Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 28.07.2012 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 227; визначити місце проживання малолітньої дочки, [PERSON], [INFO], з нею та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Карякіна». На обґрунтування позову зазначила, що 28.07.2012 між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. В шлюбі мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Зазначила, що декілька місяців після одруження вони проживали в Україні, а потім переїхали на проживання до Російської Федерації Ханти-Мансійського автономного округу Югра Тюменської області, м. Лангепас, де проживали однією сім»єю до липня 2015 року. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, у липні 2015 року вона разом з донькою змушені були переїхати з Росії на постійне місце проживання до України. Вказала на те, що у них з відповідачем відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов»язки з ведення спільного господарства. У зв»язку з цим між ними часто виникали сварки. Наразі шлюб є формальним, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням викладеного, просила позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, у якій зазначила, що свої позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, місце проживання дочки визначити з нею та розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з»явився, з матеріалів виконаного судового доручення вбачається, що [PERSON] позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі та погодився на розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 28.07.2012 у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 227, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 095309. В шлюбі сторони мають малолітню доньку, [PERSON], 02.112.2012 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-ПН № 578357, виданого відділом ЗАЦС адміністрації міста Лангепаса Хати-Мансійського автономного округу Югри Тюменської області. В судовому засіданні встановлено, що з липня 2015 року подружжя не підтримує шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Спільне\~\~життя\~\~сторін не склалося у зв'язку з виникненням непорозуміння, різними поглядами на життя, різними сімейними цінностями. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~зі статтею 56 Сімейного кодексу України, \~кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З матеріалів справи вбачається, що налагодження між сторонами сімейних відносин є не тільки неможливим, але й недоречним, обидві сторони погоджуються на розірвання шлюбу. Місце проживання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], за згодою сторін слід визначити з матір»ю [PERSON] Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] бажає залишити прізвище, набуте у шлюбі «Карякіна». За викладених обставин, приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, наміру поновлювати сімейні стосунки не мають, згодні на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved