк». В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення. Строк для примирення просив не надавати. В судове засідання представник третьої особи ПАТ «УкрСиббанк» не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що між сторонами по даній справі 09.08.2003р. укладено шлюб, актовий запис №54, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] народження, відповідно до даних свідоцтва про народження [NUMBER]. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13.09.2007р., посвідченого приватним нотаріусом (реєстр №6100), [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Дані обставини підтверджуються також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ЧООБТІ» від 13.09.2007р. та даними технічного паспорту. В даній квартирі зареєстровані та проживають позивач та її неповнолітній син (довідка КП «Придніпровська СУБ» від 10.03.2015р.). Крім того, під час шлюбу сторони придбали рухоме майно: пральну машинку «Арістон», вартістю 3000грн. 00коп.; спліт-систему кондиціонування «Деккер», вартістю 2000грн. 00коп.; телевізор «Філіпс», вартістю 5000грн. 00коп.; холодильник «Елджи», вартістю 3500грн. 00коп.; планшетний комп»ютер «Елджи», вартістю 5000грн.00коп.; ноутбук «Тошиба», вартістю 3000грн. 00коп. Також, в судовому засіданні встановлено, що спірна квартира була предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки №63727 від 13.09.2007р. з метою забезпечення зобов»язань за кредитним договором від 13.09.2007р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 17.08.2015р. комітетом АТ «УкрСиббанк» (протокол №57/08) прийнято рішення про рефінансування кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 13.09.2007р. Як вбачається з договору іпотеки №63727 від 19.08.2015р., предмет іпотеки знаходиться в іпотеці в забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] перед ПАТ «УкрСиббанк» згідно договору іпотеки №63727 від 13.09.2007р. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 12.06.2015р., квартира [ADDRESS] належна [PERSON] на праві власності перебуває в іпотеці (іпотеко держатель АТ «УкрСиббанк»). Відповідно до даних довідки від 02.09.2015р., виданої начальником відділення №360 АТ «УкрСиббанк», кредитний договір припинено у зв»язку з виконанням боржником [PERSON] усіх зобов»язань належним чином і договір іпотеки №63727 від 19.08.2015р. припинив свою дію, кредитні зобов»язання боржника [PERSON] виконані в повному обсязі. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ст. 174 ч.4 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують тривалий час, вони не пов'язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Крім того, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище [PERSON]. За положеннями статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 61 Сімейного Кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Крім того, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63СК України). Як зазначено у ст. 69 СК України, - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України). Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, неподільні речі присуджуються одному з подружжя. З»ясувавши обставини справи, враховуючи думку позивача та відповідача щодо взаємної домовленості при розподілі майна, що є спільно нажитим, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги в частині розподілу майна підлягають до задоволення, а саме, - необхідно поділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши та визнавши: за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS],вартістю 50000грн. 00коп.; за [PERSON] право власності на пральну машину «Арістон», вартістю 3000грн. 00коп.; спліт-систему кондиціонування «Деккер», вартістю 2000грн. 00коп.; телевізор «Філіпс», вартістю 5000грн. 00коп.; холодильник «Елджи», вартістю 3500грн. 00коп.; планшетний комп»ютер «Елджи», вартістю 5000грн.00коп.; ноутбук «Тошиба», вартістю 3000грн. 00коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved