Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору міни дійсним. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] (далі - Позивач) та її племіннику [PERSON] (далі - Відповідач) належать на праві спільної часткової власності об`єкти нерухомого майна. Позивачу на праві власності належить: 2/3 частини квартири [ADDRESS] ; 2/3 частини земельної ділянки від площі 0,1216 га, кадастровий номер 3222487001:01:004:0039, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] на праві власності належить: 1/3 частина квартири [ADDRESS] ; 1/3 частина земельної ділянки від площі 0, 1216 га, кадастровий номер 3222487001:01:004:0039, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи неможливість спільного використання вищевказаного майна, з метою оптимізації реалізації прав власників, між Позивачем і Відповідачем виникла домовленість щодо обміну належними їм частками таким чином, щоб до Позивача перейшло право власності у повному обсязі на земельну ділянку і розташований на ній житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а до Відповідача - право власності на всю квартиру [ADDRESS] . Зокрема, Позивач одержала листа від Відповідача від 19.05.2018 із пропозицією укласти договір міни нерухомого майна (копія додається). У цьому листі Відповідач запропонував Позивачу укласти договір міни нерухомого майна, згідно з яким [PERSON] передає у власність [PERSON] належну йому 1/3 (одну третю) частину житлового будинку з відповідною частиною будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS] та 1/3 (одну третю) частину земельної ділянки площею 0,1216 га, яка розташована в [ADDRESS] . Натомість [PERSON] запропоновано передати у власність [PERSON] 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Також для визначення співмірності часток Відповідач запропонував провести оцінку вартості цього майна. Погодившись із цією пропозицією Відповідача, Позивачем замовлено у суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] оцінку вартості вищевказаного майна. Згідно із звітом про оцінку майна (ідентифікатор за базою ФДМУ 3315175_27062018 100) від 27.06.2018 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 1 218 300 (один мільйон двісті вісімнадцять тисяч триста) грн. При цьому, ринкова вартість 2/3 часток об`єкта оцінки (які належать Позивачу) становить 812 200 грн., відповідно вартість 1/3 частки (належної Відповідачу) становить 406 100 грн. Згідно із звітом про оцінку майна (ідентифікатор за базою ФДМУ 3315168 30062018 99) від 30.06.2018 року, ринкова вартість домоволодіння з урахуванням земельноТ ділянки (житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами і земельна ділянка площею 0,1216 га, кадастровий номер 3222487001:01:004:0039) за адресою: [ADDRESS] становить 2 466 706 грн. (два мільйоничотириста шістдесят шість тисяч сімсот шість гривень). При цьому, ринкова вартість 1/3 частки домоволодіння з урахуванням земельної ділянки (належної Відповідачу) становить 822 235 грн., відповідно вартість 2/3 часток (які належать Позивачу) становить 1 644 471 грн. Отже, вартість належних Позивачу 2/3 частин квартири, що за договором міни підлягала передачі Відповідачу, становить 812 200 грн., а вартість належної Відповідачу 1/3 частини домоволодіння з урахуванням земельної ділянки, що за договором міни підлягала передачі Позивачу, становить 822 235 грн. Тобто, різниця у вартості майна, що підлягало обміну, становить 10 035 грн. на користь Відповідача (822 235 грн. - 812 200 грн.). Ознайомившись 15.07.2018 у м. Києві із вищевказаними звітами про оцінку майна, наданими йому Позивачем, Відповідач погодився із викладеними там висновками щодо його вартості та підтвердив свої наміри провести обмін належної йому 1/3 частини домоволодіння із земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , на належні Позивачу 2/3 частини квартири [ADDRESS] із доплатою йому різниці вартості цього майна у розмірі 10 035 грн. Того ж дня Позивач передала Відповідачу копії вищевказаних звітів про оцінку майна, а також гроші у сумі 10 035 грн. в якості оплати різниці вартості майна, яким вони обмінювались, а саме належної Позивачу 2/3 частин квартири [ADDRESS] на належну Відповідачу 1/3 частину домоволодіння із земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується розпискою від 15.07.2018, наданою взамін Відповідачем, якою він іще раз засвідчивсвої наміри провести обмін належним йому і Позивачу майном. Вказану розписку засвідчила своїм підписом і Позивач. При передачі зазначених документів та грошей та написанні розписки була також присутня мати Відповідача - [PERSON] , яка своїм підписом у зазначеній розписці підтвердила її достовірність. На даний час Відповідач одноособово користується квартирою [ADDRESS] . Таким чином, Позивач та Відповідач домовилися про здійснення обміну належним їм майном, узгодили усі істотні умови договору, зафіксувавши їх у вищевказаних документах, після чого фактично відбулося повне виконання цього договору, який має усі ознаки договору міни, визначені законом. На підставі викладеного позивач просив визнати дійсним договір міни від 15 липня 2018 року, укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] ([NUMBER]), згідно з яким: [PERSON] передала у власність [PERSON] належні їй 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] вартістю 812 200 грн.; [PERSON] передав у власність [PERSON] 1/3 частину земельної ділянки від площі 0,1216 га, кадастровий номер 3222487001:01:004:0039, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та 1/ 3 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 822 235 грн.; [PERSON] оплатила [PERSON] різницю вартості майна, яким вони обмінялись, у сумі 10 035 грн. Представник позивача під час судового засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Від імені [PERSON] надійшла заява відповідно до якої останній не заперечував щодо задоволення позову. Разом з тим у вказаній заяві зазначена адреса: [ADDRESS] , проте з відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області останній зареєстрованим за вказаною адресою не значиться. Стосовно визнання позову відповідачем, таке визнання не може бути взято судом до уваги, оскільки рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим (ст. 263 ЦПК України). Суд ухвалює рішення про задоволення позову лише у випадках наявності для того законних підстав (ст. 206 ЦПК України). В даному випадку за конкретних обставин справи такі законні підстави відсутні, а визнання відповідачами позову суперечить закону, тому суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Стосовно правового регулювання міни, то згідно змісту вимог ст. 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Серед загальних вимог додержання яких є необхідним для чинності правочину, ч. ч. 4-5 ст. 203 ЦК України закріплено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та він має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог змісту ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. За змістом статті 210, ч.3 ст. 640 ЦК України у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації. Договір, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Під час судового засідання на підставі наявних у справі документів, судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить: 2/3 частини квартири [ADDRESS] ; 2/3 частини земельної ділянки від площі 0,1216 га, кадастровий номер 3222487001:01:004:0039, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявними у матеріалах спарви копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, копіями свідоцтв та договорів. В матеріалах справи наявна пропозиція [PERSON] щодо укладення договору від 09.05.2018 року, відповідно до якої останній пропонує укласти договір міни нерухомого майна, згідно якого [PERSON] передає [PERSON] 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] та 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1216 га., яка розташована за вищевказаною адресою. Натомість [PERSON] передає [PERSON] 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Крім того відповідно до копії розписки від 15.07.2018 року [PERSON] у зв`язку з досягнутою домовленістю про обмін часками у праві власності на нерухоме майно прийняв від [PERSON] : копії звітів про оцінку майна та 10 035, грн.. різниці у вартості майна, що підлягає обміну. При цьому [PERSON] та [PERSON] , котрі домовилися укласти договір міни, повинні були діяти відповідно до вимог вище зазначених правових норм Цивільного кодексу України та дотримуватися їх. Але сторони, дані вимоги чинного законодавства не виконали, тому договір міни за таких обставин не є укладеним й не створював прав та обов`язків для сторін. Договір міни (купівлі-продажу нерухомого майна (або його частини), підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, і не може бути визнаний дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України. Крім цього, суд при розгляді та винесенні рішення по даній справі керувався правовою позицією викладеною в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року № 6-162цс12, відповідно до змісту якої вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі статтею 210, частиною третьою статті 640 ЦК України пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов`язків для сторін. Договір купівлі-продажу нерухомого майна нежитлового приміщення (або його частини) підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України. Виходячи із змісту вимог ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Пленум Верховного Суду України в п. 13постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинівнедійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір провизнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судамнеобхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України незастосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, ідержавній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно дост.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вонине є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Відповідно до п. 13 постанови пленумуВерховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розглядісправи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин небув нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідченнята чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемностіправочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчуватидоговір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів насплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бутипідставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України. На думку суду за таких обставин сторони не створили для себе ніяких взаємних прав та обов`язків, і звернення позивача до суду, є безпідставним, оскільки спору фактично не має, а тому і відсутні правові підстави у позивача для звернення до суду з вище зазначеним позовом. Відмовляючи в задоволенні позову, про визнання договору міни дійсним, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed