Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Баришівського районного сектору УДМС України в Київській області про позбавлення права користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.12.2012 року [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS]. З 1969 року у зазначеному будинку зареєстрований її рідний брат - [PERSON]. Однак, з 2000 року відповідач у вказаному будинку не проживає, оскільки постійно проживає у місті Києві та не навідується до будинку. Комунальні послуги по будинку не сплачує. На неодноразові прохання позивача знятись з реєстрації в будинку він ігнорує, тим самим створює позивачу перешкоди в користуванні власністю. Позивач вважає, що дії відповідача про відмову знятися з реєстрації в її будинку є незаконними, порушують її права, як власника вказаного житла і тому звертається до суду за захистом своїх порушених прав. Просить суд визнати відповідача - [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов,язати Баришівський районний сектор УДМС України в Київській області зняти з реєстрації [PERSON] у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] та зобов,язати Баришівський районний сектор УДМС України в Київській області зняти його з реєстраційного обліку. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляди справи 07.05. та 25.05.2015 року не з,явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином в тому числі через газету «Час Київщини» від 15.05.2015 року №17 (160). Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судове засідання представник Баришівського РС УДМС України в Київській обл. не з,явився. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обгунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.12.2012 року [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS]. В будинку з 1969 року зареєстрований її рідний брат [PERSON], який з 2000 року в будинку не проживає, а постійно проживає в м. Києві, комунальні послуги не сплачує. На прохання позивача знятись з реєстрації, відмовляється. Встановлене судом підтверджується: - ксерокопією паспорта позивача [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], виданого 07.06.1996 року; - ксерокопією паспорта відповідача [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], виданого 03.11.2006 року, в якому зазначена реєстрація відповідача в будинку по [ADDRESS] з 02.09.1998 року; - ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.12.2012 року; - ксерокопією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі; - актом обстеження житлово-побутових умов будинку по [ADDRESS] та про відсутність в будинку відповідача з 2000 року; - іншими матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, Закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені також ст. 16 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема житло - житловий будинок, садиба, квартира. За правилами ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інші приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного в ньому проживання (ст.382 ЦК України). Відповідно до ч. І ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. І ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування цією квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на неї, а припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів її сім'ї на користування цією квартирою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміни чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням. Зазначене випливає і з Постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю». Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням. Так, як відповідач в добровільному порядку відмовляється знятись з реєстрації в будинку [ADDRESS], то суд вважає, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві є обоснованими та ґрунтуються на Законі.

Outcome: approved