Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 23.11.2013 року, актовий запис № 19, у виконавчому комітеті Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області. Зазначає, що від шлюбу вони з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, він належним чином не приділяє уваги сім`ї, постійно провокує виникнення конфліктних ситуацій та сварок між ними. Зазначає, що спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини між ними припинені з початку 2020 року. Підставою для розірвання шлюбу є втрата між сторонами почуття взаємної поваги та любові, відсутність нормального морального клімату в родині. Позивач [PERSON] вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 12.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання неодноразово не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому положеннями ст.129-131 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, а також викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.26,31,33). Відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Статтею 51\~Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч. 1 ст.24\~Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2, 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу\~України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112\~Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.11.2013 року, актовий запис № 19, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.11.2013 року (а.с.6). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Причиною розпаду сім`ї є втрата почуття взаємної поваги та любові між сторонами, фактичне припинення подружніх відносин. Беручи до уваги відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач в позовній заяві просить залишити їй дошлюбне прізвище у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачкою прізвища після розірвання. Відповідно до ст. 141,ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved