Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на спільне майно подружжя. Заявлені вимоги мотивувала тим, що 17.06.1988 року вона уклала шлюб з [PERSON] та увесь час до його смерті проживала з ним разом однією сім`єю. У 2019 році з метою захисту своїх прав на соціальне забезпечення, як малозабезпеченої сім`ї, з метою вирішення питання щодо отримання житлової субсидії на спільний будинок, ними було розірвано шлюб. Шлюбні відносини з чоловіком не припиняли та залишилися проживати однією сім`єю та вели спільне господарство. Вказала, що будинок за адресою: [ADDRESS] вони з чоловіком купували за спільні сімейні кошти у період шлюбу, а тому вважає за необхідне захистити її право на частку у спільному майні колишнього подружжя шляхом визнання за нею права власності на Ѕ частину вказаного домоволодіння. У підготовче засідання позивач не з`явилася, в наданій заяві прохала розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати за їх відсутності та вказав, що заперечень проти позову не має. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 17.06.1988 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище змінено на « [PERSON] » (а.с.7). У період шлюбу подружжям було придбано майно, а саме житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.8-13). 15 лютого 2019 року шлюб між подружжям було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.02.2019 року (а.с.14). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого ВК Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області 17 лютого 2021 року (а.с.18). Як зазначено позивачем, у 2019 році, через скрутне матеріальне становище у сім`ї, вони з чоловіком звернулися до місцевих органів соціального захисту за місцем проживання, з метою вирішення питання щодо отримання житлової субсидії на спільний будинок, проте в отриманні субсидії їм було відмовлено, оскільки місце реєстрації позивача знаходиться у іншій місцевості. Для вирішення питання щодо отримання житлової субсидії на спільний будинок, ними було розірвано шлюб. Шлюбні відносини з чоловіком не припиняли та залишилися проживати однією сім`єю та вели спільне господарство. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно до ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до частина 1 ст. 65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік, розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Частина 1 ст. 68 Сімейного кодексу України вказує на те, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Таким, чином суд дійшов висновку про те, що житловий будинок з надвірними будівлями є об`єктом спільної сумісної власності сторін, як колишнього подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу спільно набутого майна, частка майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно до ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. За наведених обставин, суд вважає, що житловий будинок (із господарчими будівлями та спорудами), розташований по [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки набутий ними за час шлюбу, за спільні кошти, їх частки у цьому майні є рівними, тому сторонам згідно до ст. 70 Сімейного кодексу України належить по 1\\2 частині будинковолодіння. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Outcome: approved