Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначає про те, що з вересня 2011 року по червень 2015 року вона та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали разом без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . З червня 2015 року відповідач, у зв`язку з роботою, тимчасово проживав у м. Києві, однак їх фактичні шлюбні відносини продовжувалися. В 2016 році вона завагітніла від відповідача та [INFO] народився син [PERSON] , факт народження якого зареєстровано Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 4 жовтня 2017 року, актовий запис №2493. Запис про батька дитини проведено за її заявою, оскільки відповідач відмовився написати відповідну заяву. Позивач [PERSON] у позовній заяві вказує про те, що факт батьківства відповідачем не оспорювався, адже у 2017 році вони продовжували спільно проживати, їздили разом на відпочинок в Буковець , а влітку 2017 року їздили на море. Відповідач після народження дитини приходив до неї в пологовий будинок, був присутнім на хрестинах дитини, надавав невелику фінансову допомогу після народження дитини, однак подавати заяву про своє батьківство відмовився, аргументуючи це тим, що забув паспорт громадянина України. Факт визнання відповідачем батьківства підтверджують скріншот їх переписки у Вайбері, спільні фотознімки її, відповідача та дитини. В подальшому після припинення фактичних шлюбних відносин, відповідач перестав цікавитися життям сина та його матеріально утримувати, одружився з іншою жінкою, з якою на даний час проживає та має неповнолітню дитину. Відповідач [PERSON] є працездатним, а також є засновником та директором ТзОВ «Галичина Агро Трейд», має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, а тому може надавати допомогу на утримання сина. З вказаних підстав, у позовній заяві позивач [PERSON] просила визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису про його народження, шляхом запису [PERSON] батьком [PERSON] , а також стягнути з відповідача [PERSON] на її, [PERSON] , користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі до суду позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Судові засідання по справі № 558/431/20 призначалися на 27 липня, 9 серпня, 6 вересня 2021 року. Відповідач [PERSON] в судові засідання повторно не з`явився, хоч про час та місце судового розгляду справи був повідомленим у встановленому порядку шляхом надіслання судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Причини неявки в судові засідання відповідач [PERSON] не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав. За таких обставин та за наявної згоди позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Ухвалою суду від 21 серпня 2020 року відкрито провадження у справі № 558/431/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В ході розгляду справи позивач [PERSON] подавала до суду клопотання про призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи та ухвалою від 12 жовтня 2020 року таке клопотання було задоволено судом. 10 лютого 2021 року до суду надійшло повідомлення експерта № 14/967 від 4 лютого 2021 року про неможливість проведення експертизи у зв`язку з неприбуттям [PERSON] до експертної установи для відібрання зразків букального епітелію (а.с. 124-128). Ухвалою суду від 9 березня 2021 року повторно надсилалася для виконання ухвала від 12 жовтня 2020 року про призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи та зупинялося провадження по справі. Ухвалою суду від 29 червня 2021 року провадження у справі № 558/431/20 було поновлено в зв`язку з надходженням повідомлення судового експерта про неможливість проведення експертизи у зв`язку з неприбуттям [PERSON] до експертної установи для відібрання зразків букального епітелію (а.с. 165-169). 9 липня 2021 року проведено підготовче засідання у справі № 558/431/20. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Із дослідженого свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 4 жовтня 2017 року, актовий запис № 2493 (а.с. 6), Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України № 00018794849 (а.с. 7) встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] . Відомості про батька дитини вказані за заявою матері, на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Дослідженими в судовому засіданні паспортом громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 9, 10), довідки про реєстрацію місця проживання, виданої 3 травня 2019 року виконавчим комітетом Боремельської сільської ради (а.с. 8), довідки № 09/16/525, виданої Боремельською сільською радою (а.с. 13) встановлено, що малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає з матір`ю [PERSON] (позивачем по справі). Згідно ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved