Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що дитина наразі проживає разом з нею, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. У заяві позивача, яка була зареєстрована канцелярією Козелецького районного суду Чернігівської області 07 лютого 2017 року, міститься прохання про розгляд справи за її відсутності та підтримання нею заявлених позовних вимог, у заяві відповідача, яка була зареєстрована через канцелярію суду 27 лютого 2016 року, міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності та часткове визнання ним позовних вимог (відповідач просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/5 частки від його доходу). Відповідно до статті 197 Цивільного процесуального кодексу України з огляду на неявку в судове засідання всіх осіб фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 096735, виданого Виконкомом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]; [PERSON] є його матірю. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Це є гарантований державою мінімум для забезпечення утримання дитини. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідач визнав позов по суті, хоча і просив суд стягнути з нього аліменти в меншому розмірі, ніж просить позивач, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, - підлягають задоволенню. Оскільки судом не встановлено, що відповідач має на утриманні інших осіб, в тому числі і дітей (право подати докази на підтвердження чого було розяснено відповідачу в ухвалі про відкриття провадження в справі), є працездатною особою, має регулярний дохід, на підтвердження чого суду надано довідку, суд вважає, що саме вказаний розмір аліментів є таким, що забезпечить інтереси дитини і не призведе до суттєвого погіршення матеріального становища відповідача. Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] у межах суми платежу за один місяць (згідно зі статтею 367 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в розмірі 640,00 грн. належить стягнути з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved