Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 24 вересня 1994 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 518. У обґрунтування позову позивач посилається на те, що у 1994 році вони зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею, а відповідач самостійно з нею спілкується та надає необхідну допомогу. Сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок неприязних відношень один до одного. Протягом п'яти років, а саме з липня 2011 року, вони разом не проживають, не спілкуються та спільне господарство не ведуть. Позивач зазначила, що їй достеменно відомо, що відповідач майже 5 років проживає з іншою жінкою у цивільному шлюбі. На цей час вона теж майже рік проживає разом з іншим чоловіком. За таких обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Спору про поділ майна між ними немає. Тому вона вирішила звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої позов підтримала повністю, просила розглядати справу без її участі. Прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 24 вересня 1994 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, про що зроблено актовий запис № 518, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 8 ст. 235 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, після розірвання шлюбу прізвище позивача та відповідача суд залишає без змін.

Outcome: approved