Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати укладення додаткової угоди від 10 жовтня 2013 року до Договору позики від 22 березня 2013 року дійсним, як факт укладення між нею та [PERSON] договору купівлі - продажу земельної ділянки 0,1496 га, кадастровий номер: 6311290005:03:002:0132, що розташована за адресою: [ADDRESS]; та визнати за нею право власності на земельну ділянку 0,1496 га, кадастровий номер: 6311290005:03:002:0132, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що між нею та відповідачем було укладено письмовий договір позики від 22 березня 2013 року, за яким вона передала відповідачеві у боргу грошові кошти в сумі 30000,00 грн., а останній зобов'язався повернути їх 22 березня 2014 року. В подальшому, 10 жовтня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики від 22 березня 2013 року про те, що у разі неповернення відповідачем грошових коштів, отриманих ним у борг, запозичені грошові кошти вважаються платежем за купівлю-продаж земельної ділянки, що належить відповідачу на праві власності та розташована за адресою: [ADDRESS]. У додатковій угоді сторони також визначити порядок оформлення купівлі-продажу земельної ділянки у разі неповернення відповідачем боргу. Але [PERSON] від оформлення договору купівлі-продажу у нотаріуса ухиляється, через що позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але направила суду заяву про повне підтримання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але направив листа, в якому вказував, що проти позову не заперечує, та просив розглянути справи за його відсутності. В судовому засіданні, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем іншій стороні, позичальникові, визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Як вбачається із матеріалів справи, 22 березня 2013 року між позивачем і відповідачем був укладений письмовий договір позики, згідно з яким відповідач позичив у позивача в борг гроші в сумі 30000,00 грн., які він зобов'язався повернути до 22 березня 2014 року включно. За таких умов, сторони визначили термін, з якого зобов'язання підлягає виконанню. Але, до теперішнього часу відповідач не повернув позивачці борг у розмірі 30000,00 грн. і від їх повернення відмовляється. 10 жовтня 2013 року між сторонами була укладена додаткова угода у письмовій формі про доповнення договору позики. Так, [PERSON] і [PERSON] домовились про те, що у разі неповернення позичальником у встановлений договором строк грошових коштів в сумі 30000,00 грн., то запозичені кошти слід вважати як засіб оплати при укладенні договору купівлі - продажу земельної ділянки 0,1496 га, кадастровий номер: 6211290005:03:002:0132, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, індексний номер 10146766 від 28 вересня 2013 року. Крім цього, за додатковою угодою від 10 жовтня 2013 року [PERSON] зобов'язався протягом 1 місяця з часу настання дати повного повернення боргу прибути з усіма необхідними документами для укладення договору купівлі - продажу земельної ділянки до Другої державної нотаріальної контори Харківського району, що знаходиться в м. Люботин Харківської області. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів», яким ч. 3 ст. 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з ч. 2 ст. 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». З цього часу не передбачено державної реєстрації правочину, якщо в договорі не передбачено інше, а право на нерухоме майно та його обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Як зазначає позивач, від нотаріального посвідчення договору відповідач ухиляється тим, що протягом визначеного строку не з'явився до нотаріуса, та не уникає зустрічі з позивачем. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Оскільки у договорі позики від 22 березня 2013 року з доповненнями до нього від 10 жовтня 2013 року, сторони узгодили, що грошові кошти в сумі 30000,00 грн., які перебувають в розпорядженні у відповідача [PERSON], є оплатою за купівлю-продаж земельної ділянки, а правовстановлюючі документи на неї перебувають у розпорядженні позивача, суд приходить до висновку, що між сторонами фактично був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, всі істотні умови якого, притаманні договору купівлі-продажу, сторони виконали, але відповідач [PERSON] своєю бездіяльністю ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного ним договору. За таких умов суд задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved