Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів ПАТ КБ «ПриватБанк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., визначивши третьою особою, яка заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Шевченківський ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області, в якому прохала визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~№ 23150\~від 01.12.2017\~ року,\~вчинений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Швець\~Р.О.\~про стягнення\~з[PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості в сумі 236\~085 грн. 84 коп. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 19 червня 2019 року дізналася про наявність щодо неї двох виконавчих проваджень № 52753285 від 04.01.2017 та № 55582718 від 29.01.2018 про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів. 26.06.2019 року під час ознайомлення із вказаними виконавчими провадженнями виявила, що підставою для їх відкриття стали виконавчий лист виданий Октябрським районним судом м.Полтави № 554/9277/14-ц від 27.11.2014 року на суму 18\~724, 89 грн. та виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. № 23150 від 01.12.2017 на суму 236\~085, 84 грн. З виконавчим написом не погоджується, оскільки на час його вчинення Октябрським районним судом м.Полтави було розглянуто справу № 554/9277/14-ц про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 18\~724, 89 грн. станом на 22.06.2014. Таким чином, у суді існував спір щодо розміру заборгованості, а тому її безспірність спростовується. Крім того, приватному нотаріусу не були надані відомості щодо умов Кредитного договору від 22.04.2010, оскільки оригінал Кредитного договору йому не надавався. Про це свідчить відсутність посилань у виконавчому написі на відповідні пункти договору щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені та комісії, штрафів, а також те, що а ні стягувачем, а ні нотаріусом не визначено термін дії Кредитного договору. Також виконавчий напис не містить пункту Кредитного договору про можливість позасудового врегулювання питання стягнення заборгованості. Відповідно до п.2.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, виконавчий напис може бути вчинено, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що строк, за який проводиться стягнення становить 2\~664 дні, а це понад 7 років. Крім того, у вказаний строк включено заборгованість, яка вже стягнута рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27.11.2014 року у сумі 18\~724, 89 грн. Вважає, що приватний нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, а тому виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 04 липня 2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив (а.с.49). Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. у судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив, в якому у задоволенні позову прохав відмовити та провести розгляд справи без його участі. Зазначив, що він не є належним відповідачем по справі та вчинив виконавчий напис з дотриманням діючого законодавства. Так, ним було одержано від ПАТ КБ «Приватбанк» пакет документів, перелік яких є вичерпаний, на підставі якого був вчинений виконавчий напис, в тому числі оригінал договору про надання банківських послуг (анкета-заява позичальника). Також вважає необгрунтованим посилання позивача на порушення вимог перевірки безспірності заборгованості, оскільки з документів наданих стягувачем цього не вбачалося, і така перевірка нотаріусом не передбачена. Крім того, необґрунтованими є звинувачення щодо пропуску строку позовної давності, оскільки укладений договір між сторонами є діючим та безстроковим, оскільки в ньому не встановлений строк його припинення (а.с. 21-23). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Шевченківського ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи повторно у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.52). Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було видано виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 23150, відповідно до якого запропоновано стягнути заборгованість на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] не сплачену в строк, за який проводиться стягнення 2\~664 днів, а саме з 22.04.2010 по 07.08.2017 року, у сумі 233\~085, 84 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 7\~729, 55 грн., заборгованість за відсотками 208\~753, 48 коп., заборгованість по пені та комісії 5\~027, 29 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 11\~075, 52 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 3000 грн. (а.с.5). 29 січня 2018 року постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Полтави ГТУЮ в Полтавській області від 29.01.2018 на підставі виконавчого напису № 23150 виданого 01.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. відкрито виконавче провадження № 55582718 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 236 085 грн. 84 коп. (а.с.18). Згідно ч.1\~ст. 14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат»\~визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими\~\~стягнення\~\~ заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого\~постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р. передбачено нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно з пунктом 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у загальному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (пункт 286 Інструкції). Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. виконавчий напис було здійснено на підставі заяви про вчинення виконавчого напису від 08.09.2017 поданої представником ПАТ КБ «Приватбанк» Балашовим О.В. (а.с.24). З відзиву на позов приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вбачається, що виконавчий напис було здійснено на підставі заяви про вчинення виконавчого напису до якої було додано оригінал та копію анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 22.04.2010 між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», виписку з рахунка боржника про заборгованість, яка завірена печаткою ПАТ КБ «Приватбанк», копію письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, підтвердження надсилання вимоги про усунення порушень кредитного договору (а.с.22). Відповідно до п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 р. № 296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. З наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 23150 від 01.12.2017, вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» було додано письмову вимогу (повідомлення) [PERSON] про погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 233\~085,84 грн. в строк п`ять календарних днів з дати відправлення письмової вимоги (а.с.33) та список поштових відправлень рекомендованих листів, з якого вбачається, що на адресу [PERSON] 07.09.2017 направлено письмову вимогу (повідомлення) (а.с.34), однак підтвердження отримання листа адресатом банком не надано, у зв`язку з чим позивач була позбавлена можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. На думку суду, у даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також нотаріус не з`ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, оскільки ч.1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту, тоді як період стягнення зазначено 2\~664 дні, починаючи з 22.04.2010 року. Крім того, не було враховано наявність рішення суду Октябрського районного суду Полтавської області від 09.09.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанку» заборгованості за цим же кредитним договором від 22.04.2010 у сумі 18\~724, 89 грн., включаючи аналогічний період. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив нормист.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до\~ст.141\~ЦПК України та стягує із відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача 768 грн. 40 коп., який є належним відповідачем. При цьому судом враховуються доводи відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича про те, що він є неналежним відповідачем, виходячи з п.16 Постанови пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Outcome: partial