overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника», про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказала, що на підставі типового договору найму жилого приміщення від 25.02.1988 року вона є наймачем [ADDRESS] Разом з нею в квартирі зареєстрована її донька, відповідач у справі, [PERSON] та син [PERSON]. Відповідач у вищевказаній квартирі зареєстрована, проте з 2007 року по теперішній час не проживає у квартирі. Житлово-комунальні послуги вона сплачує самостійно. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - [ADDRESS] В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом порядку. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом порядку, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника. Вислухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з типовим договором найму жилого приміщення від 25.02.1988 року, наймачем [ADDRESS], є [PERSON] (а.с.5, 11). Згідно з довідкою відділу ведення Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 03.09.2018, в [ADDRESS] з 23.11.1990 року і по теперішній час зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с.13). Згідно з актом від 23.08.2018, складеним Координаційним комітетом органів самоорганізації населення м.Мирноград, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але з 2007 року і по теперішній час фактично не проживає за вказаною адресою (а.с. 9, 14). Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона мешкає в [ADDRESS] з 2011 року. В [ADDRESS] цього ж будинку вона жодного разу не бачила [PERSON], яка не мешкає у спірній квартирі. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона мешкає в [ADDRESS] з 2014 року. В [ADDRESS] їхнього будинку вона жодного разу не бачила [PERSON], яка не мешкає у спірній квартирі. Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі, якщо особа не проживає в жилому приміщенні більше шести місяців без поважних на те причин, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, визначається ст.72 ЖК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] більше шести місяців. Поважних причин не проживання відповідача у даній квартирі судом не встановлено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Мирноградська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідно до виписки із протоколу № 4 від 02.04.1997 року, затвердженого рішенням Димитровської міської ради № 139 від 16.04.1997 року, вона є наймачем [ADDRESS] Разом з нею в квартирі зареєстрований її син [PERSON]. Відповідач у вищевказаній квартирі зареєстрований, проте з червня 2011 року по теперішній час не проживає у квартирі. Житлово-комунальні послуги вона сплачує самостійно. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 12 будинку № 10 на пров.Корольова в м.Мирноград Донецької області. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом порядку. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом порядку, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника, проти позовних вимог не заперечував. Вислухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з випискою із протоколу № 4 від 02.04.1997 року, затвердженого рішенням Димитровської міської ради № 139 від 16.04.1997 року, наймачем [ADDRESS], є [PERSON] (а.с.5). Згідно з довідкою відділу ведення Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 28.08.2018, в [ADDRESS] з 12.06.1992 року і по теперішній час зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно з актом від 27.08.2018, складеним Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Рябина», [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але з червня 2011 року і по теперішній час фактично не проживає за вказаною адресою (а.с. 6). Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що вони є сусідами позивачки, мешкають у [ADDRESS]. Їм відомо, що син позивачки, який раніше мешкав з позивачкою в [ADDRESS] їхнього будинку, не проживає у вказаній квартирі вже біля 8 років. Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі, якщо особа не проживає в жилому приміщенні більше шести місяців без поважних на те причин, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, визначається ст.72 ЖК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] більше шести місяців. Поважних причин не проживання відповідача у даній квартирі судом не встановлено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом буд. 1 по 5-му провулку Тимірязєва у м. Одесі. При цьому позивач посилається на те, що вона є власником будинку, в якому зареєстрований, але не проживає відповідач. Факт реєстрації відповідача призводить до збільшення розміру комунальних послуг, які позивач оплачує особисто, у зв'язку із чим змушена звернутись до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, так як він проживає у Німеччині, позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником будинку № 1 по 5-му провулку Тимірязєва, у м. Одесі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 13.07.2013 року та витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.07.2013 року. Із дослідженого судом свідоцтва про народження [PERSON] слідує, що відповідач є сином позивача [PERSON] Згідно довідки № 466, у будинку 1 по 5-му провулку Тимірязєва у м. Одесі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Матеріали справи містять також акт, складений 25.05.2016 року [PERSON], [PERSON], про те, що [PERSON], [INFO], зареєстрований у будинку 1 по 5-му провулку Тимірязєва у м. Одесі, але не проживає у вказаному будинку із грудня 2014 року, особистих речей [PERSON] у будинку немає. Окрім того, судом досліджено копію посвідчення [PERSON] на тимчасове проживання у Німеччині. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем, який проживає у Німеччині, позовних вимог у повному обсязі, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 27.09.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1690. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені, вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у сторін немає неповнолітніх дітей, однак, добровільно шлюб розірвати сторони не можуть, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 27.09.2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1690, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 037102 /а.с. 4/. Судом встановлено, що у сторін від шлюбу немає неповнолітніх дітей. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються понад десять років, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спору стосовно поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача Іванівської сільської ради Теребовлянського району, в якому просить визнати за нею право власності на майно -житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач не з`явилася, вказала у позові про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач Іванівська сільська рада Теребовлянського району у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивача визнала. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив наступне Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] . Батько позивача [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Вартість спадкового майна складає 43500 грн., що підтверджується висновком про вартість майна, складеного оцінювачем Білоус О.І . Позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Теребовлянського районного округу із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно їй відмовлено, оскільки право власності на належний померлому житловий будинок не зареєстровано та відсутні правовстановлюючі документи. Іншим спадкоємцем за законом є дочка померлого [PERSON] , котра спадщину у встановлений за законом строк не прийняла та подала нотаріусу відповідну заяву про відмову від прийняття спадщини за законом. Відповідно до ст.1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають дружина, діти спадкодавця. Із змісту ст.1268 ЦК України випливає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Судові витрати залишити за позивачем за її згодою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача Микулинецької селищної ради Теребовлянського району, в якому просить визнати за нею право власності на майно -житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність державної реєстрації вказаного нерухомого майна. У судове засідання позивач не з`явилася, вказала у позові про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач Микулинецька селищна рада Теребовлянського району у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивача визнала. Третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] . Батько позивача [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Відповідно до висновку про вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON] , вартість спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами складає 83890 грн. Позивач [PERSON] звернувся до Теребовлянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно їй відмовлено, оскільки право власності на належний померлому житловий будинок не зареєстровано. Дружина померлого [PERSON] [PERSON] спадкувати не бажає, про що подала відповідну заяву в нотаріальну контору. Інші спадкоємці відсутні. Судові витрати позивач просить залишити за нею. Відповідно до ст.1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають дружина, діти спадкодавця. Із змісту ст.1268 ЦК України випливає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 серпня 2008 року Виконкомом Пробійнівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області , актовий запис №2. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та втрати почуття любові. З 2011 року сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства та непідтимують жодних стосунків. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки сім'я остаточно припинила своє існування, шлюб існує формально. А тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 27.09.2018 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує з підстав наведених в позовній заяві, просить позов задовольнити. В підготовчому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Додатково пояснив, що дійсно відносини між ними поступово погіршувались, починаючи з 2008 року. У 2010 році вони розійшлися, а з 2011 року зовсім не підтримують будь-яких стосунків. Не заперечив проти розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд задовольняє позов з таких підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. \~ \~ \~ \~Позивач категорично заперечила можливість відновлення подружніх відносин та збереження сім'ї, переконана, що примирення між ними неможливе внаслідок глибого конфлікту, що виник між ними, а відповідач позов визнав. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. \~ \~ \~ \~При цьому, з урахуванням положень ч.3 ст.200 та ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки відповідач визнав повністю позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача, сплачені нею судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сімї є неможливим. У судове засідання позивач не з»явилася, проте подала заяву про підтримання позовних вимог із клопотанням про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Проти надання строку для примирення заперечує. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 14.02.2007 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ИД № 023700, виданим 14.02.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 09. Від шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 060462, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України; [PERSON], 09.09.2009 року, як вбачається із свідоцтва про народження серії 1-ИД № 105007, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції; [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ИД № 142414, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини,\~ вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне\~ життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що\~ має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved