Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, третьої особи про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, в якій зазначає, що [INFO] у неї з відповідачем народився син [PERSON] [INFO] їхньому сину виповнилося 18 років та він продовжує навчання в Харківському Національному Університеті імені В.Н. Каразіна на 1 курсі факультету комп`ютерних наук, денної форми навчання з терміном навчання 4 роки. Внаслідок навчання він не має можливості заробляти собі на життя та забезпечувати себе самостійно. Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку із навчанням їх син потребує матеріальної допомоги від батьків. Позивач вказує, що вона надає сину допомогу в добровільному порядку для придбання одягу, продуктів харчування та несе інші, пов`язані з навчанням витрати: оплату за проживання у гуртожитку, проїзд з м. Тернівка до м. Харків та у зворотньому напрямку. Окрім цього, позивач зазначає, що розмір отримуваної сином стипендії дорівнює 1300 грн., що є недостатньою для його забезпечення на період навчання. Також, до досягнення дитиною повноліття з батька дитини на її користь стягувалися аліменти у розмірі 1/4 частки його доходів. Угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Позивач зазначає, що відповідач має можливість надавати сину допомогу, оскільки отримує дохід, розмір якого за липень-грудень 2020 р. дорівнює 60029 грн., що підтверджується довідкою Головного державного виконавця Тернівського МВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про отримання аліментів. Факт отримання нею аліментів свідчить про наявність у відповідача доходів та факт можливості надання синові допомоги відповідно до ст. 199 СК України. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на весь час його навчання, але не більш ніж до досягнення дитиною 23 років, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, позовну заяву розглядати без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак раніше подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 29). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову (а.с. 50). Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак раніше подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 30). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.01.2003 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 9), свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19.11.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 15). Згідно з довідкою за № 729/20 від 22.12.2020 р., виданою Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна, [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу, денної форми навчання, факультету комп`ютерних наук, бюджет (а.с. 11), про що також свідчить довідка про доходи № 759, видана 28.12.2020 р. Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна, з якої видно, що [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання та за період з вересня 2020 р. по грудень 2020 р. отримав дохід (стипендію) у загальному розмірі 5200 грн. (а.с. 12). Крім того, [PERSON] зареєстрований та мешкає за місцем навчання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання, виданою відділом реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради (а.с. 10). Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, між сторонами не досягнуто. Згідно з ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З правових позицій, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, з матеріалів справи встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 2-577/2010, виданого 12.08.2010 р. Тернівським міським судом Дніпропетровської області з відповідача [PERSON] стягувались аліменти до повноліття дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] , починаючи з 28.04.2010 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13), про що також свідчить лист Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 03 від 19.01.2021 р., з якого видно, що [PERSON] отримувала аліменти згідно з виконавчим листом № 2-577/2010 з [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за період з липня 2020 р. по грудень 2020 р. в середньому розмірі 2501,24 грн. на місяць (а.с. 14). Крім того, згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, наданих Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області згідно з листом від 05.04.2021 р. № 7703/5 на виконання ухвали суду від 24.03.2021 р., за період з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р., відповідач [PERSON] отримував дохід у виді заробітної плати та соціальних виплат на випадок безробіття (а.с. 48-49). Отже, з урахуванням викладеного та письмової заяви відповідача про визнання позову, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, але в добровільному порядку допомоги сину [PERSON] не надає, однак останній потребує допомоги від батьків, оскільки продовжує навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та те, що [PERSON] дійсно навчається, зареєстрований та мешкає за місцем навчання, потребує матеріальної допомоги з боку батька, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Розмір аліментів суд визначає у відповідності із ст.ст. 182, 200 Сімейного кодексу України. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 908 грн. на користь держави.

Outcome: approved