Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про зобов'язання прийняти до сплати листок непрацездатності, стягнення середнього заробітку за затримку розрахункових грошових сум, стягнення середнього заробітку за затримку трудової книжки, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання повернути трудову книжку. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона близько 15 років перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працювала на посаді електромонтера по нагляду за трасами кабельних мереж. З 9 квітня 2014 року вона захворіла і з 09.04.2014 року по 14.04.2014 року їй було видано листок непрацездатності. В день, коли вона захворіла, відповідач видав наказ № 105-к від 09.04.2014 року, яким вона була звільнена. Із цим наказом відповідач її не ознайомив, про що свідчить відсутність її підпису у наказі про звільнення. Трудову книжку вона до теперішнього часу не отримала, відповідач не надає їй трудову книжку, не допускає її на підприємство. Розрахунок з нею також не проведений, лист непрацездатності не прийнятий до сплати. Відповідач повідомив її про звільнення листом № 09-1/657 від 09.04.2014 року, а листом № 09-1/666 від 10.04.2014 року запропонував їй вакансії. 14.04.2014 року вона прийняла рішення погодитися із запропонованою вакансією електромонтера по експлуатації електролічильників, у зв'язку з чим вона направила лист від 14.04.2014 року, однак відповіді вона не отримала. Вона неодноразово відвідувала підприємство для вирішення питання подальшої роботи, але її не допускали до роботи. 15.05.2014 року вона надіслала відповідачеві листа з проханням прояснити ситуацію. З відповіді відповідача вбачалося, що її звільнено у зв'язку з закінченням строкового договору за п.2 ст.36 КЗпП України. Крім того, зазначалося, що їй були запропоновані вакансії, однак вона не звернулася, що спростовується її заявою від 14.04.2014 року. 11.06.2014 року вона поштою направила відповідачу лист, яким просила прийняти до сплати лікарняний лист, скасувати наказ про звільнення або надати розрахунок, направити їй трудову книжку та копію наказу про звільнення. Однак відповідач відмовився отримувати цей лист, що підтверджується копією довідки ДП «Укрпошта», де зазначено, що її лист був повернутий за закінченням терміну зберігання. 18.07.2014 року вона направила відповідачу заяву з вимогою повідомити її письмово про розмір розрахункових сум та дату їх виплат, але відповіді не отримала. Розрахунок з нею до цього часу не проведений, трудова книжка не видана, що унеможливлює її подальше працевлаштування. Офіси адміністрації підприємства невідомо де знаходяться, що унеможливлює продовжувати звертатися за трудовою книжкою. Затримкою виплати заробітної плати відповідач завдав їй моральної шкоди. Через фінансові труднощі вона стала нервозна та дратівлива, в неї погіршився апетит, з'явилося безсоння. Невидача трудової книжки зовсім її поставила у скрутне становище. Свої моральні страждання вона оцінює в 2000 грн. Просить суд: зобов'язати відповідача прийняти до сплати листок непрацездатності; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за затримку розрахункових грошових сум; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за затримку трудової книжки; стягнути з відповідача на її користь відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн.; зобов'язати відповідача повернути трудову книжку (а.с. 1-2, 34). Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, обґрунтовуючи позовні вимоги викладеними в позовній заяві обставинами. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що позивач працювала в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на посаді контролера енергонагляду першої групи бригади контролерів абонентської служби Кіровського РЕМ ВП «Донецькі електричні мережі». 14.06.2013 року позивачем була подана заява про переведення її на посаду електромонтером по надзору за трасами кабельних ліній в Кіровський РЕМ НП «Донецькі електричні мережі» на місце основного робітника [PERSON], яка у той час знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Наказом № 124-коб від 17.06.2013 року позивач була переведена на посаду електромонтера по нагляду за трасами кабельних ліній в Кіровський РЕМ НП «Донецькі електричні мережі» на час відсутності основного робітника [PERSON] Таким чином за взаємною згодою між сторонами був укладений строковий трудовий договір. У зв'язку з фактичним виходом на роботу основного робітника [PERSON], місце якого займав позивач, наказом № 105-к від 09.04.2014 року позивача було звільнено з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. [PERSON] звернулася до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з позовною заявою про поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди, середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 15.08.2014 року у задоволенні зазначених позовних вимог було відмовлено в повному обсязі. Щодо даного позову відповідач вважає, що обраний позивачем спосіб захисту права щодо зобов'язання прийняти до сплати листок тимчасової непрацездатності не передбачений законодавством України, а позовна вимога є безпідставною і необґрунтованою. В трудовому законодавстві не передбачений такий спосіб захисту права як зобов'язати прийняти до сплати листок тимчасової непрацездатності. Окрім того, в день звільнення 09.04.2014 року позивач перебувала на роботі, про що свідчить виписка з табелю обліку робочого часу. Позивачу за 09.04.2014 року відповідач нарахував і виплатив всі розрахункові суми. Про перебування позивача на лікарняному відповідач дізнався після звільнення позивача лише з її листів. З огляду на зазначене перебування позивача на лікарняному з 09.04.2014 року не створює для відповідача обов'язків щодо виплати грошових коштів згідно з листком тимчасової непрацездатності. Відповідач розрахувався з позивачем в день звільнення згідно з ст.116 КЗпП України, про що свідчить довідка підприємства, у зв'язку з чим відповідальність за невиплату належних звільненому робітнику сум, яка передбачена ст.117 КЗпП України, не наступає. В день звільнення 09.04.2014 року позивач відмовилася отримувати трудову книжку, а письмової заяви про надіслання трудової книжки поштою не надала. У зв'язку з відмовою позивача отримати трудову книжку у присутності чотирьох осіб був складений відповідний акт від 09.04.2014 року. У цей же день, тобто 09.04.2014 року, на адресу позивача був направлений лист, в якому у зв'язку з відмовою позивача отримати трудову книжку підприємством повторно пропонувалося позивачу забрати трудову книжку та ознайомитися з наказом про звільнення. Факт отримання позивачем цього листа підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак відповідач за отриманням своєї трудової книжки не зверталася, письмові заяви про надіслання трудової книжки поштою ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не отримувало. Відповідно до п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці та Мінсоцполітики від 29.07.1993 року № 58, пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Таким чином, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» здійснило всі залежні від підприємства заходи щодо повернення позивачу трудової книжки, однак позивач з незрозумілих підстав відмовляється отримати свою трудову книжку, а тому вимога щодо стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки не підлягає задоволенню. Позивач також просить суд у зв'язку із начебто затримкою виплати заробітної плати з боку відповідача, а також затримкою видачі трудової книжки стягнути моральну шкоду. Але відповідач розрахувався з позивачем в день звільнення, як це передбачено ст.116 КЗпП України, що підтверджено довідкою і платіжним дорученням. При цьому позивач до цього часу не звертався до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» із позовом про стягнення заробітної плати. Трудова книжка не повернута позивачу, оскільки вона відмовилася забрати свою трудову книжку, а також не отримано від позивача письмової заяви про надіслання трудової книжки поштою. Враховуючи перелічені обставини, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» вважає, що правові підстави для стягнення з підприємства на користь позивача моральної шкоди відсутні, оскільки спричинення такої шкоди не підтверджено доказами, відсутня вина та протиправні дії з боку відповідача. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 53-55). Крім того, в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що 09.04.2014 року позивач була на роботі, в цей день її повідомили, що цей день є останнім днем її роботи, оскільки на роботу вийшла основний працівник [PERSON], яка перед цим перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку і на місці якої тимчасово працювала позивач. За цей день, тобто за 09.04.2014 року, позивачу повністю нараховано та виплачено заробітну плату. В день звільнення на робочому місці позивач відмовилась отримувати трудову книжку, про що був складений відповідний акт. Вислухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає у задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] знаходилася у трудових відносинах з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», працюючи електромонтером по нагляду за трасами кабельних мереж третьої групи бригади по нагляду за трасами кабельних мереж та ескізірованню мереж ліній електропередач Кіровського РЕМ НП «Донецькі міські електричні мережі» ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на час відсутності основного робітника [PERSON] Наказом № 105-к від 09.04.2014 року [PERSON] звільнено з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв'язку з виходом на роботу основного працівника [PERSON] Крім того в наказі зазначено виплатити [PERSON] компенсацію за 30 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки (а.с. 3, 56, 60). Згідно акту ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 09.04.2014 року, складеному чотирма спеціалістами підприємства, [PERSON] в день свого звільнення 09.04.2014 року відмовилася забрати трудову книжку та розписатися про це у книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них у відділі з підбору і адмініструванню персоналу відповідача, розташованому за адресою: м. Донецьк, вул. Постишева, 99а, «Донецькі міські електричні мережі» (а.с. 58). Листом ПАТ «ДТЕК» від 09.04.2014 року позивачу [PERSON] у зв'язку з її відмовою від ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки повторно було це запропоновано. Про отримання даного листа свідчить особистий підпис позивача в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 61). Відповідно до листка непрацездатності, виданого комунальним закладом «Димитровський центр медико-санітарної допомоги», [PERSON] з 09.04.2014 року по 14.04.2014 року перебувала на лікарняному, лікуючись амбулаторно (а.с. 12). Згідно табелю обліку робочого часу по НП «Донецькі міські електричні мережі» Кировського РЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за квітень 2014 року, [PERSON] 09.04.2014 року перебувала на робочому місці, їй зафіксовано повний робочий день (а.с. 65). Згідно довідки ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 17.09.2014 року та платіжного доручення № 14998 від 09.04.2014 року, при звільненні 09.04.2014 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» здійснило з [PERSON] повний розрахунок, перерахувавши кошти платіжним дорученням № 14998 від 09.04.2014 року (а.с. 67, 78). Відповідно до довідок відповідача від 25.07.2014 року та від 17.09.2014 року і табелів обліку робочого часу, посадовий оклад [PERSON] становив 1872,00 грн., середній дохід за період з лютого 2014 року по березень 2014 року становив 2377,01 грн., дохід за лютий 2014 року - 2296,22 грн., дохід за березень 2014 року - 2457,80 грн., в лютому нею було відпрацьовано 5 робочих днів, в березні відпрацьовано 20 робочих днів (а.с. 67, 68, 74-77). 15.05.2014 року [PERSON] звернулася до відповідача із заявою про з'ясування місця знаходження її трудової книжки та в якому статусі вона перебуває на підприємстві, на що відповідачем листом від 10.06.2014 року було повідомлено, що позивач була звільнена за п.2 ст.36 КЗпП України, при звільненні їй виплачені всі належні суми та у зв'язку із відмовою отримати трудову книжку в день звільнення запропоновано з'явитися за трудовою книжкою в найближчі терміни або надати письмову заяву для пересилання трудової книжки поштою (цінним листом) (а.с. 8-10). Згідно заяви [PERSON] від 11.06.2014 року, позивач звернулася до відповідача з проханням прийняти до оплати листок непрацездатності від 09.04.2014 року, який додавався, скасувати наказ про звільнення або надати їй розрахунок та направити поштою її трудову книжку разом із копією наказу про звільнення. Дана заява та листок непрацездатності були відправлені позивачем рекомендованою кореспонденцією з повідомленням, але не отримані відповідачем і повернуті поштовим відділенням назад у зв'язку із закінченням терміну зберігання, про що свідчить довідка Укрпошти (а.с. 11). Згідно заяв [PERSON] від 28.08.2014 року та від 08.09.2014 року, позивач зверталася до відповідача з проханням прийняти до оплати листок непрацездатності та скасувати наказ про звільнення або надати їй розрахунок та направити поштою її трудову книжку разом із копією наказу про звільнення. Докази про отримання зазначених заяв відповідачем відсутні (а.с. 26, 27). Згідно розповсюдженої Міністерством інфраструктури інформацією, з 24.07.2014 року Укрпошта тимчасово призупинила прийом та доставку поштових відправлень до населених пунктів, які перебувають в зоні проведення АТО, зокрема, до міст Донецьк, Горлівка (а.с. 79). Згідно письмового повідомлення представника відповідача та його пояснень у судовому засіданні, у зв'язку з проведенням АТО у місті Донецьку немає можливості надати в повному обсязі витребувані судом документи, а саме не можливо надати довідку про середньоденну заробітну плату позивача та довідку про нараховані позивачу суми при звільненні (а.с. 81). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 15.08.2014 року було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Це рішення не набуло законної сили у зв'язку з його оскарженням позивачем в апеляційному порядку (а.с. 35-36, 37-42). Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.4 ст.235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Судом встановлено, що в день звільнення 09.04.2014 року позивач перебувала на роботі, працювала, що підтверджується табелем обліку робочого часу, за роботу в цей день їй відповідачем було здійснено повну оплату, тому відкриття в той же день 09.04.2014 року медичною установою листка непрацездатності позивачу не є підставою для прийняття відповідачем до сплати цього листка непрацездатності та здійснення по ньому оплати. Також судом встановлено, що в день звільнення 09.04.2014 року відповідач здійснив з позивачем повний розрахунок, перерахувавши належні позивачу грошові кошти платіжним дорученням № 14998 від 09.04.2014 року, та намагався видати трудову книжку, але позивач відмовилася забрати трудову книжку, що підтверджується відповідним актом від 09.04.2014 року. Після цього відповідач неодноразово письмово пропонував позивачці забрати її трудову книжку або надати письмову заяву для пересилання трудової книжки поштою (цінним листом). Будь-яких доказів про отримання відповідачем письмової заяви позивача на пересилання її трудової книжки поштою (цінним листом) суду не надано. При цьому суд зауважує, що у зв'язку з проведенням АТО в Донецькій та Луганській областях, зокрема, у містах Донецьк та Горлівка не здійснюється прийом та доставка поштових відправлень по вказаним населеним пунктам. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що затримка видачі трудової книжки позивачу виникла не з вини відповідача, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки. Також відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за затримку виплати розрахункових грошових сум, оскільки судом встановлено, що розрахунок з позивачем проведено відповідачем своєчасно в день звільнення. У зв'язку з відсутністю протиправних винних дій відповідача щодо позивача при її звільненні, не підлягають задоволенню і позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги про зобов'язання повернути трудову книжку також задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем не були порушені вимоги ст.ст. 47, 235 КЗпП України, п.п. 4.1, 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Outcome: dismissed