Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Як доказ заявлених вимог вказує, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який було розірвано 06.03.2014 року. Від шлюбу народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], і їх батьком у свідоцтвах про народження записаний відповідач [PERSON], який у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої уточнила позовні вимоги та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн., щомісячно, на кожну дитину. Розгляд справи просить проводити без її участі. Щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи без його участі чи заперечення на позов до суду не надходило, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 06.03.2014 року розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ГЮ № 039385 від 06.03.2014 року (а.с.7). У шлюбі народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а.с.2-4), які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, що стверджується довідкою Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 81 від 26.01.2017 року. Батьком дитини у свідоцтвах про народження записаний відповідач [PERSON], який не приймає участі в їх утриманні, хоча зобов'язаний це робити відповідно до вимог ст. 180 СК України. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Беручи до уваги викладене, а також те, що будь-яких доказів щодо обставин, які можуть вплинути на розмір стягуваних аліментів сторонами не надано, враховуючи потреби дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21.02.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved