Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 16.04.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №314. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем спільних дітей не мають, сімейні відносини не склалися по причині відсутності взаєморозуміння та спільних інтересів. З серпня 2016 спільно не проживають, домашнє господарство не ведуть, обопільно дійшли висновку про недоцільність збереження шлюбу. Спір про поділ спільного майна відсутній. Позивач позов задовольнити. Сторони у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, відповідач позовні вимоги визнав, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, відповідно ст. 174 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову, враховуючи наступне. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки ( ст. 3 СК ). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду ( ч. 3 ст.105 СК ). Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пленум Верховного суду України у п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11 звернув увагу судів на те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд установив, що з 16.04.2016 р. сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №314, спільних дітей не мають. Сімейні відносини між подружжям не склалися по причині відсутності взаєморозуміння та спільних інтересів, з серпня 2016 вони спільно не проживають, домашнє господарство не ведуть, обопільно дійшли висновку про недоцільність збереження шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім»ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, не відповідає внутрішній волі кожного з них, суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні та підлягають задоволенню. Відповідно ч. 2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 24, 105, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved