Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , вказуючи, що 06.11.2010 між ними було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Через це між ними постійно виникали сварки та скандали. У результаті цього погіршився психологічний та фізичний стан позивача. Подружні відносини між ними припинилися з липня 2018 року, з цього часу спільне господарство не ведуть. Однією з причин розірвання шлюбу є також відсутність дітей. Вважає, що збереження шлюбу не можливе. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Крім цього, позивач подала заяву, у якій просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 06.11.2010 у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 111, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 06.11.2010. У подружжя спільних дітей немає. Суд встановив, що сторони з липня 2018 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх стосунків. Причиною розпаду сім`ї стало те, що у них виявилися різні погляди на сімейне життя та обов`язки, через що між ними постійно виникали сварки та скандали. Перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, та її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і доходить висновку про задоволення позову. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з`ясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Позивач заявила письмове клопотання про залишення їй прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. При зверненні до суду із даним позовом позивачем було оплачено судовий збір. На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті - позивачеві необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції №N148В52584 від 26.02.2019 (у АТ «Райффайзен Банк Аваль»), а з відповідача на корить позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 380,60 грн.

Outcome: approved