Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1500грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 26.04.2011 року уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], яка проживає з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач коштів на утримання доньки не надає, хоча має таку можливість оскільки їздить на заробітки у Республіку Польща. Позивач не взмозі самотужки належним чином матеріально забезпечити свою дитину, тому змушена звернутися з даним позовом в суд. В судове засідання позивач не прибула, однак надала суду заяву про зменшення позовних вимог та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1000,00грн, просить проводити розгляд справи у її відсутності та задоволити зменшені позовні вимоги. Відвовідач [PERSON] в судове засідання не прибув, проте надав суду заяву в якій проситьсуд розгляд справи проводити у його відсутності, зменшені позовні вимоги визнає повністю та просить задоволити. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 26.04.2011 року уклали шлюб у відділі ДРАЦС Сокальського РУЮ Львівської області. Із копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що за час перебування у шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] володимирівна, [INFO] Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначені ч.3 ст. 181 СК України, яка вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Вирішуючи питання про аліменти, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При винесені рішення про визначеня розміру аліментів суд бере до уваги надану згоду відповідача платити аліменти на дитину, тому суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення, з відповідача слід стягувати аліменти у сумі 1000,00грн.

Outcome: approved