Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов обґрунтовує тим, що 03 серпня 2003 року у відділу реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції вона зареєструвала шлюб з [PERSON] У шлюбі в подружжя народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалось склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки. Подружні відносини між ними фактично припинились, хоча вони і проживають разом. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примирення не можливе. З огляду на наведене, просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Стягувати з [PERSON] на її користь кошти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, зокрема, на утримання [PERSON] 2\~5000 грн., [PERSON] 2\~000 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи в підготовчому засіданні. На підставі ухвали суду від 10 січня 2019 року провадження у справі зупинено, у звязку з наданням сторонам строку для примирення. 11 лютого 2019 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачем. Разом з тим, щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей вказав, що має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 2\~000,00 грн. на утримання кожної дитини щомісячно. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 3 серпня 2003 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 839 (а.с.5). У сторін в шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити\~ шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних\~ відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, що позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, разом не проживають, а тому їх шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. За термін, наданий судом для примирення, сторони вказали, що не примирилися. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім того, сторонам надався строк на примирення, однак подружжя не примирилося. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам неповнолітніх дітей, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що діти проживають разом з матірю, позивачкою по справі. Домовленості між сторонами щодо розміру аліментів на утримання дітей не досягнуто. Відповідач не подав суду відомостей про власний стан здоровя, матеріальний стан, отже є працездатним. Як вбачається із довідки про доходи від 27.12.2018 року [PERSON] працює швачкою у ТОВ «Жасмін Лінжері», за період з січня 2018 року по листопад 2018 року їй нарахована заробітна плата в розмірі 54\~592,39 грн. (а.с. 21). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я дітей, сторін, а також їх матеріальне становище. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2\~000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття.

Outcome: partial