Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про припинення права власності на частину житлового будинку, визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона має у власності 9/10 частин житлового будинку з допоміжними господарськими побудовами, що знаходиться у м. Гребінка Полтавської області по вул. Мотуза, 52, 1/10 частина вказаного будинку належить [PERSON] Зазначає, що з 1988 року і по сьогоднішній час вона проживає у вказаному житловому будинку, постійно сплачує за комунальні послуги, проводить поточні та косметичні ремонтні роботи. Відповідач, у свою чергу, не бере участі в утриманні будинку, після закінчення навчання у школі залишив помешкання та виїхав за межі України. На підставі викладеного просить припинити право [PERSON] у спільній власності на 1/10 частку житлового будинку з допоміжними господарськими побудовами, що знаходиться у м. Гребінка Полтавської області по вул. Мотуза, 52; визнати за нею право власності на 1/10 частку житлового будинку з допоміжними господарськими побудовами, що знаходиться у м. Гребінка Полтавської області по вул. Мотуза, 52, без компенсації [PERSON] вартості його частки майна. В судове засідання позивач не з’явилася, згідно заяви просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 25.04.2007 року було встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] були [PERSON] та [PERSON]. 02.04.1987 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку по вул. Мотуза, 52 в м. Гребінці Полтавської області. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.03.1988 року державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори, 2/5 частини вказаного вище будинку було успадковано спадкоємцями першої черги – дружиною спадкодавця [PERSON], матір’ю померлого – [PERSON], дітьми: [PERSON] та [PERSON], в рівних долях (по 1/10 частині кожному), з подальшою реєстрацією 05.03.1988 року Лубенським МБТІ, 1/10 частина домоволодіння залишилася відкритою до пред’явлення документів сином спадкодавця – [PERSON] Таким чином, [PERSON], у передбачений законодавством строк звернувся до Гребінківської ДНК із заявою про прийняття спадщини, однак Свідоцтво про право на спадщину не одержав, а тому суд прийшов до висновку, що частка [PERSON] у спадковому майні є незначною, та при умові виплати [PERSON] грошової компенсації у розмірі 1 600 грн., право власності [PERSON] на 1/10 частину у спільному майні підлягає припиненню. На 1/2 частину спірного домоволодіння 03.03.1988 року державним нотаріусом Гребінківської ДНК видано Свідоцтво про право власності [PERSON] З урахуванням 1/10 частини, одержаної на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 03.03.1988 року, розмір належної [PERSON] частки у спірному домоволодінні становив 3/5 частини. Після смерті 01.03.2001 року баби позивача, [PERSON] спадкоємцями належної їй 1/10 частини спадкового майна за правом представлення стали її онуки – [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які із заявами про прийняття чи про відмову від спадщини до ДНК не зверталися. Мати позивача, [PERSON], яка померла 18.05.2003 року, 14.06.2000 року залишила заповіт на користь [PERSON] та [PERSON], згідно якого їм у власність в рівних частинах переходить все належне їй на день смерті майно. Після смерті матері, [PERSON] у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини до Гребінківської ДНК, [PERSON] відмовився від спадщини на користь [PERSON] Таким чином, суд прийшов до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] та баби [PERSON] Так, рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 25.04.2007 року, за [PERSON] в порядку спадкування було визнано право власності на 1/10 частину будинку по вул. Мотуза, 52 в м. Гребінка Полтавської області, що належала померлій [PERSON], на 3/5 частини будинку по вул. Мотуза, 52 в м. Гребінка Полтавської області, що належала померлій [PERSON]; припинено право власності [PERSON] на 1/10 частину у спільній власності на житловий будинок по вул. Мотуза, 52 в м. Гребінка Полтавської області; за [PERSON] визнано право власності на 1/10 частину будинку по вул. Мотуза, 52 в м. Гребінка Полтавської області, що належала [PERSON] після смерті [PERSON]; [PERSON] зобов’язано компенсувати [PERSON] вартість 1/10 частини будинку по вул. Мотуза, 52 в м. Гребінка Полтавської області в сумі 1 600 грн. (а.с. 8-11). Таким чином, [PERSON] набула права власності на 9/10 частини житлового будинку по вул. Мотуза, 52 в м. Гребінка Полтавської області, а інша 1/10 частина будинку належить її брату, [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.03.1988 року державним нотаріусом Гребінківської ДНК (а.с. 7). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі. Як було встановлено, позивач з 1988 року була зареєстрована та постійно проживала у спірному житловому будинку (а.с. 4, 10). Суд вважає, що частка [PERSON] у спільному майні є незначною, і, з урахуванням позиції відповідача, який не заперечує проти припинення свого права на цю частку, приходить до висновку про припинення права [PERSON] на 1/10 частину у спільному майні. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved