Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , встановлення опіки над ним та стягнення на її користь аліментів на утримання онуки. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вона є бабою [PERSON] , [INFO] , по лінії її дочки [PERSON] . Коли дитині виповнився один рік, дочка захворіла, дитина потребувала догляду і в липні 2013 року вона з м. Камянець-Подільського, де дочка з чоловіком проживали, забрала дитину в свою сім?ю в с. Паньківці. [INFO] її дочка померла, дитина залишилася проживати з нею, де й проживає до цього часу. Позивач вказує, що вона з чоловіком займається вихованням дитини та матеріально забезпечують онука всім необхідним для життя та розвитку. Однак, не будучи законним представником дитини, яким є її батько чи може бути опікун, у неї періодично виникають труднощі в представництві інтересів дитини в закладах освіти, охорони здоров?я та інших, що і змушує її звернутися до суду з позовом про встановлення над дитиною опіки та призначення її опікуном над онукою. Також позивач вказує, що батько дитини - відповідач [PERSON] з дитиною не проживає з липня 2013 року, за вказаний період до дитини приїзджав лише 1 раз, більше 4 років тому. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться розвитком дитини та її вихованням, не цікавиться інтересами та здоров?ям сина, не допомагає матеріально. Тому, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , встановити опіку над малолітнім [PERSON] та призначити її опікуном онука, а також стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Куцоконь В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, проте направив до суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, зазначивши, що з липня 2013 року його син проживає з бабою [PERSON] , а він не займається вихованням та утриманням дитини, просив розгляд справи провести без його участі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Старосинявської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, попередньо на виконання ухвали суду направив до суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та подання про призначення [PERSON] опікуном. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам?янець-Подільському Кам?янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 04.07.2012 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] є матір?ю [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON], свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18.02.2012 року) [PERSON] , [INFO] , тобто бабою малолітнього [PERSON] , [INFO] . [PERSON] померла [INFO] в с. Голозубинці Дунаєвецького району Хмельницької області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 19.09.2012 року виконавчим комітетом Лисанівської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області. Згідно довідки Старосинявської селищної ради Хмельницької області №189 від 28.05.2021 року [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 2013 року без реєстрації. Відповідно до інформації вихователя Паньковецького ДНЗ «Пізнайко» Старосинявської селищної ради [PERSON]., [PERSON] відвідував Паньковецький ДНЗ «Пізнайко» з 13.01.2014 року по 30.06.2018 року, за цей період батько [PERSON] , [INFO] , за весь період перебування дитини в садочку не приймав участі у вихованні свого сина. Згідно довідки №67 від 19.05.2021 року, виданої Лисанівським НВК «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів, ДНЗ» Старосинявської селищної ради, [PERSON] , навчається в закладі з 31.08.2018 року по 19.05.2021 року, його батько [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у навчанні та вихованні свого сина [PERSON] 26.07.2021 року рішенням виконавчого комітету Старосинявської селищної ради Хмельницької області №05/2021 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при Старосинявській селищній раді про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно вказаного висновку позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] буде відповідати інтересам дитини, так як встановлено, що батько дитини не проживає з ним та не піклується про його духовний і фізичний розвиток, не займається вихованням та розвитком, матеріально не забезпечує, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, тому ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Допитана у судовому засіданні свідок підтвердила обставини щодо невиконання відповідачем [PERSON] батьківських обов`язків щодо малолітнього сина [PERSON] . Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що дитина проживає з бабусею, яка ним опікується та матеріально забезпечує, за останні 4-5 років вона не бачила жодного разу батька дитини, щоб він приходив до сина, він не приїжджав на день народження дитини чи інші свята, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не бере жодної участі у вихованні дитини, хоча жодних перешкод у цьому йому ніхто не чинив. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Виходячи з положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Як вбачається із змісту заяви [PERSON] , відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, так як дійсно не приймає участі у вихованні сина, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання [PERSON] та призначення опікуном [PERSON] , з якою син проживає з липня 2013 року. Проаналізувавши надані докази по справі, оцінивши покази свідків, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази ухилення відповідача від участі у вихованні дитини, оскільки він з 2013 року не проживає із сином, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, внаслідок чого не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча перешкод йому ніхто не чинив. Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні дитини відповідач [PERSON] суду не надав. Таким чином, оскільки факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що є підстави для позбавлення [PERSON] його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження, згідно відповідних положень ст.164 Сімейного Кодексу України. В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітнього сина, хоча має всі можливості брати матеріальну участь в його утриманні, так як за віком та станом здоров`я є працездатним, тобто має можливість брати участь в утриманні свого сина. Суду не було представлено жодних доказів стосовно того, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків по утриманню малолітнього сина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У силу положень статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, враховуючи те, що відповідач є працездатним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , слід визначити в межах заявлених вимог у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.05.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Щодо вирішення питання про встановлення опіки та призначення опікуном малолітнього [PERSON] судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] з липня 2013 року проживає в сім?ї баби [PERSON] в с. Паньківці (довідки №189 від 28.05.2021 року, №178 від 20.05.2021 року Старосинявської селищної ради). Відповідно до характеристики виданої 26.05.2021 року за №183 Старосинявською селищною радою [PERSON] , [INFO] , за період проживання на території с. Паньківці зарекомендувала себе з позитивної сторони, за характером спокійна та врівноважена. Користується авторитетом і повагою серед жителів села, доброзичлива. [PERSON] працює на посаді кухаря Паньковецького ДНЗ «Пізнайко» , на підставі розпорядження по Лисанівській сільській раді №46-в від 01.11.2008 року, що підтверджено довідкою №215 від 21.05.2021 року Відділу освіти, молоді, спорту, культури виконавчого комітету Старосинявської селищної ради. Згідно довідок Старосинявської ЦРЛ №462 від 28.05.2021 року [PERSON] , 1970 року народження, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до висновку Комісії з питань захисту прав дитини при Старосинявській селищній раді від 13.09.2021 року №04/2021 про призначення [PERSON] опікуном над її малолітнім онуком [PERSON] , 2012 року народження, на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов сі?ї, комісія дійшла висновку про призначення [PERSON] опікуном над її малолітнім онуком [PERSON] , висновок затверджено рішенням №04/2021 виконавчого комітету Старосинявської селищної ради від 13.09.2021 року. Органом опіки та піклування Старосинявської селищної ради надано суду подання про призначення [PERSON] опікуном над її малолітнім онуком [PERSON] у випадку позбавлення батьківських прав його батька [PERSON] . Опіка і піклування є особливою формою державної турботи про малолітніх (до 14 років) та неповнолітніх дітей (з 14 до 18 років), що встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування (ст. 243 СК України). Згідно ст.ст. 55, 58 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.3. ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, враховуючи висновок Комісії з питань захисту прав дитини при Старосинявській селищній раді про призначення [PERSON] опікуном над її малолітнім онуком [PERSON] , оскільки, судом вирішено питання про позбавлення батьківських прав щодо батька дитини [PERSON] , мати [PERSON] померла [INFO] , суд дійшов висновку про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] позбавленим батьківського піклування та призначення його опікуном [PERSON] відповідно до подання органу опіки та піклування. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved