Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, призначення неповнолітній особі піклувальника, стягнення аліментів з відповідача [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що 22.04.2001 року у позивача народилася онука [PERSON], якій на теперішній час виповнилося 14 років. Батьками онуки була донька позивача [PERSON], яка померла 29.08.2009 року, та відповідач [PERSON], які одружилися 04.08.2001 року. Вже після народження онуки, ще в 2005 році [PERSON] та відповідач [PERSON] розлучилися. [PERSON] смерті доньки позивача [PERSON] відповідач та онука [PERSON] проживали разом до 2012 року. Оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, онука перейшла проживати до мене. Однак кошти, які відповідач отримує на дитину він витрачає на себе. Онука позивача фактично з 2012 року, після смерті її доньки, проживає разом з позивачем, та знаходиться на її матеріальному утриманні. У звязку з тим, що донька позивача [PERSON], померла в 2009 році, а відповідач не бажає виховувати дитину, неповнолітня [PERSON] позбавлена батьківського піклування, а її утриманням та вихованням з 2012 року займається позивач. На теперішній час неповнолітня [PERSON] навчається у 9-А класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Мирноградської міської ради. За інформацією наданою навчальним закладом №1, відповідач навчанням неповнолітньої [PERSON] не цікавиться, не приділяє уваги, батьківські збори не відвідує, не спілкується з керівництвом школи. Відповідач перебуває на обліку в УПФУ в м. Димитрові і отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи за втратою годувальника, на неповнолітню доньку [PERSON]. Позивач зазначив, що у звязку з тим що її неповнолітня онука [PERSON] фактично позбавлена батьківського піклування, а позивач знаходиться з нею у родинних відносинах, бо є її бабусею, то позивач бажає бути її піклувальником. Тому позивач просить суд, позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], також просить суд, призначити піклувальником неповнолітньої [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини доходів відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що її онука [PERSON] народилась 22.08.2001 року. В 2009 році її дочка [PERSON] померла. Коли її внучці виповнилося два роки, її дочка з чоловіком розірвали шлюб. Спочатку її дочка з онукою проживали разом з нею, а коли її внучці було 4 або 5 років, її дочка стала проживати з цивільним чоловіком в м.Дзержинську. Там її дочка народила дівчинку, яка після смерті матері стала проживати з батьком. Старшу онуку [PERSON] її зять також забрав із собою. Її зять зі своєю матірю купили квартиру по вулиці Леніна. А потім її зять почав проживати з її онукою окремо в квартирі, в якій навіть ванни не було. Квартира знаходиться на 5/6 в районі школи. Коли онука приходила зі школи, її батько був пяний, а дома не було їжі. Їй не давали забрати онуку додому на ніч. Вона приїжджала її провідувати, привозила гостинці. Коли вони їздили до цирку, то зять їздив разом з ними. Кілька разів в місяць вона приїжджала провідувати онуку. Зі своєї заробітної плати вона купувала речі для онуки. Друга бабуся [PERSON] не дозволяла їй забирати додому онуку. Її зять та його мати були на неї сердиті. Іноді в квартирі було чисто та затишно. Коли [PERSON] не пиячив, то готував їжу. А коли він вживав спиртне, то його мати приносила їжу у банках. Дитина їй телефонувала і скаржилась на те, що бабуся змушує її ходити шукати пяного батька. Це було два чи три рази. Онука шукала батька по друзям та приводила його додому пяного. Зять пиячив по декілька днів. Так її онука прожила з батьком чотири-шість місяців. Одного разу вона із завучем та класним керівником прийшли до зятя додому і побачили, як він спить пяним на стільці. В квартирі стояв туман від сигаретного диму. Завуч сказала їй, що вона забрала дівчинку до себе. Вона зібрала деякі речі, підручники та забрала дитину і стала з нею проживати в будинку 11 на м-ні «Восточний». З 2011 року онука проживає разом з нею. Онука продовжує їздить в школу на 5/6. Вона так забажала, говорить, що там в неї друзі, гарні вчителі і директор. Коли виплачують гроші по втраті матері в розмірі 729 грн., батько телефонує дівчинці і вона їздить за грошима, це відбувається один раз на місяць. Одного разу вона залишилась там на ніч. Вона не забороняє спілкуватись дитині з батьком. Там у неї є дві двоюрідні сестри. За весь час батько нічим не допомагав дитині. Вона подала позов до суду, оскільки їй важко одній утримувати онуку, вона зростає, потребує більшого. Коли дитина стала жити з батьком, він зняв з неї золоті сережки подарунок матері, для того, щоб купити спиртне. Телефон її онуки зник. Вона не запитувала у відповідача, чому він не допомагає своїй доньці. Дитина не потрібна своєму батькові. Онука розказувала їй, як батько, коли був пяний, вночі вмикав музику і танцював, хоча їй вранці було необхідно вставати та йди до школи. Пару разів на місяць дівчинка телефонує батькові, щоб цікавитися, як у нього та у бабусі справи. Батько телефонує тільки тоді, коли їй необхідно приїхати за грошима. Дівчина не тримає на батько зла, вона його любить. Батько ніколи не приходив до школи і не цікавився навчанням дитиною. Позивач працює в ПП «ПЖФ Гарант-Сервіс» двірником, отримує 1500-1700 грн. Вона підробляє, миє підлогу у підїзді. Дівчинка отримує 729 грн по втраті матері. Мати позивача допомагала їй, але рік тому вона померла. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] його донька. Коли його доньці було два роки, вони з її матірю розірвали шлюб. На той час він працював на шахті та сплачував аліменти. [PERSON] розлучення, протягом двох років йому привозили доньку на вихідні, а потім перестали. Колишня дружина йому сказала, що вони з донькою переїхали жити в м.Дзержинськ. Останній раз він бачив доньку, коли їй було біля шести років, а потім побачив в 2009 році. Колишній дружині він не телефонував. У 2009 році він потрапив в ДТП та лежав в травматологічному відділенні. До нього прийшла його колишня дружина з донькою, тоді він побачив свою доньку. Він не підіймався з ліжка, у нього була тазостегнова травма та струс мозку. [PERSON] того, як його виписали з лікарні, то він ще 1,5-2 місяці лежав вдома з гіпсом. Тоді його батьки [PERSON] і [PERSON] повідомили про те, що [PERSON] померла і вони будуть забирати онуку. Вони поїхали в Дзержинськ і забрали його доньку до себе додому, оскільки він не вставав з ліжка. Його лікування тривало два місяці, а коли зняли гіпс, то стало відомо, що в нього роздроблена колінна чашечка і не згинається нога, тоді він лікувався ще півтора місяці. Весь час, коли він лікувався, дитина проживала з його батьками. Він мешкав по вулиці Леніна, 34, а його батьки по вул.Леніна, 39. Він приходив до батьків, а вони приходили до нього і допомагали йому. Коли він закінчив лікуватися, дитина продовжувала мешкати разом з його батьками. Донька приходила до нього додому і жила у нього два-три дні, а потім знову уходила до його батьків. Його батьки приносили йому їжу, а його співмешканка приносила їжу від своїх батьків, оскільки він не працював, лікувався. В 2009 році йому оформили пенсію за інвалідністю. У 2012 році він продав квартиру, так як вона була для нього завелика. Він більше не може працювати в шахті, а комунальні платежі були дуже великі. За опалення йому було необхідно сплачувати 860-920 грн. [PERSON] продажу квартири по вул. Леніна, він купив квартиру по пров.Маяковського, 7/11. Від продажу квартири залишились гроші, він купив холодильник, а решту дав матері на ремонт паркану. В 2011 році помер його батько. Бувало таке, що він випивав спиртне на свята або перед святами, на день народження друга, який проживав з ним в одному підїзді. У 2009 році дівчинка весь час мешкала у його батьків, він також проживав у них, але на чотири-пять днів уходив до себе у квартиру. Там він зустрічався з друзями, колишніми однокласниками, а без пляшки спиртного не обходилось. Він не бажав, щоб батьки це бачили. Це відбувалось раз у кілька тижнів. У 2010 році його друг влаштував його на роботу в ТОВ «Вуглепрохідка» менеджером з працевлаштування. Він отримував 200-220 грн. на місяць. Робочий день був ненормований. Працював він 1,5 роки, більше ніде не працював. Донька проживала з його батьками до 2014 року. Її забрали тоді, коли він з другом знаходився у квартирі. Вони були в стані спяніння. Коли він відкрив двері, побачив завуча, класного керівника і мати [PERSON]. Вони оглянули квартиру і вирішили, що його донька там більше не буде мешкати. На той час його донька мешкала то у нього, то у його батьків. Коли він уходив до своєї квартири на кілька днів, то його донька знаходилась у його батьків. Коли його доньку забрали у нього, він прожив там ще місяць, а потім пішов жити до своїх батьків. До своєї квартири він приходить за квитанцією по сплаті комунальних послуг. Йому невідомо, як звуть класного керівника доньки. Він був одного разу на батьківському зборі, коли донька навчалась у шостому класі. Там йому нічого не говорили про доньку. На зборах говорили про ремонт класу та нові стільці. Він здавав гроші на ремонт. Більше на батьківських зборах він не був. У класного керівника був номер телефону його матері, вона їй телефонувала. У нього не виникало бажання ходити до школи. Коли його донька жила з ними, то грошей на харчування вистачало, так як його мати отримує пенсію. Одяг для його доньки купували або його мати, або його сестра, вони їздили з нею на ринок. Він не розпоряджається своєю пенсію. Отримувати пенсію ходить його мати разом з ним, щоб він не купував спиртне чи щось зайве. Він сплачує 500-600 гривень за квартиру, а різницю віддає матері. Його мати бажає скоріше погасити борг за його квартиру, щоб її продати. Коли [PERSON] проживала разом з нею, готувала його мати. [PERSON] хотіла їсти, то сама розігрівала та їла, іноді всі сідали їсти разом. Уроки вчив з донькою, але більше вчив його батько та його сестра. [PERSON] він з дитиною займався уроками, то вони роботи уроки повністю, але не кожного дня. Коли [PERSON] в нього забрали, то вона стала постійно мешкати з позивачем. З того моменту він бачить дитину не часто. Коли були літні канікули, [PERSON] двічі приїжджала і ночувала. Також дитина приїжджає за державною допомогою, коли її йому приносять. У інший час вони з донькою не спілкуються. Свого телефону у нього немає, а телефонувати по телефону йому не подобається, краще посидіти, подивитись у очі доньці. Коли [PERSON] приїжджає за грошима, він з нею спілкується. Він не дає їй гроші на новий одяг і взуття, оскільки сам собі його купити не може. Зараз його дитина добре навчається. Про це йому вона говорить коли приходить за грошима. Про своїх друзів чи про свої захоплення донька йому не розказує. Коли донька уїжджає, він завжди передає привіт її бабусі. Крім грошей по втраті годувальника, він своїй доньці не допомагає. Останнього разу, коли його донька приїжджала, він передав їй пакет груш та винограду. На день народження він вітав свою доньку по телефону. Кожний рік він проходить в МСЕК медогляд, його направляють в центр зайнятості. У центрі зайнятості він запитував про місце роботи, але йому кажуть, що не можуть йому надати роботу. Сам він не шукав роботу, бо знає, що його ніхто не візьме на роботу. Три або чотири місяці він працював сторожем в школі № 28. Йому платив директор частинами, а людям, які працювали до нього, не платив, була заборгованість із заробітної плати. Він жодного разу не питав у бабусі, як справи у його доньки. По телефону із позивачем вони не спілкуються, оскільки у нього залишились образи. У доньки він не цікавиться, як у неї справи, так як вона правду йому не скаже. За останні 2,5 роки він не питав у вчителів як справи у [PERSON] в школі, так як вони знають, що дитина з ним не мешкає. Він не бажає, щоб його позбавили батьківських прав, так як [PERSON] - його єдина дитина, яка носить його прізвище. Він любить свою дитину. Він звик, що дитина один раз на місяць приїжджає до нього, тому не сумує за нею. Заперечує проти стягнення аліментів, оскільки в нього зовсім не залишиться грошей. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради: служби у справах дітей та прокурор вимоги позову підтримали. Допитана у судовому засіданні неповнолітня дитина [PERSON] пояснила суду, що коли вона перейшла до третього класу, то мешкала з бабусею і батьком. Коли вона навчалась у пятому класі, її батько купив квартиру, і вони стали проживати разом з батьком окремо. Коли вони жили з бабусею [PERSON], то все було нормально, але коли батькові давали гроші, то він випивав, приходив пяний. Коли вони з батьком мешкали окремо, він пив часто. Коли у нього зявлялись гроші, то він пропивав всі гроші. Він міг пиячити кілька днів, поки не закінчаться гроші. З батьком вона жила кілька місяців. Коли вони з батьком жили разом, уроки вона робила сама, бабуся приносила їжу, іноді готував батько, іноді готувала вона. Батько дивився телевізор, прибирав в квартирі, ходив до бабусі. [PERSON] в неї виникали питання щодо уроків, то папа їй допомагав. Кожного дня вона ходила до бабусі їсти і приносила їжу батькові. Вона не памятає, щоб батько купував їй одяг, його їй купувала бабуся. Вона не казала батькові про те, що їй потрібен одяг, тому що він все одно його не купить. Одного разу він пообіцяв, що коли отримає пенсію, то купить одяг, але все одно не купив. Зошити вона купувала сама. Хто на це давав гроші, вона не памятає. Також зошити їй купувала тітка [PERSON] сестра батька. З 2011 року вона мешкає з бабусею. Вона їздить один раз на місяць до батька, щоб забрати грошову державну допомогу. Крім цих грошей батько інших не дає. Іноді батько передає їй фрукти, це було кілька разів. З бабусею їй добре. Вона робить з нею уроки, та купує їй речі, солодощі. Коли вони жили з батьком, він її не ображав. Вважає, що батька потрібно позбавити батьківських прав, так як їй потрібна допомога, а батько їй не може допомогти. З батьком вона не може жити, оскільки в нього немає грошей і місця для проживання. Батько не слідкував за тим, що відбувалось з нею в школі, нічого їй не купував, навіть цукерки. Іноді батько в неї питає, як в неї справи в школі. Коли вони з ним зустрічаються, він їй розповідає, чим він займався. Вона любить батька, але жити з ним не бажає. Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими у даному судовому засіданні наступні обставини. Згідно свідоцтва про одруження виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Димитровського міського управління юстиції, 04.08.2001 року [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Лактіонова) [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблений актовий запис №180 (а.с.15). [PERSON] та [PERSON] 27.09.2005 року, свій шлюб розірвали (а.с.16). [PERSON], 29 серпня 2009 року померла (а.с.13). Батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та відповідач у справі [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 14). [PERSON] та [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ПЖФ «Гарант-Сервіс» від 24.03.2016 року (а.с. 20). [PERSON], здорова на обліках в медичних установах не перебуває (а.с.38). Навчається [PERSON] в 9-А класі Мирноградської загальноосвітньої школи №1 І-ІІI ступенів. За інформацією, наданою освітнім закладом, де навчається дитина, вихованням дитини батько [PERSON] не займається, зловживає спиртними напоями та приводить додому товаришів, які ведуть аморальний спосіб життя, дитина перестала мешкати з батьком з 2012 року (а.с. 17,19). Позивач [PERSON] здорова, на обліках у лікарів не перебуває, позитивно характеризуються за місцем проживання, ввічлива, врівноважена, приймає активну участь в життєдіяльності будинку, мешкає разом з онукою, займається її вихованням, що встановлено із характеристики з місця проживання (а.с. 18, 39). [PERSON] працює за трудовим договором, на посаді робітника комплексного прибирання, та отримує заробітну плату (а.с. 34). [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.35). Батько дитини [PERSON] здоровий, не перебуває на обліках у лікарів нарколога, психіатра Димитровської центральної міської лікарні (а.с. 26-29). На обліках у Димитровському міському центрі зайнятості, Управлінні соціального захисту населення, Димитровському міському центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді не перебуває (а.с. 22-25). Відповідач перебуває на обліку УПФУ в м. Димитрові Донецької області, та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи від загального захворювання, а також отримує виділену частку пенсії за втратою годувальника, на неповнолітню доньку [PERSON] (а.с.21). Згідно акту обстеження умов проживання від 06.06.2016 року [PERSON] та [PERSON] які мешкають за адресою [ADDRESS], в приміщені створені необхідні умови для виховання та утримання дитини (а.с.30). За актом обстеження умов проживання від 07.06.2016 року [PERSON] мешкає разом [PERSON], [PERSON], [PERSON]О, за адресою: вул. Бридька (Леніна), м. Мирнограда, Донецької області і за зазначеною адресою матеріально-побутові умови проживання задовільні (а.с.31). Органом опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради 13 липня 2016 року винесений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини (а.с.40-41), а 10 жовтня 2016 року винесений висновок про доцільність встановлення піклування та відповідність його інтересам дитини, згідно якого [PERSON] може бути піклувальником неповнолітньої [PERSON] (а.с.32). Дослідивши надані суду дані у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 18 та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ці положення міжнародного законодавства знайшли своє визначення у законодавстві національному, відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України якого, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У випадку виникнення підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема у разі ухилення від своїх обовязків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, наведені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. Відповідач [PERSON] допустив всі зазначені фактори щодо неповнолітньої доньки [PERSON], взагалі відсторонившись від її виховання та утримання протягом тривалого проміжку часу, переклавши всі обов*язки батька по вихованню та утриманню дитини на позивача [PERSON] Тривалість невиконання відповідачем своїх батьківських обовязків свідчить про свідоме нехтування ним цими обовязками. В судовому засіданні, на підставі даних, наданих Димитровською центральною міською лікарнею, Димитровським міським центром зайнятості, органу опіки та піклування Мирноградської міської ради встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, але зусиль для працевлаштування не робить, матеріально дитину не забезпечує, взагалі не приймає участі у її вихованні і не цікавиться її життям. Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обовязків суду не надано. Враховуючи всі обставини, задля захисту інтересів неповнолітньої [PERSON], суд вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON] стосовно неї батьківських прав та, відповідно до умов статті 60 Цивільного кодексу України, встановити щодо неповнолітньої [PERSON] піклування, призначивши її піклувальником позивача [PERSON], яка, як встановлено з наданих суду даних, таким піклувальником бути може і призначення її піклувальником неповнолітньої [PERSON] буде відповідати інтересам дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним із способів виконання батьками обовязку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням обставин, викладених в статті 182 Сімейного кодексу України, стану здоровя та матеріального положення відповідача [PERSON], суд, вважає, що з нього на користь позивача, на повному утриманні якої на даний час перебуває донька відповідача [PERSON], необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на оплату судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок. На підставі ст. 150, 151, 164, 171, 180, 182 СК України,

Outcome: approved