Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права на спадщину після її двоюрідного діда [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на земельну частку (пай), яка розташована на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала померлому [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], вказуючи, що э спадкоємцем за законом після померлого, відповідно до ст. 531 ЦК УРСР, оскільки на момент смерті [PERSON] знаходилась на його утриманні, проживала разом з ним та прийняла спадщину, проте не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки сертифікат на земельну частку (пай), яким посвідчене право померлого на цю земельну частку, був втрачений. В зв`язку з цим позивач просила визнати за нею право на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В підготовче засідання позивач не з`явилася, надавши заяву по розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримання заявлених позовних вимог. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, відповідач надав до суду клопотання від 02.10.2020 року № 02-16/769 про розгляд справи за відсутності його представника, в якому також зазначив, що не заперечує проти позову пред`явленого позивачем. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] з 1995 року і до дня його смерті, що встановлено рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 20.02.2020 року у справі № 503/2304/19, яке набрало законної сили 07.08.2020 року (а.с.10-11). На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Кодимською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.08.1996 року за № 1236 (а.с.7) [PERSON] належала земельна частка (пай) площею 2,29 умовних кадастрових гектарів, розташована на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, що підтверджується листом-повідомленням Кодимської районної державної адміністрації Одеської області № 01-33/1780 від 12.10.2020 року. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Згідно листа-повідомлення відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 06.10.2020 року № 112/109-20, [PERSON] державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, взамін сертифікату серії [NUMBER] не видавався. При цьому, факт видачі сертифіката на ім`я особи свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акта (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 178/982/18-ц (провадження № 61-19801св19). Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 32 складений 13.05.1997 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області з видачею свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , зокрема право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії [NUMBER], успадкувала малолітня [PERSON] , [INFO] , шляхом вступу спадкоємця в управління всім спадковим майном, оскільки проживала разом із спадкодавцем, що підтверджувалось довідкою Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області від 08.11.2019 року № 1773 (а.с.9) та встановлено рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 20.02.2020 року у справі № 503/2304/19, яке набрало законної сили 07.08.2020 року (а.с.10-11). Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Згідно абзацу 3 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах по спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився до набуття чинності Цивільним кодексом України, а тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (1963 року), який втратив чинність з 01 січня 2004 року, але був чинним на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до ст. 525 та 526 ЦК Української РСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. За змістом положення пункту 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При цьому, ч.2 ст. 549 ЦК УРСР передбачала, що такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на право на земельну частку (пай), яка розташована на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала померлому [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], внаслідок чого була заведена спадкова справа № 222/2020, про що свідчить лист-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 29.09.2020 року № 852/02-14. В свою чергу абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, при відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно -сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], позивач [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право на прийняту спадщину шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину, що також підтверджується змістом листа-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 12.09.2020 року № 786/02-14 (а.с.12). Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved