Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу із відповідачем, який на даний час розірвано, в них є донька [PERSON], [INFO] Згідно рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.02.2016р. з [PERSON] присуджено до стягнення на користь [PERSON], аліменти на утримання їх доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 900 щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 06.10.2015 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до 14.01.2022 року включно. Враховуючи, що на даний момент прожитковий мінімум для дитини відповідного віку зріс, а відповідач сплачує аліменти не регулярно, приймаючи до уваги рівень зростання цін на продукти першої необхідності, визначений розмір аліментів в розмірі 900 грн. є невідчутним для позивача. Крім того, 06.12.2016р. у позивачки від другого шлюбу народилася малолітня дитина [PERSON] Тому вона просить збільшити розмір аліментів, а саме встановити його у розмірі 1500 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, в подальшому надала заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутності (а.с.42). В судовому засіданні відповідач [PERSON] не визнав позов, пояснивши, що в нього не має змоги сплачувати аліменти в більшому розмірі, в подальшому надав заяву про розгляд справи без його участі, вирішення позову залиши на розсуд суду (а.с.43) Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БП №083620 (а.с.12). Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.02.2016р., яке набрало законної сили 26.02.2016р., вирішено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання їх доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 900 щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 06.10.2015 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до 14.01.2022 року включно (а.с.13). Довідкою, виданою ТОВ «МІТ Лідер» №3101/18-01 від 31.01.2019р. підтверджено, що відповідач [PERSON] займає посаду обвальника мяса з 01.06.2018р., середня заробітна плата в період з серпня 2018р. по січень 2019р. складає 3172 грн. (а.с.28). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЖД №493016, позивач [PERSON] є матірю [PERSON]В, [INFO], яка народилася від її другого шлюбу із [PERSON] (а.с.14,15). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.192 СК України, \~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За приписами ч.ч.2, 3\~ст.182 СК України,\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд дійшов висновку про достатність заробітку позивача, не нижчому за мінімально рекомендований ч.2 ст.182 СК України. При цьому суд враховує, що з 01 липня 2018 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становив 1559 грн., з 01 грудня 2018 року до 01 липня 2019 року становить 1626 грн.; на дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2018 року становив 1944 грн., з 01 грудня 2018 року до 01 липня 2019 року - становить 2027 грн. Суд надіє оцінку тому, що поняття «мінімум» визначає крайню межу, при цьому ч.2 ст.183 СК\~встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд доходить висновку, що законним і справедливим по відношенню до всіх осіб, прав яких стосуються розгляд цієї справи, буде часткове задоволення позовних вимог, а саме суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача до розміру 1300 грн. При цьому суд враховує розмір мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, реальне зростання рівню цін на продукти першої необхідності, те, що позивач має на утриманні ще одну дитину, [INFO], одночасно суд приймає до уваги, що середній заробіток відповідача складає 3172 грн., тому не може погодитись із запропонованою позивачем сумою аліментів в розмірі 1500 грн. Одночасно суд надає критичну оцінку твердженням позивача про те, що відповідачу належить земельна ділянка, з якої він отримає прибуток, оскільки дана обставина не знайшла свого документального підтвердження в судовому засіданні. Крім того, суд не бере до уваги і те, що відповідачу належить квартира загальною площею 33,2 кв.м., що розташована за адресою: Одеська область Лиманський район с.Фонтанка вул.Центральна, 25 а, кв.4, оскільки дана обставина не має відношення для вирішення вказаного спору, крім того, як вбачається із інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на вказану квартиру накладено арешт Лиманським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області в рамках виконавчого провадження №51257505 (а.с.6, 7). Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно\~\~до\~\~п.23\~\~Постанови\~\~Пленуму\~\~Верховного суду\~\~України від 15 травня\~\~2006\~\~року\~\~№3 «Про\~\~застосування судами\~\~окремих норм Сімейного\~\~кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у разі задоволення\~\~судом вимоги\~\~про зміну\~\~розміру\~\~аліментів, новий\~\~розмір\~\~аліментів сплачується з дня\~\~набрання\~\~ рішенням\~\~законної\~\~ сили. Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial