Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та свої уточнені вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 30.01.2003 р. шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від спільного проживання мають сина [PERSON], який навчається на денному відділенні другого курсу Машинобудівного коледжу Сумського державного університету. Загальна вартість навчання складає 39990 грн. У зв'язку із навчанням йому потрібні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники тощо. Навчаючись на денній формі, він не має можливості працювати, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що згідно законодавства зобов'язаний це робити. Відповідач є працездатним, не є інвалідом, має постійну роботу та заробітну плату, працює у ФОП [PERSON] У зв'язку з цим, просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він працює у ФОП [PERSON] на посаді водія з 2017 р., отримує мінімальну заробітну плату. З 2003 року він проживає у цивільному шлюбі разом із [PERSON] За час спільного проживання з [PERSON] у них народився син - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що він має утримувати малолітню дитину, отримує мінімальну заробітну плату, а отже не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку, має змогу сплачувати щомісячно допомогу у розмірі 500 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав: Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України,- якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 30.01.2003 р. був розірваний (а.с.8). Від сумісного проживання у сторін є син - [PERSON], [INFO] (а.с.7). З довідки, наданої Машинобудівним коледжом СумДУ, за №214 від 22.11.2017 р. вбачається, що [PERSON] навчається на денному відділенні 2 курсу Машинобудівному коледжі Сумського державного університету, термін навчання з 01.09.2017 р. по 30.06.2020 р., навчається на умовах повної оплати вартості навчання (а.с.11). Відповідач офіційно працює у ФОП [PERSON] Відповідно до довідки про доходи [PERSON] має регулярний дохід, - загальна сума доходів якою за період з липня 2017 р. - грудень 2017 р., за винятком аліментів, становила 15336 грн., а тому суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти у частці від його заробітку (доходу) (а.с. 40). Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи, що відповідач є батьком повнолітнього сина, який навчається і потребує матеріальної допомоги, відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює, то з відповідача підлягають стягненню аліменти на навчання [PERSON] Відповідно до ст. 200 СК України,- суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Матеріалами справи встановлено, що у зв'язку з продовженням навчання повнолітній син сторін, якому ще не виповнилось 23 роки, потребує матеріальної допомоги, а у відповідача [PERSON] є можливість надавати таку допомогу повнолітньому синові, так як він працює і щомісячно отримує заробітну плату. Однак, при цьому, суд бере до уваги і ті обставини, що на утримані у відповідача знаходиться малолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 41), а обов'язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, покладається на обох батьків. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що аліменти на утримання повнолітнього сина слід визначити у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку та доходів відповідача, які підлягають сплаті щомісячно, до закінчення навчання [PERSON] - до 30.06.2020 р., але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з 14.12.2017 р. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вище викладене позовні вимоги задоволено на 30 % (640 : 100 х 30 = 192 грн.), а тому вказану суму судового збору за розгляд справи в суді слід стягнути з [PERSON] на користь держави, так як позивач звільнена від сплати даного судового збору.

Outcome: partial