Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача щомісячно на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред»явлення позову та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до досягнення сином трьохрічного віку. На обґрунтування позову зазначила, що з 26 квітня 2017 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказала на те, що відповідач не проживає разом з нею та дитиною і ухиляється від обов»язку утримання свого сина. Наразі вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років та вважає, що відповідач повинен також сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням викладеного , просила позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони . дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , приходить до наступних висновків. Встановлено, що сторони по справі з 26 квітня 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 154535 . В шлюбі подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 262908. Малолітній [PERSON] проживає разом з матір»ю [PERSON] Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини та непрацездатної дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює, відповідач не надає. Доходів позивача не достатньо для самостійного утримання, оскільки вона на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує те, що батьки в рівних частинах несуть обов»язок по утриманню дитини , а в даному випадку виключно позивач здійснює догляд і утримання дитини, а тому , з урахуванням вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України суд вважає , що розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини слід визначити в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина , має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та взяти до уваги стан здоров»я та матераільне становище платника аліментів; стан здоров»я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів , наявність у платника аліментів зобов»язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до чинного законодавства він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Встановлено, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Спроможність батька дитини надавати допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, з урахуванням його матеріального, сімейного становища, стану здоров»я є однією з обов»язкових умов стягнення аліментів на утримання дружини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідачем , відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України суду не надано доказів, не надано доказів неспроможності сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими та правомірними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача слід стягнути судовий збір за дві позовні вимоги : про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1280 грн. 00 коп. ( по 640 грн. 00 коп. за кожну позовну вимогу).

Outcome: approved