Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, у якому прохала стягнути з відповідача на її користь щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах. 13 жовтня 2014 року у них народився син [PERSON], який проживає разом із нею. Відповідач до жовтня 2017 року інколи надавав матеріальну допомогу, а згодом припинив приймати участь в утриманні дитини. Останній рік дитина фактично знаходиться на повному її утриманні. Також зазначила, що син має проблеми зі здоровям, а саме понижений гемоглобін і потребує спеціального харчування та ліків, на які потрібні значні затрати. Відповідач є працездатним, має змогу надавати допомогу на утримання дитини, тому просила стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, прохала його задовольнити у повному обсязі. Пояснила, що розмір аліментів, які вона прохає стягнути обґрунтовується тим, що садочок, до якого ходить дитина є платним, крім того, в садочок постійно здаються додаткові кошти на ремонт, канцтовари, організацію свят. Фактично вона з сином знаходиться на утриманні її батьків. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, згоден платити аліменти в розмірі 750 грн., а саме половину від прожиткового мінімуму на дитину, оскільки має на утриманні ще одну дитину [PERSON], [INFO], офіційно не працює, тому стабільного заробітку не має. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 209436 виданим Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, 24 жовтня 2014 року, актовий запис № 1236. Сторони в сімейно-шлюбних відносинах не перебувають, проживають окремо. Дитина проживає із матір'ю - позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні і ця обставина відповідачем не спростована. Також судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний дохід та має на утриманні також доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.26). Регулярно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] відповідач не надає, що сам підтвердив у судовому засіданні. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України\~ суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно положень частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає з матір»ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Батько дитини [PERSON] проживає окремо, добровільно регулярно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, хоча зобов»язаний це робити відповідно до ст. 180 СК України. При цьому відповідач є особою працездатного віку, на стан здоров»я не скаржиться. Разом з тим, відповідач має на утриманні доньку [PERSON], [INFO], якій матеріальну допомогу надає добровільно. Таким чином, суд відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, вік дитини, а також - задовільний стан здоров'я дитини, а саме знижений ревінь гемоглобіну, що не заперечував у судовому засіданні відповідач, наявність у останнього на утриманні неповнолітньої доньки, прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно. Вказаний розмір, на думку суду, є необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та є не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи, що ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років встановлено у сумі 1492 грн. При цьому суд зазначає, що обмеження в 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не означає, що розмір аліментів стягуваних з відповідача повинен дорівнювати саме такому розмірі. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704 грн.80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial