Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Козельщинська селищна рада посилаючись на те, що з вересня місяця 2006 року до [INFO] вона спільно проживала по [ADDRESS] однією сім'єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу із померлим [INFO] [PERSON] За життя померлий [PERSON] та до початку часу спільного проживання з нею мав на праві власності ? частину житлового будинку, який розташований по [ADDRESS]. Під час спільного проживання як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу вони разом з померлим [PERSON] придбали легковий автомобіль, побудували за місцем проживанням літню кухню, гараж та паркан, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство, займалися підприємницькою діяльністю. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, встановлення факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу їй необхідний для визнання спільної сумісної власності на майно, яке було придбано за час спільного проживання. Далі позивач в позові зазначила, що вона в порядку ст. 256 ЦПК України за місцем своєї реєстрації проживання звернулася до Новосанжарського районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Під час розгляду справи Новосанжарський районний суд прийняв рішення про залишення вищезазначеної заяви без розгляду, оскільки існує спір про право між сторонами, так як відповідач [PERSON] подала до суду заяву згідної якої заперечувала щодо встановлення зазначеного факту. Також, позивач в позові зазначила, що залишення заяви про встановлення факту без розгляду змусило її звернутися до Козельщинського районного суду із позовом про встановлення факту та надання додаткового строку для прийняття спадщини після померлого [PERSON], оскільки вона пропустила строк на звернення до нотаріальної контори з поважних причин, а саме по вині [PERSON], а тому прохала суд встановити факт спільного проживання її однією сім'єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу із померлим [PERSON], починаючи з вересня місяця 2006 року по [INFO], визначити додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що вона починаючи з вересня місяця 2006 року до [INFO] разом з покійним [PERSON] проживала однією сім'єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, утримували свійську тварину, займалися ведення підприємницькою діяльністю щодо продажу молочних виробів. Під час спільного проживання були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, а також побудували господарські приміщення літню кухню, гараж, паркан та придбали автомобіль. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. В попередньому судовому засідання відповідач [PERSON] позов позивача визнала та пояснила, що дійсно її покійний син [PERSON] приблизно 6-8 років до дня смерті спільно проживав з позивачем однією сім'єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в будинку, який належить померлому. Позивач та покійний вели спільне господарство. Постійно вони разом відвідували та доглядали її за місцем проживанням в с. Лутовинівка. Покійний хвалився їй, що позивач [PERSON] гарна дружина, оскільки працьовита та вправно доглядає за господарством. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов позивача не визнали та пояснили, що дійсно покійний батько [PERSON] періодично починаючи з 2006 року по 2014 рік проживав з позивачем. В якості кого проживала позивач у покійного батька їм не відомо. Чи вели спільне господарство позивач та покійний їм не відомо. За місцем проживанням батька вони його не провідували, спілкувалися при передачі продуктів харчування ще коли вони навчалися в м. Полтава. Останнім часом спілкувалися з батьком по телефону. Їм відомо, що батько за життя мав намір залишити все своє майно тільки їм, оскільки постійно це говорив. Представник третьої особи Козельщинської селищної ради Бородін Ю.М. в судових дебатах позов позивача визнав та вважає, що відсутні підстави для відмови в задоволенні позову, так як позивач надала до суду достатньо доказів для встановлення факту спільного проживання позивача та померлого однією сім'єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові докази встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], після смерті останнього заведена спадкова справа № 57/2014, спадкоємцями після померлого, які подали заяви про прийняття спадщини є дочка [PERSON] та [PERSON], а також мати померлого [PERSON], що також не заперечували учасники судового засідання (а.с. 9,18,21). Відповідно до п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можливе лише у певних випадках, з метою вирішення питання про розподіл спільно набутого майна /ст.74 СК України/, або з метою вирішення питання про спадкування за законом у четвертій черзі /ст. 1274 ЦК України/. Згідно до ст. 74 СК України вбачається, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України вбачається, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно до ст. 69 СК України вбачається, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Ч.1 ст.70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Далі судом встановлено, що Новосанжарським районним судом залишено без розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту спільного проживання позивача та померлого однією сім'єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, оскільки між сторонами існує спір про право, що також не заперечували учасники судового засідання (а.с. 19,20). Встановлення факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу позивачу [PERSON] необхідний для визнання спільної сумісної власності на майно, яке було придбано за час спільного проживання з померлим [PERSON] Відповідно до довідки, яка видана Козельщинською селищною радою від 18.03.2014 року вбачається, що позивач разом з померлим [PERSON] починаючи з вересня 2006 року по день смерті останнього дійсно проживали та вели спільне господарство за адресою [ADDRESS] (а.с.14). Згідно довідки, яка видана Козельщинською селищною радою від 11.02.2014 року вбачається, що [PERSON] проживала в [ADDRESS] без реєстрації з вересня 2006 року (а.с.10). Відповідно до акту спільного проживання, який посвідчений депутатом селищної ради вбачається, що свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили спільне проживання позивача та померлого з вересня місяця 2006 року та ведення спільного господарства (а.с.11). Згідно довідки, яка видана Нехворощанською сільською радою від 05.02.2014 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована, але фактично не проживала в селі Нехвороща, Новосанжарського району Полтавської області з 2006 року (а.с.15). Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України вбачається, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст.57 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Ч.1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Ч.2 ст.59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав покази, що дійсно він був присутній при складанні вищезазначеного акту спільного проживання померлого та позивача. Особисто він познайомився з померлим в кінці 2005 року. Разом з позивачем та померлим в 2006 році святкували Новий рік, в подальшому підтримували дружні зв'язки. Позивач починаючи з вересня місяця 2006 року постійно спільно проживала з померлим як чоловік та жінка, оскільки вели спільне господарство, утримували худобу, вели будівництво, поставили новий паркан та придбали автомобіль, займалися купівлею та продажем молока. Також, він особисто допомагав позивачу та померлому штукатури гараж, а позивач за роботу віддячила медом. Під час спілкування померлий відносився до позивача як до дружини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази, що вона є рідною сестрою померлого, проживає поряд з його будинком. Дійсно вона була присутня при складанні вищезазначеного акту спільного проживання померлого та позивача. Позивач починаючи з вересня місяця 2006 року постійно спільно проживала з померлим як чоловік та жінка, оскільки вели спільне господарство, утримували худобу, вели будівництво, поставили новий паркан та придбали автомобіль. Померлий відносився до позивача як до дружини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази, що вона з 03.03.2003 року спільно з померлим не проживає, оскільки шлюб між ними був розірваний. Дійсно [PERSON] починаючи з 2006 року по день смерті проживав разом з позивачем, останні не вели спільне господарство, як чоловік та дружина, а також вони не проживали спільно як чоловік та дружина. Останні жили як одинокі люди тобто самі для себе. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 10.07.2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 26). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази, що в 2012 році під час розмови коли вони працювали разом позивачем їй стало відомо зі слів останньої, що вона проживає з померлим [PERSON] починаючи з вересня 2006 року. Особисто вона може засвідчити, що позивач та покійний проживала однією сім'єю як чоловік та дружина тільки з 2012 року по день смерті [PERSON], оскільки в цей час вони постійно спілкувалися. Також може підтвердити, що померлий та позивач разом вели спільне господарство, будівництво сараю, а також спільно займалися купівлею та продажем молочних виробів. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази, що вона підтверджує факт спільного проживання позивача та померлого починаючи з вересня місяця 2006 року по 01.01.2014 рік однією сім'єю як чоловік та дружина. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала аналогічні покази як і свідок [PERSON] Суд приймає до уваги твердження позивача, що вона працювала в смт. Козельщина, займалася підприємницькою діяльністю, а також трудовий договір, який був укладений 03.09.2012 року щодо трудової діяльності позивача на території Козельщинського району, договір № 1 оренди нежитлового приміщення від 01.03.20013 року та акт № 1 від 01.03.2013 року щодо передачі нежитлового приміщення, яке розташоване по [ADDRESS], оскільки в судовому засіданні свідки підтвердили твердження позивача щодо роботи та проживання останньої в смт. Козельщина. Суд не приймає до уваги довідку, яка видана Козельщинською селищною радою від 25.06.2014 року згідно якої вбачається, що виконком селищної ради не може підтвердити, чи постійно чи періодично позивач разом з померлим [PERSON] проживали та вели спільне господарство по [ADDRESS], оскільки факт спільного проживання померлого та позивача підтверджується показами близьких родичів померлого зокрема відповідачем [PERSON] та [PERSON], показами свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON] які надали покази про спільне проживання позивача та померлого (а.с.56). Суд не приймає до уваги твердження відповідачів [PERSON] та [PERSON] в частині того, що покійний батько [PERSON] періодично починаючи з 2006 року по 2014 рік проживав з позивачем, оскільки будь-яких доказів стосовно періодичного проживання до суду не надано. Суд не приймає до уваги ксерокопію медичної картки, а також результати обстеження позивача, оскільки з наданих документів не вбачається час заведення амбулаторної картки, а також не зазначено лікувальний заклад який здійснював направлення на обстеження (а.с. 12-13). Отже, враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимога позивача про встановлення факту спільного проживання позивача починаючи з вересня місяця 2006 року по [INFO] однією сім'єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу із померлим [INFO] [PERSON] підлягає до задоволення, оскільки вимога позивача є обґрунтованою належними та допустимими доказами. Вимога позивача про визначення додаткового строку три місяці для подання їй заяви про прийняття спадщини до Першої кременчуцької нотаріальної контори є безпідставною та не підлягає до задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач не зверталася із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], тобто нотаріусом не виносилася постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з пропуском строку на звернення із зазначеною заявою. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial