Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 03 серпня 2016 року вона домовилася із відповідачем, [PERSON] про купівлю будинку №46 по вулиці Калинова (Ворошилова) в селі Високе Пирятинського району Полтавської області за 5 500 доларів. Договір купівлі-продажу домовились укласти до 01 серпня 2018 року. 03 серпня 2016 року позивачка віддала [PERSON] аванс у сумі 12 000 грн, решту суми зобов'язувалася сплатити рівними частинами до 01 серпня 2018 року. У будинку був незакінчений ремонт, сторони домовились, що позивач буде проживати у ньому та ремонтувати його, проте в жовтні 2016 року [PERSON] заборонила відповідачу проводити ремонтні роботи у будинку та повідомила, що вони повинні жити в тих умовах, які є, до того моменту, доки не буде укладено договір. Не погоджуючись з такими умовами позивач звернулась до відповідача з вимогою повернути сплачений аванс в сумі 16 000 грн, на що остання заявила, що жодних грошей від неї не брала. 01 серпня 2018 року сплив строк, у який повинен був укластися договір, проте відповідач не відповідає на її телефонні дзвінки, жодних дій спрямованих на укладення основного договору купівлі-продажу належного їй житлового будинку, на вимогу повернення сплаченого авансу не реагує, позивач звернулася до суд з позовом про стягнення такого, а також понесених нею судових витрат. Позивач у судове засідання не з'явилася, на адресу суду подала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання повідомленай належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на веб-сайті суду. Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки № Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області № 47 від 21.09.2018 місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 05 грудня 2018 року згідно зі ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частин 1, 2 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене за таким попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений в строк. Відповідно розписки від 03.08.2016 [PERSON] зобов'язалася придбати у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] за 5 500 доларів, із даної суми 03.08.2016 позивач сплатила відповідачу аванс у сумі 12 000 грн, решту суми зобов'язувалася сплатити рівними частинами до 01 серпня 2018 року, як і укласти договір купівлі-продажу. Дана розписка підписана сторонами (а.с. 7). [PERSON] отримала попередню оплату за належний їй будинок [ADDRESS] від [PERSON] у розмірі 12 000 грн, що підтверджується розпискою (а.с. 10). 01 серпня 2018 року сплив строк, у який сторони мали укласти договір, однак відповідач відмовляється укладати договір та відмовляється повертати аванс, на контакт не іде. По факту неправомірних дій [PERSON] позивач зверталася у поліцію, однак отримали відповідь, що зі змісту нашої заяви ознак кримінального правопорушення не вбачається, встановити місце перебування гр. [PERSON] не вдалося (а.с. 12). 03 серпня 2018 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист - претензію з вимогою повернути сплачений аванс на купівлю будинку [ADDRESS] у сумі 16 000 грн (а.с. 13-15). Виконання зобов'язання за договором відповідно до статті 546 ЦК може бути забезпечено неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням або завдатком. Завдаток являє собою грошову суму або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце тільки за наявності зобов'язання, яке повинно виникати на підставі договорів. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Аванс є лише способом платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі якщо сторони лише домовилися укласти договір, але не оформили його, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Верховний Суд України від 25 серпня 20013 року у справі № 6-82цс13. Згідно ст. 524, ч.2 ст. 533 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Враховуючи вище викладене, беручи до уваги той факт, що позивач фактично сплатила відповідачу авансовий платіж за купівлю житлового будинку з в сумі 12 000 грн, а та його прийняла, він був сплачений в рахунок виконання договору є попередньою платою вартості цього нерухомого майна, договір купівлі продажу між сторонами укладений по даний час не був. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача авансового платежу в сумі 12 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому із відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved