Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер її дід [PERSON], який постійно проживав на [ADDRESS], а [INFO] помер її батько [PERSON], який постійно проживав за тією ж адресою, і після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого на [ADDRESS], який було побудовано в 1962 році та введено в експлуатацію в 1963 році, що підтверджується актом прийомки від 24.05.1963 р. Також мотивує свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем цього майна за законом і прийняла спадщину, подавши заяву до Глухівської міської державної нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.01.2015 р. на земельну ділянку площею 0,1 га, яку було надано для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташованого на [ADDRESS], а у видачі свідоцтва про право на спадщину на цей будинок було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, тому позивачка просить суд визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак Глухівська міська рада надала суду заяву, що визнає позов [PERSON] в повному обсязі і просить розглянути справу без участі її представника. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, з свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], виданого 20 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Глухів Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в м. Глухів у віці 81 року, про що в книзі реєстрації смертей 20.10.2008 р. зроблено запис за №414. З свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], виданого 04 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Глухову реєстраційної служби Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в м. Глухів у віці 60 років, про що в книзі реєстрації смертей 04.06.2014 р. зроблено запис за №209. В суді також установлено, що [PERSON] був батьком [PERSON], а позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) є онукою [PERSON], померлого [INFO] та донькою померлого [INFO] [PERSON], а шлюб її батьків [PERSON] та [PERSON] було розірвано 12 грудня 1987 року. З свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27.01.2015 р. державним нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори (реєстр. №1-58), вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем майна батька [PERSON], померлого [INFO], яке складається із земельної ділянки площею 0,1 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована на [ADDRESS]. Також в суді встановлено, що постановою державного нотаріуса Глухівської міської державної нотаріальної контори від 29.01.2015 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок №77 з надвірними будівлями і спорудами на [ADDRESS] після смерті померлого [INFO] батька [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Крім того, судом установлено, що відділом комунального господарства виконавчого комітету Глухівської міської ради депутатів трудящих [PERSON] було надано дозвіл №88 від 19 травня 1959 року на будівництво жилого будинку і надвірних будівель по вул. Путивльська, 77, зі строком закінчення робіт до 16 травня 1961 року, а згідно акту приймання індивідуального домоволодіння №77 на вул. Путивльська в м. Глухів, затвердженого рішенням виконавчого комітету Глухівської міської ради депутатів трудящих за №13 від 28 травня 1963 року, вищевказане будинковолодіння вважається прийнятим до експлуатації, його жила площа становить 36,4 кв.м, корисна площа - 39,6 кв.м, площа забудови - 69 кв.м. Разом з тим, з наданого позивачкою технічного паспорту на вищевказаний будинок та звіту про незалежну грошову оцінку об'єкта нерухомості (житлового будинку з будівлями та спорудами), розташованого на [ADDRESS], вбачається, що його загальна площа становить 97,8 кв.м, житлова площа - 49,6 кв.м. А згідно довідки комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» за вих. №430 від 28 липня 2014 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], в КП «Глухівське БТІ» не зареєстровано. Виходячи зі змісту частин 1 і 2 ст. 331 ЦК України, ч.1 ст. 182 ЦК України та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р., право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (ч.3 ст. 331 ЦК України). Відтак, статтею 331 ЦК України не передбачена можливість визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку. Аналогічна позиція міститься і в Постанові Верховного Суду України від 19 вересня 2011 року (№3-82гс11). А відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних право-відносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. В той же час, ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент прийняття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки судом встановлено, що будівництво жилого будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] здійснювалося спадкодавцем [PERSON] згідно із законом, але за життя не було зареєстровано за ним та його спадкоємцем [PERSON], то до позивача [PERSON] як спадкоємця за законом перейшли права та обов'язки забудовника. Разом з тим, згідно ч.3 ст. 331 ЦК України та виходячи з роз'яснень, які містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. Але за позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами, а при неможливості такого поділу суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Тобто, судом може бути залишено будинок одній із сторін, а отже, і визнано її право на жилий будинок. Зважаючи на викладене та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що за позивачкою, як спадкоємцем за законом після померлого батька [PERSON] слід визнати не право власності на жилий будинок, а лише її право як забудовника будинку, оскільки хоч його і введено в експлуатацію, але не було зареєстровано право власності спадкодавця на цей будинок. На підставі ст.ст. 328, 331, 1218, 1220 - 1223, 1261, 1268 - 1270 ЦК України та

Outcome: partial