Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. До початку розгляду справи по суті, позивач неодноразово змінювала свої позовні вимоги. Відповідно до уточнених позовних вимог від 02.12.2015 року, позивач посилається на те, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30.11.2011 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування в шлюбі ними було набуто нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою вул. Київська, 25, с. Чагор, Глибоцького району, Чернівецької області, якій складається з двох окремих квартир квартира №1 - була придбана в лютому 2002 року, а квартира №2 в 2006 році. Квартира №1 складалася з: кімнати - 11,20 кв.м., кімнати - 17,30 кв.м., кухні - 5,30 кв.м., коридору - 4,50 кв.м., загальною площею - 39,80 кв.м., житловою площею - 28,50 кв.м. Квартира №2 складалася з: кімнати - 20,60 кв.м., кімнати - 13,70 кв.м., кухні - 7,30 кв.м., загальною площею - 41,60 кв.м., житловою площею - 34,30 кв.м. У спільному користуванні знаходилася веранда - 5,30 кв.м., коридор - 12,50 кв.м. Договори купівлі-продажу квартири №1 та квартири №2, які розташовані за вказаною адресою були укладені відповідачем [PERSON] Вона в свою чергу надавала нотаріально посвідчену згоду на укладення ним вищезазначених договорів купівлі-продажу майна. Після проведення технічної інвентаризації Глибоцьким КРБТІ станом на 07.05.2015 року було встановлено об'єднання двох квартир в одну та надано технічний паспорт на одноквартирний житловий будинок, що розташований по вул. Київська, 25 с. Чагор, Глибоцького району, Чернівецької області. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи по матеріалам цивільної справи: загальна площа будинку за зазначеною адресою, становить 91,7 кв.м. 1/2 частина площі будинку складає 45,85 кв.м., що достатньо для влаштування одноквартирної квартири. Таким чином, технічна можливість розподілу одноквартирного житлового будинку розташованого за адресою: вул. Київська, 25 с. Чагор, Глибоцького району. Чернівецької області, відповідно до ідеальних часток 1/2 та 1/2 існує. Також, експертизою пропонується варіант розподілу будинковолодіння на дві частини у співвідношенні 1/2 та 1/2: Першому власнику можливо надати приміщення житлового будинку: 1 Коридор 8,9 кв.м. - 20431 грн.; 6 Кухня-їдальня 18,9 кв.м. - 43388 грн.; 7 Кімната 21 кв.м. - 48209 грн. Всього 48,8 кв.м. - загальною вартістю 112029 грн. Частка І співвласника в житловому будинку становить 53/100. Вартість цієї частини будинку дорівнює 112029 грн., що на 6772 грн. більше за ідеальну частку. Другому власнику можливо надати приміщення житлового будинку: 2 кімната 17,6 кв.м. - 40404 грн.; 3 кімната 11,5 кв.м. - 26400 грн.; 4 сан. вузол 4,8 кв.м. - 11019 грн.; 5 коридор 4,6 кв.м. - 10560 грн.; 6 кухня-їдальня 4,4 кв.м. -10101 грн.. Всього 42,9 кв.м., загальною вартістю 98484 грн. Частка II співвласника в житловому будинку становить 47/100. Вартість цієї частини будинку дорівнює 98484 грн., що на 6772 грн. менше за ідеальну частку. Позивач, враховуючи власні інтереси та інтереси малолітнього сина [PERSON], приходить до висновку, що найкраще для неї підходить варіант розподілу будинку запропонований експертом другому власнику. На підставі наведеного просить визнати за нею право власності та виділити їй в натурі 47/100 частки одноквартирного житлового будинку розташованого за адресою: вул. Київська, 25, с. Чагор, Глибоцького району, Чернівецької області, а також стягнути з відповідача судові витрати. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, які викладені в позовній заяви, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судому засіданні не заперечував ті обставини, що позивачем та відповідачем під час шлюбу було придбано дві квартири в житловому будинку, розташованого по вул. Київська, 25 с. Чагор, Глибоцького району, Чернівецької області, проте просив відмовити у задоволенні позовних вимог, у звязку з тим, що вищевказані квартири були самочинно переплановані в одну квартиру. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 1999 року. Рішенням Глибоцького районного суду від 30.11.2011 року шлюб між сторонами був розірваний. Під час перебування у шлюбі, згідно договору купівлі-продажу від 07.02.2002 року відповідач [PERSON] купив квартиру №1, що розташована в будинку №25 по вул. Київський в с. Чагор, Глибоцького району, Чернівецької області, а згідно договору купівлі-продажу від 06.09.2006 року відповідач [PERSON] купив квартиру №1, що розташована в будинку №25 по вул. Київський в с. Чагор, Глибоцького району, Чернівецької області (а.с. 77-78). Після укладення вищевказаних договорів відповідач [PERSON] не зареєстрував у встановленому порядку право власності на ці квартири. Ці обставини сторонами в судовому засіданні не заперечувались. Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.11.2014 року, квартира №2 в будинку №25, що розташований по вул. Київський в с. Чагор, Глибоцького району, Чернівецької області належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Відомості про право власності на квартиру №1 в будинку №25, що розташований по вул. Київський в с. Чагор, Глибоцького району, Чернівецької області в реєстрі відсутні. Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17.04.2015 року було задоволено клопотання представників позивача та зобовязано Глибоцьке КРБТІ провести поточну інвентаризацію нерухомого майна, розташованого по вул. Київський 25, в с. Чагор, Глибоцького району Чернівецької області з виготовленням технічного паспорту вказаного нерухомого майна, з зазначенням поточних змін та визначенням інвентаризаційної вартості. З технічного паспорту та довідки Глибоцького КРБТІ від 15.05.2015 року за №76 вбачається, що при проведенні поточної інвентаризації двоквартирного житлового будинку, який розташований за адресою вул. Київська №25/1 с.Чагор, Глибоцького району. Чернівецької області, станом на 07.05.2015р. виявлено наступні зміни: самочинно об'єднано дві квартири в одну внаслідок чого приміщення загального користування «№ІІ»- «Коридор», зараховано до загальної площі одноквартирного житлового будинку, з одним виходом в двір. Веранда «№ І», знесена. В приміщенні «№1» - «Коридор», влаштовано перегородку, та знесено димохідний канал - 8.9 м.кв. В приміщенні «№2» - «Кімната», знесено опалювальну піч та знесено димохідний канал, замуровано та споруджено дверний проріз - 17,6 мкв. В приміщенні «№3» - «Кімната» - знесено опалювальну піч, та знесено димохідний канал - 14,5 мкв. В приміщенні «№4»- влаштовано «Санвузол» - 4,8 мкв. В приміщенні «№5» - «Коридор», знесено дверний проріз, та влаштовано арочний проріз - 4,6 м.кв.. В приміщенні «№6» - влаштовано «Кухню-їдальню», знесено дерев'яну та цегляну перегородки, знесено опалювальну піч та димохідний канал, замуровано віконний проріз - 23,3 м.кв. В приміщенні «№7» - «Кімната», знесено опалювальну піч, замуровано дверний проріз - 21.0 мкв. Загальна площа одноквартирного житлового будинку- 91,7 мкв. Житлова площа - 50,1 мкв. Інвентаризаційна вартість одноквартирного житлового будинку з урахуванням коефіцієнта діючої індексації станом на 07.05.2015р. становить 198597 гривень. Виходячи з уточнених позовних вимог, предметом позову є поділ спільного майна подружжя, а саме житловий будинок розташований по вул. Київський 25, в с. Чагор, Глибоцького району Чернівецької області, при цьому позивач просить фактично поділити та визнати за нею право власності на 47/100 частки спірного нерухомого майна, яке було самочинно реконструйоване та переплановане. Згідно з пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року за №55, не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об'єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна: якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об'єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України). Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності . Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої об'єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо). При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Згідно з розясненнями, які містяться в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди не є обєктом права власності, і вони не можуть бути предметом поділу. Таким чином, не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року у справі №6-130цс13. Згідно з вимогами ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З огляду на викладені обставини, враховуючи, що предметом позовних вимог є поділ спільного майна подружжя, а саме нерухомого майна - самочинно реконструйованого та перепланованого, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed