Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON],\~ [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн на обох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що рішенням Підволочиського районного суду від 11 серпня 2017 року шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 01 вересня 2006 року, - розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають повністю на її утриманні. Відповідач проживає окремо, участі у вихованні дітей не бере, допомоги не надає. Враховуючи те, що [PERSON] не має постійного місця роботи, аліментів нікому не платить, домовленості про його участь в утриманні дітей не досягнуто, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 21 лютого 2018 року по даній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін . В судове засіданні позивач не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, просить справу розглянути без його участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~247,179 ЦПК України, виходячи з наступного: Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 01 вересня 2006 року, який розірвано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області № 2/604/286/17 від 11 серпня 2017 року. Під час перебування у шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження відповідно І-ИД № 051143, І-ИД № 114076. У відповідності до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 08 лютого 2018 року та довідки про склад сімї № 6-61, виданої Скалатською міською радою 06 лютого 2018 року [PERSON] зареєстрована разом із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за адресою с. Криве вул.. 8 Березня,7, Підволочиського району, проте фактично проживає разом з дітьми та батьками в с. Криве по вул. Шевченка,10, Підволочиського району. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений\~ рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого\~та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» 01 січня 2018 року становить 1860 грн. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом не встановлено, що відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання неповнолітніх дітей, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дитини. Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з [PERSON] в користь\~Зелінської [PERSON] аліменти\~ на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн на двох дітей щомісячно з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягувати з 09 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме вимогам закону, інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. Крім того, в силу ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 гривень судового збору.

Outcome: approved