Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказуючи про те, що 15 лютого 2013 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, подружжя має різні погляди на спільне проживання, виховання дитини та ведення домашнього господарства, що в свою чергу, призводило до суперечок. Вказані обставини призвели до втрати між сторонами довіри, поваги та любові одне до одного. Сторони з серпня 2016 року проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, окремо ведуть господарство. За таких обставин подальше перебування у шлюбі та спільне проживання сторін є неможливим, шлюб носить формальний характер. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу вказуючи на неможливість примирення та подальше його збереження, оскільки це суперечитиме її інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 4\~ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1\~ст. 224 цього ж Кодексу\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач в поданій заяві не заперечувала щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та згідно до\~ст. 169 ЦПК України\~винести заочне рішення. Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, згідно поданої заяви, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.\~ \~ Судом обєктивно встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 15 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місті Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис за номером 39, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-НО № 357271. Сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя,

Outcome: approved