Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 17.02.1990 Палацом урочистих подій м.Дрогобича Львівської області, про що складено актовий запис №74. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 лютого 1990 року зареєструвала шлюб із відповідачем, в якому мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Вказує, що у сторін спільне життя не склалося через конфліктні ситуації, втрату взаєморозуміння. Фактично сім'я розпалася, з відповідачем тривалий час не веде спільного господарства, шлюбні відносини з ним припинені. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 02.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 18.12.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце проведення розгляду справи. 21.01.2019 від позивача до суду надійшла заява, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. 30.01.2019 від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов просить задовольнити, щодо розгляду справи у заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча згідно з ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З'ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Судом встановлено, що Будинком урочистих подій м.Дрогобича Львівської області 17 лютого 1990 року зареєстровано шлюб між сторонами, про що складено відповідний актовий запис №74 та що стверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER], виданим 17.02.1990. Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі міцної сім'ї вони не утворили, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин та їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що в позивача та відповідача відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного, без яких повноцінна сім'я існувати не може, не підтримують подружніх відносин, наведені обставини приводять суд до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам сторін, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved