Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 23.12.2000 року; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона з чоловіком на даний час спільно не проживають, з осені 2014 року сімейні відносини між ними припинені. Чоловік зловживає алкогольними напоями. Спільні діти проживають разом із нею, матеріальну допомогу на утримання дітей чоловік не надає. Бажання та наміру відновити сімейні відносини вона не має. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень на позов не надіслав. Виклик здійснювався за останнім відомим місцем проживання відповідача. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача та позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами в справі зареєстрований у Крюківськомй відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 23.12.2000 року за актовим записом № 341, що підтверджується свідоцтвом \~про одруження серії І-КЕ № 070526. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БК № 210983, та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження мерії 1-КЕ №195860. Подружжя шлюбних відносин не підтримує з осені 2014 року, спільного господарства не ведуть. Спільне \~життя \~сторін не склалося у звязку з виникненням непорозуміння, різними поглядами на життя. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у позивачки відсутні. Оскільки подальше спільне проживання подружжя \~і збереження \~шлюбу суперечить інтересам \~позивачки, шлюб підлягає \~розірванню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище, набуте у шлюбі - «Гарасименко». На даний час неповнолітні діти проживають разом із матірю, перебувають на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], слід за згодою сторін визначити з матірю. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України судом при визначенні розміру аліментів судом враховано: задовільний стан здоров'я та матеріальне становище дітей; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 188 Сімейного Кодексу України відповідач від обов'язку утримувати неповнолітніх дітей не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, є законними та обґрунтованими і також підтягають задоволенню. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved