Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.02. 2013 року відділом РАЦС м. Чернівці, за актовим записом № 192. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що в шлюбі народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів її та відповідача, відсутність взаєморозуміння і довіри в сім»ї. Вважає, що подальше її подружнє життя з відповідачем, збереження сім'ї та примирення з останнім є не можливим, а тому просить, заявлені нею позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити і в наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог про розірвання шлюбу з позивачем не заперечував. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, об'єктивно з»ясувавши обставини справи, заслухавши відповідно пояснення сторін, дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статей 3, 4, 11, 27, 31 ЦПК України право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачу. Згідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом, належними доказами, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.02. 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 192 (а.с. 4). В шлюбі за час проживання однією сім'єю сторін, народилася дитина - [PERSON], [INFO], батьками якого є мати - [PERSON], батьком - [PERSON], що вбачається з свідоцтва про народження а.с. 7 Судом встановлено, що на даний час сторони не підтримують подружніх відносин, не мають спільного бюджету та не ведуть спільного господарства, їх сім'я розпалась, що фактично в судовому засіданні не заперечувалося як позивачем, так і відповідачем; які вказували, що шлюб їх носить формальний характер. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Законодавцем визначено, а саме - ст. 7 п.9 СК України, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого в ст.. 11 ЦПК України, відповідно до ст.. 60 ЦПК України, відповідачем не надано заперечення проти позову. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яки суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмету спору, який не заперечувався відповідачем, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на законі; шлюб зареєстрований 20.02. 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 192 між позивачем та відповідачем, слід розірвати.

Outcome: approved