Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просить винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], зареєстрованого 29.05.2009 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 153 та прохала стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення нею повноліття. Судові витрати та судові витрати за позовну вимогу покласти на відповідача. Свої вимоги мотивувала тим, що 29.05.2009 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 153 між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Шлюбні відносини між ними фактично припинені по причині несхожості характерів різних поглядів на життя. Також вказала, що позивач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому вона бажає отримувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду відповідно до діючого законодавства. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги змінила, а саме в частині стягнення аліментів на утримання дитини прохала стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав та прохав їх задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав: Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 29.05.2009 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 153, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.07.2010 року. Подружжя не підтримує шлюбних відносин і спільного господарства не ведуть. Спільне життя сторін не склалося в зв'язку з виникненням непорозуміння, різними поглядами на життя, відсутності загальних інтересів. Почуття любові і поваги між ними втрачено. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Спору про розподіл спільного нажитого майна між сторонами немає. Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачкою, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України судом при визначенні розміру аліментів враховано: задовільний стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який, згідно пояснень позивача, працездатний, не інвалід, хронічних захворювань не має, не працює; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 188 Сімейного Кодексу України відповідач від обов'язку утримувати неповнолітньої доньки не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Суд приходить до висновку, що змінені вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн., підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією №26 від 28.07.2016 року, а на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст.79, ст.ст.84,88,89 ЦПК України. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (п.п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»). В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження оплати позивачем послуг за складання позовної заяви, а тому вимоги про відшкодування позивачці витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню у зв'язку з їх недоведеністю.

Outcome: partial