overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2007 року, в якому у них народилася одна дитина - донька [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що за період спільного проживання сторони не могли досягнути взаєморозуміння, мали різні погляди на сімейні відносини, сімейні обов»язки, питання щодо виховання дитини. Крім того, відповідач зловживав спиртними напоями. На її неодноразові зауваження відповідач належним чином не реагував, своєї поведінки не змінював. На даний час сторони проживають окремо. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, в зв»язку з чим просила суд шлюб між сторонами розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, до суду подала заяву згідно з якою просила розгляд справи провести без її участі, при цьому просила позов задоволити, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 01 березня 2007 року Вовковецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 01 березня 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 04. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилася одна дитина - донька [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони не могли досягнути взаєморозуміння, мали різні погляди на сімейні відносини, сімейні обов»язки, питання щодо виховання дитини. Крім того, відповідач зловживав спиртними напоями. Наміру зберегти шлюб позивач не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2003 року, в якому у них народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що протягом останнього часу, відносини між сторонами поступово почали погіршуватися - мали різні погляди на життя, перестали розуміти один одного. Крім того, відповідач систематично вчиняв безпідставні сварки, ображав її. Більше місяця проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. При цьому, просила суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 01 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 01 листопада 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 72. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». В шлюбі у них народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що сторонни фактично припинили шлюбні відносини, такі не підтримують більше місяця, проживають окремо, взаєморозуміння та примирення досягти неможуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Відповідач на розірвання шлюбу згідний. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 1992 року, в якому в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою. Поряд з тим зазначила, що сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння протягом 2-х останніх років разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб набрав формальних рис. Така ситуація виникла внаслідок того, що відповідач не бажав належно дбати про сім»ю веденням домашнього господарства не займався, матеріально сім»ю не утримував, що негативно відображалось на відносинах між подружжям,та призвело до розпаду сім»ї. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв»язку з чим просила суд такий між сторонами розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, до суду подала заяву, згідно якої просила розгляд справи провести без її участі, при цьому зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. До суду подав заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити без його участі, зазначивши, що проти позову не заперечує. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-ИД № 499003, виданого 01 серпня 1992 року Більче-Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 01 серпня 1992 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 17. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Марченко». Також судом встановлено, що сторони не змогли дійти згоди щодо спільного проживання, їх шлюб набрав формальних рис, і такий сторони зберегти наміру не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 1997 року, в якому у них народилося троє дітей - дочка [PERSON], [INFO], сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що протягом останніх 5-ти років сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільних інтересів не мають. За цей період стали байдужими одне до одного і втратили почуття любові та поваги. Шлюб носить формальний характер, що суперечить її інтересам. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв»язку з чим просила суд шлюб між сторонами розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] до суду подала заяву згідно з якою просила розгляд справи провести без її участі, при цьому просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому зазначив, що позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 02 серпня 1997 року Дзвиняцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 02 серпня 1997 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 02. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилося троє дітей - дочка [PERSON], [INFO], сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони протягом останніх 5-ти років сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільних інтересів не мають. За цей період стали байдужими одне до одного і втратили почуття любові та поваги. Шлюб носить формальний характер і такий сторони наміру зберегти не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 квітня 2008 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що з часом сімейне життя між сторонами погіршувалося між ними виникали суперечки, в ході яких відповідач погрожував їй фізичною розправою. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, в пяному вигляд приходить додому, що негативно впливає на її здоровя. В результаті чого віддалились одне від одного. В звязку з цим, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, а тому, просила суд шлюб між сторонами розірвати, так як через орган ДРАЦС відповідач розривати шлюб відмовляється. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] в поданій до суду заяві розгляд справи просила провести без її участі, при цьому позов просила задоволити, надала згоду щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії I-ИД № 040312, виданого 06 квітня 2008 року Верхняківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 06 квітня 2008 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 03. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Ружинський» та дружині «Ружинська». Внаслідок того, що сторони не змогли дійти згоди щодо спільного проживання, їх шлюб почав носити формальний характер, і такий сторони зберегти наміру не мають - в наданий судом строк примирення не досягли, щодо розірвання шлюбу позивач не заперечує. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 1988, в якому у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що через різні погляди на подружнє життя, несумісність характерів, між сторонами часто виникали непорозуміння, в результаті чого вони з 2004 року разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, в зв»язку з чим просила суд шлюб між сторонами розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 06 лютого 1988 року Вовковецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 06 лютого 1988 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 02. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що через різні погляди на подружнє життя, несумісність характерів, між сторонами часто виникали непорозуміння, в результаті чого вони з 2004 року разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Наміру зберегти шлюб позивач не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2004 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що протягом п`яти років сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідач фактично створив іншу сім`ю - проживає з іншою жінкою у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області. Через відділ РАЦС шлюб розірвати не погоджується. За таких обставин вважає що шлюб став носити формальний характер, що суперечить її інтересам, подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, позов підтримує. Крім того зазначила, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у його відсутності до суду не подав, як і відзиву на позов. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 08 грудня 2004 року Вигодською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружились 08 грудня 2004 року, про що складено відповідний актовий запис № 18. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині « [PERSON] ». Від шлюбу сторони дітей не мають. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі протягом останніх п`яти років проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі у вигляді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2014 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що спочатку відносини були добрими, однак надалі з відповідачем в них почались непорозуміння, такий почав вмішуватись у життя батьків позивача, на грунті чого у них виникали сварки та скандали. 03 жовтня 2015 відповідач побив її та образив її батьків. В результаті чого забрав свої речі і переїхав жити до своїх батьків. А тому, просила суд шлюб між сторонами розірвати, так як через орган РАЦС відповідач розривати шлюб відмовляється. В судовому засіданні позивач [PERSON], її представник [PERSON] позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримали повністю. При цьому, позивач пояснила, що за період шлюбу неодноразово намагалась досягти взаєморозуміння з відповідачем. Але такий на її прохання не реагував, не погоджуючись з будь-якими рішеннями погрожував самогубством. Що, в сукупності з іншими обставинами, призвело до того, що спільне проживання припинили. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 09 червня 2014 року Горошівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 09 червня 2014 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 03. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». Також судом встановлено, що сторони не змогли дійти згоди щодо спільного проживання, їх шлюб набрав формальних рис, і такий сторони зберегти наміру не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved