Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить визнати [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - у [ADDRESS] із зняттям його з реєстраційного обліку; визнати [PERSON], [INFO], зареєстровану за адресою: [ADDRESS], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - у [ADDRESS] із зняттям її з реєстраційного обліку; визнати [PERSON] [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - у [ADDRESS] із зняттям його з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог в позові вказала, що вона з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] володіють квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить їм на праві приватної спільної власності, що засвідчено Свідоцтвом на право власності виданим 21 січня 2008 року, про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно зареєстрованого в Сватівському районному бюро технічної інвентаризації за [NUMBER] від 31.01.2008 р., реєстраційний № [NUMBER]. В належній їм квартирі зареєстровані - її дядько [PERSON], [INFO], її тітка [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які фактично не проживають за вказаною адресою з 2016 року. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та фактично проживають в Російській Федерації, що підтверджується відтиском штампу у їхніх паспортах, зареєстрований відділом УФМС Росії по м. Москва по району Дорогомілове. [PERSON] у жовтні 2016 року виїхав до Російської Федерації до м. Санкт-Петербургу, де проживає без реєстрації. При зверненні до Сватівської міської ради з питання зняття з реєстрації [PERSON], [PERSON], [PERSON] їй були надані роз'яснення про необхідність особистої присутності осіб, які знімаються з обліку та їх паспорти для відмітки про зняття з реєстрації. За весь час реєстрації в належній їй квартирі вони не сплачували комунальні платежі, участі у ремонті та її утримання не брали. Більше 2-х років відповідачі фактично проживають в Російській Федерації. Позивач [PERSON] в судовому засіданні участі не брала, від якої на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судові засідання жодного разу не з'явилися, на адресу суду повернулися повістки з довідкою «за закінченням терміну зберігання». Треті особи [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні участі не брали, від яких надійшли заяви про розгляд справи без їх участі та відповідно до якої проти задоволення позовних вимог не заперечують. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що [PERSON] з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] володіють квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить їм на праві приватної спільної власності, що підтверджено Свідоцтвом на право власності виданим 21 січня 2008 року (а.с. 28-29), про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно зареєстрованого в Сватівському районному бюро технічної інвентаризації за № [NUMBER] від 31.01.2008 р., реєстраційний № [NUMBER]. В квартирі окрім власників зареєстровані - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які фактично не проживають за вказаною адресою з 2016 року, що підтверджується актом про не проживання складеним сусідами (а.с. 21). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та фактично проживають в Російській Федерації, що підтверджується відтиском штампу у їхніх паспортах, зареєстрований відділом УФМС Росії по м. Москва по району Дорогомілове 9 (а.с. 13-17). Утримання [PERSON] квартири підтверджується договорами про надання комунальних послуг та квитанціями про оплату нею комунальних послуг (а.с. 32-55). Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст.ст. 317,319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном вона має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном. Окрім зазначеного, судом встановлено, що між позивачем та відповідачами будь-яких угод щодо користування квартирою не укладалося, в родинних відносинах вони не перебувають. Враховуючи те, що позивач є співвласником квартири 1 будинку 31 по площі 50 - річчя Перемоги м. Сватове, Сватівського району, Луганської області, відповідачі в будинку не проживають, обов'язки щодо утримання житла не несуть, не проживають в квартирі, не є членами її сім'ї, а отже своєю реєстрацією чинять перешкоди власникам у розпорядженні своїм майном, суд приходить до висновку, що право позивача на володіння, користування та розпорядження спірним житловим приміщенням підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою. На підставі викладеного та

Outcome: approved