Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру часток співвласників праві спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Посилалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], а [INFO] померла її мати [PERSON]. Після їх смерті відкрилась спадщина на належне їм майно. До складу спадщини входять належні їм частки у праві спільної сумісної власності на двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 54,50 кв.м., в тому числі житловою площею 29,30 кв.м., що по [ADDRESS]. Вказана квартира була набута у спільну сумісну власність її батьками, нею та її донькою [PERSON] на підставі договору обміну квартир від 18.04.1995 року. Вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батьків, однак оформити в Державній нотаріальній конторі своє право на спадщину вона не може у зв'язку з тим, що між співвласниками не були визначені частки в праві спільної сумісної власності. 17.10.2013 року нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Просила визначити частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності в квартирі [ADDRESS], по ? частці у кожного. Право спільної сумісної власності на квартиру припинити. Визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно померлого [INFO] батька [PERSON] та померлої [INFO] матері [PERSON] , яке складається з ? ідеальної частки двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 54,50 кв.м., в тому числі житловою площею 29,30 кв.м. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS], відповідно до копії договору обміну квартирами від 18.04.1995 року, належала [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності, без визначення часток кожного з них (а.с.17-18). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). В подальшому, [INFO] померла [PERSON] (а.с.7). Позивач [PERSON] народилася [INFO], її батьками, відповідно до свідоцтва про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Впродовж життя позивач двічі укладала шлюб, після чого змінила прізвище спочатку на «[PERSON]», а згодом на «[PERSON]» (а.с.13-14). [PERSON] 10.01.2011 року одружилась, після чого їй було присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.10). Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємицею померлих за законом першої черги. У відповідності до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, право власності на квартиру [ADDRESS], належало у розмірах по ? частці чотирьом співвласникам. Судом також встановлено, що 17.10.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що квартира, частки якої спадковим майном, була придбана спільно з усіма іншими співвласниками, згідно договору обміну квартир від 18.04.1995 року, які при житті не визначили своїх часток у спільній сумісній власності (а.с.24). Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року, на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі наведеного та враховуючи те, що нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved