Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки «Громада» про захист прав споживачів фінансових послуг, стягнення суми вкладів та заборгованості по відсотках. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 17.02.2020 року між нею та КС «Громада» було укладено договір № 603 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення. За умовами даного договору вкладник вносить строковий внесок члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти на внесок на умовах встановлених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1., 2.2.1., 2.3.3 договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 8000 грн. Процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 29 % відсотків річних. Процентна ставка -фіксована. Виплата процентів здійснюється щоквартально на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі. На виконання умов договору вкладу вона внесла грошові кошти в сумі 8000 грн. до каси КС «Громада», що підтверджується квитанцією і фіскальним чеком. Відповідно до п.1.2. договір був укладений строком на 5 місяців, і днем закінчення строку дії договору є 17.07.2020року. З березня 2020 року спілка припинила виплачувати відсотки за договором і їй і іншим вкладникам. Вона неодноразово зверталась до спілки у телефонному режимі і особисто, для з`ясування обставин затримки виплат. 15.06.2020 року ( за місяць) вона, згідно з п.3.3.3 Договору, звернулась до спілки із заявою, в якій повідомила про те, що у зв`язку із закінченням 17.07.2020року договору № 603 від 17.02.2020року вона не буду продовжувати дію цього договору і бажає забрати свої гроші із нарахованими відсотками в строк - 17.07.2020року. Її заяву було прийнято, однак відповідь на заяву вона не отримала. 17.07.2020 року строк дії договору № 603 від 17.02.2020року закінчився. 23.07.2020року відповідно до п.3.3 договору вона приїхала до спілки забрати свій вклад у сумі 8000 грн. та нараховані відсотки у сумі 775 грн., на що отримала відмову. У зв`язку з викладеним, просить стягнути з Кредитної спілки «Громада» на свою користь: суму вкладу за договором № 603 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок без можливості довнесення від 17.02.2020 року в розмірі 8000 грн., відсотки станом на 17.07.2020 року у розмірі 775 грн. та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочки. Ухвалою суду від 24.09.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 28.12.2020 року позивачем подано уточнення позовних вимог, відповідно до яких позивач просить суд відповідно до ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» додатково стягнути із КС «Громада» на її користь за договором № 603 від 17.02.2020 року 3% пені за період з 18.07.2020 року по 28.12.2020 року у розмірі 38400 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 06.09.2021 року в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмволено. 30.12.2020 року представник відповідача до суду надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що кредитна спілка «Громада» потрапила під вплив обставин пов`язаних з розповсюдженням коронавірусної інфекції та запровадження карантину. Представник відповідача вказав, що юридичний факт запровадження карантину віднесено до форс-мажорних та непереборних обставин. Запровадження карантину є загальновідомою обставиною та не потребують доказування. Представник відповідача вказав, що за час дії карантину, що є непереборною обставиною, у кредитної спілки «Громада» виникли певні труднощі, у зв`язку з чим представником відповідача ведуться перемовини, щодо пролонгації договорів або виходу з вкладниками на мирову угоду. Вказує, що позовні вимоги позивача необґрунтовані, незаконні та такі, що пред`явлені передчасно, не підтверджені достатніми, допустимими і належними доказами, пред`явлені без урахування існуючих загальновідомих обставин непереборної сили і тому просить суд відмовити в позовних вимогах або закрити справу при укладенні сторонами відповідної мирової угоди з приводу предмета спору. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.02.2020 року між позивачем та КС «Громада» був укладений договір №603 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. За умовами даного договору вкладник вносить строковий внесок члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти на внесок на умовах встановлених цим договором. Відповідно до пункту 1.2. Договору вкладу сторони погодили, що договір укладено строком на 5 місяців. Днем початку строку дії є 17.02.2020року. Днем закінчення строку дії договору 17.07.2020 року. Відповідно до п. 2.1.1., 2.2.1., 2.3.3 договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 8000 грн. Процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 29% процентів річних. Процентна ставка - фіксована. Виплата процентів здійснюється в кінці дії договору на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі. На виконання умов договору вкладу [PERSON] , внесено грошові кошти в сумі 8000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру за № 907 від 17.02.2020 року. З матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення вкладуза договором та нарахованих відсотків, однак на час звернення до суду з відповідним позовом відповідач не повернув належні позивачу грошові кошти. Відповідне звернення відповідач залишив без відповіді та без задоволення. Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1ст.1Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Згідно з ч.ч.1, 3, 5, 6ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки», членами кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, об`єднані хоча б за однією з ознак, зазначених у частині першійстатті 6 цього Закону, мають повну цивільну дієздатність, з урахуванням обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. У разі коли вступний та обов`язковий пайовий внески сплачено у різні дні, першим днем членства вважається день сплати обов`язкового пайового внеску. Днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Члени кредитної спілки мають право: брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління; вносити пропозиції на розгляд органів управління кредитної спілки; одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту; одержувати інформацію про діяльність кредитної спілки, ознайомлюватися з річними балансами, фінансовими звітами, протоколами засідань органів управління кредитної спілки та іншими документами щодо діяльності кредитної спілки; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки; вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки (ч. 1ст. 11Закону України «Про кредитні спілки»). Статтею 23Закону України«Про кредитніспілки» визначено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цьогоЗакону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконанням сторонами. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 4.1. договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з даного Договору (надалі - «порушення договору»), винна Сторона несе відповідальність, визначену даним Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом Договору. Відповідно до п. 4.1. договору остання несе відповідальність згідно вимог чинного законодавства України. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК Українивстановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визнано у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Верховний Суд у постанові від 06 вересня 2018 року у справі № 753/4351/17 (провадження №61-12603св18) зазначив, що аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення. Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, який в силу ст. 360-7ЦПК України є обов`язком для всіх судів, за змістом ч. 2ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Як передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за вкладом, відсотків за користування вкладом та пені за прострочення повернення внеску, є обґрунтованими. Розрахунок вказаних сум наданий суду позивачем та відповідає вимогам закону. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК Українипередбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80ЦПК України достатнімиє докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем за вищевказаними договорами. Оскільки [PERSON] , як споживач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову на підставі ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд вважає необхідним відповідно до ст. 141ЦПК Українистягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved