Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, в якій просить визнати за нею право власності на Ѕ житлового будинку, що знаходиться по вул. Сагайдачного, 10 в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 02.02.2016 року та на Ѕ цього ж житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 18.03.2018 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.02.2016 року померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по вул. Сагайдачного, 10 в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області. Вона, а також її брат [PERSON] є спадкоємцями майна померлої [PERSON] за законом. Спадщину після її смерті вони прийняли. 18.03.2018 року помер її брат [PERSON], однак спадщину після смерті матері у вигляді Ѕ частки згаданого житлового будинку так і не оформив. Заповіт померлий [PERSON] не вчиняв, вона є єдиною спадкоємицею її майна за законом. Спадщину після смерті брата вона прийняла, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] та [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Представник позивача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтував вищенаведеним та просив задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, врахувавши заяву відповідача, вважає, що визнання останнім позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.02.2016 року в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №156561 від 03.02.2016 року (а.с. 11). Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю її останнього проживання с. Кадубівці вул. Сагайдачного, 10 Заставнівського району Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Вказане вбачається із довідки сільської ради №3080 від 29.10.2018 року (а.с. 14). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі\~відсутності заповіту,\~визнання його\~недійсним,\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття спадкоємцями\~за заповітом,\~а також\~у разі\~неохоплення заповітом\~усієї спадщини\~право на\~спадкування за\~законом одержують\~особи,\~визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач, а також її брат [PERSON] є спадкоємцями першої черги майна [PERSON]В за законом, що підтверджується довідкою сільської ради №3080 від 29.10.2018 року (а.с. 14). Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини брат позивача [PERSON] проживав із спадкодавцем [PERSON] і вважається таким, що прийняв спадщину. Кім того, [PERSON] до Заставнівської державної нотаріальної контори подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Наведене вбачається із довідки сільської ради №1399 від 19.05.2016 року та заяви про прийняття спадщини, що знаходиться в матеріалах спадкової справи №183/2016, заведеної до майна померлої 02.02.2016 року [PERSON], витребуваної судом та дослідженої в судовому засіданні (а.с. 23, 24 зворот). Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом також встановлено, що [PERSON] із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на Ѕ спірного житлового будинку не звертався. Крім того, 18.03.2018 року [PERSON] помер, що видно із матеріалів вищезгаданої спадкової справи №183/2016 та копії свідоцтва про смерть (а.с. 12, 22-30). Позивач на момент смерті матері [PERSON] та відкриття спадщини з неї не проживала, проте спадщину після її смерті вчасно прийняла, подавши до нотаріуса відповідну заяву (а.с. 22 зворот). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно. До складу спадщини входить Ѕ житлового будинку, що знаходиться по вул. Сагайдачного, 10 в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області. Заповіт померлий [PERSON] не вчиняв, позивач є єдиною спадкоємицею його майна за законом. На момент смерті [PERSON] та відкриття спадщини позивач із ним не проживала, однак спадщину після смерті брата прийняла, про що подала відповідну заяву. Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи №134/2018, заведеної до майна померлого 18.03.2018 року [PERSON], яка перебуває в провадженні державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори, витребуваної судом та дослідженої в судовому засіданні (а.с. 31-38). З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом після смерті матері [PERSON] та брата [PERSON] позивач звернулася до нотаріальної контори із заявами, однак у видачі свідоцтв про право власності на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно. Наведене вбачається постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій №785/02-31, №786/02-31 від 03.10.2018 року (а.с. 8-9). Судом встановлено, що власником житлового будинку, розташованого по вул. Сагайдачного, 10 в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області була матір позивача [PERSON], однак правовстановлюючі документи на вказаний будинок вона не виготовляла. Після її смерті спадщину у вигляді Ѕ цього будинку прийняв брат позивача [PERSON] Останній помер 18.03.2018 року, проте за життя спадщину так і не оформив. В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] набули право власності по Ѕ на спірний житловий будинок, проте не оформили належним чином право власності на нього. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємицею майна померлих [PERSON] та [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 15), згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №308 від 29.10.2018 року (а.с. 13), житловий будинок, розташований по вул. Сагайдачного, 10 в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області побудований у 1925 році, а господарські споруди до нього у 1975-1979 роках, їх вартість становить 119831 (сто девятнадцять тисяч вісімсот тридцять одну) гривню. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved