Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Банк « Фінанси та Кредит» на її користь суму депозиту у розмірі 980,00 доларів США та нарахованих відсотків у розмірі 9,81 доларів США, посилаючись на те, що 01 жовтня 2014 року між нею та відповідачем був укладений договірзаява про банківський строковий вклад ( депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті №313731/27153/370-14, відповідно до якого банк прийняв від неї грошові кошти у розмірі 981,00 доларів США на вкладний рахунок №2635.9.035335.010 на строк з 01.10.2014 року по 06.10.2015 року, з процентною ставкою 13,00 % річних. 01.07.2015 року нею була подана до банку вимога про бажання повернути суму вкладу готівкою та нараховані проценти. У звязку з тим, що відповідач свої обовязки, щодо повернення грошових коштів та нарахованих за договором відсотків добровільно не виконав, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином; представник позивача надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст. 158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, уточнив позовні вимоги, а саме: вимогу щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 3 % від вартості послуг за договором депозиту за кожен день прострочення виконання зобовязанні залишив без розгляду, в іншій частині позов підтримував, просив задовольнити. Представник відповідача, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявився і не повідомив суд про причини неявки. До суду надано клопотання, в якому представник відповідача пояснив, що 17.09.2015 року Правління НБУ прийняло постанову № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних». Також, 17.09.2015 року виконав дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, своїм рішенням № 171, розпочала процедуру виведення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на три місяці по 17.12.2015 року. У відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вкладників та інших кредиторів банку. Просить у позові відмовити Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 01.10.2014 року між [PERSON] акціонерним товариством «Банк « Фінанси та Кредит» в особі Відділення №1 та [PERSON] був укладений договір-заява про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті №313731/27153/370-14, відповідно до якого банк прийняв від вкладника грошові кошти у розмірі 981,00 доларів США на вкладний рахунок №2635.9.035335.010, на строк з 01.10.2014 року по 06.10.2015 року, з процентною ставкою 13,00 % річних у порядку та на умовах, визначених у договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ банку та оприлюдненні на офіційному сайті банку за електронною адресою. Відповідно до п.3 договору-заяви № 313731/27153/370-14 від 01.10.2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті, виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється банком в день закінчення строку одночасно з поверненням суми вкладу. Згідно д п.6 договору-заяви № 313731/27153/370-14 від 01.10.2014 року, після закінчення строку вклад повертається вкладникові у порядку, строки та умови, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. 01.07.2015 року [PERSON] була подана до банку заява про бажання повернути суму вкладу готівкою та нараховані проценти (а.с. 12). Відповідно до\~ст. 1066 ЦК України\~банк не має права встановлювати не передбачені договором або законом обмеження права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно\~ст. 1068 ЦК України\~банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, відповідно до вимог\~ст. 1074 ЦК України, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Таке ж застереження щодо обмеження прав клієнта встановлено і ст.59 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Отже, відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти позивача, які перебувають на рахунку відповідача, на першу вимогу клієнта, а відмова від такої видачі є неправомірною. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 2.Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України №516 від 03.12.2013 року, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного ) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту ) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банків таких металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності ( банківськими правилами)та звичаями ділового обороту. Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з перерахування грошових коштів на вимогу позивача, вказану суму коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Доводи представника відповідача викладені у письмових запереченнях на позов про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню через запровадження у ПАТ „Банк «Фінанси та Кредит» \~тимчасової адміністрації не можуть бути прийняті до уваги. Із матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №171 від 17.09.2015 року, прийнятого на підставі постанови Правління Національного банку України № 612 від 17.09.2015 року „Про віднесення [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»\~до категорії неплатоспроможних, у відповідача\~[PERSON] акціонерного товариства „Банк»Фінанси та Кредит»\~запроваджено тимчасову адміністрацію з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року включно. Положеннями статті 76 Закону України „Про банки і банківську діяльність\~від 07.12.2000 року № 2121-III передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. Частиною 5 статті 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб\~визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Закон Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом (ч. 6 ст. 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб). Таким чином, введення тимчасової адміністрації не може бути перешкодою для задоволення вимог клієнта за договором на відкриття та обслуговування банківського рахунку. Статтею 38 ч.3 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договори, укладені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Але договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку № 313731/27153/370-14 укладений між сторонами не підпадає під дію ч.3 ст. 38 вищевказаного Закону, тому не може вважатися нікчемним. Відмовляючись повернути суму коштів, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж Протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] свої зобовязання за договором банківського вкладу №313731/27153/370-14 від 01.10.2014 року виконала у повному обсязі та внесла на рахунок, зазначений у договорі, грошові кошти в сумі 981,00 доларів США. На даний час відповідачем зобовязання щодо повернення позивачу суми вкладу та нарахованих відсотків, не виконані, тому є підстави для стягнення із відповідача на користь позивача суми вкладу та нарахованих відсотків. У звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаю чи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним та документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved