Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на свою (позивача) користь аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі\~1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 26.10.2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, та який було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2016 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає разом з нею (позивачем) та знаходиться на її утриманні та утриманні її батьків, в свою чергу, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає на власний розсуд, якої не вистачає на забезпечення нормальної життєдіяльності дитини. Вважає, що відповідач має змогу матеріально забезпечувати дитину, оскільки працевлаштований, працює водієм у різних приватних підприємців, отримує заробітну плату в розмірі близько 4000 грн., а тому може та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву за вх. № 22643 від 02.10.2017 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву за вх. № 22642 від 02.10.2017 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи подані сторонами заяви, зваживши доводи, викладені в позові, на обґрунтування позовних вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від шлюбу, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2016 року, сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 144059, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 02 квітня 2013 року, про що складено відповідний актовий запис № 23. Батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені: батько «Кобець Костянтин Вікторович» та мати «Кобець Марина Олегівна». Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, в редакції, чинній на час предявлення позивачем позову до суду, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів інших неповнолітніх (малолітніх) дітей, непрацездатних осіб, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених\~ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, крім того, судом відзначається, що відповідач є працездатною особою,крім того, в адресованій на адресу суду заяві відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі, визначеному позивачем, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини\~сина [PERSON], [INFO], обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, в звязку з чим підлягають задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 27.03.2031 року. Згідно з п.1\~ст. 367 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до\~Закону України «Про судовий збір»\~при подані до суду позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідно до ст. ст.\~180,\~182,\~183,\~191 СК України,

Outcome: approved