Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], вказуючи, що 02.09.2004 року між ними було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі РАГСу Бориславського міського управління юстиції Львівської області. У них народилося двоє дітей: донька Христина, [INFO], та син [PERSON], [INFO] Сімя між ними фактично розпалася, вони проживають окремо, стали чужими людьми, миритися не бажають, більше двох років не підтримують подружніх стосунків. У відповідача є інша жінка, з якою він проживає у фактичних шлюбних відносинах. Спору про майно у них немає. Неповнолітні діти надалі будуть проживати з позивачем. Сторони в судове засідання не прибули, подали в суд заяви, у яких просять розглянути справу без їхньої участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 02.09.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 124, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-СГ №182381, виданим 02.09.2004 року. Подружжя має двох дітей: доньку Христину, [INFO], та сина [PERSON], [INFO] Суд встановив, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, більше двох років не підтримують подружніх стосунків. Подальше збереження шлюбу, спільне проживання не можливі. Перебування сторін у шлюбі є формальним, їхня сімя розпалася остаточно, примирення не можливе. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їхніх дітей. Спору щодо поділу майна та місця проживання дітей у сторін немає. Судом враховується, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливе, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхніх дітей. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і приходить до висновку про задоволення позову. При зверненні до суду із даним позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 640 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, - з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Outcome: approved