Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 квітня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №397. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2011 року. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося у звязку із різними поглядами на життя, ведення сумісного господарства. Шлюбно-сімейні відносини припинені з травня 2017 року, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет, проживають окремо. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення вона не згодна. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Серопян». Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, з якої вбачається, що він просить суд розглядати справу за його відсутності та просить шлюб розірвати. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 квітня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №397 (свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ №157771 від 29.04.2011 року). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ВЛ №329080 від 30.08.2013 року). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з травня 2017 року, з того ж часу сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет, вони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. За письмовою заявою позивача, суд зазначає про вибір прізвища позивача, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Серопян». На підставі викладеного,

Outcome: approved