Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, який уточнила та яким просить стягнути з відповідача: суму відшкодування збитків в розмірі 126087,24 грн. (включаючи 510,00 грн. несплаченої франшизи), витрати за експертні послуги у розмірі 1500,00 грн., а також стягнути витрати за судовий сбір та витрати на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] 03.10.2014 року, керуючи автомобілем марки «RENAULT MAGNUM АЕ 430», державний номер [NUMBER] , який належить на праві приватної власності [PERSON] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , з причепом, державний номер [NUMBER] , який належить на праві приватної власності [PERSON] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем марки «NISSAN MURANO», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та який належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Сума збитку, завданого автомобілю позивача становить 175067,24 грн., що підтверджується звітом про оцінку вартості матеріального збитку. За складання висновку позивачем сплачено 1500,00 грн. Страхова компанія «Провідна» виплатила позивачу відшкодування у розмірі, встановленому у Полісі та Законом України ліміту - 50000 грн. та за вирахуванням суми франшизи у розмірі 500 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача надав суду клопотання, про розгляд справи за їх відсутності, яким позовні вимоги визнають частково, а саме в розмірі 63557 грн. 58 коп., який було визначено згідно висновку експертизи від 07.05.2019 року, яка була проведення Одеським науково - дослідним інститутом (за вирахуванням 49490 грн., які [PERSON] отримала від страхової компанії, тобто 113047 грн. 58 коп. - 49490 грн. = 63557 грн. 58 коп.) Судові витрати (в тому числі і витрати за проведення судової експертизи) просить покласти на сторони, пропорційно до задоволених вимог. А також, просив відмовити в прийнятті до провадження заяви позивача [PERSON] про зменшення позовних вимог, оскільки ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2020 року було закрито підготовче провадження по зазначеній справі та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В свою чергу, нормами ЦПК України передбачено можливість зменшення розміру позовних вимог до закінчення підготовчого провадження (яке відповідно до ухвали суду закінчилось 23.06.2020 року), тому просить суд не приймати до уваги зазначену заяву. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2015 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньої транспортної пригоди та з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 127587,24 грн., яка складається із суми відшкодування збитків в розмірі 126087,24 грн. (включаючи 510,00 грн. несплаченої франшизи) та витрат на проведення експертизи (оцінки) в розмірі 1500,00 грн. А також, зі [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 1275,87 грн. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2017 року скасовано заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньої транспортної пригоди та справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. Згідно проколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньої транспортної пригоди розподілено судді Бурнусусу О.О. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2020 року суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бурнусусом О.О. прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньої транспортної пригоди. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.11.2020 року відмовлено у прийнятті заяви про зменшення позовних вимог позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньої транспортної пригоди. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 №647737 від 03.10.2014 року [PERSON] 03.10.2014 року о 21 год. 30 хв. керуючи автомобілем «RENAULT MAGNUM AE», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , буксуючи причеп, державний номер [NUMBER] та рухаючись по вул.Некрасова ріг пр.Суворова в м. Ізмаїлі Одеської області на рівнозначному перехресті не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «NISSAN MURANO», державний номер [NUMBER] , який рухався з правового боку, в результаті чого здійснив зіткнення з ним. Внаслідок ДТП автомобіль «NISSAN MURANO» отримавмеханічні пошкодження. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.11.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром 340 грн. Згідно довідки № 9445522 про дорожньо-транспортну пригоду від 25.12.2014 року, виданої ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Ізмаїл та Ізмаїльського району, та направленої на адресу НАСК «Оранта», транспортний засіб марки «NISSAN MURANO», державний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку здійснив [PERSON] , оскільки порушив правила проїзду перехресті, а саме п. 16.11 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, встановлено, що 03.10.2014 року в результаті дій [PERSON] було пошкоджено автомобіль «NISSAN MURANO», державний номер [NUMBER] . Звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди спричиненого власнику КТЗ № 247/6-15 від 27.06.2015 року визначена сума збитку, завданої автомобілю позивача, в розмірі 175067,24 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] позивач [PERSON] являється власником транспортного засобу марки «NISSAN MURANO», державний номер [NUMBER] , та яким на підставі свідоцтва [NUMBER] має право користуватися [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як вбачається зі ст.317 ЦК України за змістом права власності власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «RENAULT MAGNUM AE», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , яким відповідач керував на момент ДТП, була застрахована у страховій компанії «ПРОВІДНА», відповідно до полісу серії АІ № 1426729 та АІ № 1426729 від 28.06.2014 на автомобіль та причіп. Страхова компанія виплатила позивачу [PERSON] відшкодування у розмірі встановленому у Полісі та Законами України ліміту та за вирахуванням суми франшизи у розмірі 500 грн. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон)). Згідно зі ст.6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування», страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. За змістом ст.ст. 9, 22 - 31, 35, 36 Закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Відповідно до пункту 36.2. ст.36 Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.01.2019 року по зазначеній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 19- 377/33 від 07.05.2019 року по дослідженню автомобіля «NISSAN MURANO», д/н [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП від 03.10.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «NISSAN MURANO», реєстраційний номер [NUMBER] , на дату зазначену судом, пошкодженого внаслідок ДТП, яке відбулася 03.10.2014 року визначено рівною 119783 грн. 56 коп. Вартість відновлюваного ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного КТЗ (його складових), автомобіля «NISSAN MURANO», реєстраційний номер [NUMBER] , на дату зазначену судом, пошкодження внаслідок ДТП, яка відбулась 03.10.2014 року, визначається рівною 113047 грн. 58 коп. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню шкода завдана внаслідок дорожньої транспортної пригоди в розмірі 70283 грн. 56 коп. При визначенні суми в розмірі 70283 грн. 56 коп.,суд виходить з того, що матеріальний збиток визначений експертом в судовій автотоварознавчій експертизі становить 119783 грн. 56 коп., ПрАТ «Провідна» сплатила позивачу [PERSON] 49500 грн. страхового відшкодування, з урахуванням ліміту 50000 грн. та франшизи 500 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5600 грн. та судового збору в сумі 1628 грн. 27 коп. Згідно акту виконаних робіт до договору про надання професійної правничої допомоги від 19.03.2018 року сума витрат на правову допомогу надану адвокатом Міркуном Сергієм Миколайовичем позивачу [PERSON] становить 5600 грн. та надана завірена копія квитанції до прибуткового касового ордеру щодо сплати вказаної суми. Враховуючи кількість судових засідання пов`язаних з тривалістю розгляду справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості суми витрат на правову допомогу та стягує з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу у сумі 5600 грн. Відповідно до ч. 1, п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Так, позивачем при поданні позовної заяви до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1274 грн. 87 коп. та 352 грн. 40 коп. судового збору сплачено при подачі заяви про забезпечення позову. За результатами розгляду справи судом задоволено вимоги щодо стягнення 70283 грн. 56 коп., що складає 55% з суми заявлених до стягнення позовних вимог, а саме 127587 грн.24 коп. Згідно пропорційному розміру задоволених позовних вимог то пропорційно розміру задоволених вимог, сума судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить 896 грн. 96 коп. Згідно рахунку за проведення судової автотоварознавчої експертизи від 06.02.2019 року № 19-377/33 оплата вартості судової атотоварозначої експертизи становить 9609 грн. 60 коп., яка сплачена відповідачем [PERSON] . Згідно пропорційному розміру задоволених позовних вимог, витрати що підлягають стягненню за проведення експертизи становлять 5285 грн. 28 коп. (9609 грн. 60 коп. х 55% = 5285 грн. 28 коп.), які підлягають до стягнення з позивача [PERSON] . Таким чином, стягнення судових витрат в розумінні ч. 10 ст. 141 ЦПК України які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] становлять 1211 грн. 68 коп. (5285 грн. 28 коп. - 896грн. 96 коп. = 4388 грн. 32 коп.; 5600 - 4388 грн. 32 коп. = 1211 грн. 68 коп.)

Outcome: partial