Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Томаківського району\~ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті двоюрідного дядька - [PERSON], який помер 02 лютого 2009 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 лютого 2009 року в с.Краснопіль Томаківського району Дніпропетровської області помер її двоюрідний дядько - [PERSON]. Зі смертю [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому на праві приватної власності майно, до складу якої увійшла земельна ділянка, площею 8,030 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Томаківського району. У січні поточного року вона звернулася до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу [PERSON] щодо подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак нотаріус відмовив їй у прийнятті даної заяви, оскільки нею пропущений строк для її подачі, передбачений ч.1 ст. 1272 ЦК України, що і стало підставою їй звернутися до суду. Строк подачі заяви до нотаріальної контори нею пропущений з поважних, незалежних від неї причин, так як за життя її двоюрідного дядька, так і після його смерті, їй не було відомо, що у власності він мав земельну ділянку. Земельна ділянка, яка входить до складу спадщини померлого [PERSON]М знаходиться в Томаківському районі, а вона, хоча і зареєстрована у [INFO], постійно мешкає у іншому населеному пункті - місті Запоріжжі. Лише вкінці жовтня 2017 року, під час її короткочасного приїзду в с.Краснопіль Томаківського району, майже після п'яти років з часу останніх відвідин місця свого народження та дитинства, від посадової особи органу місцевого самоврядування [PERSON] сільської ради, їй стало відомо про те, що її померлий двоюрідний дядько [PERSON] мав у власності земельну ділянку (пай), яка ніким у встановленому порядку не була успадкована, бо родичів, окрім неї, у нього на момент його смерті, не залишилось. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але подав до суду також письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначено, що проти позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Зі свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON], серії І-КИ № 783599, виданого повторно Томаківським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що останній дійсно помер 02.02.2009 р., смерть якого зареєстрована виконкомом [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2 від 04.02.2009р. Зі смертю [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому на праві приватної власності майно, до складу якої увійшла земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,030 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Томаківського району, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ № 137554. Приватний нотаріус відмовив позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки нею пропущений строк для її подачі, передбачений ч.1 ст. 1272 ЦК України, що підтверджується доданим розясненням приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу від 29.01.2018 р. за вих. № 49/02-14. Як зазначає позивач строк подачі заяви до нотаріальної контори нею пропущений з поважних, незалежних від неї причин, так як за життя її двоюрідного дядька, так і після його смерті, їй не було відомо, що у власності він мав земельну ділянку. Земельна ділянка, яка входить до складу спадщини померлого [PERSON]М знаходиться в Томаківському районі, а вона, хоча і зареєстрована у [INFO], постійно мешкає і працює у іншому населеному пункті - місті Запоріжжі. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано наступні документи: копію трудової книжки; довідку від 02.02.2018 р., видану виконкомом Широківської сільської ради Запорізького району про фактичне місце проживання позивача; довідку від 01.02.2018 року № 11-13/13, видану ТОВ «Ларан-07» про місце роботи позивача; копію свідоцтва про шлюб. Родинні відносини позивача із померлим [PERSON] підтверджуються на підставі рішення Томаківського районного суду від 22.11.2017року, яке набрало законної сили 01.12.2107 р. (справа № 195/1727/17), копію якого додано до матеріалів справи. Тобто вказаним рішенням суду встановлено, що позивач у даній справі є двоюрідною племінницею [PERSON]. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд вважає причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважними і обєктивними, що підтверджується вищевказаними документами. Виходячи з вищевикладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин, згідно ст.1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред'явлення нею позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12, яка за\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає доцільним для позивача визначити такий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, терміном три місяці з моменту набрання рішенням законної сили. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить судовий збір зарахувати до держави, звільнивши відповідача від сплати на його користь, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved