Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свою позовну вимогу вона мотивує тим, що з відповідачем з 24 червня 2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного життя вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На доньок [PERSON] та [PERSON] вона за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2017 року отримує аліменти у розмірі по 1/6 частині доходів відповідача на кожну дитину, та цим же рішенням припинено стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON]. З грудня 2017 року дочка [PERSON] стала мешкати разом з нею, а відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON]. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], 29 жовтня 2000 року у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд та до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в розмірі місячного платежу. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю та просить розглядати справу за його відсутності. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони від сумісного життя мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [PERSON] та копія рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2017 року (а.с.6, 8-9). Своє батьківство відповідач по справі не оспорює. Відповідно до рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дитини [PERSON], [INFO], але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а також припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.8-9). Згідно акту квартальної [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON] від 26 березня 2018 року, з [PERSON] з грудня 2017 року за адресою: [ADDRESS] мешкає її дочка [PERSON], 2000 року народження (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За таких обставин, та з урахуванням того, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 29 березня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, про що просить позивач в позовній заяві. Крім того, згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved