Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. В обґрунтування позову зазначила, що у [PERSON] двоє повнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Позивач є непрацездатною, має хронічні хвороби та через недостатність пенсії за віком потребує матеріальної допомоги від своїх повнолітніх дітей, проте отримує її тільки від сина [PERSON] . Донька [PERSON] не надає матеріальної допомоги. Інші джерела доходу, крім пенсії за віком, в позивача відсутні. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) [PERSON] . Ухвалою суду від 17.08.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 02.09.2020 року відповідачем подано відзив на позов, в якому зазначає, що її мати є непрацездатною, але не перебуває у скрутному становищі і не має об`єктивної потреби в матеріальній допомозі. Тому [PERSON] заперечує проти позову, так як окрім пенсії за віком її мати має ще інші доходи. Відповідач розуміє свій обов`язок допомагати матері, але сплата аліментів в розмірі 1/4 частини від доходу, враховуючи її матеріальне становище, є для неї непосильною. Місячна заробітна плата [PERSON] є мінімальною, з посадовим окладом 2102 грн., інших видів доходу, окрім заробітної плати не має. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову в частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від доходів заперечувала, зазначила, що має можливість сплачувати аліменти на утримання матері у розмірі 500,00 грн. щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] , що не заперечується сторонами. Відповідно до довідки про доходи № 3225 1228 6919 3215 від 11.06.2020 року, виданої Центральним об`єднаним управлінням ПФУ м. Запоріжжя в Запорізькій області, [PERSON] отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з січня 2020 року по травень 2020 року складає 7998,83 грн. Факт того, що позивач потребує лікування підтверджується виписками із медичних карток стаціонарного хворого, консультативними висновками спеціалістів. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0835947 від 28.12.2017 року, [PERSON] має групу інвалідності першу «Б» по зору та потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до довідки № 228 від 26.08.2020 року, виданої начальником відділу кадрів Національного університету «Запорізька політехніка» Бенько О.М., відповідач [PERSON] працює на посаді швейцара відділу охорони на повну ставку з посадовим окладом 2102 грн. 00 коп. у місяць. Відповідно до ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Згідно із ч. 1 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. Проте, в ході судового розгляду, відповідачем не надано доказів того, що позивач ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. В ході розгляду справи встановлено, що позивач є пенсіонеркою та має першу групу інвалідності, а також отримує пенсію, яка є єдиним її доходом, і яка не забезпечує в повному обсязі її потреб на харчування та лікування. Однак, визначаючи розмір аліментів, суд враховує у відповідності до ст. 205 СК України стан здоров`я позивача, що потребує додаткових витрат на лікування, розмір її пенсії, а також ту обставину, що відповідач працює та має мінімальний посадовий оклад, можливість позивача одержання утримання від сина, до якого не пред`явлено позову про стягнення аліментів, у зв`язку з чим на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial