Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів, третьої особи про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, в якій зазначає, що вона отримала спадщину після своєї сестри [PERSON] , [INFO] . Так, за заповітом від 17.06.1999 р., посвідченим державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтокою З.В., [PERSON] , що проживала в [ADDRESS] , заповіла їй все своє майно. Також, позивач вказує, що дошлюбне прізвище [PERSON] було [PERSON] . [INFO] її сестра [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина. Окрім цього, позивач зазначає, що протягом останніх років до своєї смерті [PERSON] проживала в м. Дніпро, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тому за оформленням спадщини вона звернулася до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори, яка обслуговує Самарський район м. Дніпра. Проте, від нотаріуса вона отримала відмову з посиланням на те, що кв. [ADDRESS] , була придбана [PERSON] за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.1998 р. через Павлоградську товарну біржу, за договором, що укладений продавцем, який не міг бути членом вказаної біржі, так як не досяг повноліття. Позивач зазначає, що дійсно 15.09.1998 р. між [PERSON] , 1991 року народження, від імені якого діяла його мати - [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] як покупцем, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна - однокімнатної кв. [ADDRESS] , загальною площею 27,1 кв.м, житловою площею 15,6 кв.м, який посвідчений Павлоградською товарною біржею, реєстраційний номер 9/22-НДТ. Договір укладено на виконання біржового контракту, зареєстрованого на Павлоградській товарній біржі 15.09.1998 р. за № 9\\22-Т і він набуває чинності з моменту реєстрації на Павлоградській товарній біржі. Також, право власності на вказану квартиру за [PERSON] зареєстровано 22.09.1998 р. Тернівським міжміським колективним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на підставі вищевказаного договору. Окрім цього, позивач вказує, що квартира була придбана у продавця [PERSON] за 2000 грн., які продавцем отримані від покупця до підписання Договору. Правочин обома сторонами повністю виконаний, зокрема усі істотні умови договору купівлі-продажу було погоджено, договір виконано в цілому, адже [PERSON] передала [PERSON] обумовлену в договорі суму 2000 грн. за купівлю квартири (п. 3 Договору), а продавець, у свою чергу, передала ключі, документи, звільнила продану квартиру та виплатила всі борги за комунальні послуги та виписала з квартири всіх мешканців (п.п. 4, 5 Договору). Будь-яких заперечень чи зауважень щодо умов договору, обставин його укладення, а також щодо виконання Договору - ніхто зі сторін правочину не заявив. До самої своєї смерті її сестра, [PERSON] не знала, що договір купівлі-продажу необхідно нотаріально посвідчувати, або що в нього є якісь інші дефекти, навпаки, вона весь час підкреслювала, що в неї всі документи на майно належним чином оформлені, в повному порядку, тому не буде жодних проблем при оформленні спадщини. Також, позивач зазначає, що вона теж була впевнена, що документи на майно оформлені відповідно до вимог законодавства, і лише при оформленні спадщини їй стало відомо, що [PERSON] , який є продавцем за договором і був неповнолітнім на момент укладення договору, не може бути членом біржі. Так, позивач зазначає, що оскільки [PERSON] яка є покупцем за договором купівлі-продажу померла, через що єдиною законною можливістю визнати зазначений договір дійсним та оформити їй, як єдиній законній спадкоємиці померлої [PERSON] , право власності на спадкове майно є розгляд судом питання про визнання договору дійсним та визнання за нею права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.1998 р., однокімнатної кв. [ADDRESS] , загальною площею 27,1 кв.м, житловою площею 15,6 кв.м, укладений між [PERSON] , від імені якого діяла його мати [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений Павлоградською товарною біржею, реєстраційний номер 9/22-НДТ, укладений на виконання біржового контракту, зареєстрованого на Павлоградській товарній біржі 15.09.1998 р. за № 9\\22-Т, зареєстрований у Тернівському міжміському колективному госпрозрозрахунковому бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 35-3/153 від 22.09.1998 р.; визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .. Позивач [PERSON] у судовому засіданні просила позов задовольнити в повному обсязі та пояснила, що її сестра [PERSON] у 1998 р. купила квартиру в [ADDRESS] та була впевнена, що документи на квартиру відповідають чинному законодавству України і у 1999 році заповіла вказану квартиру їй, однак після смерті сестри виявилось, що з документами не все в порядку. Крім того, позивач подала до суду письмову заяву, в якій просила понесені нею судові витрати по справі в сумі 1780,56 грн. залишити за нею та зазначила, що проти заочного рішення не заперечує (а.с. 153). Представник позивача - адвокат Ткач Т.М. (а.с. 75) у судовому засіданні просила позов задовольнити в повному обсязі, зазначила, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.1998 р. укладався померлою [PERSON] з відповідачами у відповідності до вимог діючого на той момент законодавства, а саме на товарній біржі без нотаріального посвідчення, умови договору сторонами узгоджені та виконані, на даний час позивач не може оформити спадщину та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вказане майно в порядку спадкування за заповітом, оскільки договір купівлі-продажу не відповідає чинному законодавству, а тому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири нерухомого від 15.09.1998 р. та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті сестри [PERSON] - [PERSON] .. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 70-73, 88-91, 103-108, 146-149) та відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] викликався через оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с. 84, 101, 140), причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за їх відсутністю до суду не надали, у зв`язку з чим, з письмової згоди позивача, який не заперечує проти винесення заочного рішення та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, однак раніше надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника державної нотаріальної контори (а.с. 151-152). Крім того, на виконання ухвали суду від 09.02.2021 р. надіслав копію спадкової справи № 621/2018 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 109-137). Свідок [PERSON] , допитаний у судовому засіданні, пояснив, що з [PERSON] має дружні відносини, йому було відомо, що у [PERSON] була сестра [PERSON] , яка померла та за життя склала на [PERSON] заповіт. Заслухавши пояснення позивача, його представника, свідка, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла сестра позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17.09.2018 р. Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 16, 111); свідоцтвом про народження померлої [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Горлівським бюро РАЦС (а.с. 12, 50, 120); свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] (прізвище до шлюбу померлої - [PERSON] ) серії [NUMBER] , виданим 05.05.1984 р. бюро РАЦС м. Аркалик Турчайської області Казахської РСР (а.с. 13, 51, 121); свідоцтвом про розірвання шлюбу померлої серії [NUMBER] , виданим 28.02.2002 р. міським управлінням юстиції Дніпропетровської області (а.с. 52); свідоцтвом про шлюб батьків серії [NUMBER] , виданим 30.10.1955 р. Брагінівським сільським ЗАГС Дніпропетровської області (а.с. 53, 122); свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданим 15.04.1960 р. Петропавлівським райбюро РАЦС Дніпропетровської області (а.с. 54, 123); свідоцтвом про укладання шлюбу позивача серії [NUMBER] , виданим 21.11.1987 р. міським РАЦС м. Павлоград, Дніпропетровської області (а.с. 55, 124); свідоцтвом про розірвання шлюбу позивача серії [NUMBER] , виданим 19.11.1980 р. міським РАЦС м. Павлоград, Дніпропетровської області (а.с. 56) та поясненнями свідка, наданими у судовому засіданні. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: кв. [ADDRESS] , що підтверджується листом Колективного підприємства «Тернівське бюро технічної інвентаризації» № 50 від 11.08.2020 р. на адвокатський запит від 03.08.2020 р., з якого видно, що вказана вище квартира на праві власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.1998 р. (а.с. 24, 25). З матеріалів справи встановлено, що за життя [PERSON] уклала з відповідачами [PERSON] , інтереси якого представляла мати [PERSON] , договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.1998 р., зареєстрованого 15.09.1998 р. на Павлоградській товарній біржі Дніпропетровської області за № 9/22-НДТ, та придбала у власність квартиру [ADDRESS] , зареєстрованого в Тернівському міжміському колективному госпрозрахунковому бюро технічної інвентаризації 22.09.1998 р., за реєстровим № 35-3/153 на ім`я [PERSON] , про що свідчить штамп Міжміського колективного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації м. Тернівка, Дніпропетровської області у договорі-купівлі продажу нерухомого майна від 15.09.1998 р. (а.с. 18-19). Ринкова вартість кв. [ADDRESS] складає 93976,00 грн., згідно з довідкою про надання інформаційних послуг суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнес-Сервіс» Нерухомість» (а.с. 26). Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала позивачу - [PERSON] все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право (а.с. 17, 115). Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. З матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання 21.11.2018 р. заяви про прийняття спадщини, на підставі чого, було заведено спадкову справу № 621/2018 (а.с. 20, 114). Згідно з спадковою справою інші спадкоємці, після смерті [PERSON] , відсутні (а.с. 109-137). Однак, згідно з постановою державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори від 09.10.2020 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті її рідної сестри [PERSON] , на спадкове майно, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що [PERSON] , 1991 року народження, який був продавцем за договором купівлі продажу, зареєстрованим на Павлоградській біржі 15.09.1998 р. за реєстровим номером 9-22-НДТ, не міг бути членом товарної біржі, оскільки на час укладання договору не набув цивільної дієздатності, та документ не відповідає вимогам законодавства (а.с. 21, 135). З договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.1998 р. встановлено, що реєстрація вказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна здійснювалась на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню (а.с. 18-19). Договір купівлі-продажу нерухомого майна було укладено 15.09.1998 р., тобто на час дії Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року, однак на даний час діє Цивільний Кодекс України 2003 року. Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року. Згідно з ст. 219 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 219 ЦК України, суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Частиною 2 ст. 220 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Крім того, згідно з ст. 4 Закону Україну «Про товарну біржу», яка діяла на момент виникнення правовідносин з укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, товарна біржа забезпечує, зокрема, створення умов для проведення біржової торгівлі; надання членам і відвідувачам біржі організаційних та інших послуг створення умов для проведення біржової торгівлі. За ст. 9 Закону України «Про товарну біржу», яка діяла на момент виникнення правовідносин з укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, член товарної біржі має право сам або через свого представника: здійснювати біржові операції на біржі та одержувати за це винагороду; брати участь у вирішенні питань діяльності біржі, обирати і бути обраним до її керівних органів; здійснювати всі управнення, що випливають із сплати пайового або вступного внеску; користуватися всіма послугами біржі. Відповідно до ст. 14 ЦК Української Української РСР, яка діяла на момент виникнення правовідносин за договором купівлі-продажу нерухомого майна, за неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун. З договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.1998 р. встановлено, що між [PERSON] , 1991 року народження, від імені якого діяла мати [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , була досягнута угода щодо всіх суттєвих умов вказаного вище договору і договір сторонами виконаний повністю. Продавець [PERSON] сплатила вартість за купівлю квартири та зареєструвала вказаний договір в Тернівському міжміському колективному госпрозрахунковому бюро технічної інвентаризації. Крім того, у договорі зазначено, що особистість та повноваження представників сторін та їх дієздатність встановлена, а отже договір укладено відповідно до діючого на момент укладання вказаного договору законодавства. За таких умов, суд вважає за необхідне визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.1998 р., однокімнатної кв. [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] , від імені якого діяла його мати [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Павлоградською товарною біржею, реєстраційний номер 9/22-НДТ, та зареєстрований у Тернівському міжміському колективному госпрозрозрахунковому бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 35-3/153 від 22.09.1998 р.. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, оскільки спірна квартира була об`єктом власності [PERSON] та належала їй, тому відповідно позивач, як спадкоємець власника майна за заповітом має право претендувати на неї в порядку спадкування за заповітом, а також враховуючи те, що позивач не може оформити право власності на спірну квартиру у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи не відповідають вимогам законодавства, приймаючи до уваги визнання судом дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.1998 р., суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на кв. [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ..

Outcome: approved