Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох річного віку. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, не згоден сплачувати аліменти на утримання [PERSON], так як з нею в шлюбі не перебував, вона йому не дружина, тому не вважає за потрібне її утримувати. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2012 року, у них народився син [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого, батьками зазначено [PERSON], [PERSON] Спільне життя сторін не склалося, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], добровільну матеріальну допомогу на утримання матері дитини не надає, чим ставить позивача в дуже скрутне матеріальне становище. Статтею 91 СК України визначено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, а саме жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Позивач [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Статтею 84 СК України передбачено, право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, взявши до уваги те, що відповідач є працездатною особою і є батьком неповнолітньої дитини, має регулярний дохід, позивач постійно проживає з дитиною, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача стосовно стягнення із відповідача аліментів на її утримання. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд врахував, що відповідно до п. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами у разі стягнення аліментів не більше як п'ятдесят відсотків. З урахуванням обставин визначених ст. 182 СК України, та приймаючи до уваги рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08.09.2015 року, за яким відповідач повинен сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітної плати на утримання неповнолітньої дитини на користь позивача (а.с.16) і тому позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи: свідоцтво про народження, (а. с. 5), довідка з місця мешкання (а. с. 8), довідка УСЗН Жовтневого району м. Кривого Рогу (а. с. 9), рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини (а. с. 16), довідка з місця роботи відповідача (а. с. 18), та з урахуванням їхнього матеріального становища, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, стягненню підлягають з відповідача на утримання матері дитини, аліменти в розмірі 1/8 частини, до досягнення сином трирічного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 487, 20 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial