Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у сумі 5141,96 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 31.08.1996р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем, а 12.08.2010р. шлюб між ними розірвано рішенням суду. Рішенням суду від 04.02.2011р. за відповідачем визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Зазначає, що всі комунальні платежі по цій квартирі вона несе самостійно, а відповідач відмовляється компенсувати їй ? частину таких витрат, тому просить суд стягнути такі кошти. Позивач в судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні тим, які вказані у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Крім того, пояснила, що її вимоги щодо компенсування відповідачем її витрат стосуються тільки щодо нарахувань відповідно до площі квартири, а саме квартирної плати та оплаті послуг з централізованого опалення. Також додала, що відповідач у квартирі не мешкає, тому претензій по частковому компенсуванню її витрат про оплаті електроенергії, газу, тощо, вона відповідачу не висуває. Відповідач в судове засідання з'явився, надав суду письмові заперечення на позовну заяву в яких покликається на те, що жодних угод з позивачкою він не укладав, на належній йому половині квартири не проживав і жодними послугами не користувався. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Сторони перебували в шлюбі з 31.08.1996р. по 12.08.2010р. що не заперечується самими сторонами та доводиться відміткою на ст. 10 паспорта позивачки. На підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2005р. укладеним між [PERSON] та [PERSON] позивачка набула у власність квартиру [ADDRESS]. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 04.02.2011р. вирішено визнати за [PERSON] право власності по ? частині квартири [ADDRESS] за сторонами. Квартира залишена у сумісному користуванні [PERSON] та [PERSON] Матеріалами справи стверджується, що позивачка понесла витрати на утримання квартири, що перебуває у їх спільній з відповідачем власності (а.с. 8-12), і які з розрахунку на ? становлять по 5141,96 грн. на кожного із співвласників. За змістом ст. 13 Конституції України, яка кореспондується із ч.4 ст.319 ЦК України, власність зобов'язує: Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Судом встановлено, що витрати, які позивач понесла та просить стягнути з відповідача, є необхідними витратами на утримання спільної квартири (теплопостачання, квартплата), а тому позивач як співвласник, відповідно до розміру своєї частки зобов'язаний нести такі витрати спільно з позивачкою. Посилання відповідача на те, що він у спірній квартирі не проживає, жодними послугами не користується не заслуговують на увагу суду, та не є підставою для того, щоб не покласти на нього цей обов'язок, визначений ст.ст. 322, 360 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВССУ від 20.11.2013р. по справі №6-31978св13. Таким чином, проаналізувавши фактичні обставини справи та норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Одночасно суд, в силу ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивачки витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 243,60 грн. (а.с. 1). та витрати на послуги адвоката у розмірі 300 грн. (а.с. 13).

Outcome: approved