Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: вул. Набережна, буд. 34, с. Улакли Великоновосілківського району Донецької області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 2005 року є власником домоволодіння за адресою: вул. Набережна, буд. 34, с. Улакли Великоновосілківського району Донецької області, де мешкає та зареєстрована разом зі своєю сімєю. Будинок належить позивачеві на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу. На момент купівлі будинку, в ньому був зареєстрований відповідач і про його реєстрацію в будинку позивач дізналася при проведенні її реєстрації в будинку та реєстрації її сімї. Позивач неодноразово домовлялася з відповідачем про час його добровільного зняття з реєстрації в її будинку, але до цього часу [PERSON] з реєстрації в будинку не знявся та за місцем реєстрації не мешкає, на звязок не виходить, що змусило позивача до звернення з вказаним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, але надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та згідно заяви свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач\~\~в судове засідання не з'явився, будучи оповіщеним про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив. Від третьої особи до суду також надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника та згідно заяви третя особа покладає вирішення даної справи на розсуд суду. В звязку з неявкою відповідача, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено: Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 14) позивач [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: вул. Набережна, буд. 34, с. Улакли Великоновосілківського району Донецької області. За змістом довідки Костянтинопільської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 1074 від 27.11.2017 року, у житловому будинку за адресою: вул. Набережна, буд. 34, с. Улакли Великоновосілківського району Донецької області, зареєстрований, крім власника будинку [PERSON] та членів її сімї, [PERSON], [INFO], без родинних стосунків. (а.с. 13). У відповідності до акта Костянтинопільської сільської ради, Великоновосілківського району Донецької області, підписаного головою сільської ради, членами комісії свідками, сусідами позивача [PERSON] та [PERSON], про встановлення факту не проживання [PERSON] за адресою: вул. Набережна, буд. 34, с. Улакли Великоновосілківського району Донецької області, яким підтверджується те, що відповідач, у будинку позивача не мешкає протягом 16 років, Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. За ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у житловому будинку за адресою: вул. Набережна, буд. 34, с. Улакли Великоновосілківського району Донецької області 16 років, будинком не користується, витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг не сплачує, перешкод у користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинив. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права. А тому власник житла має право вимагати усунення перешкод у користуванні належним йому майном шляхом визнання зареєстрованих в ньому осіб такими, що втратили право на користування. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved