Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, в якому посилаючись на ст. ст. 625, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики в сумі 1450 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) доларів США, а також судові витрати по справі. Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 14.01.2019 по справі відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. На підставі ч. 5, ч. 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. З досліджених матеріалів цивільного провадження судом встановлено наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.06.2017 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання боржнику грошових коштів в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, строком на три місяці, до 01 вересня 2017 року. Позичальником було надано розписку про отримання грошових коштів від 15.06.2017, згідно якої [PERSON] , зобов`язалася до 01 вересня 2017 року повернути позичальнику 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США. В порушення умов договору, відповідач грошові кошти не повернув. У відповідності до ст. ст. 1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За загальним правилом, договір позики підтверджується наданням боргового документа позичальника або іншим, підписаним позикодавцем документом, який засвідчує передачу йому певної грошової суми. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачем не надано до суду будь яких доказів, які свідчили б про виконання зобов`язань за договором позики. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та з відповідача слід стягнути на користь позивача кошти за договором позики в заявленому розмірі: 1450 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) доларів США. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 1057 грн., що підтверджується наданою до суду квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: approved