Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який під час судового розгляду було уточнено, в якому вона просить визнати за нею право власності на 1/5 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: м.Запоріжжя, вул.Яблучна, буд.32, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 14 травня 2007 року, посилаючись на те, що після смерті останньої відкрилася спадщина на 1/5 частку житлового будинку за адресою: м.Запоріжжя, вул.Яблучна, буд.32, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 04.09.1998 року, але під час життя не отримала свідоцтво про право на спадщину. Позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом, як спадкоємець четвертої черги, оскільки проживала з [PERSON] однією сімєю не менше пяти років до дня її смерті. Так, померла [PERSON] перебувала в шлюбі з її батьком [PERSON], який помер 04.09.1998 року, та проживала разом з ним та позивачем, вони вели спільне господарство в спадковому житловому будинку. За таких обставин, позивач, будучи єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON], не має можливості в позасудовому порядку прийняти спадщину. В означеному спадковому будинку позивач мешкає з 1998 року по теперішній час. Інших спадкоємців за законом, заповітом, та які б мали право на обовязкову частку спадщини, не має. У звязку з викладеним, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач та її представник у судовому засіданні уточнений позов підтримали у повному обсязі, просили суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими судом про час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви в яких не заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просили суд розглядати справу за їх відсутності. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач та її представник у судовому засіданні не заперечували щодо такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до актового запису про смерть №4610 від 15.05.2007 року, виданого Відділом реєстраційної служби Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] померла 15.05.2007 року (а.с.21). Згідно свідоцтва про смерть, серії 1-ЖС, №171648 від 15.04.2010 року, виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] помер 04.09.1998 року (а.с.20). З свідоцтва про народження [PERSON], свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.99). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с.92). З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданої Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області на запит суду, відповіді ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07.02.2013 року по справі №333/537/13-ц, житловий будинок, за адресою: м.Запоріжжя, вул.Яблучна, буд.32, на праві приватної власності належить в рівних частках по 1/5 частці кожному [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], первинним правовстановлюючим документом є договір купівлі-продажу права забудови від 22.03.1946 року за р.№ 5753, укладений [PERSON], посвідчений Першою Запорізькою міською державною нотаріальною конторою та зареєстрований в Запорізькому міськкомунгоспі 23.04.1946 року (а.с.70-79, 120-122). Згідно відповіді з Шостої державної нотаріальної контори на запит суду спадкова справа після померлої 14 травня 2005 року [PERSON] не заводилась (а.с.88). Відповідно до копії спадкової справи за №713 за 2006 рік, наданої Шостою державною нотаріальною конторою на запит суду, встановлено, що [PERSON], як дружина померлого, зверталась з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 04.09.1998 року, та прийняла спадщину у вигляді 1/5 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: м.Запоріжжя, вул.Яблучна, буд.32, але під час життя не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Іншими спадкоємцями [PERSON] є його діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], та онуки [PERSON], [PERSON], які успадкували по 1/5 частці спадкового житлового будинку (а.с.89-112). З довідки голови квартального комітету та пояснень допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] після смерті свого батька [PERSON], померлого 04.09.1998 року, мешкала разом із дружиною свого покійного батька [PERSON] та вела з нею спільне господарство по день її смерті в спадковому житловому будинку за адресою: м.Запоріжжя, вул.Яблучна, буд.32. Після її смерті позивач продовжує мешкати у будинку, доглядає за ним, робить поточу ремонтні роботи, несе витрати, повязані з утриманням житлового будинку та прилеглої земельної ділянки у цілому. З урахуванням вищевикладеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. На підставі ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ст.1223 Цивільного кодексу України вбачається, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкоємці за законом. Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст.1262 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше, як пять років до часу відкриття спадщини Відповідно до ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч.3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в процесі розгляду справи встановлено, що 14 травня 2005 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить 1/5 частка житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: м.Запоріжжя, вул.Яблучна, 32, які вона успадкувала після смерті [PERSON] як дружина померлого, шляхом звернення з заявою до Шостої державної нотаріальної контори, але під час життя не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Належність спадкового майна спадкодавцеві підтверджується дослідженими судом письмовими доказами. Позивач є єдиною спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON], адже інші особи у належний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулися. Отже, позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на протязі пяти років до дня відкриття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визнати право власності за [PERSON] на 1/5 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Запоріжжя, вул. Яблучна, 32, в порядку спадкування за законом після померлої 14 травня 2007 року [PERSON] У звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. У позовній заяві та під час розгляду справи позивач не просив суд стягувати з відповідачів сплачений нею при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідачів на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved