Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем, у них [INFO] народився син [PERSON] . Шлюб між ними розірвано рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2016 року. Дитина знаходяться на утриманні позивача, а відповідач в добровільному порядку не надає їй належної матеріальної допомоги, тривалий час припинив утримувати та виховувати сина. Її дохід складається з допомоги на дитину, тому самостійно забезпечити дитині рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку не має можливості. Оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, не цікавиться потребами дитини, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, а тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини певного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 30.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився через канцелярію суду звернувся із письмовою заявою, позов визнав частково, а саме просить суд стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн.. Просив справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши докази, подані сторонами та письмові пояснення сторін, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 29.10.2012 року Постолівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області про що зроблено відповідний актовий запис за № 06, розірвано, відповідно до копії заочного рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2016 року. Рішення набрало законної сили. (а.с.6) Сторони від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Добровільно питання утримання малолітню дитину сторонами не врегульовано.(а.с.7,10) Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04 липня 2017 року виданого Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області [PERSON] після реєстрації 04.07.2017 року шлюбу з [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ».(а.с.8) За змістом ч.2 ст.51\~Конституції України та ст.180\~Сімейного кодексу\~України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ч. 3\~ст.\~11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно зі статтею 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою зазначеної статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, суд вважає, що розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на дитину, оскільки доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 2500 грн. на дитину щомісячно не представлено, а судом не здобуто. Твердження [PERSON] в позовній заяві про те, що відповідач може їй надавати аліменти на утримання сина в розмірі по 2500 грн. щомісячно не ґрунтуються на матеріалах справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлені судом обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, та приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн. на утримання дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України. Прожитковий мінімум встановлений Законом України\~«Про державний\~бюджет на\~2020\~рік» для дітей вікoм від 6 до 18 рокiв з 01 січня 2020 пo 30 червня 2020 року становить 2218 грн., с 01 липня пo 30 листопада 2020 року - 2318 грн., з 01 по 31 грудня 2020 року - 2395 грн.. Відповідно до ч.2 ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, виходячи із обов`язку обох батьків у рівній мірі утримувати дітей суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у сумі не меншій ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому\~суд також\~враховує правову позицію, висловлену в постанові Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~Верховного Суду\~від 31\~жовтня 2018\~року в справі № 461/4936/16. Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача. Також позивач [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про стягнення з відповідача [PERSON] процесуальних витрат в сумі 1000 гривень на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Як встановлено, 13 січня 2020 року між [PERSON] та адвокатом Студеною Марією Михайлівною укладено договір про правову допомогу. (а.с.11) Згідно Додатку №1 до договору про правову допомогу від 13.01.2020 року, Акту виконаних робіт від 13.01.2020 року та квитанції про підтвердження факту оплати за надання правової допомоги від 13.01.2020 року позивач [PERSON] здійснила погоджену оплату праці адвоката вартість виконаних послуг якої становить 1000 грн..(а.с.11-14). За таких обставин суд приходить до висновку за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень відповідно до ст.137 ЦПК України.

Outcome: partial