Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просить винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (усіх видів доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто до [INFO] Відповідач працює охоронником в м. Кременчуці Полтавської області. Добровільно допомоги на утримання сина не надає. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, але завчасно надіслала заяву згідно якої прохає справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але завчасно надіслав заяву згідно якої прохає справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Частиною 2 статті 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши представлені докази по справі вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав: Шлюб між сторонами по справі зареєстрований 19.06.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Онуфріївського районного управління юстиції Кіровоградської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачкою, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що одним із способів виконання батьками обов'язку з утримання дитини є сплата аліментів, розмір яких визначається судом у виді частки від заробітку (доходу) матері чи батька, яка буде стягуватися. Судом не встановлена наявність істотних обставин, які б унеможливлювали надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини. Отже між сторонами в справі виникли та існують правовідносини, щодо реалізації батьківських обов'язків з утримання своєї малолітньої дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що має місце порушення права малолітньої дитини на отримання належної матеріальної допомоги від батька, оскільки батько зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення ним повноліття. Так, відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved