Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Тульчинської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що вона проживає в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] частина якого належить їй на праві власності на підставі свідоцтва [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок, виданого 18 березня 1988 року виконавчим комітетом Кинашівської сільської ради Тульчинського району. В іншій частині житлового будинку проживав її син [PERSON], який помер [INFO]. В даний час вона має намір розпорядитись належною їй частиною житлового будинку і провести його відчуження. Але коли вона звернулась до Тульчинської державної нотаріальної контори, то їй повідомили, що на житловий будинок накладено арешт. Вказаний арешт було зареєстровано Тульчинською державною нотаріальною конторою 16 липня 2007 року, реєстраційний номер обтяження 5304257, архівний номер 1903758VINNITSA2, архівна дата 17.01.2000, підстава обтяження - не вказано, 3-230, Тульчинський районний народний суд, об'єкт обтяження невизначено, адреса: [ADDRESS], власник [PERSON], та накладено заборону, реєстраційний номер обтяження 5394581, зареєстровано Тульчинською державною нотаріальною конторою 30 липня 2007 року, підстава обтяження повідомлення 403, 16.07.1901, об'єкт обтяження будинок, адреса: [ADDRESS], власник [PERSON]. Коли вона звернулась за роз'ясненнями до Тульчинської державної нотаріальної контори, то їй було повідомлено про відсутність будь-яких матеріалів в зв'язку з закінченням термінів зберігання, через що неможливо скасувати накладений арешт. Вважає дії Тульчинської державної нотаріальної контори про відмову вчинити дію, а саме зняти заборону, незаконними та такими, що порушують її конституційні права та свободи. Наявність заборони позбавляє її можливості в повній мірі реалізовувати права, гарантовані Конституцією України, в тому числі по розпорядженню належними їй правами на отримання спадкового майна. Їй достовірно відомо, що ні раніше, ні в даний час ніяких стягнень з [PERSON] не проводилось і не проводиться, судових рішень чи рішень інших органів про стягнення коштів також не існує, боржником він не був. Будь-яких документів про боргові зобов'язання не існує, що підтверджує той факт, що ніяких боргових зобов'язань ні перед ким в дійсності немає. А тому накладення заборони являється незаконним. Так як наявність обмежень порушує її права і свободи, тому вона за захистом змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить скасувати арешт, реєстраційний номер 5304257, зареєстрований 16.07.2007 10:30:54 за №5304257 реєстратором: Тульчинська державна нотаріальна контора, [ADDRESS], [NUMBER], підстава обтяження: не вказано, 3-230, Тульчинський районний народний суд, об'єкт обтяження: невизначено, адреса: [ADDRESS] власник [PERSON], додаткові дані: архівний номер: 1903758VINNITSA2, Архівна дата: 17.01.2000, Дата виникнення: 03.10.1997, № реєстра: 31, внутр. №2D01E03222F1222D7341, та заборону, реєстраційний номер обтяження 5394581, зареєстровану 30.07.2007 17:25:51 за №5394581 реєстратором: Тульчинська державна нотаріальна контора , [ADDRESS], [NUMBER], підстава обтяження: повідомлення, 403, 16.07.1901, Не вказано, об'єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS], власник: [PERSON], [PERSON], причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: архівний номер: 2339500VINNITSA18, архівна дата: 25.08.2001, дата виникнення: 25.08.2001, №реєстра: 181509-1672, внутр..№ CD01883A29F23B302D54, все майно. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, судові витрати залишити за позивачами. Відповідач - представник Тульчинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Відповідно до ст.. 247 ЦПК України, в зв'язку неявкою всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачкапроживає в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS], (кол. №27) 21/50 частина якого належить їй на праві власності на підставі свідоцтва [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок, виданого 18 березня 1988 року виконавчим комітетом Кинашівської сільської ради Тульчинського району (а.с. 6,7). В іншій частині житлового будинку проживав син позивачки [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). В даний час позивачка має намір розпорядитись належною їй частиною житлового будинку і провести його відчуження. Коли вона звернулась до Тульчинської державної нотаріальної контори, то їй повідомили, що на житловий будинок накладено арешт. Вказаний арешт було зареєстровано Тульчинською державною нотаріальною конторою 16 липня 2007 року, реєстраційний номер обтяження 5304257, архівний номер 1903758VINNITSA2, архівна дата 17.01.2000, підстава обтяження - не вказано, 3-230, Тульчинський районний народний суд, об'єкт обтяження невизначено, адреса: [ADDRESS], власник [PERSON], та накладено заборону, реєстраційний номер обтяження 5394581, зареєстровано Тульчинською державною нотаріальною конторою 30 липня 2007 року, підстава обтяження повідомлення 403, 16.07.1901, об'єкт обтяження будинок, адреса: [ADDRESS], власник [PERSON] про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру заборон відчуження майна (а.с. 8,9). Також повідомлено, що зняти заборону немає можливості у зв'язку з відсутністю підстав для її зняття, запропоновано звернутися до суду. Разом з тим, згідно довідки, виданої Тульчинським районним відділом ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 25.06.2018 № 78 (а.с.25) вбачається, що на виконанні Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області не має виконавчих документів про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь фізичних і юридичних осіб та держави. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз'яснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Наявність обтяження на належне позивачці майно не позбавляє її права володіння ним. Разом з тим, його наявність, порушує право власності позивачки, зокрема, право щодо розпорядження цим майном. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що на даний час позивачка позбавлена можливості належним чином розпоряджатися своїм правом власності, підстави для збереження обтяжень, накладених відповідачем на це майно відсутні, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачами, згідно її заяви, залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved