Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок неналежного виконання договору зберігання, мотивуючи свої вимоги наступним. 30.03.2012 між позивачем та ПП [PERSON] було укладено договір № 28, відповідно до якого [PERSON] зобов'язався надати [PERSON] місце під автомобіль на автостоянці, здійснювати охорону та нести відповідальність за збереження і цілісність автомобіля. 01.10.2012 після 17-00 [PERSON] поставила на стоянку свій автомобіль DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер [NUMBER], на місце № 10. Близько 02 години ночі автомобіль було пошкоджено вогнем, що підтверджується відповідним актом про пожежу від 02.10.2012 та довідкою № 53 від 06.02.2013 Вільнянського районного відділу головного управління Держтехнобезпеки в Запорізькій області. За фактом знищення чужого майна шляхом підпалу автомобіля DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер [NUMBER], було порушено кримінальну справу № 6641219. Відповідно до висновку № 57 експертного автотоварознавчого дослідження від 28.11.2012 вартість матеріальних збитків, спричинених власнику автомобіля DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер [NUMBER], складає 35868,19 грн. У жовтні 2012 року [PERSON] помер і на момент відкриття спадщини мав перед [PERSON] зобов'язання щодо відшкодування завданої внаслідок пожежі автомобіля шкоди у вищевказаному розмірі. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину у відповідності до вимог ст..1296 ЦК України, є відповідач [PERSON] 20.03.2012 позивачем через приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу [PERSON] була направлена претензія до відповідача про сплату боргу, проте вона була залишена поза увагою відповідача і без задоволення. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд в рахунок погашення боргу спадкодавця [PERSON] перед [PERSON] в розмірі 35868,19грн., накласти стягнення на спадкове майно, яке отримала [PERSON], стягнути з відповідача відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та судові витрати. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували, оскільки вважають, що позивачем не доведено факт того, що в день пожежі автомобіль позивача був переданий на зберігання. Відповідно до останнього абзацу ст.977 ЦК України, прийняття автотранспортного засобу на зберігання посвідчується квитанцією (номером, жетоном). Такі докази у позивача щодо 02 жовтня 2012 року відсутні. А отже, факт того, що вона передала автомобіль на зберігання позивачем не доведений. Ніхто не оглядав, і не приймав на зберігання автомобіль позивача у день пожежі, і в якому стані на той час був автомобіль - невідомо. Більше того, згідно передостаннього абзацу договору від 30.03.2012 року, позивач мала здати автомобіль черговому, що вона не зробила. При цьому, з відмовних матеріалів ОВС вбачається, що позивачу до пожежі, вже неодноразово погрожували підпалом її автомобіля, а отже вона мала не тільки передати його належним чином, а і повідомити про відомі їй загрози зберігача за договором, що вона не зробила. Також, відповідно до ч.2 ст.977 ЦК України, зберігач зобов'язується не допускати проникнення сторонніх осіб і видати автомобіль за першою вимогою. В день пожежі, сторонні особи на території стоянки були відсутні - і вказані зобов'язання встановлені законом були виконані зберігачем в повному обсязі. Згідно відмовних матеріалів ОВС та пожежної інспекції, підпал автомобіля стався із-за паркану, тобто території за яку зберігач не несе відповідальності, і яка не належить до його володіння. Стороною за договором з боку зберігача була фізична особа-підприємець, який помер [INFO] та після якого як підприємця, відповідач жодні права та обов'язки не успадковувала. Вважають, що в даному випадку смерть фізичної особи-підприємця, як і ліквідація інших суб'єктів господарювання - юридичних осіб, не передбачає правонаступництва, крім випадків поділу, виділу, перетворення і т.д.. А отже, з моменту смерті зберігача його цивільна правоздатність припинилася, і доказів того, що відповідач є його правонаступником позивач не надає. Тому, в даному випадку мають бути застосовані положення ч.4 ст.91 ЦК України та ч.1 ст.609, ч.1 ст.608 ст.1218 та ст.1219 ЦК України, про припинення зобов'язання ліквідацією юридичної особи та смертю фізичної особи, та визначення прав і обов'язків, які не входять до складу спадщини. Також звернули увагу на те, що позивачем не доведено вартість майна, яке [PERSON] одержала у спадок, що унеможливлює задоволення позову. Вважають, що до спірних правовідносин повинна бути застосована спеціальна норма, а саме, ч.3 ст.951 ЦК України, згідно якої в разі значного пошкодження речі, позивач мала відмовитися від неї, тобто залишити у зберігача, і тільки тоді вимагати відшкодуванні її ринкової вартості. У даному випадку позивач дійсно вимагає ринкову вартість на час пожежі, але ж вона не відмовилася від пошкодженого автомобіля, а забрала його та продала на свій розсуд. Отже, стягувач не має права на стягнення всієї ринкової вартості автомобіля на дату пожежі, оскільки вона залишки автомобіля залишили собі та розпорядилася ними на свій розсуд. Стягнути різницю між ринковою вартістю та залишками неможливо, оскільки різниця між оцінками наданими сторонами щодо ринкової вартості автомобіля становить близько 7 000,00грн., а різниця між залишками - близько 20 000,00грн.. Дану розбіжність мала визначити експертиза, яка за двома клопотаннями була відхилена, і в обох випадках - з вини позивача, яка незаконно розпорядилася автомобілем, продавши його за простою письмовою формою. Якби продаж автомобіля був здійснений у порядку встановленому законом, то обов'язково проводилася б його оцінка перед продажем, яка б і зняла наразі всі спірні питання. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно п.2 ч. 1 ст.951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачою) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилась її вартість. Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості (ч.2 ст.951 ЦК України). Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів справи, 30.03.2012 між [PERSON] та ПП [PERSON] було укладено договір № 28, відповідно до якого [PERSON] зобов'язався надати [PERSON] місце під автомобіль на автостоянці, здійснювати охорону та нести відповідальність за збереження і цілісність автомобіля (арк.с. 10). Позивач [PERSON] є власницею автомобіля DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (арк.с.9). Згідно довідки Вільнянського районного відділу Головного управління Держтехногенбезпеки в Запорізькій області від 06.02.2013 № 53, 02.10.2012 в м.Вільнянськ по вул. Бочарова на автостоянці ПП [PERSON] в автомобілі DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер [NUMBER], виникла пожежа (арк.с.11). Як вбачається з висновку про причину пожежі, яка виникла 02.10.2012 в автомобілі DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер [NUMBER], на автостоянці ПП [PERSON] від 02.10.2012, найбільш імовірною причиною пожежі є навмисний підпал із зовні розлитої на автомобіль горючої рідини з-під нижнього просвіту огорожі стоянки. За даним фактом СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області порушено кримінальну справу № 6641219 по факту знищення чужого майна шляхом підпалу автомобіля DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] Проте особу, яка скоїла злочин, встановлено не було, у зв'язку з чим кримінальна справа зупинена (лист Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 15.02.2013 № 36/471, арк.с. 13). Відповідно до висновку № 57 експертного автотоварознавчого дослідження від 28.11.2012 вартість матеріальних збитків, спричинених власнику автомобіля DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер [NUMBER], складає 35868,19 грн. Також судом встановлено, що 04.10.2012 [PERSON] помер (копія актового запису про смерть № 211 від 04.10.2012, оборот.арк.с.61). Згідно документів, які містяться в спадковій справі № 18/2013, єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, є відповідач по справі - [PERSON] 20.03.2012 позивачем через приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу [PERSON] була направлена претензія до відповідача про сплату боргу (арк.с. 7-8). Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що неразривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема, права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (п.5 ч.1 ст.1219 ЦК України). Частиною 1 статті 608 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Під час розгляду справи було встановлено, що договір про зберігання було укладено між позивачем та ПП [PERSON], який здійснював підприємницьку діяльність і був зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що свідчить відтиск штампу на договорі. У зв'язку із смертю [PERSON] було припинено ПП [PERSON], що підтверджується витягом з ЄДРПОУ, наданим Державним реєстратором 07.06.2013 (арк.с. 82). Таким чином, обов'язок по відшкодуванню збитків, що сталися в результаті пожежі, нерозривно пов'язаний з особою [PERSON] при виконанні ним підприємницької діялності. Крім того, [PERSON] є потерпілою по кримінальній справі № 6641219 по факту знищення чужого майна шляхом підпалу, що надає їй можливість пред'явити позов до особи, винної у підпалі. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не може бути правонаступником обов'язків її батька, набутих ним як фізичною особою-підприємцем, оскільки згідно ст. 1219 ЦК України такі обов'язки не входять до складу спадщини та нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] є неналежним відповідачем, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено, не підлягають стягненню з відповідача і понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed