Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, просить суд: шлюб укладений між нею [PERSON] , зареєстрований 25 жовтня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 43 розірвати, стягнути з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі\~ у розмірі 6000 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем 25 жовтня 2003 року уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 43. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинені з квітня 2019 року, спільне господарство не ведеться, вони стали байдужими один до одного, втратили почуття любові. Діти проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, ухиляється від свого обов`язку щодо матеріального утримання дітей. Вона як мати, вживає всі залежні від неї заходи щодо забезпечення дітей: нормальне харчування, придбання одягу, ліків, витрат на навчання, гуртки. На це все потрібні значні кошти. Відповідач працює у м. Одесі, є здоровою, працездатною людиною, та на її думку може надавати допомогу своїм дітям у розмірі 6000 грн щомісячно. На підставі вищевикладеного вона просить її позовні вимоги задовольнити. 12 липня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та справа призначена до підготовчого судового розгляду. 12 серпня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження було закрито та справа призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити, з підстав наведених у позові. Відповідач не з`явився, про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, також і через оголошення на сайті судової влади, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд на місці, постановив ухвалу, перейти до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 -281 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач та відповідач 25 жовтня 2003 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 43 /л.с. 9/ Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення між нею та чоловіком вважає неможливим, стверджує, що подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Стосовно вимог про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, суд приходить до наступного. Так, дійсно від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . /л.с. 10-11/ Як вказує позивач у своєму позові та підтвердила в ході судового розгляду справи по сутті, діти проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, ухиляється від свого обов`язку щодо матеріального утримання дітей. Вона як мати, вживає всі залежні від неї заходи щодо забезпечення дітей: нормальне харчування, придбання одягу, ліків, витрат на навчання, гуртки. На це все потрібні значні кошти. Відповідач працює у м. Одесі, є здоровою, працездатною людиною, та на її думку може надавати допомогу своїм дітям у розмірі 6000 грн щомісячно. Відповідно до довідки № 06-17/355 від 03 липня 2019 року,\~ [PERSON] є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , склад її сім`ї складає: [PERSON] , [INFO] - донька; [PERSON] , [INFO] - донька. Діти знаходяться при матері. /л.с. 15/ На підтвердження своїх позовних вимог позивач залучила також\~ копію державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] ОД № 081612 на ім`я відповідача. /л.с. 14/ Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено з 01.01.2019 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 років складає 2027 гривні, до 6 років 1626 грн; з 01 липня 2019 року пo 30 листопада 2019 року - 1699 грн для дітей віком до 6 років ; з 01 липня пo 30 листопада 2019 року - 2118 грн для дітей віком від 6 до 18 років. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітніх дітей, враховуючи, що\~ ст. 180 СК України\~ покладає обов`язок утримувати дітей на обох батьків, прийнявши до уваги матеріальне становище стягувача та платника аліментів, вікову категорію дітей та їх потреби, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути аліменти не у розмірі визначеному позивачем як 6000 грн, а у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину у твердій грошовій сумі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2118 грн, щомісячно, починаючи з\~ 08 липня 2019 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі\~ у розмірі 1699 грн, щомісячно, починаючи з 08 липня 2019 року та до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] включно, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач не надала доказів того, що відповідає має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі визначеною нею як 6000 грн, що є порушенням вимог ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на її користь витрати по сплаті нею судового збору за подання позову про розірвання шлюбу, у розмірі 768, 40 грн. та на користь держави судовий збір за подання позову щодо стягнення аліментів у розмірі 768, 40 грн. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі викладеного,

Outcome: partial