Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, в якому зазначає, що ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2009 року по справі №2-1738/09 накладено арешт на будівлю контори з гаражем, що розташовані за адресою: с.Сінгури, вул.Леніна, буд.4, Житомирського району Житомирської області, який належить позивачу на праві приватної власності. Вищевказаний арешт перешкоджає позивачу у здійсненні свого права володіння та користування майном, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Позивач позов підтримала з підстав зазначених в ньому. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання повторно не зявилися. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Договором дарування від 07 квітня 2009 року [PERSON] прийняла у власність (прийняла в дар) від свого чоловіка [PERSON]: будівлю контори з гаражем, що знаходиться в с.Сінгури Житомирського району Житомирської області, вул.Леніна, 4 (а.с.12-13.) Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2009 року накладено арешт на будівлю контори з гаражем, що розташовані за адресою: с.Сінгури, вул.Леніна, буд.4, Житомирського району Житомирської області (а.с.5). Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 року №6 за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Позов про виключення майна з-під арешту є одним із видів речево-правового способу захисту права власності та його складових, при зверненні до суду з позовами про виключення майна з-під арешту позивачі зазвичай посилаються на порушення їх права володінні або розпорядження належним їм майном через неправомірне застосування такого виду обтяження. Оскільки заявления до суду позову про виключення з-під арешту повязане із захистом особою свого цивільного майнового права, такі справи підлягають розгляду в порядку, визначеному ЦПК України. У відповідності із ч.1 ст.321, ст.391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних спга» 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що власник спірного майна позбавлений права користуватися та розпоряджатися цим майном, зокрема у зв'язку із існуванням накладеного арешту. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved