Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 червня 2011 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Горлівка Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 342. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Побудувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що є основою шлюбу, у сторін не вийшло. На теперішній час між ними склалися несприятливі взаємовідносини на підставі недовіри та втрати почуттів один до одного. Шлюбні відносини та ведення спільного сторонами припиненні вже майже як два роки. Відповідач на теперішній час створив іншу сім'ю. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі вищевикладеного позивач просить розірвати шлюб між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON], а також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір 551,20 грн.. До початку слухання справи позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Судові витрати просила покласти на відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомим суду обставинам, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, суд із врахуванням думки позивача, вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, бере до уваги дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітньої дитини, а також умови життя подружжя, та інші обставини життя подружжя приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Укладення шлюбу між сторонами 15.06.2011 року підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON], про що складено актовий запис за № 342. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, а тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. - відповідно до розміру задоволених вимог, адже відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати та якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved