Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за договором позики від 27.09.2011 року в розмірі 63789 грн., 3% річних від простроченої заборгованості у сумі 3039,75 грн., суму заборгованості за договором позики від 10.02.2012 року у сумі 93000 грн., 3% річних від простроченої заборгованості у сумі 3491,48 грн. та судовий збір у розмірі 1633,20 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що. Позивач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 489, згідно умов якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність 63789 грн. з терміном повернення до 27.03.2012 року. Згідно п. 3 Договору [PERSON] гроші у сумі 63789 грн. отримав повністю, до підписання договору. Також судом встановлено, що 10 лютого 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 376, згідно умов якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність 93000 грн. з терміном повернення до 10.08.2012 року. Згідно п. 2 Договору [PERSON] гроші у сумі 93000 грн. отримав повністю, до підписання договору. Як вбачається з матеріалів позову станом на 05.03.2014 року відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, доказів повернення суми боргу суду не надав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 вищевказаної статті договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій саме кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплати грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 вищевказаної статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved