Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що з 09.03.2017 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Фактично після народження сім`я зруйнувалася. На початку 2018 року вона, позивачка переїхала проживати окремо від відповідача, оскільки останній перестав турбуватися про неї та дитину, дбати про сім`ю. з часом відповідач перестав приходити додому, став проживати окремо з іншою жінкою, чим уникав обов`язку від участі у вихованні і утриманні дитини. На ґрунті цього відбувалися сварки, що створило обстановку напруженості та дратівливості у стосунках. Протягом всього 2019 року вона намагалася розмовляти із відповідачем щодо ситуації, що склалася у їхньому сімейному житті, пропонувала сплачувати аліменти на утримання дитини у добровільному порядку та приймати іншу участь в утриманні дитини, однак відповідач не звертав уваги на ці розмови. На даний час між ними склалися неприязні відносини, сімейно-шлюбні відносини тривалий час припинені і не будуть відновлені. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя суперечить особистим інтересам кожного з них. Примирення і подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки вона на даний час проживає спільно з іншим чоловіком, з яким бажає укласти офіційний шлюб, ними створені усі необхідні умови для виховання, розвитку, догляду за дитиною. Спір про місце проживання дитини відсутній. Син [PERSON] проживаю разом з нею, позивачкою і знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров`я, непрацездатних батьків та інших дітей на утриманні не має. На даний час відповідач працює в ТОВ «ТД Український продукт», отримує зарплату, але не бере участі в утриманні дитини. Позивачка [PERSON] просить: - розірвати шлюб між нею та [PERSON] , питання про зміну прізвища не ставилося; - стягувати з [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] , аліменти в розмірі ј частини усіх видів доходів. Згідно ухвали суду від 07.12.2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] , отримавши 13.01.2021 року копію позовної заяви з додатками, копію ухвали суду від 07.12.2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0420200367986, заяв, клопотань, відзиву не надав. Згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19) строки визначені законом та судом продовжуються на строк дії такого карантину. Сторонами не подано клопотань про продовження процесуальних строків. Судом були створені учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, наданням строку для подачі відзиву. Кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України. Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Axen v.Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01). У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 ст.6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи. За таких обставин суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються вимогами ч.2 ст.104, ч.2 ст.112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2, 3, 4 ст.56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Статтею180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлено, що згідно свідоцтву про шлюбу серії [NUMBER] , виданому 09.03.2017 року Солом`янським у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , зареєстровано шлюб 09.03.2017 року, про що зроблено запис №370, прізвище чоловіка - [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] , виданому 23.09.2017 року Солом`янським у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки №647 від 28.10.2020 року, виданої виконкомом Кодрянської селищної ради Макарівського району Київської області, [PERSON] не зареєстрована, але проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] [INFO] , який відвідує дитячий садочок при Кодрянській НВО «ЗОШ 1-111 ступенів» з 01.09.2020 року. З довідки №ТТД00000062 від 04.11.2020 року, виданої ТОВ «ТД Український продукт», [PERSON] з 06.04.2020 року займає посаду експедитора, має нарахований дохід 5002.00 гривень. З 06.04.2020 року по 31.09.2020 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, належними, допустимими, а позов про розірвання шлюбу таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач-батько повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обставин, які б перешкоджали цьому не встановлено.

Outcome: approved