Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свій позов тим, що 09 лютого 2018 року між нею та відповідачем був укладений договір позики коштів, який був оформлений у вигляді розписки, згідно якої [PERSON] отримала від [PERSON] позику в сумі 100000 гривень. Крім того 20 грудня 2016 року [PERSON] надала в борг [PERSON] кошти в сумі еквівалентній 15000 доларів США, строком на шість місяців з умовою повернення до 20.06.2017 року, у випадку несвоєчасного розрахунку [PERSON] зобов`язалася нести відповідальність всім своїм майном. До обумовленої дати [PERSON] борг не повернула, тобто умови договору не виконала. Уточнивши позовні вимоги [PERSON] просила стягнути з [PERSON] 100000 гривень за розпискою від 09 лютого 2018 року та 355800 гривень за розпискою від 20 грудня 2016 року, всього на загальну суму 455800 гривень. Крім того просила стягнути 32100 гривень в рахунок інфляційних втрат та 3 відсотки річних нарахованих на суму основного боргу в сумі 4397,26 гривень. В судове засідання від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Після скасування заочного рішення відповідачем не надано до суду належних доказів, що вказують на зміну суми боргу. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином. У відзиві на позовну заяву представник заперечував проти стягнення боргу за розписками, оскільки борг було повернуто, що підтверджується відповідними розписками. Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду від 30 листопада 2020 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто заборгованість за договорами позики в розмірі 492297,26 грн. і судові витрати.(а.с.146-148). 01 березня 2021 року заочне рішення Світловодського міськрайонного суду від 30 листопада 2020 року скасовано та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 09 лютого 2018 року відповідачем від позивача отримані кошти у сумі 100000 грн., строком на 3 місяці, на підтвердження чого [PERSON] надала [PERSON] письмову розписку(а.с.5). 20 грудня 2016 року відповідачем від позивача отримані кошти у сумі 11000 та 4000 доларів США, на підтвердження чого [PERSON] надала [PERSON] письмову розписку, строк повернення боргу - 20.06.2017 року(а.с.5). \~ \~ \~ \~ Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Таким чином суд вважає доведеним факт укладання сторонами договору позики з дотриманням вимог щодо його форми. Із змісту статті 526 ЦК України випливає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості, викладеної позивачем в уточненій позовній заяві, вбачається, що борг [PERSON] перед [PERSON] за розписками від 09 лютого 2018 року та 20 грудня 2016 року становить: 455800 гривень, інфляційні втрати - 32100 гривень, 3 відсотки річних нарахованих на суму основного боргу - 4397,26 гривень. Загальна сума боргу з врахуванням основного боргу, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, у гривневому еквіваленті, становить 492297,26 гривень. Разом із заявою про перегляд заочного рішення до суду була надана розписка від імені [PERSON] від 31.10.2018 року про отримання від [PERSON] 39000 грн. і 500 доларів США в рахунок погашення боргу. Однак копія вказаної розписки жодним чином не підтверджує та не спростовує наявність боргу [PERSON] перед [PERSON] , так як розписка написана іншою особою, крім того оригінал розписки до суду для огляду наданий не був, а факт повернення боргу заперечується позивачем. Під час судового розгляду не було підтверджено належними та допустимими доказами обставини викладені представником відповідача у відзиві на позов від 30 березня 2021 року, а саме те, що борг погашено в повному обсязі. Таким чином суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ухвал суду від 15 листопада 2019 року та 12 грудня 2019 року на майно належне [PERSON] був накладений арешт, а саме на житловий будинок із прилеглими надвірними будівлями, земельну ділянку для будівництва і обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1506Га, кадастровий номер 352528760:51:000:0062, що розташовані по [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,64Га, кадастровий номер 3525287600:02:000:0128, що належить [PERSON] та розташована на території Подорожненської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а жодних клопотань про скасування заходів забезпечення позову від учасників справи до суду не надходило, суд вважає за доцільне не скасовувати заходи забезпечення позову, накладені на майно відповідача відповідно до ухвал суду від 15 листопада 2019 року та 12 грудня 2019 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивачем після уточнення позовних вимог, не в повній мірі сплачено судовий збір, суд приходить до висновку про доцільність стягнення недоплаченої суми судового збору з відповідача на користь держави: ціна позову після уточнення позовних вимог - 492297,26 гривень; розмір сплаченого судового збору - 3558 гривень; сума недоплаченого судового збору - 1365 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved