Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати право власності в цілому на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, також визнати за [PERSON] право власності в цілому на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], якому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 07.10.1992 року Одинадцятою харківською державною нотаріальною конторою, р.-№1-3682, та свідоцтва про право власності на житло реєстраційний №9-96-75968, виданого 24.07.1996 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, належали квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом першої черги спадкоємців після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON], однак позивач стверджує, що відповідачі спадщину не прийняли. У зв'язку з відсутність підтверджень факту прийняття спадщини, позивач змушена звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з*явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача [PERSON] підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити і розглянути справу за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову у повному обсязі. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Палацом одруження і новонароджених «Жовтневий» в м. Харкові було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №692. Після реєстрації шлюбу подружжя отримало спільне прізвище «[PERSON]» у відповідних відмінках. Відповідно свідоцтва про народження [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої значаться: батько - [PERSON]; мати - [PERSON]. Відповідно свідоцтва про народження [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої значаться: батько - [PERSON]; мати - [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть реєстраційний [NUMBER], виданого відділом ЗАГС м. Ратінген Федеративної Республіки Німеччина, [PERSON] помер [INFO] року. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Вирішуючи питання щодо порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року і кола його спадкоємців суд виходить з наступного. З листа Одинадцятої ХДНК вбачається, що від імені [PERSON], померлого [INFO] року, заповітів не посвідчувалося, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину нотаріальною конторою не видавалося. На час смерті [PERSON], померлого [INFO] року разом з ним проживала його дружина - позивач [PERSON]. Доказів тому, що відповідачі також проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини до суду надано не було. Суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] року спадкування має здійснюватися за законом та до кола спадкоємців першої черги спадкоємців за законом відноситься позивач [PERSON], яка прийняла спадщину в цілому, оскільки будь-яких заяв щодо відмови у прийнятті спадщини до нотаріальної контори не подавала. Таким чином, позивач [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. З огляду на положення про змагальність цивільного судочинства, закріплених в ст.ст. 10, 60 ЦПК України, зважаючи на відсутність належних доказів, які б спростовували доводи позивача, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved