Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що з вересня 2019 року до травня 2020 року проживали спільно з [PERSON] однією сім`єю на території республіки Польща. Доходи відповідача дозволяли винаймати житло, дочка відвідувала дошкільний заклад освіти. Проте в останній період спільного проживання відповідач змінив своє ставлення, у зв`язку з чим вона з дитиною змушена була повернутися на постійне місце проживання в Україну. У грудні 2020 року відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що дочка проживатиме з матір`ю. На неодноразові звернення до [PERSON] щодо матеріальної допомоги на утримання дочки, останній не реагує, свій батьківський обов`язок не виконує. Позивач не працевлаштована, через скрутне матеріальне становище не може влаштувати дочку у заклад дошкільної освіти та забезпечити звичні для неї умови проживання. Оскільки відповідач проживає за межами країни, окремо від дитини, участі у її вихованні не бере, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, працевлаштований, матеріально забезпечений, має регулярний дохід, що складає 37\~500,00 грн, домовленості щодо добровільної сплати аліментів досягти не вдалося,а тому з метою забезпечення дитині умов життя, необхідних для її гармонійного розвитку, вважає, що грошова сума аліментів, яку належить стягнути з відповідача, має становити 6000, 00 грн. Ухвалою суду від 18 березня 2021 року по даній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін. 26 березня 2021 року представник відповідача подала відзив на позов, в якому зазначила, що після припинення шлюбних відносин відповідач продовжував надавати дочці матеріальну допомогу. Щодо договору про оренду житла, наданого позивачем, то його термін закінчився 30 червня 2020 року. Також позивачем не зазначено будь яких доказів щодо підтвердження факту щодо працевлаштування відповідача та спроможності сплачувати аліменти в розмірі 6000 грн, оскільки з початком пандемії в Польщі, як і в Україні, вводився карантин, зупинялись та закривались підприємства. В 2020 році відповідач втратив постійну роботу та змушений працювати на роботах з низьким заробітком та неповною зайнятістю. Окрім того в листопаді 2020 року стан здоров`я відповідача значно погіршився, він змушений проходити лікування, яке потребує дороговартісного хірургічного втручання. На даний час у відповідача є дружина, яка разом зі своєю дочкою перебуває на його утриманні. Разом з тим, відповідач допомагав утримувати дитину в розмірі, більшому ніж мінімальний розмір аліментів, таким чином виконував свій батьківський обов`язок, проте позивач, окрім того, неодноразово вимагала кошти та всупереч усьому не дозволяла спілкуватися з дочкою, не давала дитині телефон, не передавала подарунки. За вказаних обставин, зважаючи також на те, що позивач за станом здоров`я може працювати, рекомендований розмір аліментів, визначений законом, становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак просить стягнути з відповідача аліменти саме в такому розмірі. В судовому засідання позивач та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, вказали, що позивач не працює, вакансій за її спеціальністю в центрі зайнятості немає. Відповідач коштів систематично не надає. З часу окремого проживання передав один раз 1200 злотих, потім 1000 грн, останній раз переказ був 10 листопада 2020 року. Стверджують, що відповідача має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 6000 грн, оскільки в березні 2020 року придбав дороге авто вартістю 20000 євро, подарував новій дружині каблучку, що вартує 1000 дол США, а тому просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача позовні вимоги визнала частково, зазначила, що на даний час відповідач перебуває В Республіці Польща, не отримує регулярного доходу, має проблеми зі здоров`ям, на його утриманні перебуває дружина зі своєю дочкою, винаймає в оренду житло, займається виготовленням карти побуту. Крім того відповідач періодично переказував кошти на утримання дочки. Зважаючи на викладені обставини, представник відповідача просить визначити розмір аліментів на утримання [PERSON] в мінімальному розмірі, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, виходячи з наступного. Як убачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 грудня 2015 року, [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до довідки № 257, виданої виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради 23 лютого 2021 року [PERSON] , 1993 року народження, зареєстрована в [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] , 2015 року народження, та мамою [PERSON] , 1963 року народження. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема\~статтею 180 СК України\~на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений\~ рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого\~та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»\~ встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01\~січня 2021\~року ?\~ 2395,00 грн. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, стану здоров`я відповідача, їх неповнолітньої дитини, тієї обставини, що обов`язок утримувати дітей лежить на обох батьках, вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення. При цьому суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно. Разом з тим суд не бере до уваги посилання позивача на те, що відповідач, працює за кордоном, отримує великий дохід, та згідно даних з інтернет ресурсу в березні 2020 року придбав дороге авто вартістю 20000 євро, подарував новій дружині каблучку, що вартує 1000 дол США, оскільки такі доводи в порушення ч. 3 ст.\~12, ст.\~81 ЦПК України\~не підтверджені належними та допустимими доказами. Зокрема,\~стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За вказаних обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати\~з 02\~березня 2021\~року до\~досягнення дитиною\~повноліття,\~ що відповідатиме вимогам закону, інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. Крім того, в силу ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідача в дохід держави слід стягнути 908,00 гривень судового збору.

Outcome: partial