Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] вона знаходиться в юридичному шлюбі з 25 липня 2014 року. Під час спільного подружнього життя у них народилася донька: [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем не склалися через різні погляди на життя, постійні сварки, свідком яких була дитина, що мало тяжкі наслідки для її психіки. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Примирення між ними неможливе, тому просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явилася, про час та місце розгляду справи по суті повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з серпня 2015 року. Відповідач [PERSON] до судового засідання двічі не зявився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Враховуючи позицію позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи у порядку заочного провадження. Той факт, що відповідач належним чином відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства був повідомлений про час та місце розгляду справи за його участі, суд вважає необхідним дану справу розглянути заочно за відсутності сторін. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2014 року. Їх шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 166 (а.с. 7). Сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 8). Дитина зареєстрована та мешкає разом з матірю, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Позивач відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає, вважає, що їх сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя неможливе і що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому. Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція позивача, небажання надалі жити з відповідачем однією сімєю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, питання про місце проживання дитини та питання їх матеріального забезпечення перед судом не порушувалось. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в наданій письмовій заяві вказала про своє бажання надалі носити своє шлюбне прізвище «Харьковая», що є виключно її правом і не потребує згоди позивача чи будь-якої іншої особи. У позові про розірвання шлюбу, між сторонами неможливо встановити ступінь винуватості будь-якої сторони, у звязку з чим, суд вважає необхідним залишити судові витрати на рахунку сторони, що звернулась з позовом про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved