Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вона з 20.07.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2017 року відносини в сім'ї погіршились, внаслідок чого в сім'ї відбувались постійні сварки, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини припинились, сім'я повністю розпалась. Позивач зазначає, що за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить соціальній ролі сім'ї, що робить неможливим примирення з відповідачем. Розірвання шлюбу не суперечить її інтересам та інтересам відповідача. Шлюб розривають вперше. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 20.07.2006 року, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON].. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі, спір про поділ майна подружжя відсутній, діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повністю, спір про поділ майна відсутній, діти після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з позивачем, просить розглянути справу без його участі (а.с. 13). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого 20 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 136 (а.с. 9). Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 30 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 8) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 22 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 7). Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, сторони до примирення не спрямовані, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У батьків малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відсутній спір щодо місця проживання дітей після розірвання шлюбу, а тому суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання дітей разом з матір'ю. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved