Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 30.04.1998 року між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] року у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини В обґрунтування пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 30.04.1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Великобурлуцькому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківської області, актовий запис № 20. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримує з листопада 2015 року. Сімейне життя не склалося із за відсутності порозуміння, різних поглядів на життя. Спільне господарство не ведеться, проживають окремо один від одного. На утримання дитини відповідач матеріальну допомогу не надає. Крім того зазначає, що відповідач працездатний та не має інших аліментних зобов'язань. Сторони в судове засідання на з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, а тому суд приймає рішення відповідно до положень ст.197 ЦПК України без технічної фіксації судового процесу. В поданій заяві відповідач всі позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 квітня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у Великобурлуцькому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківської області, актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 27.10.1998 року Великобурлуцькому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківської області. Дошлюбне прізвище позивачки «[PERSON]» (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 08.08.2000 року сторони у справі є батьками спільної неповнолітньої дитини- доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Встановлено, що згідно акту депутата Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області від 03.02.2016 р., дитина [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Згідно з довідки КЗОЗ «Великобурлуцької РЦЛ» позивач працює на посаді медичної сестри та отримує заробітну плату (а.с. 11) Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, а тому зберегти їх сім'ю вже неможливо. Відповідач не надає постійної матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Після розірвання щлюбу позивачці надати прізвище «[PERSON]». Крім того, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: 1/ стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4/ інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Ураховуючи, що дитина проживає спільно з матір'ю, яка нею опікується постійно, і об'єктивно несе більші витрати на її утримання, та ураховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх доньки належить визначити в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.02.2016 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved