Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому вказала, що їй, на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . В квартирі зареєстровані громадяни: син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 11.02.2010 року, та донька [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 07.02.2014року. Однак, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Враховуючи наведене, вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у зв`язку з тривалою, понад один рік, без поважної причини, відсутністю за місцем реєстрації, крім того, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по його утриманню житлового приміщення, а тому вона, як власник житла, вимушена звернутися до суду, оскільки відповідач створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Просить суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 11.02.2021 року відкрито провадження по справі і визначена форма розгляду справи: за правилами спрощеного провадження. У встановлений ухвалою строк відповідачу на подання відзиву, відзив не надійшов. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 130 ч. 10 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, хоча на офіційному веб-порталі суду було розміщено оголошення про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Судом були використані можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачці [PERSON]. , підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2001 року, належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с. 6-7). Договір купівлі-продажу від 22.05.2001 року зареєстровано на Товарній біржі «Українська» р№ 157167, та записано у реєстрову книгу № 189 за реєстровим № 348222 від 25.05.2001 року ОП Запорізьке Міжміське Бюро Технічної Інвентаризації(а.с.5). Право власності також підтверджене інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с.8). Суду не надано будь яких доказів того, що відповідач [PERSON] є власником, або співвласником квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідач [PERSON] , відповідно до інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 11.02.2010 року(а.с.14). Факт не проживання [PERSON] більше року у спірній квартирі, крім тверджень позивача, підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] , [PERSON] , наданими до суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником спірної квартири, відповідач [PERSON] ,не будучи власником, співвласником квартири, зареєстрований в ній, на момент розгляду справи понад один рік у квартирі не проживає. Положення ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, регулюють права і обов`язки членів сім`ї власника квартири. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з положень ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Враховуючи, що дослідженими судом доказами підтверджується факт того, що відповідач не проживає у спірному житлі більше одного року без поважної причини, його реєстрація в квартирі порушує права позивача, а також, відповідачем не надано будь-яких даних, які б спростовували доводи позивача, викладені у позові, а також підтверджували те, що відповідач несе витрати по утриманню житлового приміщення, про яке йдеться у позові, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної си\-ли, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача законні обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved