Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 20 січня 2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 2. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вони познайомилися із відповідачем по телефону, коли він відбував покарання у Райківській виправній колонії Житомирської області за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси. Тривалий час переписувалися, вона їздила до нього на побачення. Між ними склалися дружні стосунки, які переросли у більш глибокі почуття і вони вирішили одружитися. Згодом, вона зрозуміла, що сторони поспішно прийшли до питання створення сімї. Як виявилося, вони мають різні характери та погляди на життя, у них різні інтереси. Крім того, відповідач повідомив їй неправду щодо своєї судимості, що він відбуває покарання вперше, жалкує та кається за скоєне, а насправді, починаючи з 1990 року відповідач був засуджений сім разів. Даний факт насторожив її, вона зрозуміла, що це обман і в грудні 2013 року припинила спілкування з відповідачем, перестала їздити до нього на побачення, повідомивши йому про свої наміри розірвати шлюб. Після цього, в телефонному режимі відповідач став погрожувати їй та залякувати розправою. Вважає, що збереження шлюбу в такій ситуації неможливе, так як втратила до нього почуття любові. Шлюб носить формальний характер, суперечить її інтересам та інтересам її дитини. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, - розірвати та не надавати строк для примиреня. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надано заяву про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягає, просить укладений шлюб розірвати та не надавати строк для примирення. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, так як на даний час перебуває у Райківській виправній колонії №73, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. До початку слухання справи ним надано заяву, в якій він зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 20 січня 2012 року, згідно даних свідоцтва про шлюб (серія І-ТП №085540), - між сторонами районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області зареєструвано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ОК №263874), щодо місця проживання якого між сторонами спору не існує. Також, спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують тривалий час, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved