Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Нижньоселищанської сільської ради Хустського району, в якому просить визнати за нею право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з вбудованим приміщенням магазину. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 20.03.2015 року вона придбала (прийняла в дар) земельну ділянку площею 0,2130 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що стверджується копією договору дарування земельної ділянки від 20.03. 2015 р. та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03. 2015 року. 20.03.2015 року вона придбала (прийняля в дар) житловий будинок, загальною площею 314, 9 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , що стверджується копією договору дарування житлового будинку від 20.03.2015 р. та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03. 2015 року. В період з 20.03.2015 року по 30.12.2018 р., позивачка зробила самочинно реконструкцію частини житлового будинку з вбудованим приміщенням магазину по продажі змішаних товарів загальною площею 38,9 кв.м., з метою в подальшому зайнятися підприємницькою діяльністю, в тому числі здійснення торгівлі змішаних товарів. 15.04. 2019 року за результатами позапланової перевірки Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області винесений Припис, яким зобов`язано позивачку здійснити реконструкцію вказаного житлового будинку з вбудованим приміщенням магазину та виготовити документи у відповідності до вимог чинного законодавства України (Припис Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області від 15.04. 2015 року). 18.04. 2019 року року за результатами позапланової перевірки Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області ухвалена постанова, згідно якої позивачку за здійснення реконструкції житлового будинку [ADDRESS] , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96 КУпАП (Виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, який вона добровільно сплатила . З метою узаконення вище зазначеного житлового будинку з вбудованим приміщенням магазину, та на виконання вище вказаного Припису позивачка зібрала наступні документи: - Технічний паспорт житлового будинку з вбудованим приміщенням магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - Експертний висновок від 30.05. 2019 року про технічний стан несучих конструкцій, згідно якого фактичний стан конструкції вказаного житлового будинку з вбудованим приміщенням магазину задовольняє вимогам міцності та надійності для подальшої безпечної експлуатації будівлі за їх функціональним призначенням, як житловий будинок з вбудованим приміщенням магазину; - Інформаційний лист відділу містобудування та архітектури Хустської районної державної адміністрації від 25.06. 2019 року, згідно якого житловий будинок з вбудованим приміщенням магазину в [ADDRESS] , відповідає вимогам державних будівельних норм України; - Висновок про вартість об`єкта ТОВ «РІАЛТІ-О» від 28.05. 2019 року, згідно якого ринкова вартість зазначеного житлового будинку з вбудованим приміщенням магазину становить 145342 грн. 00 коп.; - Довідка виконавчого комітету Нижньоселищенської сільської ради від 10.07. 2019 року про присвоєння земельній ділянці адресного номера; - Довідка виконавчого комітету Нижньоселищенської сільської ради від 09.07. 2019 року про присвоєння поштової адреси житловому будинку з вбудованим приміщенням магазину. Після чого, з метою введення в експлуатацію вище вказаного житлового будинку з вбудованим приміщенням магазину, позивачка звернулася до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області подаючи вказані зібрані нею документи. Розглянувши її звернення, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області запропонувало їй визнати право власності на вказаний житловий будинок з вбудованим приміщенням магазину на підставі рішення суду, після чого подати декларацію про готовність до експлуатації вказаного об`єкта (Лист Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області від 01.07. 2019 року). Таким чином, позивачка на даний час не може встановити право власності на зазначене нерухоме майно. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Земельну ділянку площею 0,2130 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою [ADDRESS] , позивачка придбала на законних підставах, що стверджується копією договору дарування земельної ділянки та копією витягу з Державного реєстру речових прав. Також позивачка придбала на законних підставах житловий будинок, що розташований на вказаній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] з надвірними побудовами загальною площею 314,9 кв.м., (а площа вбудованого приміщення становить лише 38,9 кв.м.). Пунктом «б» ч. 1 ст. 19 ЗК України передбачена така категорія земель як землі житлової та громадської забудови. Згідно ч. 1 ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель та споруд, інших об`єктів загального користування. Тобто, земельні ділянки як для розміщення об`єктів житлової забудови, так і для будівництва торгових об`єктів , відносяться до однієї категорії земель - земель житлової та громадської забудови. Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законодавством до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Виходячи з наведеного, позивач вважає, що призначення вище вказаної земельної ділянки не суперечить цільовому призначенню побудованого на ній житлового будинку та вбудованого приміщення магазину. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Позивач вважає, що вбудоване приміщення магазину у житловому будинку [ADDRESS] , не порушує права інших осіб, та відповідає вимогам ДБН України. Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Про відсутність умов для введення в експлуатацію побудованого позивачкою об`єкту нерухомого майна у порядку, передбаченому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», свідчить Лист Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області від 01.07. 2019 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. До суду подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Нижньоселищенської сільської ради Хустського району в судове засідання також не з`явився. До суду надійшов лист від сільського голови Шоля І.М. про розгляд справи у відсутності представника Нижньоселищенської сільської ради, позовні вимоги сільська рада визнає, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області в судове засідання не з`явився. Подав письмові пояснення по суті позову, в яких просив справу розглядати без участі представника третьої особи. В письмових поясненнях посилається на те, зо з наявного в матеріалах справи звіту технічного обстеження встановлено, що фактичний стан конструкцій об`єкту, що є предметом розгляду, задовольняє вимогам міцності та надійності для подальшої експлуатації за функціональним призначенням.Одночасно, об`єкт будівництва, що є предметом спору, був предметом перевірки в Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553.В квітні 2019 року проведено позапланову перевірку об`єкту будівництва в [ADDRESS] , в результаті якої встановлено, що дійсно має місце проведене будівництво без документів, що дають право на виконання будівельних робіт. За результатами перевірки складено акт, протокол та припис про усунення порушень, а також притягнуто позивача до встановленої законодавством відповідальності. Одночасно, інших порушень містобудівного законодавства (зокрема істотних, таких, що можуть перешкоджати існуванню об`єкта будівництва чи порушувати права третіх осіб), враховуючи складені матеріали, під час перевірки не встановлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. В зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved