Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ квартири в натурі між власниками, що знаходиться у спільній частковій власності. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що їй та відповідачу належить по Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Оскільки вона позбавлена можливості користуватися власною часткою власності внаслідок складних взаємовідносин з відповідачем - її батьком, який зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, внаслідок чого вона разом з малолітніми дітьми змушена винаймати для своєї родини житло. У зв`язку з цим вона звернулася до суду з метою поділу квартири між власниками у натурі. Вона як власник бажає на власний розсуд користуватися та розпоряджатися належним їй майном, проте не може це зробити, тому змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 19.04.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання на 16.05.2019 року. 16.05.2019 року у підготовче судове засідання сторони не з`явилися та підготовче судове засідання було відкладене на 21.06.2019 року. 14.06.2019 року до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, в якій просила виділити в натурі Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] , а саме другий об`єкт за першим варіантом поділу відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна та направила до суду Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, при цьому позивач надала підтвердження направлення уточненої позовної заяви та Висновку відповідачу. 21.06.2019 року проведено підготовче судове засідання за участю позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, які вона виклала у заяві про уточнення позовних вимог від 14.06.2019 року та просила визнати за нею право власності на виділений об`єкт нерухомого майна. Ухвалою суду від 21.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті на 12.08.2019 року. Враховуючи положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України, згідно якої у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), суд відклав розгляд справи на 19.09.2019 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Просила виділити їй частину квартири за схемою розподілу відповідно до першого варіанту поділу (додаток 1) другий об`єкт, посилаючись на те, що вона є одинокою матір`ю, має двох малолітніх дітей, і саме такий розподіл дозволить їх облаштувати житло з урахуванням потреб дітей. Крім того, вказала, що відповідач, який є її батьком, занехаяв квартиру, довівши її до занепаду, оскільки через борги квартиру відрізано від газу, електрики, водопостачання, який не вживає ніяких заходів до облаштування належних умов життя. Оскільки ця квартира може бути поділена в натурі, і кожному власнику можливо виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі об`єкти з подальшим переобладнанням в такі квартири, то просила поділити квартири між власниками у натурі та визнати право власності на виділений їй об`єкт нерухомості. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив, відзив суду не надав. Враховуючи те, що в судове засідання відповідач повторно не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив, відзив у встановлений судом строк не подав, позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ст.280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що у відповідності до Свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням від 30.05.2002 року за № 583 відділом приватизації житла Управління житлово-комунального господарства, Ѕ квартири [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] (а.с. 12). Співвласником даної квартири є відповідач [PERSON] , батько позивачки, який є власником Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29.07.2002 року, виданого Першою Полтавською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за № 2-920 (а.с. 87). Згідно Технічного паспорту вказана квартира розташована на першому поверсі двохповерхового будинку та складається з 2 кімнат житловою площею 29,1 кв. м., у тому числі: 1-а кімната площею 14,4 кв. м., 2-а кімната площею 14,7 кв.м., кухні площею 13,9 кв. м., санвузла площею 7,4 кв. м., шафи площею 0,9 кв.м., коридору, 4,3 кв. м. Загальна площа квартири 55,6 кв.м., житлова площа 29,1 кв.м. Відповідно до Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, проведеного Полтавським бюро технічної інвентаризації від 11.06.2019 року за №5671, передбачено 3 варіанти поділу квартири. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ч. 1 ст. 364 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Беручи до уваги, що позивач має у власності зазначене вище житлове приміщення, бажає поділу і реєстрації права власності на неї, як на окремий об`єкт нерухомості, а співвласник зазначеного майна не спростував обставин, на які посилається позивач, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено під час судового розгляду. Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про поділ квартири в натурі між власниками, що знаходиться у спільній частковій власності та визнання права власності на виділений об`єкт. На підставі викладеного та

Outcome: approved