Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~згаданим позовом\~до відповідачів,\~в якому,\~прохає визнати\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~такими,\~що втратили\~право користування\~квартирою [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідачі є попередніми власниками квартири, яку [PERSON] продала , а позивач [PERSON] придбала 25.03.1999. З моменту оформлення договору купівлі-продажу відповідачі у квартирі не проживають, їх реєстрація у належній позивачу квартирі перешкоджає їй вільно розпоряджатися власністю. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 21.08.2020 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] звернулася із клопотанням про розгляд справи за її відсутність та за відсутність позивача [PERSON] , заявлені позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористалися. Дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Власниками квартири\~ [ADDRESS] \~є позивач\~ [PERSON] .\~Реєстрація права\~власності проведена\~на підставі\~договору купівлі-продажу,\~зареєстрованого біржею\~за №\~104\~від 25.03.1990\~та на\~підставі рішення\~Комсомольського міського\~суду Полтавської\~області від\~12.05.2020. За наданою сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до акту від 30.07.2020, посвідченого Харченко Г.В. та [PERSON] з березня 1999 року в квартирі [ADDRESS] не проживають. Згідно з ст.47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. \~ \~ \~ \~Згідно норм\~ст.317\~ЦК України\~власникові належать\~права володіння,\~користування та\~розпоряджання своїм\~майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За нормою ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, пред`явивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.386 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексу. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідачів за місцем реєстрації понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважної причини, з огляду на що пред`явлений позов підлягає до задоволення повністю. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved