Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності по 1/2 частини нежитлового приміщення (гаражу) за кожним, з урахуванням клопотання про залишення частини первісних позовних вимог без розгляду (в частині визнання права власності на Ѕ частину автомобіля, а також про розділ майна в натурі, набутого в період шлюбу) (а. с. 245). В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначила, що перебувала з [PERSON] у шлюбі, який зареєстрований 28 лютого 1998 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 03. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Під час перебування у шлюбі ними було придбано згідно договору купівлі-продажу від 26 серпня 2008 року за реєстром № 2452, за спільні сумісні кошти їх сім`ї, нежитлову будівлю (гараж), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та має наступні характеристики: А Гараж (цегла), ПГ Погріб (цегла), загальна площа становить22,0 кв. м., площа земельної ділянки 27,1 кв. м. При цьому, в договорі купівлі-продажу зазначено: покупцем нежитлової будівлі (гаражу) зазначено\~ [PERSON] відповідача по справі. Шлюб між сторонами розірвано. Таким чином, у зв`язку з тим, що спірне майно не є особистим, не виключене з цивільного обороту, придбане за спільні кошти в період шлюбу, то воно є спільним сумісним майном подружжям. Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку відмовляється визнати за позивачем 1/2 частину нежитлової будівлі (гаражу), позивачка вимушена з даним питанням звернутись до суду, щоб захистити свої майнові права. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] Салтисюк Ю.В. також звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність та у відсутність відповідача, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28 лютого 1998 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, зроблено запис № 03. (а. с. 6) Шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину\~сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 3) Згідно договору купівлі-продажу нежитлової будівлі гаражу від 26 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, відповідач [PERSON] придбав у власність нежитлову будівлю гаражу, розташовану за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 14). У відповідності до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1\~ст. 61 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1\~ст. 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 163 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. За положеннями ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст. 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Тобто зазначеними документами встановлено, що спірне нежитлове приміщення гаражу не є об`єктом особистої приватної власності відповідача. З урахуванням цього та того факту, що вона придбана у шлюбі даний гараж відноситься до спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При поділі спірного нежитлового приміщення гаражу судом не встановлено будь-яких обставин, виписаних у ч. 2 та ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу, тому придбане сторонами в шлюбі нежитлове приміщення гаражу підлягає поділу в рівних частках. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Зі змісту п. п. 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.\~ Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~від 21\~грудня 2007\~року №11 встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72\~СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.\~325\~ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Зважаючи, на викладене вище нежитлове приміщення гаражу є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України,\~відповідач повинен\~відшкодувати позивачу\~понесені ним\~судові витрати,\~а саме:\~судовий збір\~у розмірі\~320,00\~грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved