Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилається на те, що уклала шлюб із відповідачем 15.12.2000 року Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис № 28. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалося, між ними часто виникали сварки та конфлікти з побутових питань, внаслідок чого їх шлюбні відносини припинились кілька років назад, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, а тому вважає примирення та спільне життя між ними неможливим. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності відповідача. Даючи оцінку дослідженим доказам у справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб\~ І-ОЛ № 004303 позивач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 15.12.2000 р. Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис № 28 (а.с.5). У відповідності із ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховується наявність малолітніх дітей. Сторони фактично припинили шлюбні стосунки два роки назад, сторони хоча й зареєстровані за однією адресою, але однією сім'єю не проживають, не підтримують спільне господарство, тому їхній шлюб існує формально. Вирішуючи позов, суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на засадах добровільності, взаємоповаги, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. У відповідності до ст.ст. 21,24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування особи до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, й цим правом скористався позивач, оскільки не бажає проживати у формальному шлюбі, який фактично є припиненим. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та відновлення шлюбних відносин є неможливим, заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, сторонами не заявлялось клопотання про надання строку для примирення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Оскільки ініціатором розірвання шлюбу є позивач, то згідно ст.88 ЦПК України, за нею слід залишити понесені витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved