Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та вимоги обгрунтовує тим, що з 19 серпня 1996 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи в Сумському ОКШВД на посаді лікаря-ординатора стаціонарного відділення па підставі трудового договору, укладеного на невизначений строк. З 6 липня 2000 року вона працювала єдиним лікарем стаціонару на все відділення, в якому змінювалися лише завідувачі відділення. Також вона була єдиним лікарем на установу, яка займалася практичним лікуванням стаціонарних хворих, як правило, тяжких та середньої тяжкості та професійно виконувала цю роботу. 24 грудня 2019 року відповідач видав наказ №89-ОСП про наступне звільнення 31 березня 2020 року у зв`язку можливим скороченням всього особового складу працівників диспансеру. Листами від 22.01.2020 року вона персонально була попереджена про наступне звільнення з посад лікаря-дерматовенеролога стаціонарного відділення (0,75 ставки) та лікаря- дерматовенеролога поліклініки (0,25 ставки) на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з 23 березня 2020 року. Цими ж листами відповідач повідомив її про відсутність вакантних посад та про те, що така посада буде запропонована, якщо вона з`явиться на час звільнення. Крім того, як на підставу для звільнення всіх працівників диспансеру, директор [PERSON] послався на реформування системи охорони здоров`я та налаштування нормального режиму роботи з Національною службою здоров`я та рішення Сумської обласної ради від 20.12.2019 р. «Про реорганізацію КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня ім. Красовицького З.Й.» і «Про зміну найменування комунальних підприємств та закладу», що не узгоджується з вимогами трудового законодавства. 20 березня 2020 року відповідач видав наказ №36-К згідно якого вона була звільнена 23 березня 2020 року за скороченням штату з посади лікаря поліклінічного відділення (0,25 ставки) та з посади лікаря стаціонарною відділення (0,75 ставки) на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. При цьому, в наказі не зазначені підстави для звільнення працівника, а лише зазначено, що звільнення проведено у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України). Реорганізації було піддано інфекційну лікарню, але ж ніяк не диспансер стосовно якого ніяких рішень про реорганізацію, окрім зміни назви, не приймалося. Тому законних підстав для\~її звільнення\~за скороченням\~штату з\~диспансеру не\~існувало,\~оскільки в\~диспансері залишилось\~стаціонарне відділення,\~в якому\~вона працювала\~на штатній\~посаді лікаря.Крім неї,\~відповідач попередив\~про майбутнє\~звільнення і\~звільнив одночасно\~з нею\~лікаря-дерматовенеролога поліклінічного відділення [PERSON] . Всі інші лікарі залишалися на своїх посадах. Разом з тим, 23 березня 2020 року з диспансеру звільнились три лікарі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, їй всупереч вимог ст.49-2 КЗпП України, не було запропоновано наявну вільну посаду лікаря, як відповідач обіцяв в письмовому попередженні від 22.01.2020 року. Крім того, адміністрація закладу не забезпечила виконання вимог закону (ст.43 КЗпП України) щодо обговорення кандидатур лікарів на звільнення за скороченням штату в частині визначення переважного права на залишення на робо при звільненні працівників. Вона була письмово попереджена про те, що вона буде звільнена 31 березня 2020 року, а фактично звільнення відбулося на тиждень раніше 23 березня 2020 року. Наказ про звільнення від 20 березня 2020 року виданий на майбутню дату 23 березня 2020 року. Разом з тим, в Сумському ОКШВД в дійсності не відбулося змін в організації виробництва і праці, як і не було реорганізації самого медичного закладу, що давало б відповідачу проводити скорочення та звільнення працівників. Реорганізація відбулася лише в Сумській обласній клінічній інфекційній лікарні, яку було приєднано до [PERSON] . Тож звільнення позивача і інших працівників Сумського ОКШВД відповідачем було проведено незаконно. Більш того, незаконним звільнення позивача та інших працівників, відповідач фактично паралізував роботу стаціонарного відділення диспансеру та ще й в умовах пандемії «COVID-19». Позивач просить суд ухвалити рішення, яким скасувати наказ директора Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» від 20 березня 2020 року №36-к в частині звільнення [PERSON] лікаря-дерматовенеролога стаціонарного відділення (0,75 ставки) та лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення (0,25 ставки), із займаної посади з 23 березня 2020 року у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з зазначених підстав, просив задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача КНП Сумської обласної ради «Медичний клінічний центр інфекційних хвороб та дерматології імені З.Й.Красовицького» Солодовник С.М. позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що звільнення позивача жодним чином не мало ніякого відношення до реорганізації комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна інфекційна лікарня імені З.Й. Красовицького», реорганізація якого закінчилась 06.04.2020 року шляхом приєднання інфекційної лікарні до комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер». Звільнення ж позивача здійснювалось у зв`язку із скороченням штату з дотриманням ст.42 КЗпП України та ст.49-2 КЗпП України. На засіданні тарифікаційної комісії від 3 січня 2020 року, протокол №1/1 було заслухано члена комісії, начальника ПЕВ [PERSON] , яка повідомила членам комісії, що враховуючи результати аудиту готовності закладів охорони здоров`я області до переходу на нову модель фінансування та надання послуг відповідно до програми медичних гарантій, проведеного експертами управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації, за результатами обговорення перспективних планів розвитку закладів охорони здоров`я третинного рівня надання медичної допомоги та відповідно до орієнтовної моделі фінансової спроможності, запропонованої Національною службою здоров`я України комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» має високу групу ризику, а це означає, що при переході на нову модель фінансування Диспансер отримає обсяг коштів менше на 50% від історичного бюджету. За розрахунками НСЗУ місячні надходження з квітня 2020 року плануються в сумі 252,5 тис. грн. Станом на 02 січня 2020 року штатний розпис затверджено в кількості 85 штатних посад з місячним фондом оплати праці 430,7 тис. грн. В розрахунок тарифу при наданні послуг за програмами медичних гарантій включено вартість медикаментів та харчування хворих. В структурі витрат заробітна плата складає 84%. Для оптимізації витрат у квітні-грудні 2020 року, і необхідно було здійснити скорочення штатних посад, щонайменше на 55%. Згідно з частиною 3 статті 64 Господарського кодексу України роботодавець, має право самостійно визначати організаційну структуру, а також встановлювати чисельність працівників і штатний розпис. За результатами засідання ухвалили рішення про необхідність проведення скорочення штатних посад. Наказом від 06 січня 2020 року №5-осн«Про скорочення штату працівників» було передбачено внесення змін до штатного розпису з 24.03.2020 року, де необхідно скоротити вакантні та зайняті посади згідно додатків до цього наказу. Позивач була ознайомлена про відсутність на даний момент на підприємстві вакантних посад, які б могли бути запропоновані їй для подальшого працевлаштування. У разі виникнення підходящої за кваліфікацією вакансії до закінчення двохмісячного терміну попередження, вона мала бути запропонована позивачу у відповідності до чинного законодавства. Однак протягом зазначеного терміну був звільнений один працівник з числа лікарів [PERSON] , посаду якої теж було скорочено, як вакантну, що підтверджується штатним розписом на 24.03.2020 року. Твердження позивача про звільнення з 23.03.2020 року інших лікарів, а саме [PERSON] та [PERSON] суперечать дійсності, що підтверджується тарифікаційним списком станом на 24.03.2020 року. Видання наказу раніше дати звільнення не суперечить чинному законодавству. Твердження позивача про те, що її бажали звільнити є надуманими, необґрунтованими та суперечать дійсності, бо наказ виданий раніше для передачі його в бухгалтерію, з метою проведення своєчасних розрахунків при звільненні, адже скороченню підлягав не один працівник. У задоволенні позову [PERSON] просить відмовити. Третя особа - директор КНП СОР «Медичний клінічний центр інфекційних хвороб та дерматології імені З.Й.Красовицького» Будніков Юрій В`ячеславович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 11.06.2020 року витребувано у Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Медичний клінічний центр інфекційних хвороб та дерматології імені З.Й.Красовицького» копія наказу про призначення [PERSON] на посаду, з якої її звільнено; довідку про середньоденну заробітну плату [PERSON] за два місяці, що передували звільненню; копія статуту (положення) Сумського обласного шкірно-венерологічного диспансеру; посадової (службової) інструкції лікаря [PERSON] ; копії наказів про звільнення лікарів диспансеру [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інших станом на 23.03.2020 року та станом на 15.04.2020 року; заява про звільнення лікаря [PERSON] від 17.03.2020 року та наказу про її звільнення; заява про звільнення та наказу про звільнення лікаря-дерматовенеролога [PERSON] ; заяви про звільнення та наказів про звільнення медичних сестер стаціонару [PERSON] , [PERSON] ;списки персонального складу лікарів-дерматовенерологів на цей час в диспансерному відділенні та в стаціонарному відділенні. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом установлено, що позивач [PERSON] з 19 серпня 1996 року перебувала у трудових відносинах з КЗ СОР «Сумський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» (а.с.35). [PERSON] працювала лікарем-дерматовенерелогом стаціонарного відділення (0,75 ставки) та лікарем-дерматовенерологом поліклініки (0,25 ставки). Викладені обставини підтверджуються копією наказу Сумського обласного шкірно-венерологічного диспансеру від 16.06.2000 року №67 (а.с.163). Рішенням Сумської обласної ради від 20 грудня 2019 року «Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня імені З.Й.Красовицького» припинено юридичну особу Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Сумська обласна інфекційна клінічна лікарня імені З.Й.Красовицького» шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумський обласний шкірно-венерологічний диспансер» ( а.с. 27). Рішенням Сумської обласної ради від 20 грудня 2019 року «Про зміну найменування комунальних підприємств та закладів» Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» змінило найменування на Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Медичний клінічний центр інфекційних хвороб та дерматології імені З.Й.Красовицького» ( а.с. 28). Директором КНП СОР «Медичний клінічний центр інфекційних хвороб та дерматології імені З.Й.Красовицького» є третя особа по справі [PERSON] . Відповідно до п. 1.4 Статуту КНП СОР «Медичний клінічний центр інфекційних хвороб та дерматології ім.. З.Й. Красовицького» в редакції, затвердженій заступником начальника Управління майном Сумської обласної ради І.В.Козачок 07 квітня 2020 року, засновником, власником підприємства є територіальні громади сіл, селищ, міст Сумської області в особі Сумської обласної ради, управління яким здійснюється через уповноважений орган - Управління майном Сумської обласної ради (а.с. 60-67). Згідно з Статутом КНП СОР «Сумський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» станом на 2019 рік управління підприємством здійснюється через уповноважений орган Управління майном Сумської обласної ради (а.с.155-161). Як передбачено Розділами VІІІ «Організаційна структура підприємства» вищевказаних статутів структура підприємства, порядок внутрішньої організації та сфери діяльності структурних підрозділів підприємства затверджуються його директором. Функціональні обов`язки та посадові інструкції працівників підприємства затверджуються директором. Штатну чисельність підприємства директор визначає за погодженням Уповноваженого органу на підставі фінансового плану підприємства, погодженого в установленому законодавством та статутом порядку, з урахуванням необхідності створення відповідних умов для забезпечення належної доступності та якості медичної допомоги (а.с.60-67). Штатним розписом КНП СОР «Сумський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» на 2020 рік від 02 січня 2020 року, погодженим заступником начальника управління майном Сумської обласної ради, в стаціонарному відділенні диспансеру було передбачена посада завідувача відділення лікаря-дерматовенеролога та 0,75 ставки лікаря-дерматовенеролога, в диспансерному відділенні - одна посада завідувача, лікаря-дерматовенеролога, 7 посад лікарів-дерматовенерологів (а.с.49-51). Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. З роз`яснень, наданих у п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вбачається, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1\~\~ ст.40\~\~ КЗпП,\~\~ суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація,\~\~ реорганізація\~\~ або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. З 01 січня 2020 року заклади охорони здоров`я переходили на нову модель фінансування відповідно до програми медичних гарантій, щодо фінансової спроможності диспансер відноситься до високої групи ризику при переході на нову модель фінансування. Питання фінансової спроможності диспансеру та необхідності здійснення скорочення штатних посад медичних працівників при переході на нову модель фінансування були предметом засідання тарифікаційної комісії 03.01.2020 року. Засіданням тарифікаційної комісії КНП СОР «Сумський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» від 03 січня 2020 року було ухвалено перелік вакантних посад, що пропонуються до скорочення, серед яких було зазначено 0,75 ставки лікаря-дерматовенеролога та 1,25 ставки лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення ( а.с.36-37). Згідно наказу №5-осн від 06.01.2020 року скорочення посад персоналу диспансеру було обумовлено реформуванням системи охорони здоров`я України та зміною порядку, розміру фінансування медичної допомоги, необхідності оптимізації штату працівників та витрат на утримання диспансеру (а.с.38-39). 06.01.2020 року був виданий наказ №6-осн. «Про оптимізацію ліжкового фонду диспансеру» - скорочення з 24.03.2020 року кількості ліжок стаціонарного відділення на 15, залишивши 25 ліжок (а.с.170). Відповідно до наказу директора КНП СОР «Сумський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» від 06 січня 2020 року № 5-осн «Про скорочення штату працівників» з 24 березня 2020 року були внесені зміни до штатного розпису підприємства і скорочено вакантні і зайняті посади згідно додатків до наказу. При цьому, в додатку 2 до вказаного наказу «Перелік зайнятих посад, що підлягають скороченню з 24.03.2020 року» зазначено 0,75 ставки лікаря-дерматовенеролога та 1,25 ставки лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення, що підлягають скороченню (а.с.38-39). Із встановлених у справі обставин вбачається, що у відповідача відбулись зміни в організації виробництва і праці, а саме: скорочення чисельності штату працівників. Із зазначеним наказом від 06 січня 2020 року позивачка [PERSON] була ознайомлена 22 січня 2020 року, що підтверджується її особистим підписом (а.с. 39). Крім того, наказом директора КНП СОР «Сумський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» № 11-осн від 08.01.2020 року «Про створення комісії про визначення переважного права для залишення на роботі» було створено комісію щодо визначення осіб, які мають переважне право для залишення на роботі при скороченні штату працівників ( а.с. 40). Представником відповідача наданий акт комісії від 14 січня 2020 року № 2 щодо визначення працівників, які мають переважне право на залишенні на роботі серед сестер медичних стаціонару стаціонарного відділення, який стосувався лікарів (а.с.41-42). Представник позивача подав клопотання про виключення акту від 14.01.2020 року з числа доказів з підстав сумніву в його достовірності (має ознаки підроблення), некомпетентності комісії, невизначеності її компетенції на підставі ч.11 ст.83 ЦПК України (а.с.127-128). Згідно з ч.11 ст.83 ЦПК України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. Представник відповідача пояснив, що в назві акту від 14.01.2020 року №2 допущена описка і цей акт стосується не медичних сестер, а визначення переважного права на залишення на роботі лікарів, що вбачається зі змісту акту. Суд не вбачає підстав для виключення цього акту з числа доказів на підставі ч.11 ст.83 ЦПК України, оскільки за змістом цей акт стосується визначення серед лікарів закладу тих, які мають переважне право на залишення на роботі. Незважаючи на помилку в назві акту, ознак підробки його не виявлено. Цей акт підлягає оцінці судом разом з іншими доказами у справі. В акті №2 від 14.01.2020 року було зазначено, що підлягають дослідженню показники всіх лікарів-дерматовенерологів за критеріями - кваліфікаційна категорія та продуктивність праці. З акту №2 від 14.01.2020 року вбачається, що комісією при визначенні переважного права на залишення на роботі враховувалася лише кваліфікаційна категорія лікарів. Суд бере до уваги, що хоча позивач [PERSON] мала другу кваліфікаційну категорію, остання брала постійну участь у науково-практичних конференціях, семінарах, тренінгах щодо підвищення свого професійного рівня як лікаря-дерматовенеролога, що підтверджується наданими суду сертифікатами, мала значний досвід роботи, працювала 25 років лікарем стаціонарного відділення (а.с.83-118). За показником продуктивності праці серед лікарів в акті не відображено будь-якого порівняльного аналізу, що свідчить про те, що цей показник не врахований, і відповідно акт не містить повної інформації за критеріями, з якими норми КЗпП пов`язує вирішення питання щодо переважного права працівників на залишення на роботі. Комісія дійшла висновку, що лікарі-дерматовенерологи [PERSON] та [PERSON] мають найнижчу кваліфікаційну категорію і відповідно підлягають скороченню. У ч.ч. 1 та 3 ст. 49-2 цього Кодексу йдеться про те, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Листами від 22 січня 2020 року за № 01-12/1/73\~ та за №01-12/1/74\~\~ [PERSON] було повідомлено, що у зв`язку з реформуванням системи охорони здоров`я України та як наслідок, зміною порядку та розміру фінансування медичної допомоги, а також необхідності оптимізації штату працівників та витрат на утримання диспансеру для забезпечення подальшого фінансування підприємства директором прийнято рішення про скорочення штату працівників КНП СОР «СОКШВД», тому позивачку було попереджено про наступне звільнення з посади лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення та лікаря-дерматовенеролога стаціонарного відділення на підставі п 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 23 березня 2020 року з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Також [PERSON] було повідомлено, що на момент звернення на підприємстві відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані їй для подальшого працевлаштування. При цьому, у листі йшлося і про те, що у разі виникнення підходящої за кваліфікацією вакансії до закінчення двохмісячного терміну попередження вона буде запропонована позивачці у відповідності до чинного законодавства (а.с.43,44). Позивачку [PERSON] було звільнено з посади з 23 березня 2020 року на підставі наказу від 20 березня 2020 року, при цьому, їй не було запропоновано інших посад медичних працівників. Згідно заяв зав. стаціонарним відділенням [PERSON] від 20.03.2020 року, лікаря-дерматовенеролога [PERSON] від 11.03.2020 року, а також медичних сестер [PERSON] та [PERSON] від 20 березня 2020 року останні відмовились від продовження роботи у відповідача у зв`язку із зміною істотних умов праці, до видання спірного наказу про звільнення позивачки та в день видання спірного наказу (20 березня 2020 року), коли відповідачу було відомо про відмову вказаних працівників продовжувати роботу на підприємстві (а.с.149-152, 153). Із штатного розпису на 2020 рік станом на 24 березня 2020 року, погодженого заступником начальника управління майном Сумської обласної ради, вбачається, що в стаціонарному відділенні у відповідача передбачена одна посада завідувача, лікаря-дерматовенеролога та в диспансерному відділенні одна посада завідувача відділення, лікаря-дерматовенеролога, 04 посади лікаря-дерматовенеролога (а.с.52-53). Наказом КНП СОР «Сумський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» від 20 березня 2020 року за №36-к [PERSON] була звільнена із займаної посади 23 березня 2020 року у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України. Підстава: наказ від 06 січня 2020 року за № 5-осн «Про скорочення штату працівників», повідомлення про звільнення від 22 січня 2020 року за № 01-12/29 (а.с.3, 45-47). Первісно позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі 21.04.2020 року. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 23.04.2020 року позовна заява [PERSON] була залишена без руху і ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 29.04.2020 року повернута позивачу. Викладені обставини підтверджуються інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень. Позивач [PERSON] повторно подала позовну заяву про поновлення на роботі 29.04.2020 року. На час подання позову діяла редакція пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ щодо продовження, зокрема, строків звернення до суду на строк дії карантину, встановленому КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби. Отже, строк звернення до суду з позовом про поновлення на роботі позивачкою [PERSON] не пропущений. Відповідач не дотримався порядку визначення нової штатної чисельності лікарів диспансерного та стаціонарного відділень. Зокрема, директор підприємства своїм наказом від 06 січня 2020 року за № 5-осн прийняв рішення про скорочення штату працівників, у тому числі і про скорочення посад лікарів, серед яких були і посади, які обіймала позивач. Разом з тим, як зазначено у статуті відповідача, штатну чисельність підприємства директор визначає за погодженням з Уповноваженим органом на підставі фінансового плану підприємства, погодженого в установленому законодавством та статутом порядку, з урахуванням необхідності створення відповідних умов для забезпечення належної доступності та якості медичної допомоги. При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що на час прийняття рішення про скорочення штату працівників, тобто станом на 06 січня 2020 року, штатну чисельність лікарів-дерматовенерологів стаціонарного та диспансерного відділень було погоджено з Управлінням майна Сумської обласної ради, як уповноваженим органом. Рішення про скорочення штату без погодження з Уповноваженим органом прийнято директором з порушенням порядку прийняття такого рішення. З викладених підстав, звільнення позивачки відбулося з порушенням норм Статуту підприємства та чинного законодавства. За таких обставин правовим наслідком незаконного звільнення [PERSON] відповідно до приписів ст. 235 КЗпП України має бути її поновлення на попередній посаді із стягненням на її користь з відповідача середнього заробітку, обрахованого за період з часу звільнення до ухвалення судового рішення. Суд вважає необхідним скасувати наказ директора Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» від 20 березня 2020 року №36-к в частині звільнення [PERSON] лікаря-дерматовенеролога стаціонарного відділення (0,75 ставки) та лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення (0,25 ставки), із займаної посади з 23 березня 2020 року у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно довідки КНП СОР «Сумський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» заробітна плата позивачки у січні та лютому 2020 року становила 6667 грн. та 3333,31грн. відповідно, середньоденна заробітна плата становила 322,59грн. (а.с.217). Середня заробітна плата за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] за період з 24.03.2020 року по 25.09.2020 року, становить 41291грн.52коп., виходячи із розрахунку 322,59грн. (середньоденна заробітна плата) х 128 днів.

Outcome: approved