Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Свій позов мотивує тим, що [PERSON] все своє майно заповів їй, склавши заповіт. Оформити належним чином свої спадкові права на садовий будинок не має можливості в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Тому просить суд визнати за нею право власності на садовий будинок №233, що знаходиться в Садовому товаристві імені Мічуріна, Соколовський масив, [PERSON] сільська рада Житомирського району Житомирської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 26.01.2016 року. У судове засідання позивач не зявилася; до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю (а.с. 31). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Житомирського району Житомирської області у судове засідання не з'явився; подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечував (а.с. 24). Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 26.01.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 5). Із копії заповіту, посвідченого 31.12.2015 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що [PERSON] спірний садовий будинок та земельну ділянку №233, які знаходиться в Садовому товаристві імені Мічуріна, Соколовський масив, [PERSON] сільська рада Житомирського району Житомирської області заповів позивачу [PERSON] (а.с. 6). З копії державного акту на право власності на земельну ділянку вбачається, що померлому [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0450 га з кадастровим номером 1822083000:07:001:0353 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Садове товариство ім. Мічуріна Соколовський масив, ділянка №233 (а.с. 7). Із копії довідки №44, виданої 26.11.2016 року Обслуговуючим кооперативом «Садово городнє товариство ім. Мічуріна ВАТ Житомирського заводу «Автозапчастина» вбачається, що в товаристві обліковується земельна ділянка №233, площею 0,0450 га., на якій є капітальна забудова (а.с. 8). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивач [PERSON] та його син [PERSON], шляхом подачі заяв про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою № 127/01-16 від 10.04.2017 року, відповідно до якої заведено спадкову справу № 17/2016 після померлого 26.01.2016 року [PERSON]; цією ж довідкою встановлено, що [PERSON] спадщину оформив (а.с. 32). Проте, як вбачається з постанови № 416/02-31 від 24.11.2016 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на садовий будинок №233, що знаходиться в Садовому товаристві імені Мічуріна, Соколовський масив, [PERSON] сільська рада Житомирського району Житомирської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 26.01.2016 року, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок (а.с. 15). Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на садовий будинок № 233, що знаходиться в садовому товаристві імені Мічуріна, Соколовський масив, [PERSON] сільська рада Житомирського району Житомирської області. Відповідно до п 3.2 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 127 від 24.05.2001 року не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. Згідно п. 49 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого\~постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 року\~документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, прибудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Із копії технічного паспорту на садовий (дачний) будинок (а.с. 9-13) вбачається, що спірний садовий будинок побудований у 1981 році, проте право власності на зазначений будинок [PERSON] своєчасно оформлено не було, що підтверджується довідкою №2372, виданою 04.05.2017 року Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради (а.с. 35). Отже, спірний садовий будинок не являється самочинним будівництвом і технічний паспорт на даний садовий будинок є документом, що засвідчує прийняття його в експлуатацію.\~ \~\~\~\~\~\~ Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за повітом, позивач не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ним права власності в порядку спадкування, реалізувати своє право на спадщину після смерті [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 346 ЦК України\~право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлюваний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника /спадкоємця/ вирішується в судовому порядку. Згідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповіт є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не приймати її. Позивач прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори, що відповідає вимогам ст. 1269 ЦК України. Окрім того, відповідачем подано заяву про визнання позову, а тому згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованими і відповідають вимогам Закону. Позивачем не заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь судових витрат, тому суд залишає судові витрати за позивачем. \~\~\~\~\~\~\~ На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved