overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що в даний час сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо один від одного. Відповідач з січня 2019 року не надає матеріальної допомоги, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення повноліття дитиною та на утримання дружини в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. 13 лютого 2019 року ухвалою судді відкрито провадження у справі (а.с. 13). 9 липня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду (а.с. 19). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 1 і 2 статті 182 СК України). Крім того, відповідно до частини 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] записаний батьком неповнолітньої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, не надав відзив на позовну заяву і не заперечив розмір аліментів, який заявлено позивачем. Тому, для задоволення позову є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача, відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем проживала однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі з 21 травня 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що в даний час сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо один від одного. Відповідач не надає матеріальної допомоги, добровільної угоди про сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому позивач просить стягнути з відповідача на утримання дружини в твердій грошовій сумі 1000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною трьох років. 23 квітня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с. 14). 2 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 28). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] записаний батьком неповнолітньої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина 1 статті 82 ЦПК України). Суд не має сумніву щодо добровільності визнання відповідачем обставин справи, тому для задоволення позову є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем проживала однією сімєю у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 2015 року до 19 грудня 2016 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що в даний час сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо один від одного. Відповідач не надає матеріальної допомоги, добровільної угоди про сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно до повноліття дитини та на утримання дружини в твердій грошовій сумі 500 гривень, щомісячно до досягнення дитиною трьох років. \~ \~ \~ \~Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 1 і 2 статті 182 СК України). \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до частини 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач [PERSON] записаний батьком неповнолітньої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] не зявився у судове засідання, не надав відзив на позовну заяву та не заперечив розмір аліментів, який заявлено позивачем. \~ \~ \~ \~Тому, для задоволення позову є законні підстави. \~ \~ \~ \~Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем проживала однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі з 2 червня 2018 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що в даний час сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо один від одного. Відповідач не надає матеріальної допомоги, добровільної угоди про сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини та на утримання дружини в твердій грошовій сумі 1000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною трьох років. \~ \~ \~ \~11 лютого 2020 року відкрито провадження у справі (а.с. 15). \~ \~ \~ \~Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] визнав позов у повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. \~ \~ \~ \~Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем проживала однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі з 4 лютого 1995 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що в даний час сторони припинили сімейні відносини і з грудня 2019 року проживають окремо один від одного; 10 лютого 2020 року позивачем подано позов про розірвання шлюбу. Відповідач не надає матеріальної допомоги, добровільної угоди про сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 10 лютого 2020 року до повноліття дитини та на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 10 лютого 2020 року до повноліття дитини. 24 лютого 2020 року відкрито провадження у справі (а.с. 17). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] визнав позов у повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем проживала однією сім`єю у цивільному шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що в даний час сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо один від одного. Відповідач не надає матеріальної допомоги, добровільної угоди про сплату аліментів між сторонами не досягнуто. 6 грудня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с. 11). 14 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 17). Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 1 і 2 статті 182 СК України). Крім того, відповідно до частини 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] записаний батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Малолітня дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 7). Розмір аліментів узгоджено міє сторонами до ухвалення судового рішення. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем проживала однією сім`єю у цивільному шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що в даний час сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо один від одного. Відповідач не надає матеріальної допомоги, добровільної угоди про сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно до повноліття дитини та на утримання дружини в твердій грошовій сумі 1500 гривень, щомісячно до досягнення дитиною трьох років. 30 вересня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с. 9). 18 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 16). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 1 і 2 статті 182 СК України). Крім того, відповідно до частини 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] записаний батьком неповнолітньої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Малолітня дитина проживає разом з позивачем [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина 1 статті 82 ЦПК України). Суд не має сумніву щодо добровільності визнання відповідачем обставин справи, тому для задоволення позову є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06.10.2007 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з 2013 р., оскільки втратили почуття поваги та кохання один до одного, в зв'язку з чим виникають постійні сварки та суперечки. Спору стосовно місця проживання дитини між ними немає, після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з нею. На підставі вищезазначеного позивач просив розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явилися. До початку розгляду справи позивач надала заяву, згідно якої, просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, письмових заяв чи заперечень до суду не направив. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 06 жовтня 2007 року у Великоолександрівській сільській раді Бориспільського району Київської області зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №26 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають дитину - доньку сина [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їх сім'ї неможливе, у зв'язку з чим позивач відмовляється від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін не надавати строку для примирення, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Спору стосовно місця проживання дитини між сторонами немає, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.08.2006 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з 2013 р., оскільки втратили почуття поваги та кохання один до одного, в зв'язку з чим виникають постійні сварки та суперечки. Після розлучення дитина проживатиме разом з нею. Майнового спору немає. На підставі вищезазначеного позивач просив розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, подали заяви, відповідно до яких, позивач підтримала позовні вимоги, просила задовольнити, а справу слухати без її участі. Відповідач позовні вимоги визнав, просив справу слухати без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали цивільної справи, подані сторонами заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 10.08.2006 року зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №375 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їх сім'ї неможливе, у зв'язку з чим позивач відмовляється від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін не надавати строку для примирення, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Спору стосовно місця проживання дитини між сторонами немає, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачкою. Спору про поділ майна не мають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13.09.2003 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені півроку тому, оскільки не зійшлися характерами, відповідач зловживає спиртними напоями, не приймає участь у вихованні дітей, не дає кошти на їх утримання, втратили почуття поваги та любові один до одного, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, подали заяви, відповідно до яких, позивач підтримала позовні вимоги, просила задовольнити, а справу слухати без її участі. Відповідач позовні вимоги визнав, просив справу слухати без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали цивільної справи, подані сторонами заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 13 вересня 2003 року зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №332 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.3/. Змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їх сім'ї неможливе, у зв'язку з чим сторони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін не надавати строку для примирення, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved