Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, починаючи з 16 жовтня 2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Сімейне життя у сторін не склалося внаслідок непорозумінь та різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо з березня 2014 року. Позивач переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме її інтересам. За таких обставин позивач просить розірвати їхній шлюб. Спору про місце проживання дитини не має. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надіслала до суду заяву в якій справу просила розглянути у її відсутність, позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про визнання позову, справу просив розглянути у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.07.2014 року [PERSON] та [PERSON] 16.10.2010 р. зареєстрували шлюб у Петровській міській раді м. Красний Луч Луганської області за актовим записом № 63. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконкомом Петровської м/ради міста Красний Луч Луганської області. Спору про майно подружжя та місце проживання дитини не має. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи, що шлюб може повноцінно існувати лише за взаємною згодою сторін, що в даний час не має місця в подружжя, їх шлюб має бути розірвано. Дана сім'я остаточно розпалася, шляхів та бажання у сторін до її відновлення немає. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 113 СК України після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище набуте у шлюбі - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved