Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 29 липня 2000 року Цюрупинським відділом реєстрації актів громадського стану Херсонської області, актовий запис № 69. Позивач посилається на те, що подружжя від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що їхнє з відповідачем спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між та різні погляди на шлюб та сім»ю . Шлюбні стосунки з відповідачем припинені з серпня 2018 року, з цього часу вони проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження сім»ї неможливе та суперечитиме їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прохала залишити їй прізвище «Іванова» Ухвалою суду від 23 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі (а.с.14). 21 грудня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду (а.с.36). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, від її представника [PERSON] до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без їхньої участі, в якій позовні вимоги підтримали (а.с.33). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував (а.с.42). \~ \~ \~ \~Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серії І-КГ № 025075, що було видане Цюрупинським відділом реєстрації актів громадського стану Херсонської області, актовий запис № 69, вбачається, що сторони уклали шлюб 29 липня 2000 року (а.с.4). Встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти позову, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. З позовної заяви вбачається, що позивач прохає стягнути з відповідача витрати понесені нею за юридичні послуги у сумі 600 грн. Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат повязаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу підтверджується квитанцією № 22-ЛТ від 22.10.2018 р. виданої адвокатом [PERSON] на суму 600 грн. за складання позовної заяви (а.с.12). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правову допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно ч. 1, п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на викладене, враховуючи, що позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволені, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 600 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, тобто 352 грн. 40 коп., решту 50 відсотків судового збору у сумі 352 грн. 40 коп. компенсувати за рахунок держави відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved