Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 22.03.2017 року, в якій просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням, розташованим за адресою: мкр-н Сонячний 26/140, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. В обґрунтування предявлених вимог вказала, що їй та [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира №140 в буд.26 в мкр-ні Сонячному в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В житловому приміщенні окрім них та онуки [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим [PERSON] колишній чоловік її доньки [PERSON], який після припинення з донькою шлюбних відносин з 2011 року та по теперішній час проживає окремо, його особисті речі в квартирі відсутні, дійсне місце його знаходження їй не відоме. Оскільки реєстрація відповідача в квартирі обмежує її права як співвласника власника та змушує нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за нього, що ставить її в скрутне матеріальне становище, у звязку з чим за захистом своїх прав та інтересів позивач вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в контексті ст.76 ЦПК України вважається повідомленим належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, згідно заяви просив справу розглянути за його відсутності, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Зі згоди позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши вимоги позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.09.2016 року № 67075579, свідоцтва про право власності на житло №С-1773 від 04.12.1997 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: мкр-н Сонячний 26/140, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, з урахуванням належної [PERSON] частки, успадкованої [PERSON] та [PERSON] по 1/10 кожна після його смерті в порядку спадкування за законом згідно свідоцтва про право на спадщину від 11.12.2012 року (а.с.11-15, 16-17). Згідно довідки Криворізької ОМ ДІС «НОВА КОМ» №14 від 01.04.2017 року та відомостей з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.18,24), за вказаною адресою значаться зареєстрованими: [PERSON], [INFO] власник, [PERSON], [INFO] донька, [PERSON], [INFO] онука, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] інші члени сімї. Як вказувала позивач, що також підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 077023 від 30.06.2007 року, [PERSON] донька [PERSON] позивача у справі, з 30.06.2007 року та на момент розгляду судом справи перебуває у шлюбі з [PERSON], який відповідно є зятем позивача, тобто в розумінні ст.3 СК України є членом її сімї. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом його сімї, у звязку з чим регулюються ст.405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.319, ч.1 ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як встановлено в ході судового розгляду, відповідач [PERSON] в належному позивачеві житловому приміщенні, розташованому за адресою: мкр-н Сонячний 26/140, м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, дійсно зареєстрований, але з липня 2011 року та по теперішній час не проживає, що підтверджується актом з місця проживання від 20.03.2017 року, посвідченим ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.18,19,29). Згідно ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в належному позивачеві житлі не проживає понад один рік, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а його реєстрація створює позивачеві перешкоди в користуванні належною їй власністю, обмежуючи майнові права [PERSON], через що вона вимушена сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, що негативно впливає на її матеріальний стан, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №140 в буд.№26 в мкр-ні Сонячному в м. Кривому Розі Дніпропетровській області. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] 640 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved