Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 19.12.1992 року. Вони з відповідачем мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], та малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вона бажає розірвати шлюб, оскільки в них з чоловіком відсутні спільні інтереси, у чоловіка відсутня турбота про неї, в них зараз відчуження один від одного, конфлікти. Вважає, що збереження їх шлюбу неможливо. Незгоди з питань утримання та виховання їхньої малолітньої дочки немає, дитина проживає разом з нею. Просить суд шлюб розірвати, стягнути на її користь судові витрати зі сплати судового збору, залишити їй шлюбне прізвище. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і просить суд розірвати шлюб. Після закінчення наданого судом строку на примирення позивач наполягала на задоволенні позову, пояснила, що вони не примирилися, навпаки їхні стосунки ще погіршилися, позивач під час цього строку побив її, у зв'язку з чим вона звернулася з заявою до поліції. Відповідач в судове засідання 22.11.2018 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив, будь яких заяв чи клопотань від нього до суду не надходило, у зв'язку з чим відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України його неявка до судового засідання не є перешкодою для розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання 22.11.2018 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що 22.11.2018 він приймає участь в іншій судовій справі. В задоволенні зазначеного клопотання судом було відмовлено, оскільки це друга підряд неявка представника відповідача в судове засідання і 13.11.2018 судом вже задовольнялося аналогічне клопотання представника відповідача та відкладався розгляд справи, тому відповідно до п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України повторна неявка до судового засідання представника відповідача не є перешкодою для розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 19 грудня 1992 року Димитровським відділом загсу Донецької області, актовий запис № 454 (а.с. 8). Сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Судом за клопотанням відповідача приймалися заходи щодо збереження сім'ї та відновлення сімейних стосунків, в зв'язку з чим ухвалою Димитровського міського суду від 8 серпня 2018 року сторонам надавався строк три місяці для примирення, однак, як свідчать пояснення позивача, сімейні стосунки вони не відновили, позивач вважає, що не розірваний шлюб буде порушувати її особисті інтереси, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати, що збереження шлюбу між ними можливо. За таких обставин суд не знаходить підстав для відмови в задоволенні позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved