Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Виноградівської міської ради, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкуваня. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] померла баба позивачки- [PERSON] , дідо позивачки- [PERSON] , помер раніше - [INFO] . Місцем відкриття спадщини є [ADDRESS] . Заповіт баба позивачки не залишила. За оформленням спадщини позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак у зв`язку з відсутністю право встановлюючих документів на спадкове нерухоме майно державнм нотаріусом Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено. Позивач [PERSON] \~ про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно у\~ судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач-представник Виноградівської міської ради, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, у судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Виноградівської державної нотаріальної контори про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Вирішуючи питання про спірні правовідносини, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства. Відповідно до положень ст. ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частина 2 статті 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] померла баба позивачки- [PERSON] , дідо позивачки- [PERSON] , помер раніше - [INFO] . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] 3 від 28.03.1 979 року, свідоцтвом про укладення шлюбу позивача серії [NUMBER] від 05.09.1996 року, свідоцтвом про народження матері позивача серії [NUMBER] від І 1.08.1958 року. Місцем відкриття спадщини є [ADDRESS] . Вказана обствина підтверджується довідкою виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 30.06.2021 року №249. Заповіт баба позивачки не залишила. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Позивач є спадкоємцем за законом. Згідно положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Моїй померлій бабі на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . З часу відкриття спадщини позивач вступила у фактичне володіння цим об`єктом нерухомості та прийняла спадщину в порядку ст.549 ЦК УРСР. За вказаних обставин за оформленням спадщини позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак у зв`язку з відсутністю право встановлюючих документів на спадкове нерухоме майно державнм нотаріусом Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено. Така ситуація обумовлена тим, що по смерті баби віднайти оригінали документованих матеріалів, які посвідчують належність майнових прав спадкодавцю, не вдалося. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч.2 ст. 16 ЦК України визначено що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, не ірийняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання правг власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийнялт спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] проведено. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 15.07.2021 року №679\~ цей об`єкт нерухомою і будівництвом завершений, правовстановлюючі документи на нього не оформлені. Згідно положень п.2 ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, ш: виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР). визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що заявлений позивачем позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved