Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 16 липня 2015 року уклала шлюб з відповідачем. 20 жовтня 2015 року у них народилася донька - [PERSON]. Разом з тим, подружні відносини між подружжям не склалися через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. Подружжя спільного господарства не веде. Спір щодо майна відсутній. Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Частиною 4\~статті 206 ЦПК України\~встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та докази в їх сукупності, повно та всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції 16.07.2015р. зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що засвідчується свідоцтвом про одруження серія 1-ЕГ № 100974, актовий запис № 897 (а.с. 3). Дошлюбне прізвище позивача Кварцяна. У сторін 20 жовтня 2010 року народилася донька [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому\~засіданні встановлено,\~що сторони\~не підтримують\~подружніх стосунків,\~не ведуть\~спільного господарства,\~спільна дитина\~проживає із\~позивачем,сторони втратили почуття взаємної любові, поваги, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved