Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з 06.06.2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею і перебуває на її утриманні. На даний час шлюбні відносини припинились, на підставі чого звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на утримання не надає. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просить задовольнити, посилаючись на мотиви, наведені у ньому. Суду пояснила, що шлюбні відносини між ними припинені, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Дитина перебуває на її утриманні. Відповідач має нерегулярний дохід, часто їздить за межі України на сезонні роботи, що свідчить про його спроможність сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяця. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, погоджуючись сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн., проте не погодився з мотивами позову щодо ненадання ним матеріальної допомоги на утримання сина, оскільки такі кошти він надавав. Оцінивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Сторони перебувають у зареєстрованому відділом ДРАЦСу реєстраційної служби Підгаєцького районного управління юстиції у Тернопільській області шлюбі з 06.06.2014 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії І-ИД №105211від 06.06.2014 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ИД №225722 від 03.11.2015 року). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як убачається зі змісту довідки №154, виданої 06.02.2017 року виконкомом Висоцької сільської ради Тернопільської області, син [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні матері [PERSON] Відповідач у судовому засіданні пояснив, що не відмовляється у подальшому допомагати позивачу утримувати сина. Домовленості між сторонами щодо способу виконання відповідачем свого обов»язку по утриманню сина не було. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] немає постійного місця роботи, має нерегулярний дохід, виконуючи сезонні роботи. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона\~ зобов'язана\~ довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх\~ вимог\~ і\~ заперечень,\~ крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази\~ подаються сторонами та іншими особами,\~ які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини,\~ які мають значення\~ для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не представлено доказів отримання відповідачем регулярного доходу, тому вимоги щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є підставними.\~ Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоров»я та матеріальне становище відповідача, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівності обовязку батьків щодо утримання дітей. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Законом України «Пpo Державний бюджет на 2017 рік» встановлено мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. \~ \~ \~ \~ Ухвалюючи рішення, суд приймає до уваги, що малолітній [PERSON] проживає разом із матір»ю [PERSON], перебуває на її утриманні, відповідач [PERSON] не має постійного стабільного заробітку, позов визнав повністю, тому суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 13 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. \~\~ \~ \~ \~

Outcome: approved