Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зобов'язання повернути транспортний засіб та технічний паспорт, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначивши наступне. Так, [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Вона є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка. До складу спадкового майна входить транспортний засіб «Тоуоtа Соrolla», д.н. [NUMBER], 2006 р.в. ЇЇ чоловік, [PERSON] тяжко хворів та не міг використовувати вищевказаний автомобіль, однак для його лікування потрібно було придбати ліки в різних аптеках міста. Тому в березні 2013 року вищевказаний автомобіль ними було передано у тимчасове безоплатне користування [PERSON], який є племінником її померлого чоловіка. Після смерті [PERSON] вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийнятті спадщини, однак нотаріус повідомив, що видати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на автомобіль не є можливим, оскільки для вчинення нотаріальної дії потрібно надати оригінал правовстановлюючого документу. Враховуючи, що після смерті її чоловіка, автомобіль «Тоуоtа Соrolla», д.н. [NUMBER], 2006 р.в. залишився у розпорядженні [PERSON], вона звернулась до останнього і попросила повернути автомобіль та документи на нього. Однак [PERSON] категорично відмовився їх повертати. 31.10.2013 року вона звернулася до відповідача з листом, в якому також просила повернути транспортний засіб і технічний паспорт на нього протягом трьох днів з дня отримання такого листа. На даний лист [PERSON] не відреагував, автомобіль і документи на нього не повернув. Отже вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом та зареєструвати автомобіль у ВРЕВ. Враховуючи, що відповідач безпідставно утримує транспортний засіб у себе та користується ним і відмовляється його повертати, просила суд зобов'язати відповідача повернути їй вищевказаний транспортний засіб та документи на нього та стягнути з нього на її користь понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, з раніше наданого до суду заперечення на позов [PERSON] вбачається, що на його думку, він не є тією особою, яка заволоділа спірним майном, і тому не може бути відповідачем за даним позовом. З огляду на це, вважає, що позов пред'явлений до нього безпідставно. Він ніякого майна ані у неї, ані у його покійного дядька у тимчасове користування чи оренду не брав, відповідних документів не підписував. Також зазначив, що йому відомі факти, згідно яких дядько за життя передавав у користування власні транспортні засоби третім особам. Тому у задоволенні позову [PERSON] просив відмовити. Представник відповідача, адвокат [PERSON] вимоги позовної заяви також не визнав, підтримав надане до суду заперечення [PERSON], просив у позові відмовити. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що знає сторін по справі. З позивачем вони працювали разом. Вона з чоловіком в 2006 році придбали нову машину. Коли чоловік позивачки захворів, на новий рік вона запропонувала допомогу, але позивачка сказала, що їм допомагає [PERSON]. Він використовує їх машину для доставки ліків. В квітні чоловіка позивачки не стало. Потім їй зателефонувала позивачка і запитувала у її чоловіка, що робити, якщо їй [PERSON] не віддає машину. Останній раз бачила відповідача на похоронах. З похорон [PERSON] їх розвозив на автомобілі позивача. Де зараз автомобіль, їй невідомо, вважає, що він у [PERSON]. Про те, що автомобіль у [PERSON], дізналась зі слів позивачки. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що знає сторін по справі. З позивачем разом працювала. Вважає, що відповідач у справі [PERSON] не хоче віддавати автомобіль позивачці. Коли чоловік позивачки захворів, вона приходила до них, пропонувала допомогу. Їй достеменно відомо, що на той час чоловік позивачки надав машину відповідачу, щоб той їм допомагав. З похорон чоловіка позивачки відповідач їх забирав на цьому автомобілі. Потім вона була у позивачки на дачі влітку. [PERSON] привозив цукор. Позивач просила його віддати автомобіль, але він не відреагував. Вважає, що автомобіль у [PERSON] зараз, але точно цього не знає. В останнє бачила спірний автомобіль на дачі в серпні 2013 року. Суд, вислухавши позивача [PERSON] представника відповідача, адвоката [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], проаналізувавши надані сторонами докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON], про що ВРАЦ Ленінського РУЮ у м. Донецьку було видано свідоцтво, актовий запис № 462 (а.с. 6). Після його смерті була відкрита спадкова справа (а.с. 7). Відповідно довідки, наданої Управлінням ДАІ 23.10.2013 року № 9/3-3322, на ім'я померлого [PERSON] зареєстрований автомобіль «Тоуоtа Соrolla» д.н. [NUMBER], 2006 р.в. (а.с. 10). З позовної заяви вбачається, що зазначений автомобіль «Тоуоtа Соrolla», д.н. [NUMBER], 2006 р.в. на теперішній час знаходиться у відповідача [PERSON]. Втім, будь-яких фактичних доказів знаходження на теперішній час у відповідача або використання ним спірного майна суду не надано та матеріалами справи не встановлено. При цьому, допитані у судовому засіданні свідки повідомили, що їм невідомо, де знаходиться та у кого перебуває автомобіль «Тоуоtа Соrolla», д.н. [NUMBER], 2006 р.в. на час розгляду справи у суді, та не заперечували, що повідомлення суду про знаходження спірного майна саме у відповідача є лише їх особистим припущенням. Факт перебування автомобіля у відповідача не знайшов свого підтвердження і в матеріалах, зареєстрованих в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення за № 347 від 13.01.2014 року, які були досліджені в судовому засіданні судом. Зокрема, з висновку, складеного оперуповноваженим СУР Ленінського РО ДМУ ГУМВС України в Донецькій області капітаном міліції Медведенко А.А., який проводив перевірку за заявою позивачки щодо неповернення належного їй майна, вбачається, що [PERSON] при його опитуванні працівниками міліції з цього приводу повідомив, що останній раз він використовував спірний автомобіль «Тоуоtа Соrolla», д.н. [NUMBER], 2006 р.в., коли [PERSON] хворів, після смерті автомобіль не використовував та його не брав. В свою чергу стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст. ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оскільки позивачка жодних об»єктивних та переконливих доказів того, що спірний автомобіль «Тоуоtа Соrolla», д.н. [NUMBER], 2006 р.в., на час розгляду справи у суді знаходиться у відповідача, суду не надала, тому в задоволенні її позову необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed