Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будинок, посилаючись на те, що у 2000 році, відповідно до договору купівлі-продажу, виданого товарною біржею «Ва-Банк», вона придбала у [PERSON] домобудівлю №25 по вул. Л. Шевцової в м. Гола Пристань Херсонської області. Даний договір був укладений 06.11.2000 на Товарної біржі «Ва-Банк», що підтверджується договором за №2-1524 від 06.11.2000, відповідно до п. 11 Договору, останній подальшому нотаріальному посвідчення не підлягав. При зверненні до нотаріальної контори в січні місяці 2017 року, позивачу стало відомо, що даний договір не є правовстановлюючим документом та право власності на будинок необхідно доводити в судовому порядку, а тому позивач звертається до суду з даним позовом та просить визнати вищезазначений договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на житловий будинок №25 по вул. Л. Шевцової в м. Гола Пристань Херсонської області зі спорудами, відповідно до технічного паспорту. В судове засідання позивач не зявився, на адресу суду надійшла письмова заява, в якій позивач просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час слухання справи було повідомлено належним чином, причини неявки суду не відомі. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору не посвідченого нотаріально, дійсним. З матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2000 року сторони уклали договір купівлі-продажу обєкту нерухомості, а саме: домобудівлю №25 по вулиці Л. Шевцової в м. Гола Пристань Херсонської області. Даний договір був посвідчений 06.11.2000 року на Товарній біржі «Ва-Банк» (м. Херсон), що підтверджується договором за №2-1524 від 06.11.2000. Після підписання Договору, позивач сплатила відповідачу повну вартість придбаного майна, а відповідач в свою чергу. Передав їй документи та ключі від будинку, після чого [PERSON] почала ним користуватися, тобто, під час укладання договору були обумовлені всі істотні умови купівлі-продажу: предмет договору, ціна, порядок розрахунків, порядок передачі та інш., а тому можна зробити висновок про те, що між позивачем та відповідачем було повністю виконано всі істотні умови договору купівлі-продажу, відповідно до Глави 54 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на момент укладення даного договору, угода, зареєстрована на біржі, не підлягала нотаріальному посвідченню і вважалася укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Отже, позивач набув права власності на частину домоволодіння, однак не посвідчив угоду в порядку, передбаченому ст. 657 ЦК України. Оскільки при укладені договору сторонами були повністю виконані умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, а відповідачі жодних претензій до позивача не предявляли, дану угоду слід визнати дійсною. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, конкретні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved