Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що 18 серпня 1995 року у віці 49 років померла її баба, [PERSON], яка на час своєї смерті була зареєстрована та проживала в селі Ульяновка (Почаївка), вул. Черняховського, 15, Гребінківського району Полтавської області, [PERSON] працювала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Ульяновське» села Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області та мала право на земельну частку (пай) в даному підприємстві. Спадщина після смерті [PERSON] ніким не оформлена, до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після її смерті ніхто не звертався. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, розяснено та надано письмову відмову що нею пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини Просить суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після померлої 18 серпня 1995 року [PERSON]. У судове засідання позивач та її представник не зявилися, надавши суду заяву, в якій просять позов розглянути без їхньої участі, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача, Почаївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, у судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій просив позов розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення про її виклик у судове засідання в газеті «Урядовий Курєр» №207 від 03 листопада 2017 року. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. 18 серпня 1995 року померла баба позивача [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №354151, актовий запис про смерть №19 виданим Виконавчим комітетом Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області (а.с.8). Спадкоємцями першої черги є її син, [PERSON], який помер 20 грудня 2014 року згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №354152 виданим виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (а.с.14) та відповідач [PERSON]. Це підтверджується довідкою виконавчого комітету Почаївської сільської ради №363 від 31.07.2017 року (а.с.9). Відповідно до листа начальника відділу Держгеокадастру в Гребінківському районі Полтавської області №25 від 01.08.2017 року [PERSON] (а.с.10) [PERSON] отримала сертифікат серії ПЛ №0134968 відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Ульянівське» (а.с.10-11). З метою прийняття спадщини [PERSON] звернулась до Гребінківської ДНК, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що вона не прийняла спадщину та рекомендовано звернутись до суду з відповідною заявою для поновлення такого строку. Про це свідчить письмове розяснення Гребінківської ДНК №438/01-16 від 09.09.2017 року (а.с.5). Згідно з ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ПК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. При цьому Європейський суд з прав людини в зміст поняття майна включає і «правомірні очікування» та «законні сподівання» вчиняти певні дії. Також суд зазначає, що не існує жодного володіння власністю до тих пір, доки особа не може заявити про своє право власності, «зявлення права» може означати «володіння майном». Відповідно до ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі викладеного,

Outcome: approved