Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] в якому просить усунути перешкоди в користуванні і розпорядженні власністю визнавши відповідача [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS].\~\~\~ В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що вона є власником квартири № 50, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Слинько, 4, на підставі договору купівлі-продажу № 3-11-06 від 11.03.1996 року, який зареєстрований на біржі «Право-ріелтор» 11.03.1996 року за № 3-11-06 та зареєстрований в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № П3-8453 від 01.04.1996 року. Відповідач з 2003 року у спірній квартирі не мешкає та його місце проживання на теперішній час позивачу невідоме. В січні 2015 року заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова було розірвано шлюб позивача з відповідачем. Відповідач не сплачує за комунальні послуги та не несе витрати на утримання житлової площі. Враховуючи те, що відповідач не мешкає в спірній квартирі, не користується нею, а в свою чергу позивач несе всі затрати, тому вона була вимушена звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації у газеті Урядовий курєр № 202 від 30 жовтня 2015 року, про причину неявки суду не повідомив (а.с. 29-30). Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] підтримав та пояснив, що позивач є його матірю, вони разом мешкають в спірній квартирі. Також зазначив, що відповідача [PERSON] він не бачив з 2004 року, та з цього часу він не проживав в спірному житловому приміщенні, не сплачував за комунальні послуги. Конфліктів з відповідачем з приводу користування квартирою не було. Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за відсутності відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є квартира № 50, яка розташована за адресою м. Харків, вул. Слинько, 4, та яка належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 11 березня 1996 року, зареєстрованого на біржі «Право-ріелтер» за № 3-11-06 від 11.03.1996 року, та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № П3-8453 від 01.04.1996 року (а.с. 5). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 12.10.2015 року [PERSON] зареєстрованим в [INFO] та Харківській області не значиться (а.с. 13). Відповідно довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» № 3604 від 10.11.2015 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28). Відповідач по справі [PERSON] більше ніж 10 років у спірному житловому приміщенні не проживає. Ці обставини встановлені судом на підставі пояснень в судовому засіданні свідків. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона є подругою позивача та знайома з нею більше 20 років, часто буває у неї вдома, та на протязі останніх 10 років вона не бачила відповідача по справі або його речей у спірній квартирі. Також, зазначила, що знайома з відповідачем [PERSON] та бачила його один раз у житті. Позивач у спірному житловому приміщенні проживає разом із сином. Про конфлікти позивача з відповідачем їй невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача. Відповідача вона не бачила більше 10 років. Їй відомо, що позивач проживає в спірній квартирі разом із сином. Також, пояснила, що приблизно один раз на місяць буває у позивача вдома, при цьому речей відповідача вона у квартирі не бачила. Про конфлікти між позивачем та відповідачем їй невідомо. Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цих свідків, у звязку з тим, вказані особи ніяким чином не зацікавлені в наслідках розгляду цієї справи і їх пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами по справ. З інформації наданої Комінтернівським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області № 62/4998 від 29 жовтня 2015 року вбачається, що [PERSON] з будь-якими заявами та повідомленнями за період з вересня 2015 року по теперішній час не звертався (а.с. 21). Відповідно до висновку ДІМ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ст. л-т. міліції [PERSON] від 09 вересня 2015 року вбачається, що 05 вересня 2015 року до Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області надійшла заява від [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS], яка просила прийняти заходи до розшуку її чоловіка [PERSON], [INFO]. В ході розгляду матеріалу встановити місце знаходження [PERSON] не надалось можливим, та при перевірки за місцем мешкання ніяких речей [PERSON] не знайдено (а.с. 11). Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Законом України Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання. Відповідно до ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачами доказів, суд вважає, що відповідач, відсутній в спірному житловому приміщенні більше одного року без поважних причин, і тому може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача, в спірному житловому приміщенні, і не вбачається підстав для продовження цього строку, бо з заявою про поновлення цього строку, або зі зустрічним позовом про поновлення його права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не звертався. Реєстрація місця проживання відповідача, у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, безперечно, обмежує її права, як власника по користуванню нерухомим майном, оскільки позивач вимушена самостійно нести витрати по утриманню житла і сплаті комунальних послуг. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У зв'язку з тим, що відповідач, не користується без поважних причин житловим приміщенням квартирою № 50 в будинку 4 по вул. Слинько в м. Харкові більш як один рік, він є таким, що втратив право користування цим житлом приміщенням. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved