Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка, що знаходиться за адресою смт. В. Бірки на території Великобірківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Суміжним землекористувачем - відповідачем [PERSON] вчиняються перешкоди у користуванні нею під'їзною дорогою, оскільки самовільно встановлена [PERSON] огорожа не дозволяє позивачці проходити та проїжджати до своєї земельної ділянки, відведеної для садівництва, оскільки встановлена огорожа перекриває під'їзну дорогу. Позивач, зверталась до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області щодо питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки державної власності загального призначення (дорога) розташованої на території садового товариства «Надія». Як встановили той факт, що відповідачем чиняться перешкоди на під'їзді до її земельної ділянки і гр. [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку загального користування (дорога) площею 0,0132 га. У зв'язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та зобов'язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні під'їзною дорогою до земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON], розташована в смт. В.Бірки, на території Великобірківської сільської ради, Тернопільського р-ну, Тернопільської обл., шляхом знесення огорожі,будки та воль'єру, які перекриває під'їзну дорогу. У судовому засіданні позивач та його представник зміст позовних вимог підтримав з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просить його задовольнити. Представником відповідача [PERSON] подано відзив на позов у якому позовні вимоги не визнав повністю і заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Виходячи з того, що [PERSON] не є суміжним землекористувачем з позивачем. Також власником і розпорядником під'їзної дороги є держава, а тому для звернення до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні під'їзною дорогою позивачу слід мати зареєстроване речове право на вказану земельну ділянку, проте позивачем на під'їзну дорогу суду не надано жодного документу, який би посвідчував зареєстроване речове право, а тому позивач ніяких майнових чи інших прав на вищезгадану земельну ділянку не має. Також відповідач самостійно не облаштовувала огорожу, дану огорожу було зведено колишнім землевласником [PERSON], відповідач у 2003 році придбав дану земельну ділянку в такому стані в якому вона перебуває на даний час, тобто на час укладання договору купівлі - продажу огорожа вже існувала. Той факт, що відповідач користується дорогою загального призначення стало відомо з отриманням листа Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 06.09.2017, тобто з 2003 року до 2017 року жодних претензій з боку Позивача не було. Твердження позивача, що спірна під'їзна дорога забезпечує позивачу єдиний доступ до її земельної ділянки не відповідає дійсності, оскільки позивач має окремий підхід та заїзд до своєї земельної ділянки. Необхідно також зазначити, що на спірній під'їзній дорозі встановлено електричний стовп, а також уся вона покрита багаторічними насадженнями, що свідчить про те, що фактично дороги не існувало та не існує, а тому вона не є придатною для під'їзду до земельних ділянок. Тому просить у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримав відзив на позов і просить з мотивів та підстав викладених у відзиві на позов, відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] відзив не подала, у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає в повному обсязі та заперечує проти їх задоволення. Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався. Представником третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області у судове засідання не з'явився, однак подано пояснення щодо позову у вигляді клопотання в якому викладено свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову. Зокрема зазначивши, що за результатами перевірки державним інспектором встановлено, що громадянка [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку, площею 0,0132 га (земельна ділянка загального користування державної форми власності, цільове призначення - дорога) на території Великобірківської селищної ради садівничого товариства «Надія». За наслідками проведення обстеження 22.08.2017 складено акт обстеження земельної ділянки №279-ДК/206/АО/10/01/-17. Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки №279-ДК/404/АП/09/01/-17. Також, 22 серпня 2017 року з метою усунення наслідків виявленого порушення державним інспектором видано припис №279-ДК/0213/ПР/03/01/-17, в якому поставлено вимогу усунути порушення земельного законодавства. В подальшому просять розглядати справу без участі представника на підставі наявних документів та з приводу вирішення справи по суті покладаються на думку суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши об'єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку, що слід задовольнити частково позов виходячи з наступних мотивів та підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка, для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], розташована в [ADDRESS], на території Великобірківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки №279-ДК/404/АП/09/01/-17 від 22.08.2017, громадянка [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку, площею 0,0132 га (земельна ділянка загального користування державної форми власності, цільове призначення - дорога) на території Великобірківської селищної ради садівничого товариства «Надія». Також за наслідками проведення обстеження 22.08.2017 складено акт обстеження земельної ділянки №279-ДК/206/АО/10/01/-17, план - схему земельної ділянки, і з метою усунення наслідків виявленого порушення державним інспектором видано припис №279-ДК/0213/ПР/03/01/-17, в якому поставлено вимогу усунути порушення земельного законодавства. Як слідує із пояснень [PERSON] від 22.08.2017, земельна ділянка у садівничому товаристві «Надія» належить її дочці [PERSON], вона до нього не має відношення. [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,075 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер [NUMBER], розташована в [ADDRESS], на території Великобірківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно із частиною 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що на земельній ділянці, площею 0,0132 га (земельна ділянка загального користування державної форми власності, цільове призначення - дорога) на території Великобірківської селищної ради садівничого товариства «Надія», яка проходить біля земельних ділянок належних [PERSON] та [PERSON], встановлено огорожу, будку та воль'єр. Вказані самовільні об'єкти розміщенні біля земельної ділянки, належній [PERSON], яка ними володіє та користується. Також вони перекривають під'їзну дорогу до належної [PERSON] земельної ділянки, вказані обставини справи були визнанні учасниками справи. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що на проїзній частині, яка проходить до земельної ділянки належній [PERSON] встановлено огорожу, будку та воль'єр, через що на вказану земельну ділянку не можливо заїхати. Відсутній інший заїзд до земельної ділянки. Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом встановлення огорожі, будки та воль'єру, які перекриває під'їзну дорогу. Суд погоджується частково з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як встановлено судом, [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку, площею 0,0132 га (земельна ділянка загального користування державної форми власності, цільове призначення - дорога) на території Великобірківської селищної ради садівничого товариства «Надія», яка проходить біля земельних ділянок належних [PERSON] та [PERSON]. На вказаній земельній ділянці встановлено огорожу, будку та воль'єр, які розміщенні біля земельної ділянки, належній [PERSON], яка ними володіє та користується. Також вони перекривають під'їзну дорогу до належної [PERSON] земельної ділянки. Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи встановленні обставини справи та оцінивши усі докази є усі підстави вважати, що встановлені огорожа, будка та воль'єр, які розміщенні на земельній ділянці, площею 0,0132 га (земельна ділянка загального користування державної форми власності, цільове призначення - проїзна частина), біля земельної ділянки, належній [PERSON], яка ними володіє та користується, перекривають під'їзну дорогу та не забезпечують безперешкодний доступ до належної [PERSON] земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], розташована в [ADDRESS], на території Великобірківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем [PERSON], і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту судом шляхом зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, кадастровий номер [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON], розташована в [ADDRESS], на території Великобірківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, шляхом знесення за власні кошти огорожі, будки та воль'єру, які розміщенні біля земельної ділянки, належній [PERSON] та перекривають під'їзну дорогу до належної [PERSON] земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], розташована в [ADDRESS], на території Великобірківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Аргумент представника відповідача, що позивач заявлено позов про усунення перешкод у користуванні під'їзною дорогою на яку в неї не зареєстровано право власності і це є підставою для відмови, суд вважає необґрунтованим, оскільки позивач наділений правом користуватися земельною ділянкою (під'їзною дорогою) з метою доступу до належної їй земельної ділянки, а тому і просила суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка перебуває у її власності, що і було підтверджено позивачем та представником позивача. Аргумент представника відповідача, що у позивача наявний окремий підхід та заїзд до своєї земельної ділянки не було підтверджено належними доказами і спростовано показаннями свідка та позивачем. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] права та інтереси позивача не порушувала, а тому слід, відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Відповідно до частин 1 і 3 стат 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial