Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] У яком уз уточненням просить: визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіля ДАЕ В00 «нубіра» Е4С0556/2003/ сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] 21.09.2006 року, стягнення ? частини його вартості, стягнення частини грошових коштів, за які були проведені ремонтні роботи у квартирі відповідача. Позов обґрунтовано тим, що позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем, який на даний час розірвано. Сторони не досягли згоди щодо поділу майна - ДАЕ В00 «нубіра» Е4С0556/2003/ сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] 21.09.2006 року, який залишився у відповідача та реалізований ним без згоди позивача. Крім того, під час перебування в зареєстрованому шлюбі, в квартирі, яка належала відповідачеві ([ADDRESS]) 10 лютого 2009 р. виникла пожежа, в результаті якої були знищені предмети домашнього вжитку, повністю згоріла кухня, що призвело до задимлення іншої частини житла, що стало непридатним для проживання. Для підтвердження вартості ремонтних робіт надає суду Акт про прийняття-передачі виконаних робіт від 20.03.2009 року, товарний чек від 20.02.2009 року, накладну № 12 від 11.05.2010 року. Просить визнати кошти, витрачені на ремонт та покращення квартири [ADDRESS] у сумі 49 177, 71 гривень спільною сумісною власністю подружжя та стягнути ? цих коштів на її користь. В судовому засіданні позивач та її уповноважений представник [PERSON], що діє на підставі договору про надання адвокатських послуг, позов підтримали повністю з мотивів, викладених вище. Надали суду пояснення аналогічно викладеним в позові, просили такий задовольнити повністю. Представник відповідача заперечив проти позову та просить у такому відмовити; надав пояснення аналогічні змісту заперечень на позовні вимоги. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності , суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.06. 2002 року по 20.06.2009 року. За час перебування в зареєстрованому шлюбі сторони придбали автомобіль ДАЕ В00 «нубіра» Е4С0556/2003/ сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] 21.09.2006 року, який згідно виписки з комп'ютерного обліку Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи від 02.09.2010 р., зареєстрований за [PERSON], є спільним майном подружжя, був в наявності на момент розірвання шлюбу, а тому входить до складу майна, що підлягає поділу між подружжям. Згідно ст. 70 СК України частки майна подружжя є рівними. Відповідно до ст. СК України співвласники майна розпоряджаються ним за спільною згодою. П. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачає,що У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Оскільки на даний час, як визнали сторонни, спірний автомобіль є проданим, відповідач доказів надання згоди позивача на його відчудження суду не надав, тому суд вважає, що на користь [PERSON] з [PERSON] необхідно стягнути грошову компенсацію за належну їй 1/2 його частину. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно висновку № 1161 судової авто товарознавчої експертизи по справі № 2-204/11 ринкова вартість зазначеного автомобіля становить 47 264, 25 грн, ринкова вартість автомобіля на момент огляду з врахуванням пошкоджень, які відремонтовано, становить 38 038, 38 грн. Суд вважає, що вартість автомобіль ДАЕ В00 «нубіра» Е4С0556/2003/ сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] 21.09.2006 року визначається його ринковою ціною, та становить 47 264, 25 грн, а тому стягненню на користь [PERSON] підлягає 23 632, 12 гривень як ? частини вартості автомобіля ДАЕ В00 «нубіра» Е4С0556/2003/ сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] 21.09.2006 року. Що стосується вимоги про стягнення вартості ремонтних робіт, проведених за спільні кошти подружжя у квартирі [ADDRESS], суд зазначає наступне. З моменту реєстрації шлюбу сторони проживали у квартирі [ADDRESS] у м. Львові, яка належала відповідачеві [PERSON] на праві приватної власності. 10 лютого 2009 р. у вищезазначеній квартирі виникла пожежа, що підтверджується довідкою Державного пожежного нагляду Сихівського РВ м. Львова ГУ МНС України в Львівській області, з якої вбачається, що в результаті пожежі були знищені предмети домашнього вжитку, повністю згоріла кухня, що призвело до задимлення іншої частини житла, яке стало непридатним для проживання. Орієнтовані побічні збитки від пожежі становили 44 500 грн., прямі збитки - 30 000 гривень. Після пожежі сторонами за рахунок спільних коштів у квартирі були проведені ремонтні роботи квартири [ADDRESS] у м. Львові. Ухвалою суду від 1 грудня 2011 року у справі № 2-204/11 призначена судово- будівельна експертиза для визначення вартості ремонту квартири [ADDRESS], проведеного після пожежі та вартості будівельних матеріалів, що були використані для проведення ремонту вищезазначеної квартири. Судово-будівельна експертиза була оплачена позивачем, але не виконана, так як відповідач [PERSON] та нова власниця квартири [PERSON], яка є матір'ю відповідача, двічі не допустили судового експерта у квартиру [ADDRESS] для проведення експертизи, та як наслідок, така проведена не була. Ст. 146 ЦПК України, передбачає, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи умисне недопущення експерта до квартири, в якій сторони провели ремонтні роботи, суд керується наданим позивачем Актом про прийняття-передачу виконаних робіт від 20.03.2009 року, згідно якого вартість ремонтних робіт становить 31 470, 71 гривень. Суд приймає, що вартість використаних матеріалів при проведенні ремонтних робіт становить 17 707 гривень відповідно до товарного чека від 20.02.2009 року, накладної № 12 від 11.05.2010 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням принципу змагальності цивільного процессу суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустими доказами доведено, що загальна сума затрат, понесених на ремонт та покращення квартири [ADDRESS] становить 49 177, 71 гривень, адже інших доказів у спростування суду не надано. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкту в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також і визначена на час розгляду справи ринкова вартість квартири не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкту. В результаті ремонту квартира не збільшилася в розмірі і тому її не можна вважати новоствореним майном, але згідно з дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що спірна квартира істотно збільшилася у своїй вартості саме внаслідок здійснених за період шлюбу поліпшень. Згідно з ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналізуючи викладене, суд доходить до висновку, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] здійснювали ремонт у квартирі, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, за спільні сумісні кошти. Належних та допустимих доказів того, що сторони не проводили ремонтних робіт у квартирі відповідача суду не надано і в ході судового розгляду справи не добуто. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч.2 цієї статті. Судом з'ясовано, що ремонтні роботи у квартирі [ADDRESS] проводилися під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбу. Виконані ремонтні та оздоблювальні роботи є невід'ємною частиною квартири [ADDRESS], оскільки не можуть бути відокремлені та без їх виконання квартиру неможливо було використовувати за цільовим призначенням - для постійного проживання, про що сторони не заперечували під час розгляду справи. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога позивачки про відшкодування їй ? частини коштів, затрачених на ремонт квартири, яка на той момент була власністю відповідача, є законною та обґрунтованою та підлягає до задоволення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, Також, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 171,00 грн.

Outcome: approved