Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 23 жовтня 2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітніх дітей, синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивачка зазначає, що протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між сторонами постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають їх діти, що негативним чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та дітям душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їх дітей та в позивача, він не здатен підтримувати нормальну обстановку в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям за своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час позивачка та відповідач єдиною родиною не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, у звязку з чим позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Також позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Скочко». В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, строк для примирення просить не надавати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, вважає, що дійсною причиною розпаду сім`ї та подачі позивачем позову до суду стала подружня зрада позивача [PERSON] і те, що в даний час позивачка має стосунки з іншим чоловіком. На підтвердження своєї позиції відповідач надав письмові докази у вигляді роздруківок фотоматеріалів та сторінок із Інтернет-сторінки сайту «В контакте», пояснивши, що дані матеріали він знайшов в телефоні своєї дружини, [PERSON] (а. с. 35-53). Також пояснив суду, що подружні сварки між сторонами почалися з листопада 2017 року, разом вони припинили проживати 29 січня 2018 року. В період з 29 січня 2018 року по 06 лютого 2018 року відповідач намагався примиритися із дружиною, але марно. З 29 січня 2018 року позивачка разом із спільними дітьми проживає у своїх батьків, окремо від відповідача. Заслухавши сторони у підготовчому судовому засіданні, відповідача у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. [PERSON] про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про\~розірвання\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 23 жовтня 2010 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 71 (а. с. 4 копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей синів, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а. с. 5, 6 копії свідоцтв про народження дітей). Суд встановив. що в теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків і чоловік, і жінка вважають неможливим. Таким чином, судом зясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам і подружжя, і їх спільних дітей. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка надала заяву про залишення їй шлюбного прізвища, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Скочко». Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже сплату судового збору слід покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved