Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 03 березня 2017 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, з яким спільних дітей не має. З відповідачем вона познайомилася в лютому 2017 року, майже одразу вони вирішили одружитися. Сімєю вони прожили один місяць до реєстрації шлюбу та два тижні після реєстрації. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на побутові проблеми, на відносини, які повинні бути між подружжям, а також схильність останнього до вживання алкоголю. З середини квітня 2017 року вона з відповідачем разом не проживає, за цей час її наміри розірвати шлюб не змінилися. Відповідач також не має наміру зберегти сімю, взагалі з нею не спілкуючись. Її звернення розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач ігнорує, що змушує її звернутися до суду. Вважаючи подальше спільне життя та примирення неможливим, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до судового засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач [PERSON] вказала, що на позові наполягає, а відповідач [PERSON] що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 03 березня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у Мирноградському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 51, дітей не мають. Шлюбно-сімейні стосунки сторони остаточно припинили з квітня 2017 року, не поновлюючи їх до теперішнього часу. Вказані обставини встановлено на підставі копії свідоцтва про шлюб, письмових заяв сторін. Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Формуючи свою правову позицію з приводу позовних вимог, суд керується принципом добровільності шлюбу, викладеним у ст.24 СК України, відповідно до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім того, відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Зясовуючи фактичні взаємини подружжя, судом встановлено категоричне небажання позивача продовжувати шлюбні стосунки з відповідачем. Примирення та збереження сімї позивач вважає неможливими, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, спір про майно відсутній. Тому суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сімї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Відповідач висловила своє бажання на відновлення дошлюбного прізвища, вказавши це у своїй письмовій заяві. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved