Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням а саме квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний номер 3927 від 25.10.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Беззуба Н.А. та проведеної КП ОМБТІ та РОН реєстрації права власності на вказану квартиру, що підтверджується витягом № 12303179 від 27.10.2006 року. Також позивач вказала, що відповідач зареєстрований у вказаній квартирі з лютого 2012 року, проте за вказаною адресою ніколи не проживав, у зв'язку з чим вона, як беззаперечний власник квартири, має право вимагати від осіб, які не є членами її сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з нею і ведуть з нею спільне господарство усунення порушення свого права власності. Ухвалою суду від 20.07.2017 року провадження у справі було відкрито. зв`язку з рішенням Дисциплінарної палати від 22.11.2017 року № 3723/3дп/15-17 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та внесення подання [PERSON] Правосуддя про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду м. Одеси, на підставі наказу керівника апарату суду Німас І.Я. від 08.12.2017 року № 218/а про передачу нерозглянутих справ, та на підставі службової записки помічника судді - Діденко К.В., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі було здійснено повторний авто розподіл судової справи. Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. та ухвалою суду від 29.01.2018 року прийнята до провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 12.03.2018 року. Ухвалою суду від 12.03.2018 року закрите підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але представник позивача - [PERSON] надав заяву, в якій просив розглядати справу за її відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання не з'явився відповідач, який був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з'явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний номер 3927 від 25.10.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Беззуба Н.А. та проведеної КП ОМБТІ та РОН реєстрації права власності на вказану квартиру, що підтверджується витягом № 12303179 від 27.10.2006 року. З довідки про склад сім'ї та місце реєстрації, виданої ОСББ «Лунний на Говорова 1-2» вбачається, що у квартирі [PERSON] проживає, крім членів її родини, [PERSON] Відповідно до акту № 55, складеного 15 серпня 2018 року мешканцями будинку [ADDRESS] останні підтвердили, що [PERSON], [INFO], у вказаному будинку з лютого 2012 року по сьогоднішній день не проживає. Вказаний акт було посвідчено Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «[ADDRESS] Проте, до теперішнього часу відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює їй перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації понад п'ять років, ніяких речей відповідача в квартирі не міститься. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно положень ст. 6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізичні особи зобов'язані зареєструвати своє місце проживання. Отже, враховуючи, що [PERSON] не проживає у квартирі позивачки більше 5-х років, речей відповідача в квартирі немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки питання щодо стягнення судових витрат позивачкою не заявлялось, тому їх вирішення судом не здійснювалось.

Outcome: approved