Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю, квартирою [ADDRESS] , визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку у квартирі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить зазначена квартира. Окрім неї, у квартирі зареєстровані відповідач [PERSON] , її колишній чоловік, та їх з відповідачем син, [PERSON] , [INFO] , та її син від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . З відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу за її згоди відповідач як член сім`ї був зареєстрований у квартирі. Після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати в її квартирі. У її проханнях виїхати з квартири та знятися з реєстрації відповідач відмовляє. Відповідач неодноразово погрожував їй насильством, спричинив їй тілесні ушкодження. Після таких неодноразових вияснень відношень з відповідачем вона вимушена виїхати з власної квартири. В теперішній час вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином Росії та постійно мешкає у місті Санкт-Петербург. Весною 2016 року їй стало відомо, що відповідач уклав новий шлюб та постійно мешкає по місцю мешкання дружини. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] , яким просив поновити його право користування житловим приміщенням у квартирі та вселити у квартиру [ADDRESS] . На його обґрунтування зазначив, що після реєстрації шлюбу він був вселений в квартиру [ADDRESS] та зареєстрований в ній. З цього часу це його єдине місце мешкання. Влітку 2013 року відповідач покинула сім`ю та поїхала мешкати до нового чоловіка у місто Санкт-Петербург, Росія. Після від`їзду вона час від часу приїздила у місто Харків та виганяла його з квартири. У його відсутність відповідач влітку 2016 року змінила замки та поставила сигналізацію на квартиру, через що він не може потрапити у квартиру. Зазначив, що право власності на спірну квартиру за позивачем відповідно до ч. 2 статті 331 ЦК України та статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зареєстровано. Представником позивача подано відзив на зустрічну позовну заяву та відповідь на відзив, в якому зазначено: дійсно наприкінці червня 2016 року позивач змінила замки у квартирі та встановила в ній сигналізацію, але на час зміни замків та встановлення сигналізації відповідач у квартирі не мешкав. Він забрав всі свої речі, вивіз із квартири речі, які були придбані під час шлюбу: плазмовий телевізор та побутову техніку з кухні, частину книжок, які належали особисто позивачу. Саме для запобігання подальшого розграблення квартири позивачем встановлена сигналізація. [PERSON] подано відповідь на відзив та заперечення, в яких зазначено: твердження позивача про те, що вона встановила сигналізацію та змінила замки у відповідь на викрадання ним її майна, спростовується встановленням сигналізації та зміною замків у червні 2016 року, а її надумане звинувачення у розкраданні майна зазначене у позовній заяві від 22 червня 2015 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] , проти задоволення зустрічного позову заперечував. Представник відповідача проти задоволення первісного позову заперечувала, зустрічний позов підтримала та просила задовольнити. Суд, заслухавши доводи сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. З договору купівлі-продажу від 13 січня 1995 року, укладеного на Харківській товарній біржі, вбачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] купила 45/100 частин 6-кімнатної квартири [ADDRESS] , у кількості 2 житлових кімнат житловою площею 39,5 кв. метрів. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в ньому відсутні відомості про реєстрацію речових прав на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16.11.1996 у відділі реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 404, розірвано. З довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 16.08.2016 КП «Жилкомсервіс» вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - чоловік. З копії паспорту [PERSON] вбачається, що він зареєстрований у квартирі [ADDRESS] 05.02.1997. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.05.2018 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, виділення у власність, сплату грошової компенсації стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі Ѕ у сумі 3887,17 грн вартості комплекту м`якої меблі: диван та крісло із виділенням у власність [PERSON] . В позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя від 06 червня 2015 року (справа № 646/7873/15-ц) зазначено: «З червня 2013 р. ми з відповідачем жили роздільно. В той час я переїхала мешкати у Росію до свого майбутнього чоловіка [PERSON] , де мешкаю за адресою, зазначеною у шапці позову, і в теперішній час. 03.06.2014 вона вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Після мого переїзду в Росію та розірвання шлюбу з відповідачем, він залишився мешкати в належній мені на праві власності квартирі по [ADDRESS] . Наш з відповідачем син [PERSON] , [INFO] до закінчення школи залишився мешкати у м. Харкові в моїй квартирі. 10.06.2015 я дізналася від подруги, що відповідач постійно щось вивозить з моєї квартири. Заборонити йому доступ у квартиру неможливо, так як він в ній зареєстрований, добровільно знятися з реєстрації відмовляється.» Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.05.2018 стягнута з [PERSON] на користь [PERSON] плата за комунальні послуги в розмірі 1698,50 грн, (за газопостачання 1381,90 грн, електроенергію 154,10 грн, квартплата 162,50 грн.). Дублікатом квитанції підтверджується сплату 07.05.2018 відповідачем за газопостачання за о/р по [ADDRESS] грошових коштів у розмірі 5000 гривень. З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається відсутність відомостей про реєстрацію прав на нерухоме майно за РНОКПП [NUMBER] . Зазначений ідентифікаційний номер одержано відповідачем за довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру. У відповіді Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області від 03.08.2018 зазначено: [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , звертався до Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області із заявами, які були зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події від 01.06.2015 за № 6048 (матеріал списано в справу за відсутністю обставин, які можуть свідчити про вчинення будь-якого кримінального правопорушення); № 6193 від 01.05.2016 (матеріал внесений до єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2016 за № 12016220060000997 за ознаками ч. 1 ст. 125 ККУ та закінчено 21.07.2017 за відсутності складу злочину); від 26.07.2018 № 14950 (матеріал знаходиться на розгляді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Основянського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Коваленка Андрія Валерійовича ). У відповіді від 29.07.2018 зазначено про припинення перевірки по заяві. 9 липня 2014 року [PERSON] уповноважила [PERSON] довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Молодчим І.О., представляти її інтереси у будь-яких установах, організаціях та підприємствах незалежно від їх організаційної форми та підпорядкованості, а також перед фізичними особами з питань, які будуть стосуватися 1) управління, користування (у межах, визначених довіреністю) належними їй на праві особистої приватної власності 45/100 частками в праві власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 2) здійсненням ремонтних робіт (у тому числі перепланування) у зазначеній вище квартирі, з наступним отриманням у відповідних органах технічної та будь-якої іншої необхідної документації на зазначений вище об`єкт нерухомості після закінчення ремонту та відповідної реєстрації права власності; 3) укладення договорів щодо експлуатації зазначеної вище квартири. 4) В разі необхідності - реєстрації самовільних перебудов тощо. Для цього представник вправі: мати вільний доступ до зазначеної вище нерухомості та користуватися (управляти) нею на власний розсуд, та інші права, зазначені в тексті довіреності. Довіреність зберігає чинність до дев`ятого липня дві тисячі двадцять четвертого року. Для підтвердження наміру постійного використання спірної квартири в якості житла відповідачем надано:1) звіт про оцінку нерухомого майна, в опису об`єкта зазначено: протягом 1996-2014 років виконано наступні поліпшення: у 1996 році приблизно на суму 17000 доларів США - споруда прибудови кухні 12 кв.м з дахом; у 1997 році (720 доларів США) заміна двох дверей; у 1999 році (800 доларів США) установка індивідуального опалення з витяжними системами та оформлення документів; у 2003 році (600 доларів США) заміна котла на двоконтурний; у 2004 році (1600 доларів США) демонтаж сходів і підготовка приміщення під ванну кімнату, встановлення опалення, прокладка сантехніки, водопроводу; у 2006 році (2500 доларів США) установка перегородки з дверима всередині кімнати; у 2008 році (900 доларів США) заміна старих вікон на нові пластикові; у 2009 році (9000 доларів США) заміна труб опалення на батареї корадо, ремонт ванної кімнати; у 2010-2012 роках (14000 доларів США) ремонт в житловій кімнаті, кухні, прокладка кабелів електропроводки та електрообладнання; у 2014 році (1500 доларів США) перенесення газової труби подачі газу з оформленням документів. Висновком звіту встановлено: ринкова вартість 45/100 квартири [ADDRESS] до проведення поліпшень - 413000,00 грн, після проведення поліпшень - 1102200,00 грн; 2) робочий проект реконструкції системи газопостачання квартири [ADDRESS] , виконаний у жовтні 2014 року ПАО «Харківміськгаз». З квитанції ТОО «Охорона-8» вбачається, що 15 червня 2016 року позивачем з ТОО «Охорона-8» укладено договір на послуги охорони, обслуговування, реагування та спостереження на ПЦН за адресою: [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом сторін по справі, проживає в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] , потім вселила у квартиру чоловіка [PERSON] , який став жити в квартирі, вони жили з її сином [PERSON] , потім народився [PERSON] . Позивачка знайшла іншого чоловіка та переїхала до нього у Росію , [PERSON] мешкав з [PERSON] . У 2014 році мешканці будинку, в тому числі і відповідач [PERSON] , уклали між собою договір про благоустрій мешканців будинку. Після того як син [PERSON] переїхав мешкати до матері, [PERSON] продовжував мешкати в цій квартирі. Позивачка періодична приїздила в Харків, била машину відповідача, порізала м`який куток, побила меблі, що було підставою для виклику поліції. [PERSON] підтримував квартиру у доброму стані, зробив АГВ, поміняв котел. Позивач приїхала, змінила замки та поставила сигналізацію в той час, коли [PERSON] пішов на роботу. Тому [PERSON] до теперішнього часу не може попасти у свою квартиру. Свідок [PERSON] суду пояснила, що після від`їзду [PERSON] , [PERSON] , син [PERSON] та [PERSON] , жив з 2014 по 2016 рік вдвох з батьком та навчався в школі, в 2016 році після закінчення школи [PERSON] поїхав в Петербург до матері, в квартирі залишився відповідач. Влітку 2016 року позивач поставила сигналізацію та змінила замки, а речі [PERSON] залишилися в квартирі. Він прийшов додому з роботи та не потрапив у квартиру. Підтвердила, що саме відповідач робив прибудову до квартири, АГВ; з літа 2016 року живе на зйомник квартирах. Згідно показів свідка [PERSON] , він знає родину [PERSON] з 2009 року, їхні діти ходили разом у садочок; коли мати поїхала, [PERSON] залишився мешкати з батьком, жінка приїхала з Росії, вчинила дебош, змінила замки, приходила до них та розповідала, що змінила замки, щоб колишній чоловік у квартирі не мешкав. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] знає з 1995-1996 років, на час одруження у позивачки вже був син [PERSON] , якому на той час було 7-8 років. Син [PERSON] народився [INFO] . Вся родина мешкала в спірній квартирі. Влітку 2016 року позивач поставила нові замки на двері квартири та сигналізацію, від чого [PERSON] не має можливості в ній проживати, живе у найманих квартирах. Допитана в якості свідка [PERSON] , яка є сестрою позивача, пояснила, що точно знає, що [PERSON] ( [PERSON] ) змінила замки на вхідних дверях спірної квартири і встановила сигналізацію, мотивувала тим, що відповідач вивіз якесь майно. Зазначила, що приблизно у 2017 році з її участю складався акт про те, що [PERSON] не мешкає в квартирі, хто писав акт та де не пам`ятає. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачем, проте відповідача не знає, не відомо їй і про наявність спільних дітей. У червні 2016 року вона приходила до спірної квартири з подругою [PERSON] , речей [PERSON] не бачила. Зазначила, що складали два акти 19 вересня 2017 року та в початку цього ж року, який підписували [PERSON] та [PERSON] . Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] суперечать текстам актів від 21.01.2017 та 09.09.2017, в яких зазначено: ми, такі, що нижче підписалися, склали цей акт про те, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не мешкає з 15 червня 2016 р. Нами встановлено шляхом огляду приміщень, що особистих речей [PERSON] в квартирі немає. 1. [PERSON] - підпис, [PERSON] , підпис. Суд не приймає акти про не проживання відповідача без поважних причин так як особи: [PERSON] і [PERSON] , за підписами яких складені акти, допитані в судовому засіданні у якості свідків та зазначені в акті факти не підтвердили. Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Відповідно до ч. 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Приписи статей 47, 48 Конституції України гарантує право на житло. Відповідно до норм ст. 156 ЖК Української РСР, члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку та колишнім членом сім`ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відношень застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 64 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які мешкають разом з ним, користуються так само як наймач всіма правами та несуть усі обов`язки, які витікають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, які витікають з зазначеного договору. До членів сім`ї наймача відносяться подружжя наймача, їх діти та батьки. Членами сім`ї наймача можуть бути визнані і інші особи, якщо вони постійно мешкають разом з наймачем та ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, які зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують мешкати в житловому приміщенні, яке вони займають, вони мають такі ж самі права та обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Зміст статті 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім`ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її де6ржавних органів позитивні зобов`язання вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав (рішення у справі Powell and Rayner v. The U.K., 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. The U.K., 24.11.1986), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18.02.1999). Рішенням від 27 травня 2004 року у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» встановлено: концепція житла маж першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. При тимчасовій відсутності за особо продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності, та враховувати принцип пропорційності втручання у право на повагу до житла, гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції про права людини 1950 року. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна дов6ести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до приписів статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), якій міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем зазначено, що відповідач з червня 2016 року не мешкає в спірній квартирі. Позивач не заперечувала проти того, що нею у червні 2016 року змінено замки на дверях та встановлено сигналізацію у квартирі. При цьому позивачем не доведено те, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважної причини. Відповідачем доведено, що позивач неправомірно порушила його право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, замінивши замки на дверях квартири та встановивши сигналізацію у червні 2016 року, внаслідок чого він не зміг потрапити до житла та користуватися ним. За таких обставин порушене право користування [PERSON] житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] підлягає поновленню, шляхом вселення [PERSON] в зазначене житлове приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved