Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 29\~703 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 27.01.2020 помилково перерахувала на рахунок відповідача [PERSON] грошові кошти у розмірі 29\~703 грн., що підтверджується квитанцією №ПН1998 від 27.01.2020. З метою повернення вищевказаних коштів 28.04.2020 звернулась до відповідача з листом-претензією, який скерувала засобом поштового та електронного зв`язку. Після цього, останній повідомив, що відмовляється повертати кошти, що свідчить про факт обізнаності про незаконне заволодіння грошовими коштами позивача. У листі-претензії позивач зазначила термін надання відповіді на таку претензію, однак станом на дату звернення з позовом до суду жодної відповіді не отримала, як і грошових коштів. Зазначила, що відсутня правова підстава для набуття або збереження її майна відповідачем, що підтверджується відсутністю будь-яких укладених договірних зобов`язань між нею та відповідачем [PERSON] . Враховуючи викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуте майно, а саме грошові кошти у розмірі 29\~703 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив такий задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомили та не подали відзиву на позовну заяву. Судом, на підставі положень статей 223, 280 ЦПК України, враховуючи також відсутність відповідних заперечень представника позивача, здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 27.01.2020 через відділення АТ «Кредобанк» Боровець А.М. здійснила перерахунок коштів [PERSON] у розмірі 29\~703 грн. із призначенням платежу поповнення рахунку від [PERSON] , транзитний рахунок [NUMBER] , про що свідчить копія квитанції №ПН1998 від 27.01.2020 (а.с. 6). 28.04.2020 позивач скеровувала на адресу відповідача листи-претензії щодо повернення вказаних коштів, які відповідачем отримані, що підтверджується накладною №0102120637581 від 29.04.2020, описом вкладення у цінний лист та квитанцією АТ «Укрпошта» від 29.04.2020. (а.с. 7-9). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З аналізу\~глави 83 ЦК України\~вбачається, що зобов`язання щодо набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи доводи позивача, судом взято до уваги те, що в квитанції №ПН1998 від 27.01.2020 наявна інформація щодо призначення платежу як поповнення поточного рахунку від [PERSON] [PERSON] , проте відсутні відомості про те, що мав місце переказ коштів за договором чи будь-якими іншими зобов`язаннями та відповідно існували достатні правові підстави для набуття такого майна відповідачем. В свою чергу, незважаючи на тривалість розгляду справи судом, відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, не спростовано набуття ним грошових коштів позивача та не надано суду жодних доказів на підтвердження існування відповідної правової підстави для набуття такого майна. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що кошти перераховані позивачем відповідачу, є безпідставно набутим майном, а тому відповідач зобов`язаний повернути ці кошти позивачу. За таких обставин, позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 29703 грн. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved