Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 27 серпня 1994 року м. Полтава міським Палацом шлюбів, актовий запис № 1613. Позивач посилається на те, що вони з відповідачем з 20 жовтня 2019 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше знаходження у шлюбі та його збереження суперечило б її інтересам, оскільки вона не має будь-якого бажання проживати з відповідачем однією сім`єю та підтримувати шлюбні відносини. Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.10). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та прохала їх задовольнити (а.с.8) Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні 31.01.2020 року проти позову заперечував, прохав надати строк для примирення. Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду (а.с.16). Ухвалою суду від 31 січня 2020 року провадження по справі зупинено, сторонам надано строк на примирення (а.с.22). Ухвалою суду від 31 березня 2020 року поновлено провадження у справі, у зв`язку із спливом строку наданого судом для примирення осіб (а.с.26). Відповідач належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи, шляхом направлення судової повістки про виклик рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.29-30,36), в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав, суд відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видане 27 серпня 1994 року міським Палацом шлюбів м Полтави, актовий запис № 1613, вбачається, що 27 серпня 1994 року сторони уклали шлюб (а.с.3). Встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved