Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на виховання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , який продовжує навчатись, у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з 15.08.2013р. до закінчення навчання останнім чи досягнення ним 23-річного віку, у зв`язку з тим, яка з зазначених обставин настане першою; стягнути з відповідача на її користь 5901 грн. додаткових витрат по оплаті за навчання [PERSON] за період 2012-2013 років; стягнути з відповідача на її користь Ѕ частину витрат по оплаті навчання [PERSON] , які будуть проведені нею за період навчання з серпня 2013 р. до закінчення навчання останнім або досягнення ним 23-річного віку, у зв`язку з тим, яка з зазначених обставин настане першою. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею і її батьками, які їй допомагають. Але цього недостатньо, адже діти навчаються і для їх фізичного розвитку та виховання потрібні кошти. Дочка має поганий стан здоров`я, часто хворіє. Згідно з довідкою Львівського шкірно-венерологічного диспансеру №2 від 18.08.2013 р. [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: атопічний дерматит. Син [PERSON] навчається у Львівському національному університеті Івана Франка на комерційній основі, вартість навчання складає 35406 грн. За навчання сина на 1-ому курсі нею було сплачено 11802 грн., а тому просить стягнути з відповідача половину від витраченої суми на додаткові витрати, тобто оплати за навчання їх сина у розмірі 5901 грн. Син навчається на денній комерційній формі, не має можливості працювати, потребує коштів для навчання та матеріальної допомоги. Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про матеріальну підтримку на виховання дітей та на лікування, однак він щоразу відмовляв, мотивуючи тим, що в нього малі заробітки. Відповідач за фахом юрист і є фізичною особою - підприємцем. Відповідач ухиляється від утримання дітей та не приймає участі у їх вихованні. Просила позов задоволити. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 09 жовтня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. 20 січня 2020 року відповідач [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 03 лютого 2020 року скасовано заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 09 жовтня 2013 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 17 лютого 2020 року відповідач [PERSON] подав відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що виїхав з України 13.08.2011 до Республіки Польща. Перед виїздом ним продано власну квартиру за адресою: [ADDRESS] і залишено позивачу кошти на утримання дітей. Твердження позивача про те, що він матеріально не забезпечує сім`ю є неправдивими та спростовуються доказами щодо матеріального утримання дітей, які частково збереглися у відповідача. 24 лютого 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що грошові кошти в сумі 5400 доларів США, які відповідач переслав на ім`я [PERSON] не стосувалися аліментів та заборгованості по аліментах. Зі слів сина їй відомо, що ці кошти відповідач переслав сину як додаткові витрати на дитину на навчання та лікування. Кошти, в розмірі 555 доларів США, які отримала дочка [PERSON] були отримані нею вже після настання повноліття. Крім цього, грошові кошти відправленні відповідачем орієнтовно в сумі 2000 доларів США, нею отримані, однак такі кошти не носили характеру аліментів відповідно до ст.179 СК України, однак були використані в інтересах дітей, а саме - витрачені на лікування дочки [PERSON] та її репетиторство і подальше навчання. Просить позов задоволити повністю. В судове засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задоволити. Зазначив, що погоджується з розрахунком відповідача щодо перерахованих коштів (а.с.80). Підтвердив, що [PERSON] отримав від відповідача кошти в загальному розмірі 5400 доларів США, які були витрачені на навчання та лікування. Кошти які позивач отримувала особисто, були витрачені на дітей, зокрема на лікування дочки [PERSON] , репетиторство, харчування, особисті речі дітей, одяг. Всі кошти, які відповідач пересилав позивачу через банківські перекази не містять характеру аліментів, а є додатковими витратами на навчання та лікування дітей. Разом з тим не зміг пояснити яку точну суму позивачем витрачено на оплату за навчання [PERSON] та надати докази щодо дати закінчення навчання. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належними чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Згідно двостороннього договору №15лвс-12 від 03.08.2020 про підготовку фахівців за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст [PERSON] навчався на денній формі навчання правничого коледжу Львівського національного університету імені Івана Франка. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Надані відповідачем оригінали платіжних документів (а.с. 41 - 79) підтверджують здійснення відповідачем грошових переказів адресованих позивачу [PERSON] та дітям сторін: [PERSON] та [PERSON] в період з 13.03.2012 по 10.09.2019. Як вбачається з відповіді на відзив та пояснень представника позивача в судовому засіданні, позивач визнає факт отримання нею та дітьми грошових переказів від відповідача в доларах США та польських злотих. Крім цього, представник позивача зазначив, що погоджується з розрахунком відповідача щодо еквіваленту валютних переказів до української гривні (а.с.80), відповідно до якого відповідач протягом 2012-2019 років здійснив грошові перекази адресовані позивачу, [PERSON] та [PERSON] в загальному розмірі 227613,90 грн. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 09 жовтня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі - 750 грн., щомісяця, починаючи з 15.08.2013 і до її повноліття; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі - 1000 грн., щомісяця, починаючи з 15.08.2013, на час навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років. В решті позову відмовлено. Позивачем вказане рішення не оскаржувалось, що свідчить про те, що вона погодилась з розміром аліментів визначених судом. Згідно розрахунку заборгованості від 23.05.2019 (а.с.97-98, а.с.99) заборгованість відповідача по аліментах на утримання дочки [PERSON] за весь період становить 49638 грн. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, а саме розрахунку перерахованих коштів наданого відповідачем (а.с.80), сума отриманих позивачем [PERSON] коштів від відповідача з 20.04.2015 (після подачі позовної заяви) до 13.11.2018 становить 53884,43 грн. Згідно розрахунку заборгованості від 15.03.2019 (а.с.100) заборгованість відповідача по аліментах на утримання сина [PERSON] за весь період становить 59145,16 грн. Разом з тим, як вбачається з розрахунку перерахованих коштів (а.с.80), який визнаний представником позивача сума отриманих коштів [PERSON] від відповідача починаючи з 24.07.2016 становить 147480,17 грн. Як вбачається з відповіді на відзив та пояснень представника позивача кошти отримані позивачем від відповідача були витрачені в інтересах дітей (одяг, лікування, навчання, тощо). Суд звертає увагу також на те, що до звернення з позовом в суд позивач також отримувала грошові перекази від відповідача в період з 13.03.2012 по 22.08.2012 в загальному розмірі 1170 доларів США (а.с. 41-43, 45). В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачу до січня 2020 року було відомо про наявність заочного рішення Сихівського районного суду м.Львова від 09 жовтня 2013 року. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач добровільно виконував свої обов`язки по утриманню неповнолітньої дочки [PERSON] та обов`язки по утриманню повнолітнього сина [PERSON] , який продовжував навчання. Інших обставин позивачем не доведено. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Як встановлено із поданих позивачем документів та відповіді на відзив, додаткові витрати на [PERSON] полягають у витратах по оплаті за його навчання, що не свідчать про особливі обставини, як цього вимагає ст.185 СК України. Відтак, за наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому в такому слід відмовити. На підставі статей 180, 181, 182, 199 Сімейного кодексу України та

Outcome: dismissed