Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 13 грудня 2015 померла [PERSON], яка за життя склала заповіт, згідно якого все своє майно заповідала [PERSON]. За життя [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] на протязі 24 років і до його смерті. 13.07.2001 року останній помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4.13 га, яка перебуває у колективній власності Агрофірми ім. Горького. Оскільки [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей у нього не біло, то єдиним власником після його смерті залишалась [PERSON], яка шляхом фактичного проживання прийняла спадщину, однак належним чином її не оформила. За життя [PERSON] позивачу не було нічого відомо про наявність зазначеної земельної ділянки, і лише після її смерті вона виявила у неї в документах сертифікат на право на земельну ділянку. Вважає, що вона має право на зазначене майно, як спадкоємець померлої [PERSON] за заповітом. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка належала померлому. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Так, відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 13.12.2015 року у селі Богоявленка Марїнського району Донецької області у віці 86 років. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 13.07.2001 року у Куйбишевському районі м. Донецька у віці 72 років. Згідно свідоцтва про одруження, 22.03.1952 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Терещенко». Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0099444, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Агрофірми ім. Горького розміром 4.13 га. Згідно довідки № 1209/02-26 від 30.06.2016 року, виданою Дачненською сільською радою Марїнського району Донецької області, за адресою: [ADDRESS] з 1977 року до моменту смерті [PERSON], були зареєстровані, проживала та вели спільне господарство: [PERSON], померла 13.12.2015 року та співмешканець [PERSON], померли 13.07.2001 року. Згідно заповіту, посвідченого 20.04.2010 року секретарем виконкому Дачненської сільської ради Марїнського району Донецької області [PERSON] за р. № 67, [PERSON], [INFO], після своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкодавця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Викладені обставини дають суду підстави для визнання за позивачем права власності на майно померлого. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст.3, 7, 82, 215 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1268, 1278 ЦК України, суд

Outcome: approved