Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири № 116/98 від 14.05.1998 року, який було укладено на Універсальної товарній біржі «КАФА». На підставі зазначеного договору позивач придбав у відповідача квартиру [ADDRESS]. Позивні вимоги мотивовано тим, що 14.05.1998 року на підставі договору купівлі-продажу № 116/98, який було укладено на Універсальної товарної бірже «Кафа» позивач придбав у власність квартиру [ADDRESS], однак на теперішній час він не має право розпорядитися зазначеною квартирою тому, що угода не була нотаріально засвідчена. Договір купівлі-продажу не визнається як правовстановлюючий документ, тому що він нотаріально не посвідчений, сторони претензій один до одного не мають, право власності не заперечується. Позивач та його представник до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю, позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, день і місце судового засідання повідомлявся належним чином. При таких обставинах суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавала. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає установленими такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 14.05.1998 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали через брокерів на Універсальної товарної біржі «Кафа» договір купівлі-продажу квартири № 116/98, на підставі якого позивачу у власність було передано квартиру [ADDRESS], яка раніше належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.04.1997 року Першої Феодосійської держнотконторої, реєстр № 2-343 і зареєстрованого у ФМ БРТІ 12.05.1997 року за № 60882 (а.с. 5). 21 вересня 1999 року ФМ БРТІ право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 5). Виходячи з наведеного, суд вважає, що договір купівлі-продажу квартири від 14 травня 1998 року не суперечить положенням ст. 203 ЦК України про загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Оскільки спірні правовідносини, що існують між сторонами, виникли до набрання чинності Цивільного Кодексу України у редакції 2004 року, для їх врегулювання необхідно застосувати норми Цивільного Кодексу УСРС у редакції від 18 липня 1963 року. На підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УСРС суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального оформлення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна зі сторін повністю або частково виконала її, а друга ухиляється від нотаріального оформлення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього, в тому числі шляхом укладення щодо предмета зобов'язань нотаріально оформленої угоди з іншою особою. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуюче наведене суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частинні визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири № 116/98 від 14 травня 1998 року, що зареєстрований на Універсальної товарної біржі «Кафа» між [PERSON] та [PERSON]. У судовому засіданні 24.01.2014 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення повний текст рішення виконано 29.01.2014 року.

Outcome: approved