Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання у зв'язку із навчанням, в обґрунтування якого вказала, що відповідач є її батьком, який за рішенням Красноармійського міського суду від 22.05.1997 року платив на її утриманні аліменти у розмірі ? частини його доходів. 21.12.2013 року вона досягла повноліття, у зв'язку з чим стягнення аліментів на її утримання було припинено. З 01.09.2014 року вона навчається на денному відділенні Харківського національного університету мистецтв по 30.06.2018 року. Навчання вимагає від неї додаткових значних витрат, пов'язаних з оплатою за гуртожиток, щоденні транспортні витрати, харчування, ліки, одяг, придбання канцтоварів та нотного матеріалу, учбової літератури, додаткові курси англійської та інше. З моменту припинення отримання аліментів вона повністю знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON], заробітна плата якої складає 2780 грн. 28 коп. на місяць та пенсія - 1170 грн. Після перенесених двох операцій матері у 2014 році призначена третя група інвалідності, що потребує значних витрат на ліки та реабілітацію. Вона отримує стипендію у розмірі 730 грн. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги їй не надає, хоча до 30.04.2014 року вона продовжувала навчання на денному відділенні Артемівського музичного училища. [PERSON] отримує пенсію в розмірі близько 4800 грн., аліменти на утримання інших осіб не сплачує. Оскільки відповідач може надавати допомогу, яку вона потребує у зв'язку з навчанням, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь і утримання у розмірі 1/4 частки його доходів у зв'язку з продовженням нею навчання до досягнення нею 23 років. Позивач [PERSON] до суду не з,явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги своєї доньки у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, оскільки через чисельні захворювання в нього не має можливості надавати допомогу позивачці у зв'язку із її навчанням. Він є інвалідом другої групи хворіє на хронічний панкреатит з важкою безперервно-рецидивуючою течією з триразовим оперативним втручанням 06.12.2008 року, 31.12.2008 року, 10.02.2009 року; на хронічний криптогенний гепатит, хронічний ерозивний гастродуодеонит, хронічний холецистит, нерихолецистит, хронічний пієлонефрит, виразкову хворобу, тромбофлебіт, варикозне розширення вен післяопераційну вентральну грижу. На теперішній час він потребує дві операції. У 2014 році він перебував на стаціонарному лікуванні з 25.02.2014 року по 06.01.2014 року (терапія), з 22.03.2014 року по 01.04.2014 року (терапія), з 22.07.2014 року по 28.07.2014 року (стаціонар на дому), з 22.10.2014 року по 31.10.2014 року (хірургія), з 25.11.2014 року по теперішній час у нього продовжується лікування на дому під контролем гастроентеролога через виразкову хворобу, з 29.11.2014 року по теперішній час у нього відбувається лікування на дому через ОРВІ. Лікування у листопаді 2014 року йому обійшлося у 2100 грн. 08.04.2014 року та 16.04.2014 року він за направленням лікарів їздив на огляд до Донецької обласної лікарні ім.Калініна. На кожну поїздку він витрачає каністру бензину, що становить 320 грн. також на їжу він витрачає в місяць приблизно 1850 грн., на комунальні послуги 386 грн. Він потребує санаторне-курортне лікування, яке проводить за особисті кошти (3500-4000 грн. на рік), оскільки з 2009 року він не отримував від собесу жодної путівки. Також у Херсонській області в нього живе хворий батько, якого він один раз на рік відвідує, витрачаючись на чотири каністри бензину, що приблизно становить 1360 грн. Він збирає кошти на операції і післяопераційні реабілітації. Остання операція щодо грижі у лютому-березні 2011 року обійшлася йому у 5000 грн. Отже він не має матеріальної можливості утримувати позивача, яка до того ж закінчила музикальне училище, отримала освіту і може працювати за спеціальністю і отримувати вищу освіту на заочній формі навчання. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON], [INFO], є представник позивача [PERSON] та відповідач [PERSON], шлюб яких розірвано 29.01.1990 року, що підтверджується свідоцтвами про народження дитини, про розірвання шлюбу батьків позивача (а.с.7, 8). Позивач [PERSON] з 01.09.2014 року є студенткою першого курсу виконавсько-музикознавчого факультету Харківського національного університету мистецтв імені І.П. Котляревського, денної форми навчання, кінцевий строк навчання по 30.06.2018 року, отримує стипендію в розмірі 730 грн., що підтверджується довідкою навчального закладу від 11.09.2014 року № К-02 (а.с.10). Згідно довідки Харківського національного університету мистецтв імені І.П. Котляревського від 03.10.2014 року № 1382 позивачем проведена оплата за проживання у гуртожитку за період з 01.09.2014 року по 31.01.2015 року в сумі 1400 грн. (а.с.13). Відповідно до чек від 10.10.2014 року вартість квитка рейсу м.Харків - м.Красноармійськ становить 141,77 грн. (а.с.82). Мати позивача - [PERSON] є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням з 27.02.2014 року безстроково, отримує пенсію за віком за списком № 2 у розмірі 1179 грн. 41 коп., працює в державному підприємстві «Димитровський учбово-курсовий комбінат» на посаді майстра виробничого навчання, її середній заробіток з березня 2014 року по серпень 2014 року склав 2780 грн., що підтверджується довідками до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, з управління Пенсійного фонду України в м.Красноармійську від 10.10.2014, з місця роботи від 03.10.2014 року (а.с.9, 11, 12). За рішенням Красноармійського міскрайонного суду від 22.05.1997 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], 1988 року народження, та доньки [PERSON], 1995 року народження, були стягнуті аліменти в розмірі ? частки його доходів, та на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], 1991 року народження, та сина [PERSON], 1994 року народження, - аліменти в розмірі ? частки його доходів (а.с.14-14). За інформацією відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції від 04.11.2014 року виконавчих листів про стягнення з [PERSON] у відділі не знаходиться (а.с.40). У судовому засіданні відповідач підтвердив, що на теперішній час з його доходу примусових стягнень не проводиться. Відповідно до епікризів Димитровської міської центральної лікарні, записів з амбулаторної карти відповідач з 25.02.2014 року по 06.01.2014 року, з 22.03.2014 року по 01.04.2014 року, з 22.07.2014 року по 28.07.2014 року лікувався у терапевтичному відділенні через хронічний панкреатит з важкою безперервно-рецидивуючою течією, з триразовим оперативним втручанням 06.12.2008 року, 31.12.2008 року, 10.02.2009 року; з 22.10.2014 року по 31.10.2014 року - у хірургічному відділенні через гострий тромбофлебіт; 25.11.2014 року відвідував лікаря гастроентеролога через виразкову хворобу, з 29.11.2014 року по теперішній час у нього відбувається лікування на дому через ОРВІ (а.с.45-52). За направленням лікаря відповідач 08.04.2014 року та 16.04.2014 року пройшов огляд у відділі ультразвукової діагностики ДОКТМО (а.с.52-55). За довідкою Димитровської центральної міської лікарні від 27.11.2014 року та записам з амбулаторної карти відповідач потребує оперативного лікування в плановому порядку у зв'язку із захворюванням нирок та наявності грижі (а.с.56-57). Згідно товарним чеком відповідачем було витрачено на придбання ліків та лікарських засобів 22.10.2014 року - 205, 81 грн., 23.10.2014 року - 443,45 грн., 24.10.2014 року - 184,78 грн. та 240 грн., 27.10.2014 року - 51,90 грн., 30.10.2014 року - 67,95 грн., 04.11.2014 року - 67,95 грн., 26.11.2014 року - 675,50 грн. та 404,25 грн., 01.12.2014 року - 212,15 грн. (а.с.58-67). Відповідно до листа управління соціального захисту населення Димитровської міської ради від 26.11.2014 року відповідач [PERSON] з 01.03.2013 року перебуває на обліку в управлінні для забезпечення санаторно-курортною путівкою по профілю захворювання органів травлення як інвалід загального захворювання. Право на виплату грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки відповідач набуває в 2017 році (а.с.71). Згідно рахункам на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: м.Димитров, вул.Островського, 1/35, де мешкає відповідач, вартість комунальних послуг за вересень 2014 року склала 147-96 грн., за жовтень 2014 року - 210,88 грн. (а.с.77). Відповідно до довідок управління Пенсійного фонду України в м.Димитров Донецької області від 24.10.2014 року та від 27.11.2014 року відповідач отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, як інвалід третьої групи, за списком № 1, розмір якої у жовтні 2014 року склав 4271 грн. 91 коп., у листопаді 2014 року - 4326,00 грн. (а.с.27, 80). Згідно за довідкою до акту огляду МСЕК від 06.11.2014 року відповідачу [PERSON] встановлена друга група інвалідності з 01.07.2014 року зі строком переогляду 06.11.2014 року за загальним захворюванням з можливістю виконувати легку працю (а.с.79). У судовому засіданні відповідач пояснив, що дану довідку МСЕК він надав до управління Пенсійного фонду України в м.Димитров у листопаді 2014 року, тому новий розмір пенсії у зв'язку із второю групою інвалідністю він ще не отримував. Також відповідач пояснив, що він мешкає разом з працездатною дружиною, дохід якої становить заробітна плата приблизно 2000 грн., троє інших його дітей досягли повноліття, також в нього є працездатний молодший брат. Будь-яких договорів між сторонами про утримання судом не встановлено. Відповідно за ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до 23 років, якщо батьки можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.ст.7, 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум у 2014 році для працездатних осіб становить 1218 грн.; для осіб, які втратили працездатність, - 949 грн. Проаналізувавши надані суду докази та виходячи з наведеного прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1218 грн.) і з отримуваного позивачем доходу у вигляді стипендії, яка становить 730 грн. на місяць, суд приходить до висновку, що [PERSON] у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі не за місцем свого мешкання, користується гуртожитком, щомісячна вартість за проживання в якому становить 280 грн., витрачається на проїзд до навчального закладу, окрім стипендії інших доходів не має, перебуває на утриманні своєї матері, яка є інвалідом третьої групи. Не зважаючи на чисельні захворювання відповідача і його потребу у зв'язку з цим у лікуванні, наявності другої групи інвалідності, суд виходить з наведеного прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (949 грн.), отримуваного відповідачем щомісячного доходу, який у 4,5 разів перевищує мінімальний прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, відсутність у нього утриманців, наявності працездатної дружини, яка також приймає участь у комунальних витратах, працездатного брата, який також зобов'язаний утримувати своїх непрацездатних батьків, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй дочці, яка у зв'язку з навчанням, потребує цієї допомоги. Вирішуючи розмір аліментів, суд виходить з наведених розмірів прожиткових мінімумів, з того, що позивач навчається на денній безоплатній формі і отримує стипендію, користується гуртожитком, відповідач має стабільний дохід у вигляді пенсії, з якого стягнень у примусовому порядку не відбувається, та також бере до уваги наявність у відповідача інвалідності, його постійну потребу у лікуванні та понесенні у зв'язку з цим витрат на придбання ліків, та надання утримання позивачу з боку матері. 1/14 частка від пенсії відповідача у 4326 грн. становить 309 грн. (7% від його доходу), що разом із розміром отримуваної позивачем стипендії сягає рівня прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якою є позивач. Тому з урахуванням вищенаведеного суд вважає справедливим стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 1/14 частки його доходів на період навчання, тобто по 30.06.2018 року. Вимога позивача щодо стягнення аліментів до досягнення нею 23 років не може бути задоволена як така, що не ґрунтується на законі, оскільки цільове призначення стягуваних аліментів пов'язане з навчанням, яке закінчується у позивача до досягнення нею 23 років. Оскільки відповідач є інвалідом другої групи, він звільняється від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial