Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та з врахуванням поданих уточнень просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі ј частини усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно за період з 07.12.2013 року до 07.12.2018 року. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що відповідач є її батьком. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.10.2005 року шлюб між її батьками [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Починаючи з 2000 року вона перебуває на утриманні своєї матері [PERSON], яка є інвалідом 3 групи з дитинства та за станом здоров»я не може працювати. Згідно виконавчого листа №2-3307 виданого Тернопільським міським судом на підставі рішення суду від 11.06.2002 року про стягнення аліментів відповідач, починаючи з 22.04.2002 року і до досягнення нею повноліття повинен був сплачувати аліменти на її утримання у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно. Однак [PERSON] від сплати аліментів ухиляється, виїхав на проживання у Республіку Італія, де офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, але незважаючи на це жодних коштів на її утримання не надає. Після досягнення повноліття вона продовжила навчання на денній платній формі навчання у Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В. Гнатюка, у зв»язку із чим була позбавлена можливості працювати та отримувати самостійний заробіток, та протягом усього часу навчання продовжувала перебувати на утриманні своєї матері, єдиним доходом якої є пенсія по інвалідності та соцвиплати. В рахунок оплати вартості навчання в період з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року нею було сплачено кошти у сумі 11676,88 грн. Таким чином, після досягнення повноліття вона потребувала матеріальної допомоги та мала право на отримання аліментів від свого батька на час навчання, до досягнення нею 23-річного віку. Із врахуванням наведеного просить позовні вимоги задовольнити. 12.03.2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області відкрито провадження у цивільній справі №607/3210/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 25.03.2014 року розгляд даної цивільної справи відкладено у зв»язку із направленням судового доручення до компетентного суду Італійської Республіки про вручення судових документів та допит відповідача [PERSON] Ухвалою суду від 25.05.2015 року провадження у справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу Італійської Республіки на судове доручення про надання правової допомоги. Протокольною ухвалою суду від 17.10.2018 року провадження у справі було відновлено. 13.11.2018 року від представника відповідача-адвоката Дацюка Ю.Б. надійшов відзив на позов в якому зазначено, що позивачем не подано до суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі у зв»язку із чим заявлені позовні вимоги до задоволення не підлягають. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що матеріалами справи підтверджується той факт, що відповідач перебуваючи на території Республіки Італія має офіційне місце працевлаштування та отримує заробітну плату понад 800 євро, не перебуває у іншому шлюбі та не має неповнолітніх дітей у зв»язку із чим не позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на час навчання. Представник відповідача адвокат Дацюк Ю.Б. позов не визнав та суду пояснив, що відповідач на даний час ніде працює та не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12.12.1995 року батьками позивача [PERSON] [INFO] вказані [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.10.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З довідки Ф-3 ПП «Люкс» від 10.01.2014 року №0-78 вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] разом із матір»ю [PERSON], яка відповідно до посвідчення серії [NUMBER], виданого УПСП м. Тернополя 15.03.20017 року, є інвалідом 3-ї групи з дитинства довічно. Із довідок №51, 374 виданих Тернопільським національним педагогічним університетом ім. В. Гнатюка 03.09.2013 року та 04.09.2017 року вбачається, що [PERSON] була зарахована студентом першого курсу на держбюджетну денну форму навчання на факультет філології та журналістики, термін навчання до 31.12.2018 року. У відповідності до договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг навчальним закладом, укладеного 02.09.2013 року між Тернопільським національним педагогічним університетом ім. В. Гнатюка та [PERSON] вартість навчання [PERSON] за додатковою спеціальністю Філологія, мова і література(англійська) на денній формі навчання з терміном навчання 4 роки відповідно до кваліфікаційного рівня бакалавр становить 11676,88 грн., вартість оплати за один навчальний рік складає-2919,22 грн. Квитанціями ПАТ КБ «Приватбанк» №24607.651.1 від 23.08.2013 року, №0.0.296208597.1 від 11.09.2014 року, №0.0.337177358.1 від 15.01.2015 року, №0.0.432697985.1 від 10.09.2015 року №0.0.515764868.1 від 04.03.2016 року № 0.0.630568647.1 від 10.10.2016 року, №0.0.717224227.1 від 01.03.2017 року підтверджується, що [PERSON] сплачено на рахунок Тернопільського національного педагогічного університету ім.. В. Гнатюка грошові кошти в сумі 11676,88 грн. в якості оплати за навчання. З довідки КУТОР «Тернопільський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» №1531 від 04.11.2013 року вбачається, що [PERSON], починаючи з 01.07.2008 року проходить лікування у голови ЛКК [PERSON] Згідно довідки ПП «Любанок» №9 від 01.03.2016 року [PERSON] проходила огляди у лікаря-дерматолога та пройшла курси консервативного лікування з 21.01.2015 року по 22.04.2015 року, а також продовжує диспансерний нагляд та амбулаторне лікування у поліклініці «Медікус». Вартість витрат на лікування у ПП «Любанок» становить 1380 грн., витрати на придбання лікувальних засобів згідно касового чеку від 23.11.2018 року скали 871,30 грн. З наданої ГУ ДФС у Тернопільській області інформації про доходи [PERSON] за період з 01.01.2014 року по 30.09.2018 року вбачається, що з третього кварталу 2014 року по другий квартал 2016 року, у першому кварталі 2017 року та третьому-четвертому кварталі 2018 року єдиним видом доходу позивача була стипендія, інформація про доходи отримані у третьому-четвертому кварталі 2016 року, другому-четвертому кварталі 2017 року, першому-другому кварталі 2018 року відсутня. Зазначене підтверджується також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників про суми виплачених доходів та утриманих податків №5099 від 21.11.2018 року;5141 від 29.11.2018 року; №226 від 25.02.2019 року. 10.09.2007 року мати позивача- [PERSON] звернулася із клопотанням про виконання на території Італійської Республіки рішення Тернопільського міського суду від 11.06.2002 року про стягнення з [PERSON] в її користь аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 22.04.2002 року і до її повноліття. Як вбачається із довідки Управління соціальної політики №4491 від 12.12.2013 року [PERSON] в період з 01.01.2006 року по 31.12.2013 року було призначено допомогу у зв»язку із ухиленням батька її дитини від сплати аліментів у розмірі 385,80 грн. щомісячно. У довідці ДВ ДВС ТМУЮ про неотримання аліментів №19/542-18 від 16.01.2014 року вказано, що [PERSON] в період з 22.04.2002 року по 07.12.2013 року ухиляється від сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-3307, виданого Тернопільським міським судом про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно. Станом на 16.01.2014 року борг по аліментах не погашений. З повідомлення СВ ТМВ УМВСУ в Тернопільській області за вих. №П-631(ОП) від 31.01.2014 року вбачається, що у провадженні даного органу перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №12012210010000529 за підозрою [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що [PERSON] перебуває в Італійській Республіці. Повідомленням ТВП ГУП в Тернопільській області №П-86 від 23.11.2018 року підтверджується, що [PERSON] з 26.12.2013 року перебуває у державному розшуку відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.11.2013 року, як особа, яка ухиляється від сплати аліментів. Згідно повідомлення ДВ ДВС ТМУЮ №30/4303-12 від 17.02.2015 року станом на 07.12.2013 року заборгованість [PERSON] за аліментами становила 146057,37 грн. Згідно з даними МОДЕЛІ CUD 2008(декларація про доходи за 2007 рік Республіки Італія) про доходи [PERSON] заборгованість по аліментах станом на 01.02.2015 року становить 14140,89 євро. З долученої до матеріалів справи таблиці «А» про сплату податків вбачається, що з 01.01.2003 року по 01.03.2004 року [PERSON] працював у фірмі Leoni Fabio і отриманий ним заробіток становив 6068 євро; в період з 01.03.2004 року по 31.12.2004 року він працював на сільськогосподарських роботах(місце праці не вказано) та отримав дохід у сумі 6271,98 євро; з 01.07.2005 року по 10.08.2005 року працював у фірмі AT ORIENTA, де його заробіток склав 1730 євро; починаючи з 13.09.2005 року по 31.05.2014 року працював у ТОВ CHANAZ IMPIANTI, де отриманий ним заробіток становить 88910 євро. З протоколу допиту [PERSON] фельдфелем управління відділку карабінерів м. Риму від 14.02.2017 року, наданого в порядку виконання судового доручення про надання правової допомоги у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №12012210010000529 за ч.1 ст.164 КК України, вбачається, що [PERSON] з березня 2002 року проживає на території Італійської Республіки. 24.06.20023 року через посольство України в м. Рим він був повідомлений про рішення суду від 11.06.2002 року про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Вказав, що у груді 2003 року він доручив своєму батькові [PERSON] здійснювати виплату аліментів на користь доньки. Підтвердив, що він є власником автомобіля та з вересня 2005 року по день проведення допиту працює на фірмі CHANAZ IMPIANTI, отримуючи щомісячно заробітну плату у розмірі 600-800 євро. З долученого представником відповідача формуляру -професійні дані та інформація щодо місця проживання, наданого Департаментом Управління освіти, роботи і покращення якості життя м. Рим, Італійська Республіка 25.01.2017 року, вбачається, що в період з 13.09.2005 року по 28.02.2015 року [PERSON] на підставі робочого контракту працював неповний робочий день на установці кондиціонерів у ТОВ ЧАНАЗ ІМП»ЯНТІ. Починаючи з 24.03.2015 року [PERSON] офіційно зареєстрований як безробітний. Відповідно до виписок з банківського рахунку [PERSON] єдиним доходом останнього починаючи з 24.03.2015 року є соціальні виплати по безробіттю. У відповідності до розписки [PERSON] остання 18.09.2017 року отримала від [PERSON]-представника [PERSON] грошові кошти в сумі 170000 грн. в рахунок часткового погашення заборгованості за аліментами. З листа Тернопільського МВС ДВС ГТУЮ в Тернопільській області №7030 від 14.02.2019 року вбачається, що станом на 01.02.2019 року заборгованість [PERSON] за аліментами становить 18389,01 євро. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Відповідно до вимог ст.ст. 198, 199 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз»ясень, викладених у п.20 Постанови Пленуму Верхового Суду України №6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами України окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] після досягнення нею повноліття продовжила навчання у вищому навчальному закладі-Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В. Гнатюка на денній формі навчання на платній основі, вартість якого склала 11676,88 гр. Під час навчання позивач ніде не працювала, перебувала на утриманні матері і єдиним джерелом її доходу була стипендія. Відтак позивач потребувала додаткової матеріальної допомоги та мала право на отримання аліментів від свого батька на час навчання, до досягнення нею 23-річного віку. Дослідженими судом доказами підтверджується, що мати позивача [PERSON] є інвалідом 3-ї групи з дитинства довічно, ніде не працює, а джерелом її доходу є пенсія по інвалідності та соціальна допомога, а тому остання на думку суду не могла в належній мірі забезпечити утримання своєї повнолітньої доньки на час її навчання у ВНЗ. Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що батько позивача-відповідач [PERSON], який тривалий час ухиляється від сплати заборгованості за аліментами на утримання доньки, є працездатним, стан його здоров»я є задовільним, він не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не має на утриманні неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних утриманців, в період з 13.09.2005 року по 24.03.2015 року офіційно працював у ТОВ CHANAZ IMPIANTI, Республіка Італія та отримував стабільний дохід у середньомісячному розмірі 600-800 євро, що визнано представником відповідача в ході розгляду справи по суті. Таким чином, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) за період з 07.12.2013 року до 24.03.2015 року, коли він був офіційно працевлаштований та отримував заробітну плату і відповідно мав можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці на час навчання буде відповідати інтересам позивача та можливості платника аліментів сплатити їх. Згідно із частиною 1 ст.82, частиною 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем в обгрунтування поданих заперечень не надано жодних доказів про те, що він за станом здоров'я чи у зв»язку із матеріальним становищем не міг виконувати своїх обов'язків по утриманню повнолітньої доньки на час продовження нею навчання у визначений судом період часу. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно за період з 07.12.2013 року до 24.03.2015 року, тобто за час, коли відповідач був офіційно працевлаштований та мав можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на час навчання. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки починаючи з 24.03.2015 року [PERSON] офіційно перебуває у статусі безробітного і інформація про його доходи відсутня. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору в доход держави.

Outcome: partial