Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Посилається на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В 2013 році її чоловік [PERSON] залишив її з дочкою, а згодом і з сином та пішов проживати в с. Сорока Гусятинського району. Із вказаного часу і по сьогоднішній день відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав і не надає. Діти перебувають на її утриманні. Відповідач має мінливий дохід, оскільки їздить на заробітки. Представник позивача [PERSON] адвокат Книш Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, час і місце слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації відповідно до ст.128 ЦПК України. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у сторін по справі від шлюбу є дочка - [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] .(а.с.7,8) Добровільно питання утримання неповнолітніх дітей сторонами не врегульовано. Згідно довідки №16 від 15.01.2019 року виданої Сухоставською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області [PERSON] , [INFO] перебуває у декретній відпустці та зареєстрована в селі Сухостав Гусятинського району Тернопільської області і має на утриманні: дочку- [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] .(а.с.8) За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою зазначеної статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлені судом обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, та приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1300 грн. на утримання кожної дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України,оскільки доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно позивачем не представлено, а судом не здобуто. Твердження позивача [PERSON] ., викладені в позовній заяві про те, що відповідач може їй надавати аліменти на утримання дітей в розмірі 3000 грн. щомісячно не ґрунтуються на матеріалах справи. Прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» для дітей вікoм дo 6 рокiв з 01 січня 2019 пo 30 червня 2019 року становить 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2019 року - 1699 грн., з 01 грудня 2019 року - 1779 грн. Відповідно до ч.2 ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, виходячи із обов`язку обох батьків у рівній мірі утримувати дітей суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у сумі 1300 грн. на кожну дитину щомісячно, але не меншій ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в задоволені решти позову - відмовити. При цьому суд також враховує правову позицію, висловлену в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 461/4936/16. Стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial