Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 29.09.2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 734. В обґрунтування позову зазначила, що 29.09.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 734. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, протилежність поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини, відповідач постійно влаштовує сварки, в тому числі, і в присутності сторонніх людей та в громадських місцях, чим принижує її (позивача) честь та гідність, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з вересня 2016 року. Вважає, що збереження сімї та примирення не можливі. В судове засідання позивач надала заяву за вх. № 4949 від 03.03.2017 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про дату час та місце розгляду справи за адресою місця проживання зареєстрованому у встановленому Законом порядку, причини неявки суду невідомі, заяв, клопотань не надходило. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні правовідносини та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 29 вересня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 734, та 29 вересня 2012 року видано свідоцтво про шлюб серії 1-ОЛ № 063841, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила відсутність взаєморозуміння, протилежність поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини, у звязку з чим, з відповідачем припинено шлюбні стосунки, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітньої дитини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved