Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій вказує, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. Зареєстрований у вказаному будинку відповідач по справі - [PERSON], який не є власником зазначеного будинку, не проживає в ньому з 20 березня 2014 року, не користується ним, не бере участі в оплаті комунальних платежів, що, в свою чергу, перешкоджає позивачеві здійснювати свої права власника. В зв'язку з цим, [PERSON] просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про вручення повідомлення про явку до суду, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтвердила заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 114443067 від 19 лютого 2018 року, договором купівлі-продажу від 29 червня 2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Слов'янського районного нотаріального округу Донецької області Семейко С.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 526, Витягом Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янськ «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно» № 19987421 від 22 серпня 2008 року, житловий будинок [ADDRESS] на праві власності належить позивачу по справі - [PERSON] З паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Слов'янським РВ УМВС України в Донецькій області 19 червня 1995 року позивачу по справі - [PERSON] вбачається, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Поряд з цим, з домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS], слідує, що відповідач по справі - [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 30 жовтня 2012 року. В той же час, згідно акту підтвердження факту не проживання у домоволодінні [ADDRESS] від 12 грудня 2017 року, складеного комісією у складі депутата Билбасівської селищної ради Роговець Л.Б. та членів кварткомітету - [PERSON] та [PERSON], відповідач [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS], не проживає з 20 березня 2014 року. Отже враховуючи, що відповідач [PERSON] не є ані членом сім'ї позивача [PERSON] в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України, ані власником спірного будинку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved