Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить виділити частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], визначивши, що співвласникам - [PERSON] та нині покійній [PERSON] належить по ? частині вказаної квартири та припинити спільну сумісну власність на цю квартиру, визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], мотивуючи тим, що її дідусю [PERSON] та нині покійній бабусі [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. В цій квартирі бабуся з дідусем були зареєстровані та проживали удвох. Між ними не було укладено ніякого договору щодо визначення часток у їх спільній сумісній власності на вищезазначену квартиру, тому їх частки були рівними. 24 січня 2015 року [PERSON] заповіла належну їй частину квартири [ADDRESS] позивачу. [INFO] її бабуся [PERSON] померла. Через деякий час після смерті бабусі вона звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, адже у неї відсутні необхідні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Ці правовстановлюючі документи зникли і де вони знаходяться їй не відомо. Дані обставини і стали причиною її звернення до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. В подальшому в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Третя особа Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора надала суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Заслухав доводи позивача, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно копії свідоцтва про право власності на житло від 10 червня 2010 року, виданого Придніпровською ДРЕС згідно з розпорядженням за №613, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу №175п за реєстровим №1, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.11 т.1). 4 січня 2015 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належну їй частину квартири за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] (а.с.9). [INFO] [PERSON] померла (а.с.11). 27 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.36). 14 листопада 2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.10). 14 січня 2016 року постановою державного нотаріусу Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи (а.с.8). Як пояснила в судовому засіданні позивачка, правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] зберігалися у [PERSON], однак після її смерті вони зникли і де вони знаходяться тепер їй невідомо. На запит суду щодо надання свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], ДТЕК «Придніпровська ТЕС» була надана відповідь №1498/6610 від 09.06.2016 року, що такі відомості в їх архівах не значаться у зв'язку з передачею житлового фонду з 01.01.2004р. на баланс КП «Житлове господарство Самарського району» (а.с.88). КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради в своєму листі №324 від 22.06.2016р. повідомило, що в бухгалтерії підприємства відсутні данні та первинна документація, яка підтверджує право власності на житло по вул. 60-річчя Жовтня,6/1 (а.с.94) Розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею та коштами у створенні спільної власності. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Матеріали справи не містять доказів, що участь [PERSON] та [PERSON] у надбанні квартири [ADDRESS] була більшою чи меншою, тому їх частки є рівними. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця, тому вимоги про виділ часток у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] задоволенню не підлягають. У зв'язку з чим, не має підстав і для припинення спільної сумісної власності на дану квартиру. З урахуванням викладеного, спадковим майном [PERSON] за заповітом від 24.01.2015 року є ? частина квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями померлої [PERSON] є: чоловік [PERSON], син [PERSON] за законом та [PERSON] за заповітом. Відповідно зі ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповіт - є особистим розпорядженням фізичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Спадкування обов'язкової частки в спадщині здійснюється на підставах встановлених законом, шляхом прийняття спадщини в порядку, передбаченому статтями 1268-1269 ЦК України. Відповідно до ч. 3,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON], син померлої [PERSON] на момент її смерті був зареєстрований за місцем мешкання спадкодавця за адресою: [ADDRESS], тому є таким, що прийняв спадщину після смерті матері. Однак відомостей, що він мав право на обов'язкову частку матеріали спадкової справи не містять. Відповідач [PERSON] на момент смерті своєї дружини [PERSON] проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради №3233 від 15.12.2015 року. Як встановлено судом - [PERSON], [INFO], є пенсіонером, тобто являється непрацездатним вдівцем спадкодавця - [PERSON] і відповідно до закону має право на обов'язкову частку у спадковому майні, зокрема на 1/8 частину квартири [ADDRESS]. У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Таким чином, враховуючи, що правовстановлюючі документи на спадкове майно були втрачені та відповідач відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України має обов'язкову частку в спадковому майні спадкодавця [PERSON], то суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на 3/8 частини квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті, [PERSON], яка померла [INFO]. Вимоги про визнання за відповідачем [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS], задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідачем [PERSON] ніякі вимоги не заявлялись. Належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності захисту в суді його порушених, невизнаних чи оспорюваних прав власності на ? частину вищезазначеної квартири сторонами надано не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Питання судових витрат вирішити згідно ст. 88 ЦПК України, стягнути судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial