Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до С(Ф)Г «Лещенко В.М.» «про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою». В позовній заяві зазначила, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Право власності підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 7502991 від 02.08.2013 року. Посилаючись на висновки погоджувальної комісії Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області зазначає про порушення відповідачем її права власності на земельну ділянку. Відповідач поставив паркан довжиною 40 метрів, який розділяє земельні ділянки, але при цьому відступив від межі на один метр на земельну ділянку позивача. Просить суд зобов'язати відповідача знести паркан, усунувши таким чином перешкоди в користуванні належною позивачу земельною ділянкою. Відповідач С(Ф)Г «Лещенко В.М.» позов не визнало; подало до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] «про захист права користування». В зустрічній позовній заяві посилається на те, що Вільнянська районна рада Запорізької області 19.03.1992 року прийняла рішення № 40, а 20.04.2000 року № 12 «Про виділення земельної ділянки для розширення селянського (фермерського) господарства». Відповідно до зазначених рішень, вилучено із земель запасу Михайлівської сільської ради земельну ділянку загальною площею 27,0 га ріллі та надано земельну ділянку загальною площею 27,0 га (рілля) для розширення селянського (фермерського) господарства Лещенку В.М. Земельна ділянка знаходиться в постійному користуванні позивача з 1992 року. За зазначений період фермерське господарство побудувало на ній об'єкти нерухомого майна, необхідні для здійснення фермерської діяльності, що підтверджується Свідоцтвами про право власності на нерухоме майно; Витягами про державну реєстрацію прав; технічною документацією. Просить суд в задоволенні первісного позову - відмовити. Визнати за позивачем за зустрічним позовом право постійного користування земельною ділянкою площею 27,0 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, за межами населених пунктів. В судове засідання позивач за первісним позовом до суду не з'явилася; надала заяву про розгляд справи без її участі. Просить суд задовольнити первісний позов; в задоволенні зустрічної позовної заяви - відмовити. Представник позивача за зустрічним позовом просить суд в задоволенні первісного позову - відмовити; зустрічний позов - задовольнити. Зі згоди представника позивача за зустрічним позовом та відповідача за первісним позовом суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача (позивача за зустрічним позовом), перевіривши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач за первісним позовом не надала суду доказів порушення відповідачем її права власності на земельну ділянку. Акт погоджувальної комісії Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, на який посилається позивач за первісним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги, - суду не надано. При зазначених обставинах суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог [PERSON] за первісним позовом. Селянське (фермерське) господарство «Лещенко В.М.» створено у відповідності до Земельного кодексу України, Закону України «Про фермерське господарство», нормативних актів України, зареєстровано рішенням Вільнянського райвиконкому 04.05.1995 року № 117. Основною метою діяльності С(Ф)Г є господарська діяльність, спрямована на виробництво сільськогосподарської продукції з використанням земельної ділянки наданої для цих цілей, а також переробка, зберігання, транспортування і реалізація виробленої ним сільськогосподарської продукції. Ст. 4 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» передбачено, що для ведення селянського (фермерського) господарства громадянам України земельні ділянки передаються в приватну власність і надаються в користування, в тому числі на умовах оренди. Для ведення селянського (фермерського) господарства можуть передаватися у приватну власність або надаватися у користування земельні ділянки, розмір яких не повинен перевищувати 50 га ріллі і 100 га усіх земель. Вільнянська районна рада Запорізької області 19.03.1992 року прийняла рішення № 40, а 20.04.2000 року № 12 «Про виділення земельної ділянки для розширення селянського (фермерського) господарства». Відповідно до зазначених рішень, вилучено із земель запасу Михайлівської сільської ради земельну ділянку загальною площею 27,0 га ріллі та надано земельну ділянку загальною площею 27,0 га (рілля) для розширення селянського (фермерського) господарства Лещенку В.М. Місцезнаходження земельної ділянки, її контури визначені в «Технічному звіті про встановленню меж земельних ділянок в натурі громадянину Лещенко В.М. для ведення фермерського господарства із земель запасу Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області». Відповідно до ст. 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством. Земельна ділянка знаходиться в постійному користуванні позивача з 1995 року. За зазначений період фермерське господарство побудувало на ній об'єкти нерухомого майна, необхідні для здійснення фермерської діяльності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.05.2012 року; Витягом про державну реєстрацію прав № 34242325 від 23.05.2012 року; Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 13245 від 10.01.2013 року; Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.05.2012 року; Витягом про державну реєстрацію прав № 14932 від 10.01.2013 року; Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.05.2012 року; Витягами про державну реєстрацію прав № 34242039 від 23.05.2012 року; Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14021 від 10.01.2013 року; Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.05.2012 року; Витягом про державну реєстрацію прав № 34241751 від 23.05.2012 року; Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16192 від 10.01.2013 року; Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.05.2012 року; Витягом про державну реєстрацію прав № 34242761 від 23.05.2012 року; Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14517 від 10.01.2013 року; Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.05.2012 року; Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15816 від 10.01.2013 року; Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.05.2012 року; Витягом про державну реєстрацію прав № 34242419 від 23.05.2012 року; Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15224 від 10.01.2013 року; Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.05.2012 року; Витягом про державну реєстрацію прав № 34242520 від 23.05.2012 року; Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12700 від 10.01.2013 року; Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.05.2012 року; Витягом про державну реєстрацію прав № 34242564 від 23.05.2012 року; Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12153 від 10.01.2013 року; технічним паспортом, виготовленим ТОВ «ЗМБТІ». Згідно ст. 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER]. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 92 пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) визнано такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; пункту 6 постанови Верховної Ради України «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ (563-12) з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (ст. 92 ЗК України). Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Судом встановлено, що рішення Вільнянської районної ради Запорізької області від 19.03.1992 року № 40 та № 12 від 20.04.2000 року «Про виділення земельної ділянки для розширення селянського (фермерського) господарства» до теперішнього часу є дійсними; в установленому законом порядку не скасовані. Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) встановлено, що нормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування. Рішення Вільнянської районної ради Запорізької області № 40 від 19.03.1992 року та рішення № 12 від 20.04.2000 року «Про виділення земельної ділянки для розширення селянського (фермерського) господарства» вичерпали свою дію фактом їхнього виконання, тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про недійсність наказу Головного управління Держземагенства у Запорізькій області від 13.12.2013 року № ЗП/2321584000:04:003:00000420 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Outcome: approved