Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1000000,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 05 липня 2013 року приблизно о 17-00 годині їй з боку відповідача було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а саме - закрита тупа травма правої кисті у вигляді підголовчатого вколоченного перелому другої п`ясної кістки та перелому проксимального відділу нігтевої фаланги першого пальця з наявністю синця в ділянці кисті з переходом на передпліччя. Неправомірні діїї [PERSON] було кваліфіковано за ч.1 ст. 122 КК України. Також злочинним діями [PERSON] їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях внаслідок отриманих їм травм, заподіяння фізичного болю. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] та її представник до суду не прибули, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Представником відповідача було надано письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги не визнаються у повному обсязі за відсутністю належних та допустимих доказів Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.09.2016 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України у кримінальному провадженні від 07.07.2013 року № 12013220470003948 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне првадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України - закрито. Цивільний позов потерпілої [PERSON] про відшкодуваня матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду (а.с.50-51). [PERSON] 05.07.2013 року необережно спричинила [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми правої кисті у вигляді підголовчатого вколоченного перелому другої п`ясної кістки та перелому проксимального відділу нігтевої фаланги першого пальця з наявністю синця в ділянці кисті з переходом на передпліччя, які відповідно до висновку додаткової комплексногї судово-медичної експертизи № 50-КЕ/2016 від 23.02.2016 відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Неправомірними діями [PERSON] потерпілій [PERSON] було спричинено моральну шкоду. Таким чином суд встановив, що спричинена моральна шкода підлягає відшкодуванню, оскільки кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрито судом за ст. 49 КК України, за нереабілітуючими обставинами, наслідки закриття провадження відповідачу були роз`яснені. Суд вважає, що факт вини [PERSON] у спричиненні [PERSON] тілесних ушкоджень доведений. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1ст. 1167 ЦК України). Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Отже, право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло у зв`язку з неправомірною поведінкою відповідача, що призвело до моральних переживань. Згідно з ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. п. 3, 5, 13постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4. З огляду на положення вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Разом з тим, з огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 1000000 гривень є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 2000 гривень є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду через вчинення тілесних ушкоджень. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial