Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом і позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 грудня 2013 року нею було особисто передано в борг відповідачу по справі, грошові кошти в сумі 23000 дол. США, що за курсом Національного банку України, станом на 15 травня 2020 року, становить - 613863,1грн., які були отримані нею від продажу однокімнатної квартири, що належала їй на праві приватної власності. Гроші вона передала у валюті - долари США. На підтвердження отримання коштів, відповідачем було надано особисту письмову розписку від 30 грудня 2013 року, в якій зазначається, що вищезазначені грошові кошти відповідач отримала від неї для придбання квартири і зобов`язується їх повернути. Відповідно до положень ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Квартира придбавалась відповідачкою разом з її колишнім чоловіком [PERSON] для спільного проживання за кошти отримані у борг від позивачки. Так як [PERSON] частково повернула їй борг 01.12.2018 року у сумі 11500 доларів США, визнала факт наявності решти боргу в сумі 11500 доларів США та взяла на себе зобов`язання повернути решту боргу в сумі 11500 доларів США в строк до 27.02.2019 року, але своїх зобов`язань не виконала, мотивуючи тим, що решту боргу повинен повертати її колишній чоловік, вона була змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав з позовною заявою про стягнення боргу з її чоловіка - [PERSON] . Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 22 квітня 2019 року в задоволенні позовних вимог про стягнення боргу з [PERSON] їй було відмовлено, оскільки вона не довела у судовому порядку, що він отримував від неї у борг гроші. Тому вона вважає, що за таких підстав повернути їй решту боргу у сумі 11500 доларів США зобов`язана відповідачка, яка і отримувала від неї кошти в борг. Станом на 15 травня 2020 року заборгованість відповідача за розпискою від 30.12.2013 року складає 11500 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 306932грн., саме таку суму повинна їй повернути відповідачка. Просить стягнути з відповідача [PERSON] (колишнє прізвище « [PERSON] ») на її користь борг в сумі 306932грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] , та її представник [PERSON] , позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , та її представник [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю. Відповідач [PERSON] пояснила, що було отримано в борг у своєї матері [PERSON] кошти в сумі 23000 дол. США для придбання квартири по [ADDRESS] . Квартира придбавалася разом з її колишнім чоловіком [PERSON] за кошти, отримані в борг від матері. Сума залишку боргу становить 11500 дол.США. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] заперечував, пояснивши, що кошти, які були отримані [PERSON] від продажу квартири не були витрачені на придбання їх квартири. Він не був зареєстрований як фізична особа-підприємець, але займався підприємницькою діяльністю, і в них були кошти для придбання квартири. Ця розписка з`явилася значно пізніше і те, що викладено в розписці про отримання [PERSON] коштів в борг не відповідає дійсності. Ухвалою суду від 02.06.2020 року були вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомо майна - квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом установлено, що 30 грудня 2013 року позивач [PERSON] позичила відповідачці - доньці [PERSON] (колишнє прізвище « [PERSON] ») грошові кошти у розмірі в сумі 23000 доларів США, що підтверджується складеною та підписаною особисто позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розпискою від 30.12.2013 року (а.с.8,9). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 22.04.2019 року у справі №592/ 3465/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу встановлено, що позивачем [PERSON] була надана [PERSON] (прізвище « [PERSON] ») позика в сумі 23000 дол.США для придбання квартири, що підтверджується розпискою від 30.12.2013 року, між [PERSON] та [PERSON] виникло грошове зобов`язання у вигляді позики. 01.12.2018 року [PERSON] частково повернула позивачу [PERSON] борг у сумі 11500 доларів США, визнала факт наявності решти боргу в сумі 11500 доларів США та взяла на себе зобов`язання повернути решту боргу в сумі 11500 доларів США в строк до 27.02.2019 року, що підтверджується розписками від 01.12.2018 року (а.с.12,13). Станом на день звернення з позовом відповідач не повернула позивачу передані в позику грошові кошти в розмірі 11500 доларів США, що станом на 15 травня 2020 року по курсу НБУ еквівалентно 306932грн. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. З наявної в матеріалах справи розписки від 01.12.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути залишок боргу в сумі 11500 дол.США позивачу [PERSON] , протягом визначеного в розписці строку, а саме до 27.02.2019 року. Судом враховується, що вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача [PERSON] . Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк. Аргументи третьої особи [PERSON] , що відповідач [PERSON] не отримувала в борг у позивача 23000 дол. США доказами не підтверджені. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. У частині ч.1 ст.527 ЦК України сформульоване загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача до [PERSON] про стягнення боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 3069грн.32коп. судового збору.

Outcome: approved