Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17 травня 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Рокитнівського району Рівненської області. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2017 року між сторонами почали виникати непорозуміння, причиною того були різні характери та погляди на життя. Позивач намагалася зберегти сім`ю, однак її спроби наштовхувалися на небажання відповідача змінювати свою поведінку та переростали в сварки. У сторін втрачено почуття любові один до одного і їхні відносини фактично не містять ознак відносин, які притаманні подружжю. Шлюб носить лише формальний характер. Примирення між позивачем та відповідачем не можливе, так як суперечить інтересам позивача. Просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, прізвище залишити [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Після розірвання шлюбу бажає залишити призвіще [PERSON] , згідна на ухвалення заочного рішення. В підготовче та судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився по невідомій причині, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, не повідомив про причину неявки та не надіслав відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони 17 травня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис №30 (а.с.5). Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи, що заявник наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом з`ясовано, що на протязі спільного життя між сторонами виникали непорозуміння, різні погляди на життя, позивач зберігати сім`ю не бажає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому враховуючи прохання сторони, прізвище позивачу суд залишає « [PERSON] ». Крім того, згідно позовної заяви позивач просить після розірвання шлюбу неповнолітню дитину залишити проживати з нею. Водночас, матеріали справи не містять належних доказів у прідтвердження того, що між сторонами існує спір відносно місця проживання дитини. За вказаних обставин відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Outcome: partial