Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1995 року по 02.08.2010 року. Згідно рішення Черкаського районного суду від 02 серпня 2010 року їх шлюб розірвано. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 02.08.2010 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно , але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.11.2009 року до досягнення дітьми повноліття. Після досягнення повноліття сином [PERSON], [INFO] року виплату аліментів на його утримання було припинено, хоча [PERSON] продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній формі і не може працювати та отримувати дохід. Виплата аліментів на сина [PERSON] на даний час триває. Однак аліменти стягуються на рівні 30% прожиткового мінімуму і лише із заробітної плати у ПрАТ «Рекорд», де батько дитини працює директором і особисто визначає розмір заробітної плати. Інші доходи, що мають мінливий характер не враховувалися. Позивач вважає, що відповідач має змогу брати участь в утриманні спільних дітей, забезпечуючи їм достатній рівень життя. На даний час [PERSON] є неповнолітнім, навчається в Черкаському колегіумі «Берегиня», потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, оскільки збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. В зв»язку з цим позивач вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних аліментів на неповнолітнього сина до 3 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позивач на даний час не може повністю забезпечити та задовольнити всі потреби неповнолітнього сина одягом, взуттям, продуктами харчування, засобами гігієни, у разі потреби оплатити лікування, відвідування необхідних гуртків тощо. Крім цього вважає, що відповідач повинен приймати участь в додаткових витратах на дитину щомісячно в сумі 3 000 грн. Тому вважає, що на підставі ст.ст.182, 185, 192 СК України вона вправі звернутися до суду з даним позовом. На підставі викладеного просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на підставі рішення апеляційного суду Черкаської області від 02.08.2010 року в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з [PERSON] на її користь додаткові витрати на оплату навчання в сумі 3 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 16 листопада 2017 року по справі відкрито провадження та призначено її розгляд на 08 грудня 2017 року. Відповідач [PERSON] 13.02.2018 року подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позивачем повідомлено суду неправдиві відомості про розмір аліментів, які ним сплачуються щомісячно. Так, з відповідача щомісячно стягувалися аліменти по травень 2017 року в сумі 1014 грн., в червні 2017 року - 1232 грн. 43 коп., з липня 2017 року по листопад 2017 року - по 888 грн.50 коп., з грудня 2017 року в сумі 930 грн. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років складає 1860 грн. Після досягнення [PERSON] повноліття з [INFO] з відповідача стягуються аліменти тільки на неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 930 грн., що повністю відповідає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно наказу ПрАТ «Рекорд» від 11 квітня 2017 року відповідач працює директором з окладом згідно штатного розкладу, має постійний , а не мінливий дохід, іншого робочого місця немає і доходів не отримує. Доводи позивачки про необхідність визначити аліменти в твердій грошовій сумі 3 000 грн. не визнає, так як її вимоги суперечать нормам ст.ст.183,184 Сімейного кодексу України, п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «По застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що до батьківства, материнства, стягнення аліментів». В зв»язку з цим вважає, що з нього повинні стягуватися аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає , що позивачкою не надано суду жодного доказу понесених додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина чи необхідності понесення їх в майбутньому. Також будь-яким чином не обгрутовано їх розмір. Крім цього просив врахувати ту обставину, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від вказаного шлюбу має сина [PERSON], [INFO], якого він теж утримує. Також просив врахувати , що його щомісячний дохід до грудня 2017 року включно становив 4200 грн., а з січня 2018 року - складає 5000 грн. Аліменти в сумі 3000 грн. щомісячно та додаткові витрати в сумі 3000 грн. щомісячно складають - 6000 грн., що перевищує розмір всієї суми його заробітної плати, і у випадку задоволення позову він не матиме засобів для існування. Крім цього в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , що продовжує навчання. Вимоги також заявлені в сумі 3000 грн. та додаткові витрати в сумі 3 000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила позов задовольнити, з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти збільшення розміру аліментів до ? частини всіх видів заробітку , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що ж стосується стягнення додаткових витрат на утримання дитини - в позові просив відмовити, так як позивачкою не надано суду доказів про суми щомісячних додаткових витрат, які вона понесла чи необхідність понесення їх в майбутньому та пояснив, що крім аліментних платежів він в добровільному порядку допомагає синові, купує одяг, взуття та інші речі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, на підставі їх повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення апеляційного суду Черкаської області від 02.08.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно , але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку, починаючи з 26.11.2009 року до досягнення дітьми повноліття. Після досягнення повноліття сином [PERSON], [INFO], виплату аліментів на його утримання було припинено. З відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] - 1\\4 частина всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів визначених за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачкою та знаходиться її утриманні позивачки. Відповідач [PERSON] сплачує аліменти щомісячно в розмірі, визначеному рішенням суду. Відповідно до ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину складає ? заробітку (доходу) платник аліментів, але не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць. 08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», відповідно до якого розмір стягуваних аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років з 1 грудня 2017 року встановлено у розмірі 1860 грн. Таким чином мінімальний розмір аліментів на неповнолітню дитину на день звернення до суду з позовом (31.10.2017 року) становить 930 грн. (1860 грн. х 50% = 930 грн.), а отже сума стягуваних із відповідача аліментів на утримання сина є нижчою, ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та не забезпечує належного рівня життя дитини. Враховуючи викладенесуд приходить до висновку про задоволення позову саме в такому розмірі. Що ж стосується вимог позивачки про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі - 3000 грн., то ці вимоги до задоволення не підлягають. Згідно довідки про доходи №5 від 07.02.2018 року [PERSON] працює в ПрАТ «Рекорд» на посаді директора, його заробітна плата з лютого 2017 року по грудень 2017 року включно складає 4200 грн. щомісячно, з січня 2018 року - 5000 грн. Згідно ст.184 СК України , якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника аліментів або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає, що позивачем не доведено суду обставин, які свідчать про мінливий, нерегулярний дохід відповідача, а також не надано належних, допустимих та достовірних доказів, що мають істотне значення для вирішення спору. Крім цього не знайшли свого підтвердження доводи позивачки про те, що відповідач має інші доходи, у його власності знаходиться нерухоме майно, яке він здає в оренду, має у власності автотранспорт. У випадку, якщо б суд задовольнив вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі , то розмір аліментів щомісяця становив би більше 50% його щомісячного доходу, а такий розмір аліментів не передбачено вимогами ст.182 СК України та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Також не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина в сумі 3 000 грн. щомісячно. Позивач, як на підставу своїх позовних вимог посилається на норми ст.185 СК України, при цьому не вказує, якими особливим обставинами вона обґрунтовує необхідність участі батька в додаткових витратах та утримання неповнолітнього сина. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присудженого стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь в додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) . Розмір участі одного з батьків визначається судом. Згідно коментаря до СК України дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Така ж позиція міститься і в Постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України №6-1296цс-15 від 24.02.2016 року. Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Суд вважає, що позивачем не обґрунтовано та не подано допустимих, достовірних та достатніх доказів, що свідчать про додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч.6 вищевказаної статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому в позові про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в сумі 3000 грн. щомісячно слід відмовити. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення апеляційного суду Черкаської області від 02 серпня 2010 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх сина [PERSON] ,[INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітків та доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2009 року та продовжувати до повноліття дітей, слід відкликати від виконання. Поскільки позивач, при зверненні з позовом до суду , звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України на користь держави слід стягнути судовий збір в мінімальному розмірі в сумі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial