Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Рудницької сільської ради, Баришівського району, Київської області, про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), серія КВ № 0258564 від 27.03.1997 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 102, мати позивача [PERSON], як колишній член КСП «Прип'ять», має право на земельну ділянку (пай), площею 2.57 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), розташовану на території Рудницької сільської ради Баришівського району Київської області. 26 листопада 2001 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки, площею 2.57 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), розташованої на території Рудницької сільської ради Баришівського району Київської області. Після поховання матері, позивач розпорядилася предметами домашнього вжитку, що належали покійній. За призначенням використовувала спадковий будинок та присадибну земельну ділянку, вступивши таким чином у володіння та користування спадковим майном. Державним нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій. Нотаріусом було роз'яснено, що у відповідності до підпункту 4.15. п. 4., Гл. 10, Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правоустанавлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що складається з земельної ділянки (паю), площею 2.57 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), розташованої на території Рудницької сільської ради Баришівського району Київської області, що належала [PERSON], яка померла 26 листопада 2001 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Представник відповідача - Рудницької сільської ради, Баришівського району, Київської області у судове засідання на розгляд справи не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До суду 22.11.2017 року від сільського голови надійшов лист про те, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Просять розглядати справу без участі представника сільської ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] вона ходила до школи в один клас. [PERSON] знала також матір позивачки [PERSON], яка проживала в с. Рудницьке і померла в 2001 році. [PERSON] єдина спадкоємниця на майно своєї матері і хоче успадкувати земельну частку (пай). Свідок [PERSON] пояснила суду, що з [PERSON] вона товаришує з дитинства і ходили до школи в один клас. Позивач успадкувала майно своєї покійної матері, якій при житті належала земельна частка (пай). Суд, допитавши в судовому засіданні представника позивача, свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що мати позивача [PERSON], як колишній член КСП «Прип'ять», має право на земельну ділянку (пай), площею 2.57 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), розташовану на території Рудницької сільської ради Баришівського району Київської області. 26 листопада 2001 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки, площею 2.57 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), розташованої на території Рудницької сільської ради Баришівського району Київської області. Після поховання матері, позивач розпорядилася предметами домашнього вжитку, що належали покійній. Продовжує використовувати спадковий будинок та присадибну земельну ділянку, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Частиною 1\~статті 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом та заповітом відповідно до\~статті 1217 ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 131 Земельного кодексу України вбачається, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади, та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень\~ст. 79-1 ЗК України\~формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) В статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року зі змінами від 19.03.2010 року йдеться, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розд. X «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ІДК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ня особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Сулу України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай), який є дійсним ло виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В ст. 549 ЦК України 1963 року зазначається, що спадкоємиць прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити. Встановлене судом підтверджується: - ксерокопією паспорта [PERSON], серія СТ №493941, виданого 12.07.2002 року; - ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON], яка народилася [INFO]; - ксерокопією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON], які зареєстрували шлюб 19 січня 1974 року, серія 1-ОК №223299; - ксерокопією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON], які зареєстрували шлюб 13 січня 1986 року, серія 111-БК №277364; - ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON], серія 1-ОК №412024, виданого 01.11.2017 року; - ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON], серія 1-БК №323345, виданого 27.11.2001 року; - ксерокопією сертифікату на право на земельну частку (пай), серія КВ №0258564, виданого [PERSON] на земельну частку (пай), зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 102, площею 2.57 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), розташовану на території Рудницької сільської ради Баришівського району Київської області. - ксерокопією спадкової справи №337/2012, заведеної до майна померлої 25.11. 2001 року [PERSON]; - ксеркопією довідки Рудницької сільської ради, Баришівського району, Київської області №398/02-28 від 21.06.2017 року про те, що померлій [PERSON], яка померла 12.11.2001 року належить земельна частка (пай) площею 2.23 га; - іншими матеріалами справи. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved