Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про оскарження рішення ВКДК адвокатури України та відшкодування матеріальної та моральної шкоди по договору надання юридичних послуг В обґрунтування позовних вимог він зазначив, що 06.12.2013 року [PERSON] уклав договір про надання юридичних послуг з адвокатом [PERSON], по справі щодо невиплати заробітної плати керівником ТОВ «АДАР» [PERSON], за якою було відкрито кримінальне провадження за ст. 175 КК України. Відповідно до п.1.1. договору, предметом договору є надання юридичної допомоги адвокатом [PERSON], а саме складання скарг, заяв до усіх органів, організацій та установ, у тому числі до усіх судових установ з питань відшкодування невиплаченої заробітної плати. Відповідно до п.2 Договору, оплата послуг адвоката здійснюється частинами і діє з моменту підписання цього договору. Оплата здійснюється грошовим переказом на кредитну картку [PERSON] наступним чином: -06.12.2013 року у сумі 2000 грн. 00 коп. (дві тисячі гривень); - до 17.12.2013 року у сумі 1000 грн. 00 коп. (одна тисяча гривень) як кінцевий платіж. Про сплату фіксованого гонорару був виданий відповідний документ. В подальшому адвокат [PERSON] перестав цікавитися справою, несвоєчасно та недбало відносився до справи, яку відповідно до договору, він повинен повністю взяти на себе, але гроші за невиконану роботу так і не повернув. Також позивач наголошує на тому, що внаслідок невиконання договору відповідачем йому була заподіяна моральна шкода, а саме: змінився нормальний спосіб життя, втратились нормальні життєві звязки, порушився нормальний режим сну, він зазнав значних душевних страждань. У звязку з чим просив суд стягнути 5000 грн. моральної шкоди. На думку позивача ці обставини і стали підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного. Так, 06.12.2013 між Позивачем та Відповідачем, був укладений договір про надання юридичних послуг (правової допомоги). Відповідно до п.1.1 договору, предметом договору є надання юридичної допомоги адвокатом [PERSON], а саме складання скарг, заяв до усіх органів, організацій та установ, у тому числі до усіх судових установ з питань відшкодування невиплаченої заробітної плати. Правова допомога полягала у тому, що 10 грудня 2013р. слідчий СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області лейтенант міліції [PERSON] постановив постанову від 10.12.2013р. про закриття кримінального провадження №42012050000000060. Відповідач участі у кримінальному провадженні не приймав, оскільки угоди на представництво у кримінальному проваджені між Позивачем і Відповідачем не було укладено. Відповідачем, відповідно до умов договору №52/2013 від 06.12.2013р., було підготовлено, для Позивача, скаргу на постанову слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області лейтенанта міліції [PERSON] про закриття кримінального провадження від 10.12.2013 р., яку Позивачем було подано до Кіровського районного суду м. Донецька. Відповідач виконав умови договору 52/2013 від 06.12.2013р., відповідно до предмету зазначеного договору, а саме складання процесуальних документів для звернення до суду, передбачених КПК України. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач не надав доказів того, що повідомляв Відповідача про час, дату та місце судового засідання, бо взагалі не було підстав для повідомлення та участі Відповідача, як у кримінальному провадженні, так й участі у судовому розгляді скарги, оскільки це не передбачено умовами Договору 52/2013 від 06.12.2013р. Відповідно до ч.2 ст.134 КПК України суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов'язковою. Відповідач не був учасником кримінального провадження по скарзі Позивача, оскільки угоди між Позивачем та Відповідачем на участь у кримінальному провадженні не укладалось. Як вбачається з матеріалів справи, матеріали кримінальної справи №42012050000000060 були передано разом із скаргою, що підготував Відповідач, на розгляд до Кіровського районного суду м. Донецьк, і як стверджує Позивач, справу до розгляду було призначено на 11.08.2014р., про що свідчать документи, які надані Позивачем у матеріалах справи. Відповідачу, за умовами Договору №52/2013 від 06.12.2013р. не надано було право участі у кримінальному провадженні та представництва у судах Позивача, робити будь-які процесуальні дії, щодо розгляду скарги, що підготував Відповідач для Позивача, оскільки судове провадження по скарзі Позивача було відкрито та призначено до розгляду, тому Відповідач виконав умови договору 52/2013 від 06.12.2013р. у повному обсязі. Позивач зауважує, що начебто йому завдано збитки, підтверджуються несвоєчасним та недбалим вирішенням справи, яку відповідач, відповідно до договору, повинен був взяти повністю на себе, оскільки в процесі домовленостей між Позивачем і Відповідачем складена довіреність, за ініціативою Відповідача. Вищевикладене спростовується тим, що відповідно до умов договору №52/2013 від 06.12.2013р., будь-якої матеріальної чи взагалі будь-якої відповідальності Відповідач на себе не брав, та в умовах договору такого пункту не визначено. Відповідач лише надавав юридичну допомогу Позивачу, щодо підготовлення процесуальних документів, відповідно до п.1.1 договору №52/2013 від 06.12.2013року. Участі у кримінальному провадженні Відповідач не брав, оскільки угоди на представництво у суді між Позивачем і Відповідачем1 не було укладено. Як вбачається з умов договору №52/2013 від 06.12.2013року, Відповідачем було підготовлено та направлено Позивачем до суду наступні процесуальні документи: - скарга на постанову слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області лейтенанта міліції [PERSON] про закриття кримінального провадження від 10.12.2013 р., яку було направлено [PERSON] до Кіровського районного суду м. Донецьк; - заява про відвід слідчого судді Кіровського районного суду м. Донецька; - клопотання; - надано усні консультації по мобільному номеру близько 30 годин. Відповідно до ст.905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Строк дії договору 52/2013 від 06.12.2013р. визначено у п.3.1, а саме до моменту передачі справи до суду або примирення сторін. Відповідно до зазначеного та згідно п.1.1 договору №52/2013 від 06.10.2013 року, відповідно до рішення Марїнського районного суду Донецької області заборгованість з ТОВ «Адар» директором якого була [PERSON], щодо невиплати заробітної плати Позивачу, було стягнуто, а скаргу на постанову слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області лейтенанта міліції [PERSON] про закриття кримінального провадження від 10.12.2013 р., яку Позивачем було подано до Кіровського районного суду м. Донецька до суду, підготовлено Відповідачем, що є беззаперечним та не спростовується Позивачем у позовній заяві від 12.04.2016р.. У подальшому, між Позивачем та Відповідачем не було укладено договір, щодо участі Відповідача в якості адвоката у судових засіданнях та угоди про надання правової допомоги у кримінальному провадженні. Згідно ч.1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.1 ст.29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Відповідно до зазначеного, адвокатом [PERSON], умови договору виконано у повному обсязі. Стосовно тверджень про повернення гонорару за сплату по договору про надання послуг суд зазначає наступне: відповідно до ч.1 ст..903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У договорі про надання юридичних послуг №52/2013 від 06.12.2013р. визначено розмір гонорару за договором та Відповідач виконував умови договору в межах прав, які було надано умовами зазначеного договору, що не заперечує й Позивач. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Порядок обчислення гонорару, його сплати та повернення, умови дострокового припинення або розірвання угоди в договорі про надання правової допомоги не визначені за згодою сторін, оскільки не було зауважень з цього приводу. Також суд звертає увагу на те, що твердження Позивача щодо виведення Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області на територію підконтрольну уряду України не відповідає дійсності, оскільки відповідно наказу МВС України «Про організаційно-штатні зміни в ГУМВС України в Донецький і Луганський областях, УМВС України на Донецький залізниці», у звязку з неможливістю виконування завдань покладених законодавством України, штат Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС в області скасовано. Крім того, позивач у поясненнях від 07.11.2016р. фактично змінює предмет позову, а саме додає пункт, щодо розірвання договору №52/2013р. шляхом припинення зобовязання, що не відповідає вимогам ЦПК України та ЦК України, оскільки договір №52/2013 від 06.12.2013р. було виконано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Відповідач належно виконав умови предмета договору №52/2013 від 06.12.2013р., та у повній відповідності до умов предмету договору, тому вимога Позивача, щодо розірвання Договору про надання юридичних послуг №52/2013 від 06.12.2013р., стягнення грошових коштів та моральної шкоди - не може бути задоволено у звязку з відсутністю предмету зобовязання, а стягування за зобовязанням, що було належно виконано не передбачено законодавством України. Що стосується вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, то суд звертає уваги не те, що Позивач не довів жодними доказами, що йому заподіяна моральна шкода саме Відповідачем та взагалі не довів будь якого звязку між хвилюваннями за справу, що знаходиться у захопленому незаконними збройними формуваннями приміщення Кіровському районному суді м. Донецька, та умовами п.1.1 предмету договору №52/2013 від 06.12.2013р, дію якого було припинено в звязку з належним виконанням, а угоди щодо участі у кримінальному провадженні та представництва у суді, між Позивачем та Відповідачем, укладено не було. Як вбачається з матеріалів справи, Кваліфікаційно дисциплінарна комісія адвокатури Одеської області своїм рішенням від 22.09.2015 року відмовила в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката [PERSON] (а.с.6,7). Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури своїм рішенням від 28.01.2016 року також відмовила в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката [PERSON] Вищезазначені рішення ґрунтуються на тому, що [PERSON] не довів, в чому саме, чи які порушення Закону України «Про адвокатуру чи адвокатську діяльність» на протязі дії договору допустив адвокат [PERSON] Виходячи з викладеного, вимога позивача про оскарження рішення ВКДК адвокатури України не підлягає задоволенню. Беручи до уваги наведені вище докази, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити повністю. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 1, 3, 7, 10, 57, 58, 59, 61 ЦПК України, ст.ст. 16, 599 , 628, 901, 902, 903, 905, ЦК України, суд

Outcome: dismissed